prop · GB0360 · 1987-12-31 00:00:00 — Prop, 1987/88:60 (Milj,kr,) ' Exkl. ränta resp.värdeförändring. Inkl. HSB fr. o. m. . Redanfrån introduktionen blev allemanssparandet en av de mest omfattande sparformersom funnits i vad gäller antalet sparare. de som förflutit sedan introduktionenhar såväl antalet Prop, 1987/88: 60 sparare som behållningen vuxit kraftigt.Nettoinsättningarna uppgår till omkring 750 milj, kr,,vilket motsvarar en årlig sparvolym på . Vad gäller fördelningen mellan allemansspar ochallemansfond dominerade allemansspar kraftigt inledningsvis, både beträffandeantalet konton och de månatliga nettoinsättningarna. haremellertid antalet konton och de månatliga nettoinsättningarna minskat i allemanssparmedan utvecklingen för allemansfond, säkeriigen till följd av den allmännauppgången på börsen, varit starkt positiv. Trots att antalet konton ökat ihela allemanssparandet kan en minskning av de sammanlagda månatliganettoinsättningarna skönjas, 1.4.3 Spardelegationens skrivelse om etiskt sparande Spardelegationen har i en skrivelse tillfinansdepartementet föreslagit att det skall inrättas en nysparform, etiskt sparande. Delegationen har anfört i huvudsak följande. Etisktsparande eller "samvetssparande" existerar redan i många andraländer. Sparformen skiljer sig från annat sparande genom att i första handbetona kapitalets placeringsinriktning och först i andra hand dess avkastning, Spardelegationenföreslår att det skapas en sparform där möjligheter öppnas för ideellaorganisationer att låta sina medlemmar och sympatisörer spara i en fond somplacerar kapitalet i verksamheter i linje med organisationernas värderingar.Vidare anser delegationen att sparformen bör utformas så att spararen skallkunna avstå frän en del av avkastningen till förmän för de berördaorganisationerna. Sparformen skulle, enligt delegationens mening, kunna införiivasi systemet för allemansfonder. Sparandet i allemansfond är mycket gynnat frånskattesynpunkt jämfört med de flesta andra sparformer. Utdelning till andra änfondandelsägare är emellertid inte reglerat i lagen om allemanssparande menstrider mot andemeningen i aktiefondslagen. Vidare begränsar lagen om allemanssparandeen allemansfonds möjligheter att placera kapitalet i riskfria tillgångar såsomstatspapper, I en etisk allemansfond med begränsat utrymme att spridainvesteringarna på fler områden eller branscher, borde risken kunna reducerasgenom att en högre andel av kapitalet fär placeras i statspapper, Spardelegationenhemställer att undersöker möjligheterna att utveckla ettetiskt sparande inom systemet för allemansfonder med vidgade placeringsmöjligheteroch utdelning till deltagande organisation, 1.4.4 Skrivelse från om antalet delägare i en allemansfond har i en skrivelseden hemställt om en ändring i lagen om allemanssparande vad gäller största antalet sparare i en allemansfond. Föreningen, som är en intresse organisation för fondbolagen i , har anfört i huvudsak följande. Enligt lagen om allemanssparande föreskrivs att en allemansfond får ha högst 75 000 sparare. Motiven till denna begränsning är enligt förarbetena 24 att en enskild fond inte bör bli för stor med tanke päriskkapital- markna- Prop. 1987/88: 60 dens funktionssätt och andelsägarnasmöjligheter att utöva inflytande på fondernas förvaltning. uttrycksen förståelse för att de totala kostnaderna ökar med fler och mindre fonder.Slutsatsen blev alltså att 75 000 sparare skulle vara en lämplig avvägning. Vidtiden för allemanssparandets tillblivelse hade det då befintliga skattefondsparandetknappt 600000 sparare inom ramen för bankernas aktiesparfonder. Många hystestora tvivel på att allemansfonderna skulle kunna attrahera lika många sparare.Detta visade sig initialt också vara riktigt då ca 500000 allemansfondkontonvar öppnade vid slutet av , alltså ett är efter propositionen om allemanssparandet.Därefter har antalet konton ökat mycket kraftigt, inte minst ,för att nu uppgå till över 900000 konton. Alltså nästan en fördubbling pä treår. Detta är mycket glädjande, och bankerna har arbetat mycket aktivt i sinmarknadsföring , ökningen är dock inte utan problem. I takt medatt spararna strömmar till fylls redan befintliga fonder till gränsen 75000sparare, och nya fonder mäste öppnas för att bereda nytillkomna sparare plats.Mänga sparar dessutom i mer än en fond. förvaltar sparbankernafem fonder, SE-banken och PKbanken vardera tre och tvä fonder.Totalt finns inte mindre än 17 olika bankanknutna fonder. Det stora intressetför allemansfonderna indikerar att 75000-gränsen kommer att näs i ytteriigareett antal fonder i början av är 1988, Så kan till exempel sparbankerna återkomma att behöva starta två eller tre nya fonder. Det är inte svårt att inseatt detta riskerar att leda till en synnerligen otymplig administration och enomfattande styrelsebyräkrati dä varje fond enligt lagstiftningen måsteförvaltas av ett för ändamålet skapat fondbolag. Stordriftsfördelarna inomfondförvaltning är betydande. Många fonder har därför en trappformadavgiftsskala, vilket innebär att förvaltningsavgiften relativt sett sjunkerallteftersom fonden växer, I nystartade fonder blir därför kostnaden förspararen betydligt högre än i de äldre, i praktiken stängda fonderna. Det ärförenat med vissa svårigheter att förklara för spararna varför vissa fonder ärstängda och de konsekvenser detta medför. Inte heller skall problemet att finnatillräckligt kvalificerade styrelseledamöter till fondernas styrelserunderskattas. För att återigen ta sparbankerna som exempel kan nämnas att intemindre än femtio personer är engagerade i dessa fondstyrelser som andelsägarrepresentanter,hemställer därför hos regeringen attgränsen 75 000 sparare per allemansfond höjs till 150000 sparare perallemansfond. Detta ger en billigare och effektivare fondadministration.Gränsen 150000 fär anses vara rimlig mot bakgrund av att antalet sparare idagär i det närmaste det dubbla mot dä allemansfonderna startade. 3 1987/88. Nr 60 Rättelse: S, 31 rad24-26 utgår 1.4.5 överväganden och förslag Prop,1987/88:60 Mitt förslag: Alla som börjar spara i allemanssparandetunder tiden den - fär en särskild, av staten bekostadbonusränta motsvarande årlig ränta pä insättningar . Skälen för mitt förslag: Då allemanssparandet infördesfick alla som började spara en bonusränta om på detårets insättningar. Det kan antas att denna startpremie verksamt bidrog tillden nya sparformens stora popularitet. kan nya sparare tillgodogörasig bonusränta för det första spararet, men premien är förbehållen ungdomar ochkan utnyttjas av dem senast det är de fyller . Premien är maximerad till300 kr. Startpremien kan antas vara ett verksamt stimulansmedelför ungdomssparande. Det är också, inte minst från privatekonomiskautgångspunkter, särskilt angeläget att främja stabila sparvanor hos nyainkomsttagare. Emellertid är det min bedömning att en startpremie skullekunna locka sparare ocksä från andra åldersgrupper, Allemanssparandet är numeraväl etablerat men det finns tendenser till stagnation. Särskilda åtgärder föratt främja tillväxten av allemanssparandet är motiverade. Jag anser det därförrimligt att det för alla som går in i allemanssparandet nu åter öppnas enmöjlighet att erhålla startpremie. Premien bör komma dem till godo som börjarspara under de tre sista kvartalen 1988 och beräknas som en bonusräntamotsvarande årlig ränta på insättningarna . Mittförslag: Tillkomsten av allemansfonder, vars förmögenhet placeras i linje medideella värderingar, stimuleras. Bankinspektionen skall kunna ge dispens så än av förmögenheten i en sådan fond får placeras i statspapper. Från enfond skall utdelning kunna ske till någon i fondbestämmelserna angiven ideellorganisation. Skälen förmitt förslag: Bakom idén om ett "etiskt" eller "ideellt"sparande ligger främst tanken att vissa investerares kapitalplaceringar styrsäven av andra bevekelsegrunder än rent ekonomiska. En sparare kan exempelvis pågrund av sin övertygelse vilja avstå från att spara i fonder, vars tillgångarinvesteras i vapenindustri, miljöfarlig verksamhet eller i företag somutnyttjar lågavlönad arbetskraft i utlandet. Det finnsutomlands fonder som valt att begränsa sina investeringsfält utifrån etiskakriterier. Dessa fonder har enligt uppgift fått stor anslutning och även givitgod ekonomisk avkastning, I erbjuds fåmöjligheter till ett sådant fondsparande. Det går visserligen att i fond- Prop,1987/88: 60 bestämmelserna för en aktiefond lägga fast en placeringspolicy somförbjuder investeringar i en viss bransch och prioriterar engagemang i enannan. Ett exempel på detta är värdepappersfond som avstår frånaktieplaceringar i vapenindustrin och i företag med verksamhet i ,Denna aktiefondsmodell har dock inte fått någon egentlig omfattning i vårtland. Detär ett rimligt antagande att ideellt inriktade fonder av det slag jag nu nämntmåste byggas upp av välrenommerade intressenter med betydande resurser - jagtänker i första hand på kyrkliga sammanslutningar och hjälporganisationer - ochatt sådana engagemang kan behöva särskilda incitament. Om en möjlighet öppnadesatt dela ut fondmedel till en viss ideell organisation skulle detta kunnastimulera organisationer att åta sig huvudmannaskapet för fondverksamhet, i allsynnerhet om fonderna drivs i överensstämmelse med organisationernasvärderingar och ändamål. Jagfinner för min del tanken på ett ideellt betingat fondsparande intressant. Detär min bedömning att en sådan sparform skulle kunna verka lockande inte minstpå ungdomen, Sparviljan kan ytteriigare stimuleras genom att de skattemässigtgynnade allemansfonderna görs tillgängliga för ideellt sparande. Jag ansersåledes att en sparmodell i linje med vad spardelegationen skisserat i sinskrivelse kan vara väl värd att pröva. Omplaceringsomrädet för tillgångarna i en allemansfond begränsas till följd avandra än rent ekonomiska överväganden kan detta medföra ökade risker. För attuppfylla placeringsbestämmelserna i 15 § lagen om allemanssparande kan fondenbehöva ersätta säkra men för fondintressenterna av andra skäl oacceptablaaktieförvärv med mer riskfyllda investeringar. Mindre ekonomiskt rationellaplaceringar skulle kunna motverkas genom en uppmjukning av de regler somgäller för placeringar i värdepapper utgivna av staten. En allemansfond får förvärva statspapper till ett belopp motsvarande högst av fondensvärde. Jag föreslår att bankinspektionen ges möjlighet att medge ytterligareförvärv om särskilda skäl föreligger. Bestämmelsen bör lämpligen vara avgenerell karaktär, men dispens bör i princip vara förbehållen de fonder, varsplaceringsområde inskränkts pä ideella grunder. Eftersom ett grundläggandesyfte med allemansfondsparandet är att förse svenskt näringsliv med riskkapitalbör en dispens endast i rena undantagsfall innefatta rätt att förvärva statspappertill högre belopp än som motsvarar av fondförmögenheten. Somjag anfört faller det sig naturligt att vissa organisationer engagerar sigi ett ideellt fondsparande och att sådana satsningar kan främjas genom attorganisationerna får tillgodogöra sig en bestämd periodisk fondutbetalning.Enligt de bestämmelser som gäller kan en sådan omedelbarförmögenhetsöverföring inte ske. Från en allemansfond kan utdelningöverhuvudtaget inte äga rum. Fondbestämmelserna skall nämligen, enligt 18 §lagen om allemanssparande, ange bl, a, att utdelning till fondandelsägarna inteskall ske. Jag föreslår att dennämnda 18 § ändras, så att det blir möjligt att i fondbestämmelserna för en allemansfond ta in bestämmelser om en viss åriig utdelning till någon ideell organisarion. Det är rimligt au den motta- 27 gande organisationen tillförsäkras en garanteradåterkommande ekono- Prop, 1987/88:60 misk förmån. Utdelningen bör därför kunnabestämmas i procent av fondens värde . Ingentingbör hindra att utdelningen kommer mer än en mottagare till del. Totalt bördock högst av fondförmögenheten kunna användas förutdelning till ideella organisarioner. Inom denna ram kan fondbestämmelsernautformas sä att utdelningen relateras till fondens avkastning eller görsberoende av en viss tillväxt i fonden. Den sparare som överväger att gå in som andelsägare i enallemansfond av den typ som jag nu beskrivit mäste kunna kräva tydliga beskedom vilken eller vilka organisationer som tillgodoses med utdelning från fonden.Namnet på varje mottagare måste därför anges i fondbestämmelserna. Det måste ocksä krävas att fondbestämmelserna klart ochuttömmande anger principerna för utdelning till en ideell organisation. Såledesskall inte kunna överlämnas ät fondbolaget eller andelsägarstämman att avgöraom utdelning skall ske. Utdelningen skall i princip kunna verkställas direkt pågrund av fondbestämmelserna. En utbetalning som enligt fondbestämmelser sker till enideell organisarion är inte att hänföra till uttag för spararnas räkning.Någon uttagsavgift enligt 6 § lagen om allemanssparande skall alltså intebetalas. Jag har utgått från att fondmedel skall fä utdelas endasttill ideella organisationer. Idén bygger på tanken att sådana sammanslutningarskulle vara beredda att i vart fall mot ett visst återkommande bidrag till denegna verksamheten satsa resurser och good-will för att medverka till uppbyggnadenav ett allmänt sparande på ideell basis. Från dessa utgångspunkter är det intemotiverat att tillåta utdelning till näringsföretag eller till organisationermed verksamhet som bedrivs i vinstsyfte eller som i övrigt har till syfte attfrämja enskilda ekonomiska intressen. Jag anser det å andra sidan intenödvändigt att förbjuda utdelning till andra ideella sammanslutningar än sådanamed ett klart allmännyttigt ändamål. Den utdelning som det nu är fråga om är principiellt attse som en gåva till den mottagande organisationer, låt vara att givarna - de enskilda fondandelsägarna - kan vara svåra att identifiera. Fångets karaktär gör att bestämmelserna i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt rimligen bör bli styrande, eller indirekt, för om mottagaren skall få ta emot utdelningen skattefritt. Den ordningen skulle kunna tänkas att bankinspek tionen i samband med fastställelse av fondbestämmelser hade att pröva om en organisation tillhörande en viss ideell kategori var kvalificerad för utdelning. Ett medgivande skulle då få lämnas endast om organisationen ansågs uppfylla kriterierna för skattefrihet enligt 3 och 38 §§ arvs- och gävoskattelagen. Jag vill dock inte förorda ett sådant förfarande. Det skulle nämligen innebära att bankinspekrionen, med regeringen som full- följdsinstans, i ett speciellt sammanhang skulle få bedöma om skattskyldig het föreligger, en fråga som det annars tillkommer länsskattemyndigheten - och efter överklagande allmän domstol - att pröva. Jag föreslår i stället en ordning som innebär att bankinspektionen vid sin bedömning av fond bestämmelsernas innehåll inte skall behöva göra några ingående övervä- 28 ganden i fråga om den samhällsnytta som en vissorganisation represen- Prop, 1987/88:60 terar. Utgångspunkten bör vara att allarättssubjekt som svarar mot begreppet "ideell organisation" iinskränkt mening, dvs, sådana organisationer som inte bar ekonomiska syftenmed sin verksamhet, skall kunna godkännas som mottagare av fondutdelning.Frågan om skyldighet att erlägga gåvoskatt för utdelningen får sedan prövas ivanlig ordning av länsskattemyndigheten enligt bestämmelserna i lagen omarvsskatt och gåvoskatt. En viss gallring inom ramen för bankinspektionens granskningav fondbestämmelserna kan dock inte undvaras. Det måste till en böljankonstateras att den tilltänkta organisationen är en sådan ideell organisationsom jag nämnt, alltså en kyrka eller ett annat trossamfund, en stiftelse,eller en förening eller annan sammanslutning, och att den inte har till ändamålatt främja sina medlemmars eller några andra enskilda fysiska eller juridiskapersoners ekonomiska intressen. En viss stadga i organisationens administrativauppbyggnad bör vidare krävas. Möjligheten till utdelning bör därför förbehållasjuridiska personer. Svårigheter kan tänkas uppkomma då det gäller att bedöma verksamhetsändamälethos utländska organisationer. Endast svenska rättsubjekt bör därför accepterassom utdelningsbe-rättigade. Jag utgår i detta sammanhang ifrån att deinternationella organisationer, som i och för sig kunde ses som naturligamottagare av fondutdelning, kan låta sig företrädas av svenska lokalföreningar. En klassificering av ideella organisationer enligt de kriteriersom jag nu angivit bör sällan vålla några svårigheter för bankinspektionen. Denvidare och typiskt sett mera komplicerade prövningen av huruvida ändamålet meden viss verksamhet motiverar gåvoskattebefrielse får, som jag nämnt, göras avlänsskattemyndigheten sedan utdelningen väl deklarerats. Jag vill i detta sammanhang påpeka att huvudmannaskapetför en ny allemansfond får förmodas ta inte obetydliga resurser i anspråk. Bl,a, skall, enligt 6 § aktiefondslagen, det för vaije fond särskilt bildade fondbolagetha ett aktiekapital om . Det är därför inte sannolikt att andraän stora, rikstäckande institutioner som kyrkliga samfund och etableradevälgörenhetsorganisationer kommer att engagera sig i det ideella fondsparandet.Dessa organisationer är befriade från gåvoskatt och man kan därför räkna medatt fondutdelningarna endast i undantagsfall kommer att gä till sädanaorganisationer att utdelningarna blir gåvoskattepliktiga. Om gävoskattebestämmelsernasåledes kan antas sällan bli tillämpliga finns det ändå som jag framhållit,övervägande praktiska och principiella skäl för att upprätthålla neutralitet i frägaom vilka ideella organisationer som överhuvudtaget skall få tillgodoses medutdelning frän en allemansfond. För tydlighets skull bör det i lagen (1983:891) omskattelättnader för allemanssparande anges att gåvoskatt skall betalas för enfondutdelning i den män mottagaren är skattskyldig enligt lagen om arvsskattoch gåvoskatt. Detförhållandet att fondutdelningen skall jämställas med gåva måste komma till uttryck i lagen om arvsskatt och gåvoskatt, I lagens 37 § bör därför ett nytt tredje moment införas. Vad i övrigt gäller tillämpningen av 29 lagen omarvsskatt och gåvoskatt vill jag peka på följande. Allemansfonden utgör intenågon juridisk person och utdelningen får redan av den anledningen formellthärledas till andelsägarna som givare, I denna egenskap kan ägarna emellertid,som jag anmärkt, knappast särskiljas. Konsekvenserna av detta skulle bli delsatt den utdelning som belöper på varje andelsägare inte kunde preciseras tillbeloppet, dels att bestämmelserna i 19 och 41 §§ lagen om arvsskatt ochgåvoskatt om att skatt skall bestämmas på sammanlagda arvs- och gåvofång frånsamma givare inte kunde tillämpas. Med hänsyn härtill bör skatten i ställetberäknas på hela det utdelningsbelopp som kommer en mottagande organisationtill del och utdelningen i gävoskattehänseende betraktas som en gåva fränfonden. Jag föreslår en sådan lagteknisk lösning. Prop, 1987/88:60 Antalet andelsägare i en allemansfond Mittförslag: Gränsen för största tillåtna antal andelsägare i en allemansfond höjsfrån 75000 rill 100000, Skälen förmitt förslag: Vid allemanssparandets tillkomst diskuterades bl, a, hur de nyafonderna skulle utformas för att maktkoncentrationen i näringslivet skullekunna minskas. Regeringens förslag var inriktat pä att ett stort antal fonderskulle etableras i decentraliserade former och att fonderna i så hög grad sommöjligt skulle få andra huvudmän än bankerna. Det bedömdes dock inte somtroligt att exempelvis intresseorganisationer skulle vara beredda att direkt gåin som huvudmän för de nya fonderna. För att inte någon sparare skulle stängasute från fonderna godtogs att flera fondbolag skulle kunna knytas till enhuvudman och att antalet delägare i en och samma fond inte skulle begränsasalltför hårt. Bestämmelsen om högst 75000 andelsägare per fond motiverades avhänsyn till kapitalmarknadens funktionssätt och med hänvisning tillandelsägarnas möjUgheter att utöva ett inflytande på fondernas förvaltning. Sparandeti allemansfonder har nått en sådan omfattning att i vissa fonder antaletdelägare närmar sig det tak som är satt vid 75000, För att nya sparare skallkunna fä tillträde till allemansfonderna måste ytterligare fondbolag bildas ochnya fonder igångsättas. Sädana framtvingade nybildningar måste, som påpekat, medföra extra kostnader föradministration och förvaltning, kostnader som inte skulle behöva uppkomma omgränsen för största antal sparare höjdes. Enligt min mening kan en måttlighöjning av taket för det maximala antalet delägare per allemansfond knappastanses förändra förutsättningarna för fondernas roll på kapitalmarknaden. Jaganser ocksä att en viss höjning kan tänkas utan att inflytandeintressetåsidosätts. På grund härav, och då administrativa fördelar kan vinnas, finnsdet övervägande skäl som talar för att tillåta flera delägare i en fond än75000, En fördubbling av de nuvarande fondernas delägarpotential framstår docksom aUtför långtgående. Gränsen bör enligt min mening sättas vid 100000andelsägare för varje fond. Dentendens till likriktning av allemansfonderna i form av samförvalt- Prop,1987/88: 60 ning av flera fonder som kan iakttas inger betänkligheter ochär en fråga av vidare strukturell betydelse än den jag behandlat. Enutveckling som innebär ett fåtal huvudmän och fonder med samordnad förvaltningoch enahanda placeringsinriktning hos resp, huvudman motsvarar inte vad somavsågs då allemansfonderna tillskapades. Det kan därför finnas skäl att i ettsenare sammanhang särskilt uppmärksamma frågor angående fondstrukturen, Denya bestämmelser jag nu föreslagit bör träda i kraft . Jagerinrar dock om att den föreslagna bonusräntan enligt 5 § lagen om allemanssparandeinte skall kunna tillgodoräknas den som börjar spara föreden , Ienlighet med det anförda har inom upprättats förslag rill 1, lag om ändring i lagen(1983:890) om allemanssparande, 2, lag om ändring i lagen(1983:891) om skatteläUnader för allemanssparande, 3, lagom ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.1. Deföreslagna ändringarna är av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande enligtmin mening skulle sakna betydelse, Jaghemställer att regeringen föreslår att anta förslagen. 2 Sänkning av den allmänna löneavgiften Lagen(1982:423) om allmän löneavgift tillämpas pä löner som utges efter utgången av är 1982 och pä egenföretagares inkomster som skall tas upp till beskattning vid 1984 och senare års taxeringar. Löneavgiften utgår , Genom lagen (1983:581) om tillfällig höjning av den allmänna löneav giften höjdes avgiften rillfälligt , Fr, o, m. höjs genom redan fattat beslut arbetsgivarav giften till sjukförsäkringen , arbetsskadeavgiften och arbetsmarknadsavgiften enheter (prop, 1986/87:100 bil. 7, SfU 14, rskr. 234, SFS 1987:266). Enligt det förslag som chefen för lagt fram höjs ATP-avgif ten . Det sammanlagda avgiftsuttaget för arbetsgi varavgifterna höjs således . Som jag tidigare anfört bör avgiftshöjningen neutraliseras genom en sänkning av 31 den allmänna löneavgiften.Den allmänna löneavgiften bör fortsättningsvis Prop, 1987/88: 60 utgå med0,, Ienlighet med det anförda har inom upprättats ett förslag tilllag om ändring i lagen (1982:423) om allmän löneavgift. Förslaget bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2.2. Med hänsyn till lagstiftningsfrågansbeskaffenhet anser jag att lagrådets yttrande över lagförslaget inte behöverinhämtas. Jaghemställer att regeringen föreslär att anta lagförslaget. Bilaga2.1 Prop, 1987/88: 60 Lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande Härigenom föreskrivs aU 5, 11, 15 och 18 §§ lagen(1983:890) om allemanssparande' skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5§ Den som börjar spara och som det första kalenderårethan sparar fyller högst 25 är får ett särskilt tillägg (bonusränta)motsvarande åriig ränta, dock högst . Även den som är och som börjar spara undertiden den - får en sådan bonusräntasom sägs i första stycket.