prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Villkoren fastställs efter vad som bedöms vara tekniskt möjligt och ekonomiskt rimligt för företaget alt genomföra. Dessa miljöskyddskrav kan betraktas som minimikrav från samhällets sida. Tillståndsprövningen ger dock inte företagen nägra direkta incitament att därutöver reducera 294 Samma begränsningar vidlåder de regleringar som finns. Jag Prop.1987/88:85 kan som ett exempel peka pä lagen om svavelhaltigt bränsle. Lagenföreskriver att tung eldningsolja får innehålla högst svavel. Den ger dockinga incitament för oljeindustrin eller användarna att ytteriigare sänkasvavelhalten. Den i vissa fall.dyrare lågsvavliga Nordsjöoljan blandas därföribland ut med högsvavlig olja som oftast är billigare. Ekonomiskastyrmedel är enligt min mening av intresse som komple ment till dessa regleringar, förutsatt att de kan göra det möjligt att än mer minska de förorenande utsläppen och annan miljöförstöring på ett kost nadseffektivt sätt och därigenom driva fram ny miljöskyddsteknik och nya produktions- eller reningsmetoder. ' Enutsläppsavgift skulle medföra att den som bedriver miljöfarlig verksamhet iprincip fär svara för de samhällsekonomiska kostnaderna för den miljöskada somverksamheten och utsläppen förorsakar. Härigenom påverkas företagetsproduktionskostnader av kostnaden för den miljöbelastning som uppstår pä grundav tillverkningen. Produkter som i tillverkningen eller användningen gerupphov till miljöstörningar kan därför antas få relativt högre priser.Konsumenter och producenter skulle i viss utsträckning styras mot mermiljövänliga produkter och produktionsmetoder. Enavgift ger tydliga incitament till teknisk utveckling. Utredningenom miljövärdens organisation tar i betänkandet (SOU 1987: 32) För en bättremiljö upp frågan om ekonomiska styrmedel. Enligt utredningen talar mycket föratt ett effektivt, ekonomiskt verkande styrmedel bör utvecklas. När mätmetoderför utsläpp har utvecklats tillräckligt, bör enligt utredningen övervägas ettsystem med utsläppsavgifter för olika föroreningar. Utredningen utvecklar dockinte närmare frågan om ekonomiska styrmedel. Denutredning som mest ingående har behandlat frågan om ekonomiska styrmedel ärmiljökostnadsutredningen, som avslutade sitt arbete med betänkandet(SOU 1978:43) Miljökostnader, Miljön i samhällsekonomin - kostnadsslag,kostnadsfördelning, styrmedel. skulle enligt sina direktivbl, a, analysera effekterna av olika avgiftssystem och de problem som ärförenade med sådana system mot bakgrund av de mål som gällde förmiljövårdspolitiken. Utredningen skulle härvid utgå från atttillståndsprövningar och regleringar liksom tidigare skulle vara detgrundläggande styrmedlet. Miljökostnadsutredningendiskuterade ingående i vilka situationer avgif ter på utsläpp och produkter kan vara effektiva miljöpolitiska medel. Utredningen gjorde därvid en distinktion mellan individuella och generella, styrmedel. Utredningens slutsats var att reglering i det enskilda fallet alltjämt måste vara det grundläggande styrmedlet. Generella styrmedel (regleringar och avgifter) kunde i vissa fall vara användbara för att angripa nationella och regionala föroreningsproblem. De måste dock oftast kom pletteras med åtgärder i det enskilda fallet för lösning av lokala problem, förorsakade av samma slags förorening. Utredningen exemplifierade med 295 lagstiftningen omsvavelhalt i bränslen, vilken måste kompletteras med Prop. 1987/88:85tillståndsprövning för stora bränsle förbrukare och planering av uppvärmningeni tätorter. Generellastyrmedel är enligt miljökostnadsutredningen användbara och lämpliga endast dåt. ex. totala utsläppsmängder skall reduceras och en särskild minskning inteeftersträvas inom något speciellt område, dvs. när det råder utbytbarhet mellanutsläppsminskningarna i olika delar av landet. Det kan också gälla reglering avämnen och produkter, som innebär samma risker var de än används. Generella,bindande normer och avgifter är däremot inte lämpliga då det gäller lokalaproblem, eftersom de inte möjliggör hänsynstagande till speciella, lokalaförhållanden. Jaganser att miljökostnadsutredningens slutsatser när det gäller användbarhetenav ekonomiska styrmedel i stort sett är giltiga. Jag vill ocksåunderstryka att de miljöproblem som enUgt min mening bör ges prioritet imiljövårdsarbetet med fördel även kan angripas med generella styrmedel,Jag harnyss redovisat mina ställningstaganden när det gäller åtgärder motluftföroreningar och försurning, mot havsföroreningarna samt åtgärder tillskydd för ozonskiktet. De åtgärder som är aktuella är främstregleringar av olika slag. Enligt min mening bör dock ekonomiska styrmedelefter hand kunna utnyttjas i ökad utsträckning. Jagvill framhålla att styrande avgifter på utsläpp och miljöfarliga produkterinte bör ses som en finansieringskälla i statsbudgeten. Syftet med denna typ avavgifter är att minska utsläppen och minska användningen av miljöfarligaprodukter. Inkomsterna från avgifterna skall således minska i takt med attföroreningarna minskar. Eninvändning mot miljöavgifter som brukar framföras är att dessa innebär attförorenaren kan köpa sig fri från skyldigheten att vidta nödvändigamiljöskyddsåtgärder. Med det system av ekonomiska styrmedel som jag förordarkommer förorenaren fortfarande att vara skyldig att vidta demiljöskyddsåtgärder och tåla de begränsningar som kan åläggas honom med stöd avdet nuvarande regelsystemet. Avgifterna är avsedda att vara ett incitament attdriva fram ytterligare begränsningar av störningarna i miljön, Ivissa fall måste det även i fortsättningen stadgas direkta förbud. Sådanamåste användas för de föroreningar och produkter som ger upphov till mycketallvarliga och omedelbara skadeverkningar i miljön och där inga utsläppsniväerär acceptabla. De rådande förbuden mot användning av PCB och vissabekämpningsmedel år exempel där ekonomiska styrmedel inte är tillräckliga. Utsläppav vissa tungmetaller som bly och kadmium som kan ge upphov till bl, a, sväragenetiska skador bör inte heller i första hand regleras med avgifter. Här kan dock avgifter ochandra ekonomiska styrmedel under vissa förhållanden utnyttjas under en övei-gängstid innan ett förbud kan genom föras. Jag vill i sammanhanget erinra om mina ställningstaganden när det gäller aktionsplanen mot havsföioreningar där jag har framhållit att ett långsiktigt miljöhot kommer att kvarstå så länge som stabila organiska mil jögifter släpps ut till våra havsområden. För t, ex. skogsindustrins utsläpp av klorerade organiska ämnen finns det ingen annan långsiktig lösning än att 296 dessaskadliga ämnen så gott som helt avlägsnas. Jaghar mot denna bakgrund redovisat mål för minskningen av utsläppen Prop.1987/88:85 av klorerade organiska ämnen från massaindustrin. Åtgärder för attkraftigt minska utsläppen bör ha påböijats vid samtliga fabriker medklorblekning före utgången av . Pä sikt bör utsläppen av kloreradeorganiska ämnen elimineras. För att uppnå detta behövs en utveckling av nyteknik. Enligtmin mening är utsläpp av klorerade organiska ämnen ett exempel på föroreningardär ett avgiftssystem skulle kunna stimulera de företag som har tekniskamöjligheter att tidigarelägga sina åtgärder för utsläppsminskningar. Ettsådant avgiftssystem kan kopplas till villkor om en successiv nedtrappning avde tillåtna utsläppen. Detta skulle i så fall syfta till att stimulera till enanpassning till framtida lägre gränsvärden, redan innan dessa formellt träder ikraft. Jaghar (avsnitt 4) redovisat ett förslag till skärpta krav pä utsläpp avsvavel frän förbränningsanläggningar. Kraven föresläs införas successivt medbörjan i storstadslänen och sydligaste , Frän och med år 1999bör kraven omfatta hela landet. En avgift på svavel i tung eldningsolja skullekunna skapa ett incitament för en tidigareläggning av åtgärder för att minskasvavelutsläppen vid oljeförbränning, I avvaktan pä en sådan avgift kommer jagsenare att föreslå regeringen att besluta om att sänka den högsta tillåtnasvavelhalten i tjockolja till 0,8 viktprocent. Systemmed ekonomiska styrmedel som syftar till att stimulera en anpassning tillkommande skärpta krav har prövats tidigare med gott resultat. Jag vill peka påden nuvarande tillfälliga nedsättningen av bilaccisen för bilar med katalytiskavgasrening och den lägre skattesatsen pä blyfri bensin. Jaghar anfört att skärpta avgaskrav bör införas fr, o, m, 1992 ärs modeller förlätta lastbilar och fr, o, m. modeller för tunga lastbilar och bussar.Under en övergångstid fram till dess att kraven införs bör, enligt vad jag harförordat, köpare av nya bussar och lastbilar genom ekonomiskt stöd med ensammanlagd bidragsram på 450 milj, kr. stimuleras att anskaffa fordon somuppfyller de skärpta kraven. Jaghar redovisat en plan för en snabb avveckling av fullständigt halogeneradeklorfluorkarboner (CFC) och haloner. Avvecklingsplanens tidsperspektiv ärmycket kort. Det är vidare stora skillnader mellan olika användningsområden,bl. a, när det gäller möjligheterna och kostnaderna att ersätta CFC med andraämnen. Jag har därför bedömt att det inte är ändamålsenligt att införagenerella avgifter i detta sammanhang. Miljöavgifternabör teoretiskt sett motsvara den samhällsekonomiska kostnaden för denmiljöstörning som uppstår t. ex. av ett utsläpp. En sådan prissättning skulleinnebära att den som släpper ut föroreningar bygger in miljöhänsynen i sinaekonomiska bedömningar och beslut om t. ex. investeringar och produktion. Detär dock inte lätt att i praktiken genomföra en bred och entydig samhällsekonomiskkalkyl som i kronor uttrycker alla effekter. Än svårare Prop, 1987/88:85 blirkalkylen när man har att göra med långsiktigt verkande- miljögifter, som färeffekter pä platser långt från föroreningskällan. Detta gäller mänga av deföroreningar som är aktuella inom de områden som jag anser bör ges särskilt högprioritet inom miljöpolitiken. De samhällsekonomiska kalkyler som har gjortsredovisar resultat som ligger inom besvärande vida intervall. Kalkylerna kanemellertid inte bli säkrare än de naturvetenskapliga data som de bygger på. Svårigheternamed att mäta miljöförstöringens kostnader var ett av skälen till attmiljökostnadsutredningen avstod frän att komma med förslag om utsläppsavgifter.Utredningen ansåg att sådana avgifter inte borde beräknas alltförschablonmässigt. För att en utsläppsavgift skulle kunna uppplevas som nägoriundarättvisande, måste den enligt miljökostnadsutredningen stå i rimlig proportiontill den faktiska miljöbelastningen. Jag vill i detta sammanhang framhålla attdet även vid tillståndsprövningen görs avvägningar mellan ä ena sidanmiljöbelastningen och ä den andra tekniska möjligheter och kostnader attbegränsa t, ex, utsläpp av föroreningar, I de politiska besluten, vidtillståndsprövningen och i det dagliga miljöarbetet i övrigt värderas såledesmiljöbelastningen, även om värderingen inte direkt uttrycks i krontalsbelopp. Jaghar nämnt de differentierade skatterna pä bensin och vid försäljning avnya bilar. Dessa styrmedel avses stimulera fill en anpassning till krav somännu inte har trätt i kraft. I beslutet om skärpta avgaskrav ligger enavvägning där en värdering av miljöbelastningen och kostnaderna , föråtgärderna har haft en avgörande betydelse. Skattedifferentieringarna hardärför kunnat beräknas med utgångspunkt i främst styreffekten. Detär inte möjligt att få en exakt kunskap om de samhälleliga kostnaderna förutsläpp av olika föroreningar. När det gäller att fastställa avgiftsnivåer bördet enligt min mening vara tillräckligt att utgå ifrån en uppskattning avföroreningarnas miljöeffekter och hur bl, a, kostnadsförändringar påverkarbeteendet hos den som utsätts för avgiften. Det jag här benämner miljöavgifterär i grundlagens mening i de flesta fall att betrakta som skatter eftersom deinte motsvaras av en specifik motprestation frän staten. bör därförfä ta ställning den lämpliga avgiftsnivån för varje avgift. Mätmetoder,tiUsyn och kontroU Enavgörande fråga för ställningstagandet till utsläppsavgifter är möjlighe terna att mäta utsläppen av föroreningar med tillräcklig noggrannhet och 'säkerhet. föreslog i siU betänkande (SOU 1987:15) Miljöskadefond ett system med utsläppsrelaterade avgifter för att finansiera uppbyggandet av en miljöskadefond. Jag har redovisat mina ställningstaganden till miljöskadefondutredningens förslag. Enligt min mening bör förslaget avseende utsläppsrelaterade avgifter inte ligga till grund för att införa en miljöskadefond. Av intresse i detta sammanhang är dock utredningens redovisning av de förutsättningar som måste finnas för att ett system med utsläppsavgifter skall kunna fungera. Utredningenframhåller att de utsläpp som avgiftsbeläggs måste vara Prop. 1987/88:85mätbara eller gå att uppskatta med godtagbar noggrannhet utifrån andra mätbaraflöden. Kontrollprogram för de avgiftsskyldiga verksamheterna måste finnas.Helst bör villkor för de avgiftsbelagda utsläppen vara angivna. För egen delvill jag understryka att en väl fungerande tillsyn från miljömyndigheternassida är av den största betydelse för tilltron till ett avgiftssystem, pä sammasätt som gäller för ett administrativt system. Utredningenhar föreslagit ett avgiftssystem som omfattar utsläpp i vatten av fosfor,organiskt syreförbrukande material och metaller samt utsläpp till luft avsvavel och svaveldioxid. Utredningen har genom en särskild arbetsgrupp bedömtbl, a. de mätmetoder som finns, 1 gruppen ingick företrädare förnaturvårdsverket. och , Enligt gruppen finnsdet inte några mättekniska hinder att införa utsläppsavgifter pä dessaföroreningar. Närdet gäller andra föroreningar torde det enligt vad jag har erfarit behövas ettvisst utvecklingsarbete avseende bl, a, mätmetoderna. Det gäller t, ex, mätningav klorerade organiska ämnen. Frånmättekniska utgångspunkter finns det således möjligheter att införa vissautsläppsavgifter . Ett avgiftsuttag kan baseras antingenpä de villkor som föreskrivs vid tillståndsprövningen enligt ML eller pä deårsrapporter som företagen enligt mitt tidigare redovisade förslag skall lämna. Mätningarav föroreningsutsläpp är alltså en central del av tillsynen och kontrollen avden miljöfarliga verksamheten. Genom den utökade egenkontrollen och denförstärkta myndighetsorganisationen torde det finnas goda organisatoriskaförutsättningar för att ett avgiftssystem skall fungera. Enligt min mening börkontrollprogrammen i regel inte behöva tillföras några ytteriigare mätningarinför en avgiftsbeläggning av utsläpp. Introduktionenav utsläppsavgifler m. m. Utsläppsavgifterbör kunna införas successivt. På så sätt kan tillsynen och företagensegenkontroll samt uppbördssystemet successivt anpassas till de nya uppgifterna,avseende bl, a, mätning, kontroll och uppbörd. Det finns ocksä allvarligaföroreningar där det är angeläget att förstärka samhälletsstyrmedel. Vissa frågor behöver dock klarläggas ytterligare, innanutsläppsavgifterna kan införas. Vidremissbehandlingen av miljöskadefondutredningens betänkande hävdade någraremissinstanser att ett system med utsläppsavgifter inte bör införas utan attförhällandet till nuvarande tillståndsprövning utretts. Enligt koncessionsnämndenskulle man med de av miljöskadefondut redningen föreslagna utsläppsrelaterade avgifterna ta ett första steg mot ett system av "styr- och sanktionsmedel" utan att närmare ha utrett konse kvenserna härav för nuvarande prövningsordning. framhåller att ett avgiftssystem kommer att medföra en väsentlig belast ning för vissa tillståndsprövade företag, något som dessa företag inte hade 299 anledningatt räkna med vid tillståndsprövningen. 1987/88:85staterar att koncession och myndighetsutövning baseras på vad som ärmiljömässigt motiverat, tekniskt möjligt och ekonomiskt genomförbart. Dettainnebär, enligt , att ett system med förprövning sväriigen kankombineras med avgifter på tillåtna utsläpp, eftersom hänsyn redan vidförprövningen har tagits till vad som är ekonomiskt rimligt att kräva av resp.företag. En avgift ovanpå detta skulle enligt innebära krävde det ekonomiskt orimliga av varje företag. Ekonomiskastyrmedel bör enligt min mening utnyttjas i ökad utsträckning i det framtidamiljöskyddsarbetet. Det som är aktuellt är att införautsläppsavgifter på ett begränsat antal föroreningar. Vidare kan det bliaktuellt att genom avgifter eller andra ekonomiska incitament påverkaanvändningen av miljöfariiga produkter och ämnen. I ett något längretidsperspektiv bör dock de ekonomiska styrmedlen ges en större roll imiljöpolitiken. I det perspektivet kan det av koncessionsnämnden diskuteradeförhållandet mellan den nuvarande miljöskyddsprövningen och de ekonomiskastyrmedlen ha stor betydelse. Miljökostnadsutredningenavslutade sitt arbete . Även om utredningens analyser ochslutsatser i stort sett ännu är giltiga, har kunskaperna om miljöproblemenökat. Även den ekonomiska teorin kring miljöfrågorna har utvecklats. Jag kansom ett exempel peka på teorin om s, k, bubblor, som av många anses vara etteffektivt styrmedel för att hantera lokala miljöproblem. Teorin bakom s. k.bubblor är i korthet att en högsta nivå för samtliga utsläpp inom en regionfastställs. Därefter överiäts åt förorenarna att förhandla om hur utsläppenskall fördelas. Tanken är att minskningarna av utsläppen skall ske pä det mestkostnadseffektiva sättet. Dock finns många olösta praktiska problem förknippademed s, k. bubblor. Motdenna bakgrund finns det anledning att göra en analys av de ekonomiskastyrmedel som bör utnyttjas i miljöpolitiken i ett längre tidsperspektiv. Jagavser därför att hemställa att regeringen bemyndigar mig atttillkalla en särskild utredning för att närmare analysera förutsättningarna fören ökad användning av ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. Utredningen börmed hänsyn till de svåra avvägningar" som kan bli aktuella fä enpariamentarisk sammansättning. Utredningen bör med förturöverväga och lämna förslag till ett avgifts- och uppbördssystem för utsläpp av föroreningar som ger upphov till stora miljöstörningar. Förslaget bör omfatta bl, a, utsläpp av klorerad organisk substans frän skogsindustrin samt utsläpp av svavel vid oljeför bränning, I det senare fallet bör möjligheten att avgiftsbelägga bränslet utredas. Utredningen bör dock ha möjlighet att föreslå avgifter för även andra föroreningar. Utredningen bör bl, a, pröva möjligheterna att basera avgiftsuttaget pä de villkor avseende högsta utsläpp som föreskrivs av tillståndsmyndigheten enligt ML. Vidare bör utredningen precisera mätme toder, ansvarsfördelningen mellan tillsynsmyndigheterna och företagen samt ge förslag om avgifternas storiek. Arbetet bör bedrivas med inriktning pä att ett system för nämnda avgifter om möjligt skall kunna träda 1989, 300 12 Upprättade lagförslag Prop. Ienlighet med vad jag har anfört i avsnitt 4,4, 4,7, 7, 8,5, 10.3, 10.4, 10.5,10.6 och 10.11 har inom miljö- och upprättats förslag fill 1, lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387), 2, lag om ändring i , 3. lag om ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080), 4. lag om ändring i lagen (1976:1054) om svavelhaltigt bränsle Förslagetunder 2 har upprättats i samråd med chefen för ochförslaget under 3 i samråd med chefen för . Förslagen 13har granskats av lagrådet. Förslag 4 är av sådan beskaffenhet att lagrådetshörande skulle sakna betydelse. 13 Specialmotivering Prop. 13.1 Förslaget till lag om ändring i miljöskyddslagen(1969:387) Iparagrafens första stycke har tagits in en bestämmelse om äterställningsskyldighet.Andra stycket har ändrats redaktionellt. Enligt det remitterade förslagetskulle paragrafens andra stycke ändras. Lagrådethar anfört följande, "Iparagrafens andra stycke i del remitterade förslaget har tagits in enbestämmelse om att den skyldighet att avhjälpa olägenheter som kan föreliggaenligt första stycket kvarstår till dess behövliga åtgärder har vidtagits ellerbefrielse från dem har medgivits. Syftet med bestämmelsen är enligtremissprotokollet att klargöra att skyldigheten att vidta s, k,återställningsätgärder inte upphör i och med att den miljöfariiga verksamhetenupphör. Enligt lagrådets mening kommer denna tanke inte fram på etttillräckligt tydligt sätt i den föreslagna lagtexten. Mot den nya bestämmelsenkan också anmärkas att miljöskyddslagen inte i övrigt talar om möjligheten attmedge befrielse frän en skyldighet att vidta åtgärder. Även bestämmelsensplacering i andra stycket reser invändningar. Lagrådetföreslär att andra stycket lämnas oförändrat och att paragrafens första styckei stället förses med en ny andra mening av följande innehåll:"Skyldigheten att avhjälpa olägenheter kvarstår även efter det attverksamheten har upphört," Somhar anmärkts i remissprotokollet gäller paragrafens bestämmelser - däriblandskyldigheten att vidta återställningsätgärder - alla som utövar en miljöfarligverksamhet, vare sig verksamheten är tillståndspliktig eller ej, För det fallatt behövliga åtgärder inte vidtas blir emellertid skilda regler att tillämpa,beroende på verksamhetens art. Är det fråga om en tillståndsprövad verksamhet,torde nya villkor om återställningsåtgärder kunna meddelas med stöd av 24 §första stycket i det remitterade förslaget. Har verksamheten upphört, tordebeslut om åtgärder kunna meddelas med stöd av den angivna paragrafens andrastycke. Närdet gäller icke fillståndsprövade verksamheter finns det möjlighet att meddelaförelägganden enligt 40 eller 41 §, Paragrafernas ordalydelse medför att föreläggandekan meddelas, oavsett om den miljöfarliga verksamheten fortfarande pågår ellerej. Pågården verksamhet som medför behov av återställningsätgärder, skall föreläggandenoch andra beslut självfallet riktas mot den som driver verksamheten. Och har verksamhetenupphört eller övertagits av någon annan, bör i princip den som bedrevverksamheten när olägenheterna uppkom träffas av myndigheternas åtgärder. Somframhålls i remissprotokollet hindrar de berörda paragraferna inte ensådan ordning. Praktiska problem kan emellertid uppstå när en myndighet villvända sig mot den som har bedrivit en miljöfarlig verksamhet.Svårigheter kan uppkomma inte bara när verksamheten har övertagits av någonannan utan också när verksamheten har upphört och den fastighet där den bedrevshar bytt ägare. Lagrådet saknar underlag för en närmare diskussion av hurmyndigheterna bör handla i dessa fall. Det är emellertid önskvärt atthithörande spörsmål, bl, a, frågan om till vem ett föreläggande bör rikta sig iolika situationer, blir föremål för ytterligare överväganden," Lagtexten har utformats ienlighet med lagrådets förslag. Jag kan även i övrigt i allt väsentligt instämma i vad lagrådet har anfört. När det gäller de eventuella praktiska problem som lagrådet har pekat på är det enligt min 302 meningi det flesta fall naturiigt för den som äger en fastighet där återställ- Prop.1987/88:85 ningsätgärder behövs att ställa fastigheten till förfogande försådana åtgärder även om någon annan har utövat den miljöfarliga verksamheten ifråga. Mot denna bakgrund anser jag att det finns skäl att avvakta vunnaerfarenheter innan den av lagrådet uppmärksammade frågan görs till föremål förutredning. Jaginstämmer alltså i lagrådets ståndpunkt att det inte behövs någon särskildbestämmelse om befrielse frän återställningsskyldighet. Detta hindrar dock inteatt en sådan fråga kan aktualiseras i olika situationer dååterställningsskyldighet övervägs, t. ex, vid omprövning av villkor eller närett föreläggande av tillsynsmyndighet är aktuellt enligt 40 §, Paragrafensförsta stycke har ändrats, I stycket bemyndigas regeringen att förklara visstområde som miljöskyddsområde. Genom ändringen kan även luftförorenade ochbullerutsatta områden omfattas av förordnande enligt paragrafen. Vadsom menas med miljöfarlig verksamhet framgår av 1 § tredje stycket ML, Det kanvara karaktären eller omfattningen av föroreningen eller störningen som gör detpåkallat att förklara området som miljöskyddsområde. Utöver själva området kanockså dess närmaste omgivningar omfattas för att förhindra att föroreningarkommer ut strax utanför området och för att åtgärder skall kunna vidtas omföroreningar kommit ut från området.