prop · GB03102 · 1987-12-31 00:00:00 — Flera deltagare framhöllvikten av att man i det fortsatta analysarbetet ser resultatet i första handsom en viljeinriktning från arbetslivets och skolhuvudmännens sida.Representanter för skolhuvudmännen klargjorde också att man gärna vill medverkai det fortsatta reformarbetet och att man är nyfiken på fortsättningen. Gävleborgslän omfattar med kommunerna , , och samt med kommunerna , Hu diksvall, , , och med en samman lagd befolkning av 290500 invånare. Länet kan karaktäriseras som ett övergångsområde mellan och omgivet i väster och 108 norrav vidsträckta skogsområden och i öster av . I söder Prop.1987/88:102 begränsas länet av . Debefolkningstätaste områdena finns i länets södra del där med sina 87 800invånare dominerar. Utpräglad glesbygd förekommer i de nordligaste kommunerna. Antaletsysselsatta i offentlig förvaltning och i tillverkningsindustri är ungefär likamånga dvs. ca 40000 personer inom resp. område. Privata tjänster och varuhandelomfattas båda av något färre än 15000 personer. Samfärdsel, jord- och skogsbruksamt byggnadsverksamhet bildar en tredje grupp där sysselsättningen för resp.bransch är ca 7 500. Uppgifternaär hämtade ur "Trendframskrivning av branschutvecklingen i Gävleborgslän". Branschernautvecklas mycket olika. Inom offentlig förvaltning ökar sysselsättningenprocentuellt i betydligt lägre takt . Tillverkningsindustrinfortsätter att tappa sysselsättning. Privata tjänster ökar mest procentuellt,men räknat i antal jobb blir inte ökningen särskilt stor. trendframskrivning rör det sig om ca 190 nya jobb/år.Sysselsättningen inom jord- och skogsbruk samt inom byggnadsverksamhetenförväntas sjunka ytterligare något . Viden bedömning av utvecklingen fram 2 000 kan det förväntas en nedgångför industrin och en liten ökning för tjänstesektorn. Erfarenheterna visardock att framtidsbedömningar kan förändras ganska kraftigt när t.ex. konjunkturerna förändras eller ny teknik kan etableras. Gävleborgslän kommer också fortsättningsvis att påverkas av "suget" fränarbetsmarknaden i som har av alla anmälda lediga platser ilandet. Motsvarande siiTror för är . Andelenarbetslösa i översfiger klart rikets snittsiffror. Specielltbekymmersam är situationen för ungdomar där t. ex andelen 18 19-äringar iungdomslag är dubbelt sä hög som rikssnittet. Föratt vända länets nedåtgående trend och öka sysselsättningen har bl. a.landshövdingen tillsammans med företag, myndigheter och utbildningsanordnareföreslagit en rad åtgärder. Ökad satsning på högskolan blir nödvändig liksominsatser inom forskning och utveckling. Teknikspridning och datakommunikationmåste utvecklas. Satsning pä turism och pä små och medelstora företag är andraangelägna åtgärder. Studievägar m. m. Inventeringeni länet har omfattat följande linjer med tillhörande grenar och dessutom ettantal här ej angivna specialkurser. Ba,Be,Et,Fo,Li, Pr,Tr,Ve Ss,Vd, Ko Gymnasieenheterfinns i , , , , , , . I kommunerna och har ett varierande antal personer engage- 109 Eftersom arbetetorganiserades utifrån de lokala förutsättningarna Prop. 1987/88:102 har olika personalkategorier anlitats för skilda uppgifter. 1. beredskapsarbetande ungdomar Mängaintygar att kontakterna med arbetslivet varit stimulerande och att man underarbetets gång upptäckt många möjligheter att utveckla sin egen organisation ochverksamhet. Beträffandemöjligheterna att arbetsplatsförlägga utbildning råder det mycket skiftandeförutsättningar mellan länets södra, mellersta och norra delar. Idet södra området kring och finns ett antal stora företag inomjärn- och stälverksbranschen. Verkstadsindustrin är väl representerad. Degeografiska avstånden mellan gymnasieskolorna och arbetsplatserna är iallmänhet korta. förekommer ett väl utbyggt kontaktsystem mellanskola och arbetsliv med omfattande inslag av praktik och inbyggd utbildning.Inte heller redovisar några större svårigheter att klara sin situation.Från kommun framförs att det relativt begränsade arbetslivet med ett litetantal mindre företag redan är hårt belastat av skolans övriga praktikformer. - - , domineras av trä- ochmassaindustrier samt av ett antal för området betydelsfulla verkstadsföretag. förekommer i allmänhet mänga mindre arbetsplatser med godspridning över flera branscher. Söderhamnsområdet har drabbatshårt av företagsnedläggelser. Samarbete mellan berörda kommuner har påbörjatsför att gemensamt utveckla näringslivet och utbildningsmöjligheterna.Förutsättningarna att genomföra ÖGY:s intentioner bedöms vara goda även omelevernas resor både kommer att ta tid och kosta pengar. Skogsbranschenmed därtill hörande avverkningsplatser, transporter och förädlingsindustrier sysselsätter mänga i länets nordligaste del, fram för allt i inlandet. Längs kusten förekommer dessutom både verkstads- och elektronikindustrier lokaliserad i huvudsak till Hudiksvallsomrädet. Både och kommuner kännetecknas för övrigt av småskalig verksamhet med inriktning mot service och underhåll. Avstånden mellan arbetsplatserna och de båda gymnasiskolorna blir i flera fall mycket stora. Svårigheterkan förutses när det gäller möjligheterna att utnyttja tillgängli- Prop.1987/88:102 ga arbetsplatser. Genomförandet av ökad arbetsplatsförläggningbedöms Bilaga 3 kunna ske även om problemen i den norra delen tycks varastörre än i övriga delar av länet. Vid en branschvis analys av de inlämnade rapporternafinner man att vissa gemensamma problem redovisas. Kommunerna rapporterar attsvårigheter kan förväntas inom i huvudsak tre områden. Byggnadsbranschens speciella struktur med bl. a.objektsanställning och konjunkturkänslighet gör det extra svårt för företagenatt ange det antal utbildningsplatser som kan ställas till förfogande enbit in . Även inom del fordonstekniska utbildningsområdet råderosäkerhet om tillgången till utbildningsplatser. Flera kommuner redovisar ettvisst underskott. Trots tidigare relativt goda kontaktnät och ett välutvecklat samarbete mellan skolan och verkstadsindustrin kan det pä några orterbli svårigheter att tillgodose behovet. Andra redovisar däremot ett överskottav platser. Trots förekommande problemområden finns det förhoppningarom att ytterligare information och andra insatser kan leda till att ÖGY:sförslag eventuellt med vissa ändringar kan förverkligas. "Frapperande ärden goda viljan att ställa platser till förfogande". Lösningen kan i någrafall vara att eleverna föredrar alternativkurser i åk 3 i stället för arbetsplatsförlagdutbildning. Antalet 16-äringar sjunker dessutom , vilketockså hjälper upp situationen. Farhågor uttrycks för att alla elever i en klass intesamtidigt kan erbjudas plats i arbetslivet. Detta kan leda till att lärarnasfortbildningsmöjligheter enligt ÖGY:s intentioner äventyras. Dessutom kan mannu inte uttala sig om kvaliteten på platserna. Till vissa utbildningar gällert. ex. länsrekrytering, vilket kan leda till att platserna blir utspridda övermycket stora områden. För eleverna kan det i sådana fall bli ökadelogikostnader då hemort, gymnasieort och "praktikort" är tre skildaplatser. i är huvudman för vårdutbildningarnasamt jord-och skogsbrukslinjerna medan primärkommunerna har ansvaret för densociala servicelinjen. Även om utbildningsanordnarna inom vårdområdet årligensamordnar utbildningsplaneringen, går det inte alltid att undvika kollisionermellan olika elevgrupper ute pä praktikplatserna. I vissa fall har det hittillsvarit omöjligt att tillgodose det samlade behovet på grund av brist på praktikplatser. Satsningen pä primärvård och öppen psykiatrisk vård samtreduceringen av sjukhusvården medför att antalet utbildningsplatser minskarsamt att den geografiska spridningen av utbildningsplatsrna ökar. Detta kan ivissa fall leda fill svårigheter, resorna för lärare och elever blir länga.Kommunikationsnätet utgör dessutom i vissa fall en begränsande faktor. Inom omsorgsverksamheten går utvecklingen mot ett ökateget boende som vårdhemmen successivt avvecklas, något som kan leda till att tillgången på utbildningsplatser blir mindre och att spridningen troligen ökar. I socialtjänstlagen,omsorgslagen och hälso- och sjukvårdslagen ut- Prop. 1987/88:102 trycks behovet av en helhetssyn på den enskilde individen. Myckettalar därför enligt för att utvecklingen går mot en gemensambasutbildning i åk 1 och 2. I åk 3 kan en uppdelning ske pä ä ena sidan hälso-och sjukvård och å den andra sidan social service. De föreslagnaalternativkurserna i åk 3 bör alla komma till stånd, även om vissa endast kanerbjudas vid ett fåtal av länets gymnasieskolor. Detframtida behovet av platser för beredskapsarbetare är ovisst jiksom förvuxenutbildningen och andra utbildningsformer. utgår från att den arbetsplatsförlagdadelen i åk I och åk 2 ej får överstiga och att ett stort utbud avalternativkurser i åk 3 blir nödvändigt. Ävenom det är svårt att exakt beräkna det framtida behovet avutbildningsplatser inom vårdsektorn bedömer att tillgängen på platserändock skall bli tillräcklig. Samma bedömning är rimlig att göra för socialaservicelinjen, då primärkommunerna i sina rapporter redovisar tillräckligtmänga platser. Lantbruksskolani förfogar över 36 praktikgårdar och behöver 60 . Mananser att det går att fä fram tillräckligt mänga platser. Platserna blirspridda över ett stort område och eleverna måste inkvarteras hos jordbrukarna. Föratt bereda eleverna möjlighet att följa "jordbruksårets" samtligaväxlingar föresläs att läsårstiderna blir mera flexibla. Höstterminen skulle t.ex. kunna börja redan vecka 32 i stället för som vecka 34. Fränskogsbruksskolan i efteriyser man ett klarläggande avarbetsgivaransvaret och försäkringsfrågorna. Problemen inom skogsområdetbedöms bli många bl. a. pekar man på de arbetsskaderisker som är förenade medskogsavverkning. Skogsmaskinerna övergår allt oftare i arbetstagarägande,vilket begränsar företagens möjligheter att anordna en allsidigfärdighetsträning. Mankonstaterar dock att det kan finnas tillräckligt många platser omövningsmomenten begränsas till beståndsanläggning och motsvarande arbeten. Sammanfattningsvisger platsinventeringen en betydligt ljusare bild av arbetslivets möjligheteratt ta emot elever än vad remissvaren tidigare gett uttryck för. Resultatet avinventeringen pekar mot att näringslivet och arbetslivet i övrigt har ettstarkt intresse av att bereda gymnasieelverna utbildningplatser i arbetslivetoch att ÖGY:s förslag således i dessa delar bör kunna förverkligas. Avkommunernas rapporter framgår emellertid i några fall att svaren innehåller enviss grad av osäkerhet. Inventeringenhar genomförts under tidspress vilket bl. a. kan ha lett till bristfällig information till ett antal arbetsgivare. Det kan därför förhållasig så att inte alla arbetsgivare med säkerhet i alla delar varit medvetna om vad de tagit ställning till. Många faktorer som påverkar platstillgången är dessutom av förklariiga skäl ännu inte klarlagda. Först i det fortsatta 112 kursplanearbetet blir detmöjligt att exakt fastställa vad som kan förväntas Prop. 1987/88:102 av arbetslivet. Slutsatsenav inventeringen blir således att arbetslivet både vill och kan ställa upp medtillräckligt många platser. Förutsättningarna varierar emellertid dels mellanolika branscher och dels mellan olika kommuner. Viljan bland berörda är starkoch alla är beredda att efter förmåga medverka till att eleverna erbjudstillfredställande utbildningsmöjligheter. 8 1987/88. En samhällsekonomisk beräkning av ÖGY:s förslag Prop.1987/88:102 Bilaga4 En studie genomför inom i samarbete med nationalekonomiskainstitutionen vid . Idet följande redovisas en samhällsekonomisk kostnads intäktskalkyl av ÖGY:shuvudförslag. Kalkylens beräkning avser förslaget att förlänga de tvåårigayrkesinriktade gymnasielinjerna med och att förlägga en väsentlig del avtredje årets utbildning till arbetslivet. Beräkningarna bygger på vissaantaganden och rimlighetsbedömningar. Endast befintlig och allmänt tillgängligstatistik används. Ensamhällsekonomisk beräkning av kostnader och intäkter som en planerad åtgärdeller en reform kan förväntas ge upphov till är ett viktigt bidrag tillbeslutsunderlaget. Man får därigenom bättre möjlighet att välja mellan olikatänkbara alternativ eller att bedöma de samhällsekonomiska konsekvenserna av enbestämd åtgärd. Beräkningarna i det följande uppskattar de samhällsekonomiskakonsekvenserna av en utbyggnad av yrkesutbildningen i gymnasieskolan jämförtmed att ingen utbyggnad sker. Detgår inte att genomföra varje åtgärd som vid en samhällsekonomisk beräkninguppvisar ett positivt netto. Det föreligger restriktioner av olika slag. I detnuvarande ekonomiska läget utgör statsbudgeten en i högsta grad reellrestriktion. Det betyder inte att samhällsekonomiska beräkningar saknarbetydelse. Behovet av en effektiv resurshållning är alltid angeläget. Densamhällsekonomiska kalkylen är därvid ett viktigt hjälpmedel. Viden skattning av de samhällsekonomiska konsekvenserna är det viktigt att inteendast kostnader och intäkter beaktas som är kvantifierbara eller mätbara iekonomiska termer. Många av de åtgärder som samhället vidtar harvälfärdsimplikationer som knappast kan åsättas ett värde i kronor. Förutom atthöja den materiella standarden hos befolkningen syftar välfärdspolitiken fillatt stärka den enskildes livsförutsättningar i vid mening, ökasamhällsengagemanget, stärka demokratin m. m. Särskilt när det gäller åtgärderpä utbildningsområdet finns det anledning att framhålla att flera av de mål someftersträvas karaktäriseras av att de inte kan prissättas i vanlig ekonomiskmening. Det betyder att även om en samhällsekonomisk kalkyl av en planeradåtgärd pekar mot ett underskott kan den ge sådana positiva värden av ickeekonomisk natur att den likväl bör genomföras. Enpolitisk åtgärd kan påverka fördelningen av samhällets resurser mellan olikaindivider/grupper av individer. Hur en förändring, som leder till att en gruppförlorar och en annan grupp vinner på en åtgärd, skall värderas, kan sägasligga utanför den samhällsekonomiska kalkylen. Detbetyder inte att de fördelningspolitiska aspekterna kan utelämnas. Densamhällsekonomiska kalkylen bör, för att vara fullständig, kompletteras med enredogörelse för hur den aktuella åtgärden påverkar inkomstfördelningen isamhället. Detfinns alltså skäl att uppmärksamma de begränsningar som gäller för 114 Dess förtjänster ligger bl. a. i att man mot Prop. 1987/88:102 bakgrundav en ekonomisk modell dels tvingas att tänka efter och sortera Bilaga 4 allade direkta och indirekta effekter som en åtgärd kan tänkas ge upphov till, delsfår en uppfattning om de olika effekternas styrka. Manfår också klart för sig att en reform visserligen medför kostnader för samhällsekonominmen inte sällan kan den även generera inkomster. Den följande kalkylen visaratt, beaktande av de antaganden som görs, ett genomförande av ÖGY:s förslag ärförknippat med en ganska betydande samhällsekonomisk vinst. Det är ett viktigtresultat av beräkningen. Men kalkylen ger också värdefull information om olikaeffekter som kan väntas på arbetsmarknaden, för andra grupper m. m., som kankräva att kompletterande åtgärder vidtagas. Också detta är ett viktigtresultat av kalkylen. Ifullständiga samhällsekonomiska kalkyler brukar man beräkna konsekvenserna påindividnivå, för den offentliga sektorn och för samhällsekonomin i sin helhet.I det här sammanhanget begränsas beräkningarna till att avse effekterna församhällsekonomin i dess helhet. Avslutningsvis anges vissa fördelningspolifiskakonsekvenser. En samhällsekonomisk kalkyl bör innehålla följande: Identifiering av desamhälleliga kostnader och intäkter som följer av åtgärden. I det fall somskall studeras här jämförs en åtgärd, dvs. en förlängning av den gymnasialayrkesutbildningen med att ingen åtgärd vidtas. De effekter som kan väntasuppstå är dels direkta, dels indirekta. Uppskattning av förslagetskonsekvenser i ekonomiska termer. Vanligt är att försöka beskriva hur dentotala produktionen, BNP, påverkas. Bestämning av endiskonteringsränta för att kunna jämföra kostnader och intäkter som uppstårunder olika tidsperioder. Valet av räntesats är inte självklart och i denekonomiska litteraturen kan man hitta många argument för än den ena, än denandra räntesatsen. Enförsta fråga är vilka effekter ÖGY:s förslag får på rekryteringen till gymnasieskolan.Ökar eller minskar intresset för gymnasiala studier, kommer fördelningen av destuderande mellan teoretiska linjer och yrkesinriktade linjer att förändrasetc. Också frågan om hur rekryteringen till högskolan påverkas av ÖGY:sförslag kan ha samhällsekonomiska konsekvenser. Förenkelhetens skull antas i det följande att ÖGY:s förslag inte medför någraförändringar i rekryteringen till gymnasieskolan. Beräkningarna bygger vidarepå det elevantal som ÖGY:s egna beräkningar utgår ifrån. Dekostnader för samhällsekonomin som ÖGY:s förslag för med sig är i huvudsakdirekta dvs. direkt knutna till förlängningen och omorganiseringen av dengymnasiala yrkesutbildningen. De viktigaste kostnadsposterna är följande: 1.Produktionsbortfall pä grund av minskad livsarbetstid med ett är för de ungdomar vars gymnasiestudier förlängs med ett är. Produktionsbortfall till följdav instruktörernas behov av utbildning. Produktionsbortfall till följdav instruktörernas direkta handledning av Bilaga 4 eleverna i arbetslivet. Kostnader för ytterligare lärartimmari gymnasieskolan. Övrigt, som eventuella lokal-och utrustningsinvesteringar i gymnasieskolan och ett eventuelltinvesteringsbehov i näringslivet för den arbetsplatsförlagda delen avutbildningen. 1.Minskad produktion till följd av minskad livsarbetstid. ÖGY räknar med att ca60000 elever kommer att gä ett tredje är på de yrkesinriktade linjerna omförslaget genomförs. ÖGY utgår vidare ifrån att av de ungdomarsom slutar en tvåårig utbildning går direkt vidare i en ettårigpåbyggnadsutbildning. Det skulle betyda att ca 48000 elever kommer att iförhållande till nuläget förlänga sina gymnasiala studier med ett är. För attfå ett underlag för att bedöma dessa ungdomars alternativa verksamhet får manutgå frän vad dessa ungdomar gör efter avslutade tvåårigagymnasiestudier. Man kan anta att de gör något av följande: sabbatsår/sjukskrivenetc. Baranågra fä procent går direkt över till högskolan frän de tvååriga linjerna(framför allt frän vårdlinjen). En betydande del av pojkarna gör sin militärtjänstefter avslutade gymnasiestudier. För beräkningarna här har det ingen betydelse. Hurstor andel av de ungdomar som slutar de tvååriga gymnasielinjerna som harsysselsättning är oklart. Om man antar att dessa ungdomars sysselsättningsgradär densamma för samtliga sysselsatta, , skulle ca 38400 avungdomarna i genomsnitt vara sysselsatta året efter avslutad tvåårigyrkesinriktad gymnasielinje. Antalet arbetslösa i den relevanta åldersgruppenkan uppskattas till drygt 3 000 (de statistiska uppgifterna avser 1986). Detskulle betyda att drygt 6000 ungdomar efter avslutad tvåårig yrkesinriktadlinje gör någonting annat än förvärvsarbetar eller söker arbete. Avde 38400 ungdomar som förvärvsarbetar är i genomsnitt närmare 12000 iungdomslag . (däravungdomslag 12000) (12000) Detinnebär att 26400 (38400-12000) ungdomar förvärvsarbetar på den öppna arbetsmarknaden. Det är inte rimligt att utgå från att dessa 26400 ungdomar under sitt första år gör en helärsinsats. En del arbetar deltid. de flesta branscher finnsavtal eller är praxis att ungdomarna innan de kan Prop. 1987/88:102 börja ettarbete genomgår en inskolningsperiod. Den varierar i omfattning Bilaga 4 fränbransch till bransch och företag till företag. Industrins utredningsinsfi-tuthar beräknat den genomsnittliga inskolningstiden för arbetare i industrin till2,9 månader 1984. Med all säkerhet är den inte kortare för de ungdomar som komdirekt från skolan. Om man utgår frän att den genomsnittliga inskolningstidenför ungdomar är och att de under den tiden inte gör en produktionsbidragandearbetsinsats och att några ungdomar arbetar deltid, kan det årligaproduktionsbortfallet uppskattas till motsvarande en arbetsinsats av knappt20000 arbetstagare. för metallindustriarbetareförbundets område är minimilönen för 18-äringar40kr.per timme. Enligt uppgift har de flesta 18-äringar en högre lön än avtaletsminiminivå. Å andra sidan är lönen för 18-åringar lägre i en del andrabranscher. Beräkningarna bygger på en timlön pä , vilket inklusivesociala avgifter ger en timkostnad på . Med dessa uppgifter kanproduktionsbortfallet uppskattas till . Anser man attminimilönerna är för höga dvs. att de överskattar ungdomarnas produktionsbidrag,blir bortfallet i motsvarande mån lägre. Ensärskild fråga är behandlingen av den produktion som skapas i ungdomslag. 1986var i genomsnitt 23 800 ungdomar i åldern i ungdomslag. Enligtgällande regler arbetar de vanligen till en ersättning av ca35 kr. timkostnaden inklusive de sociala avgifterna är ca 49kr. I det följande antas att ungefär hälften av ungdomarna, 12000, i ställetför ungdomslag kommer att fullfölja ÖGY:s tredje år. Om man antar att dengenomsnittliga produkfiviteten motsvarar hälften av timkostnaden, kanproduktionsbortfallet uppskattas till ca . Svårigheten att fäen mer korrekt uppskattning av det faktiska produktionsvärdet i ungdomslaghänger samman med att arbetet nästan uteslutande avser arbetsuppgifter som inteexisterar på den ordinarie arbetsmarknaden. Minskad produktion till följdav utbildning av instruktörer. ÖGY räknar med ett behov av ett nytillskott på9000 instruktörer för den arbetsplatsförlagda utbildningen. Utbildningen avdessa instruktörer beräknas kräva en sammanlagd volym av per instruktörfördelad pä år år 2. Ca 3000 instruktörer skall utbildasper år. Kostnaden är dels bortfallet av lön, dels de insatser som behövs avlärare m. m. i själva utbildningen av instruktörerna. Ur samhällsekonomisk synvinkelblir med ÖGY:s antaganden kostnaderna försumbara. Produktionsbortfallet tillföljd av instruktörernas handledningsinsatser. Enligt ÖGY skall instruktörernagöra en handledningsinsats motsvarande per elev och veckaunder det avslutande året. Det motsvarar ca 1 600 årsarbeten. Om instruktörernai genomsnitt antas ha en lön plus sociala kostnader på . blirvärdet av det ärliga produktionsbortfallet ca 240 milj. kr. I den utsträckningföretagens nuvarande handledarinsatser bortfaller minskar kostnaden imotsvarande män. Det kan vara rimligt att anta en ökad kostnad för bortfallenproduktion motsvarande halva beloppet, dvs. ca 120 milj. kr. Ökat behov av lärare igymnasieskolan. Enligt ÖGY skall också det 117 tredje året innehålla vissa allmänna ämnen motsvarande igenomsnitt ca 7 Prop. 1987/88:102 timmar. Detta är en nettoökning avundervisningstimmar som kräver en Bilaga 4 ökad lärarinsats. Översiktligt kanbehovet beräknas till ca 800 lärare (21-Ummars-lärare). Samhällskostnaden ärdels kostnader för lärarutbildning, dels den produktion som dessa lärareskulle kunna göra någon annanstans. Om man för enkelhetens skull antar attendast den senare alternativkostnaden bör beaktas, uppgår den årliga kostnadentill ca 120 milj. kr. Ökat lokal- ochutrustningsbehov i gymnasieskolan. Beloppet kan inte utan noggrannaundersökningar preciseras. Kan dock antas bli begränsade. Ökadeinvesteringar i arbetslivet. Enligt ÖGY kommer den arbetsplatsförlagdautbildningen inte att medföra några kapitalkostnader. De viktigaste intäkterna är Minskadarbetslöshet efter ett tredje gymnasieår Minskadarbetslöshet hos andra grupper De olika punkterna diskuteras var för sig i det följande: Högre arbetsproduktivitet efter ytteriigare ett årsutbildning. ÖGY:s uppfattning, som stöds av arbetsmarknadens parter, är attsädana förändringar nu inträffar i arbetslivet att kraven både på allmännakunskaper och yrkeskunskaper ökar. Förutsättningen för att ungdomarna skallkunna göra en fullgod arbetsinsats och för att svenskt näringsliv skall kunnahävda sig i en internationell konkurrens är att den svenska arbetskraftenhåller en hög utbildningsnivå. Bakom det resonemanget ligger tanken att ökade utbildningsinsatserleder till ökad produktivitet.