prop · GB03100 · 1987-12-31 00:00:00 — Decentraliseringav ansvar och befogenheter inom personalområdet kommer all ställa allt störrekrav på chefer och personalhandläggare. Jag återkommer tillutbildningsbehoven för dessa grupper i avsnitt 7.3.9. Den minskadeomfattningen av repelitionsutbildningen inger en viss oro. Detta kommer attmedföra mindre träning i krigsuppgiften, inte bara för slora gruppervärnpliktiga utan också för den anställda personalen; yrkesofficerare,reservofficerare och civila. Den nuföreliggande programplanen innebär i personalhänseende inga stora förändringar jämfört med den som låg tillgrund för försvarsbeslutet. Jagnoterar med tillfredsställelse att den speglar en ökande medvetenhet om olika åtgärders betydelse för personalen. Jag räknar med alt dennamedvetenhet också kommer att prägla överbefälhavarens överväganden och förslagi nu pågående utredningar. 7.3.7.2 Långsiktigt behov avanställd personal Överbefälhavarenredovisar i programplanen 1988 1992 sin syn på personallägets utveckling /89 1996/97 samt den årliga rekryteringen av yrkesofficerare enligt följande sammanställning ar. Personalvolymernaredovisas dessutom under resp. anslag. Dessa se nare redovisningar grundar sig på myndigheternas anslagsframställning ar och kan i vissa fall skilja sig från sammanställningen här. Personallägetsutveckling räknat i personår' Prop. 1 (Armén) 2 (Marinen) I ÖB Plan 1 483:62436, tabell 6 A. - Inkl. intäktsnnansierad personal, exkl.yrkesofficersaspiranter, frivilligtjänstgö- rande,lönebidragsanställda, beredskapsarbetare och arbetsvårdsfall. 'Utfall enligt PAF . 1 de redovisade värdena ingår den överföring av verkstadspersonalsom ägde rum från armén till operativ ledning. Ärligrekrytering av yrkesofficerare'' Huvudprogram Utfall Planerat Planerat 1986/87 1988/89 1991/92 1 (Armén) 2 (Marinen) 3 (Flygvapnet) I ÖB Plan I 483:62436, tabell 7. - 1tabellen redovisas det antal som slutligt anställs. Överbefälhavarenanger att tillgången på yrkesofficerare i stort understiger behoven. Enligtöverbefälhavaren skall personalmålen nås genom ökad rekrytering och begränsningav förtidsavgångarna. Härutöver skall möjligheterna att återanställaförtidsavgångna yrkesofficerare och atl anställa reservofficerare tillvaratas. När det gäller den civila personalen anförde jag iprop. 1986/87:95 bl. a. följande: "Jaganser liksom kommittén au tillgången på civilt anställda bör för bättras i förhållande lill den inriktning som blev följden av försvarsbeslut, dock inte i den omfaUning som överbefälhavaren föresla git. Avvägningen mellan anställd personal och köpta tjänster bör enligt kommittén göras med utgångspunkt från de funktioner som fortlöpande 40 Jag delar dennauppfattning och anser atl för arbetsupp- Prop. gifter som fortlöpande skall fullgöras bör i första handanställd personal komma i fråga. Näröverbefälhavaren i sin nästaprogramplan har visat konsekvenserna av de principer somjag har redovisat ovan är jag beredd att återkomma lill en precisering av det långsiktiga måletbeträffande civilt anställda." Överbefälhavaren anger att tillgången på civiltanställda överstiger tidigare redovisade behov saml atl en reducering enligtförsvarsbeslutets inriktning inte har inplanerals i avvaktan påresultatet av pågående utredningar. Enligt överbefälhavaren är behovet avreservofficerare ca 13 700 medan tillgången är ca 12 500. Brislen påreservofficerare är störst inom armén. Jag konstaterar alt det föreliggerbrist på yrkesofficerare och alt överbefälhavarens planering innebär altantalet officerare (personår) ökarjämfört med utfall /87 med ca 800 lill 1991/92 och I 200 lill 1996/97. De civilt anställda däremotminskar vid motsvarande tillfällen med ca I 600 resp. ca I 700. Enligt min meningkan det långsikliga behovet avyrkesofficerare, reservofficerare och civilt anställda inom det militäraförsvarel komma alt minska som ett resultat av regeringens och ställningstaganden till nu pågående utredningar, vilkaberäknas komma att redovisas hösten1988. Då emellertid antalet officerare är ca 1 700 färre än vad som behövs förnärvarande anser jag att den planeraderekryteringen tills vidare kangenomföras ulan atl risk för övertalighet inträffar . I avvaktanpå de ställningstaganden som kan bli följden av utredningen anser jag attöverbefälhavarens planeringsinriktning tills vidare bör kunna godtas. Den får emellertid inte ledatill att arbetsuppgifter somfortlöpande skall fullgöras och som på ekonomiskt mest fördelaktiga sätt kan fullgöras med anställd personal, löses påannat sätt. 7.3.7.3 Styrmetoder beträffande personalvolymen 1 försvarsbeslutsproposilionen(prop. 1986/87:95) framhöll jag att den strikta personalramstyrning som sedanföregående försvarsbeslut har tillämpats gentemot de lokala myndigheterna harfått negativa konsekvenser. Jag framhöll vidare alt styrningen avpersonalvolymen, genom de detaljerade myndighetsvisa personalramarna somförsvarsgrenscheferna har utformat inom ramen för av regeringen angivnatotalramar, borde förändras. I enlighet meddetta tog jag i propositionen under de enskilda anslagen inle heller ställning lill del exakta antalet årsanställda vid resp.myndig het. I regleringsbrev innevarandebudgetår har regeringen i stället angivit alt försvarsmaktens personalmål /92 preliminärt skall vara ca 36 500 årsanställda varav ca 17 500yrkesofficerare (exkl. yrkesof ficersaspiranter). Inriktningen /97 har angivits tillca 37 000 årsanställda varav ca 18 000 yrkesofficerare (exkl. yrkesofficers aspiranter). Det är ännu för tidigt au dranågra slutsatser av hur den nya metoden Prop. 1987/88:100 för styrningen av decentrala myndigheterna beträffande personalvolymerna har fallit ut. Jag avser att vid ett senare tillfälleföreslå regeringen att uppdra åt överbefälhavaren atl redovisa hur deförändrade styrmetoderna tillämpats pälokal nivå saml erfarenheterna underdet första lill-lämpningsåret. 7.3.7.4 Åtgärder för att täcka personalbehoven 1 försvarsbeslutsproposilionen 1987anförde jag att särskilt lämpade reservofficerare, med avsteg frånbefälsordningens principer, skulle kunna få anställas som yrkesofficerare. Jagkonstaterade också att om rekryteringen av yrkesofficerare får erforderligomfattning bortfaller successivt behovet av detta avsteg från befälsordningensprinciper. har regeringen givitdispens så alt ungefär 10 reservofficerare skulle kunna anställas somyrkesofficerare. Mot bakgrund av det begränsade antalet dispensärenden ser jagför närvarande inget behov att föreslå en ändring av regeringens generellaföreskrifter. Överbefälhavarenhar lämnat förslag till ändringar isystemet för utbildning lill och av yrkesofficerare. Jag konstaterar att,förutom delar i förslaget som överbefälhavaren och försvarsgrenscheferna inomramen för gällande föreskrifter själva äger genomföra, överbefälhavarens förslaginnebär sådana avsteg från gällande befälsordning all godkännande aveventuella ändringar erfordras. Som jag anmälde i försvarsbeslutspropositionen har jag tillsatt en arbetsgrupp inomförsvarsdepartementet med uppgift aU följa upp och utvärdera införandetav den nya befälsordningen samt bereda deförslag till ändringar som eventuellt kan komma atlaktualiseras. Jag avser att, sedan gruppen slutfört sitt arbete, föreslå regeringen att återkomma tillriksdagen med en redovisning och då också la upp eventuella behov avändringar av befälsordningens principer. För attunderlätta den personalrörlighet som erfordras framför allt inom försvarsmaktenhar regeringen medgivit att reglerna om medfiyt-tandebidragi förordningen (1987:407) om fiyttningsbidrag m. m. får lilllämpas i hela landet för anställda hosmyndigheter som hör lill försvarsdepartementet. För atlstimulera reservofficersrekryteringen har regeringen beslutat höja den premiesom utbetalas efter genomförd utbildning. Vidare har regeringen uppdragit åtgeneraldirektör att se över det nuvarande reservofficerssyslemet.Utredaren skall överväga och föreslå system för ett flexiblare och effektivareutnyttjande av reservofficerarnas tjänstgöringsfid, överväga alternativa formerför anställning och ersäUning saml lämnaförslag till erforderligaförfaUningsändringar. Detta arbete skall vara klart senast den 31december 1988. Jaghemställer alt regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag har anfört omanställd personal. 7.3.8 Pilotfrågan Prop.1987/88:100 Iolika skrivelser och propositioner till har regeringenredovisat åtgärder för atl säkerställa tillgängen på piloter i bl. Det har framhållits atl en långsiktig lösning på problemet med militära fiygförares avgångar till de civilafiygbolagen nu finns med det avtal (pilotavlalet) som slöts mellanstatens arbetsgivarverk och personalorganisationernavåren 1986 som grund. Flygvapnet kommer på sikl inte längre att varahuvudrekryteringskälla för fiygbolagen. Den nedgång i fiygvapnets operativaförmåga som orsakals av de hittillsvarande avgångarna skall enligtskrivelserna och propositionerna lösas genom "återlån" av piloterfrån flygbolagen. Innebörden härav är alt förtidsavgångnapiloter skall kallas in somreservofficerare eller värnpliktiga officerare och tjänstgöraunder längre tidsperioder vid fiygförbanden i stället för de yrkesofficeraresom annars ständigt skulle tjänstgöra vid divisionerna. Efter det atlpilotavlalet slöts har huvuddelen av flygvapnets stridspiloter förbundit sig att stanna kvar i tjänst upp lill 10år. Ett 70-tal piloter kommer emellertid som jag tidigare anmält för riksdagenatt gå över till de större svenska och skandinaviska flygbolagen underåren 1987 och 1988. Några flygvapenpiloter som tidigare slutat i flygvapnet harockså återgått i tjänst. En flygförare har hittillsbrutit sitt åtagande atl stanna kvar i tjänst. Han har rekryterats avSAS. Under hand har också framkommit att flygbolagen genomför rekryteringsåtgärdermed sådana flygförare som är i olika stadierav sin grundläggande utbildning och ännu inte förbundit sig att stannakvar i tjänst. Flygbolagen har emellertid framhållit att de för avseratt tillgodose sina rekryteringsbehov genomatt anställa elever som utexamineras från den statliga civila trafikflygarhögskolan (TFHS) iLjungbyhed, och civilaflygskolor i . Vid TFHS har utbildning bedrivits sedan våren1984. har 64 elever utexaminerats. För närvarandegenomgår 28 elever utbildning. Närmast börjar en kurs med 20 elever och slutar en kursmed 8 eleverunder . Målet att nå upp till 60 utexaminerade elever per är beräknaskunna nås . Utbildningen bekostas fr. o. m. den 1 juli 1987från anslag under huvudtitel. Isammanhanget vill jag också anmälaatl avtal avses slutas före årsskiftet19871988 mellan chefen för fiygvapnel och norska samferdseldepartementet om utbildning molbetalning av civila norska piloter i . Utbildningen iSverige avser enbart den kvalificerade delen medan de grundläggande delarnagenomförs i . De första 510 elevernafrån planeras börja sin utbildning i . I ett utbyggt system kommer högst 40norska elever atl utbildas vid TFHS. Som jag tidigarehar framhållit anser jag del viktigt att överbefälhava ren tar initiativ lill atl erforderligt antal piloter kallas in förtjänstgöring om avgångarna i flygvapnet medför att beredskapen inom luftförsvaret blir lidande. Jag följer fortlöpande uppatt de beredskapsmässiga kraven 43 uppfylls.Efter det att pilotavlalet slöts har frågan uppkommit om vilka Prop.1987/88:100 ålgärder som bör vidtas för att också de allra yngsta flygförarna skall finna det attraktivt all genomöverenskommelse med chefen för flygvapnet åla sig alt stanna kvar i tjänstunder . Jag hälsar härvid med tillfredsställelsedet beslut som fallals av med innebördatt personliga löneplanstillägg utgår till de yngsta piloterna som kommeröverens med chefen för flygvapnet att stanna kvar i tjänst. Jag hemställer alt regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag har anförti pilolfrågan. 7.3.9Vissa frågor rörande gemensamma skolor Inomförsvarsmakten finns tre skolor på central nivå nämligen försvarshögskolan,och försvarets förvaltningsskola. Jag kommer att redovisavissa överväganden och förslag rörande försvarshögskolan och försvaretsförvaltningsskola. Det kan finnas anledning att ta upp frågor om utbildningenvid i samband med den redovisning av befälsordningen som jagaviserade i avsnitt 7.3.7.4. Det kan också finnas anledning alt i annat sammanhangta upp vissa frågor om fördelning av utbildningsansvar mellan olika skolor. Försvarshögskolansuppgift är atl bedriva utbildning av personal frän civila och militära myndigheter m. fl. för ledande befattningarinom totalförsvaret saml studier som underlag för undervisningen av frågor somrör totalförsvaret. Huvuddelen av eleverna är civila. Innan jag tar upp vissa förslag lill ändring av skolans ställning ger jag inledningsvis en kortbakgrundsbeskrivning. Frågan om en skola för högre försvarsutbildningdiskuterades redan i början av 1940-talel. lade överbefälhavarenfram förslag om inrättande av en särskild försvarshögskola över de dåvarandeförsvarsgrensvisa militära högskolorna. 1952:120anmäldes frågan om inrättandeavenförsvarshögskola. Föredraganden var emellertid inte beredd att ta slutlig ställning lill verksamhetensomfattning utan ansåg att skolans kostnader skulle bestri-da.s frånförsvarsstabens anslag. m. /54 fick försvarshögskolan egna anslag. Enligt det provisoriska reglementet förförsvarshögskolan löd denna under överbefälhavaren. För att medverka tillatt utbildningen fick en allsidig inriktning och omfattningstod till överbefälhavarens förfogande försvarshögskolans råd. Detta bestod enligt reglementet av sammanlagt sju personer med framstående skicklighet och erfarenhet inom kun skaps- och verksamhetsområden av betydelse för utbildningen vid hög skolan. Frågan om försvarshögskolansorganisation och fortsatta verksamhet Prop. 1987/88:100 togs ånyo upp istatsverkspropositionen 1966. Föredraganden anförde där att han framför allt avpraktiska skäl inte hade något alt erinra mol alt högskolan tills vidare lydde under överbefälhavaren även om hankunde ifrågasätta en sådan ordningmed hänsyn till skolans ställning som totalförsvarets högskola. Maj:ls stadgar(1966:262) för försvarshögskolan. Där angavs atl överbefälhavaren sedanhan hört försvarshögskolans råd avgjordeett antal viktigare frågor om skolans inriktning, organisation, ekonomim. Skolans stadgar ersattes 1983 av förordningen (1983:276) om verksamheteninom försvarsmakten saml förordningen (1983:277)om handläggning av ärenden, tjänstetillsättning m. m. inom försvarsmakten.Detta innebar dock ingen ändring av överbefälhavarens befogenheter gentemotskolan. Med anledningav vissa riksdagsbeslut finns det nu anledning alt ompröva försvarshögskolansställning. Såväl försvarsbeslut (prop. 1981/82:102bil. 1, FöU 18, rskr. 374) som iriksdagens beslul om ledningen av de civila delarna av totalförsvaret m. m.(prop. 1984/85:160, FöU 11, rskr. 388) framhålls au ansvaret för enverksamhet i fred behålls under kriser och krig och dessutom är förenat medett ansvar för att erforderliga beredskapsåtgärder vidtas i fredstid. Denna skyldighet har regeringen lagt fast iförordningen (1986:294) om ledning och samordning inom totalförsvarels civiladel. Myndigheter och företag med uppgifter inomtotalförsvaret har alltså ett eget ansvar för alt erforderligaberedskapsålgärder vidtas i fredslid. 1 detta ansvar ligger naturligtvis ocksåatt säkerställa att personalen får erforderlig utbildning. Det finns såledesingen särskild skyldighet för försvarsmaktenvare sig att tillhandahålla utbildningen för civila myndighetersoch företags räkning eller att styrainriktningen av den. Statsmakterna,myndigheterna och berörda företag har således enligt min mening ett gemensamtintresse av den utbildning som försvarshögskolan tillhandahåller. Mot dennabakgrund finns del numera inget bärande motiv för att försvarshögskolan skalltillhöra försvarsmakten, särskilt medhänsyn till att huvuddelen avundervisningen avser det civila samhälletsförhållanden och atl de fiesta eleverna kommer från myndigheter och företagutanför försvarsmakten. har också fattat beslul om ledningen avden statliga förvaltningen (prop. 1986/87:99/verksledningspropositionen/ KU 29, rskr. I verksledningsproposilionengör föredraganden följande bedömning: "Hos centrala myndigheter under regeringenbör verkschefen normalt vara den inför regeringen ansvarige förmyndighetens verksamhet. Verkschefen skallleda myndigheten och bör tilldelas beslutsbefogenheter som korresponderarmot ansvaret. Normalt bör imyndigheterna också finnas en lekmannastyrelse. Styrelsens uppgift skall vara att öva insyn i verksamheten och atl biträdaverkschefen med sakkunskap och medborgerligt omdöme. Lekmanna-styrelsenskall besluta i vissa klart angivna och av regeringen bestämda Den skall därvid delaverkschefens ansvar inför regeringen i Prop. 1987/88:100 samma mån som dentilldelats beslutsrätt." Föredragandenanför också bl. a. att en styrelse vars uppgift i första hand är att tillföranågon form av professionell sakkunskap eller kunskap om avnämarnas krav ochbehov bör sättas samman så att det finns inslag av expertis resp. företrädareför avnämarna och att ledamöterna skall utses efter de personligaförutsättningarna att fylla uppgiften. Chefen för försvarshögskolan bör mot bakgrund avriksdagens ställningstagande ha samma befogenheter och arisvar somandra verkschefer i vad avser ledningen av skolans verksamhet. Något särskiltlydnadsförhållande till överbefälhavaren i detta avseende bör därför inteföreligga. Jag förordardärför, utgående från vad jag ovan har anfört om utbildningen vid skolan, attförsvarshögskolan inte längre skall tillhöra försvarsmakteneller lyda under överbefälhavaren. Några praktiska administrativa problemtorde ej uppkomma genom denna förändring. Tills vidare bör skolan dockfinansieras inom den militära utgiftsramen. Skolans råd bör ombildas till enstyrelse. Bildandetav försvarets förvaltningsskola föregicks av krigsmaktens för-valiningsutbildningsutredning(KFU) som lämnade sitt slutbetänkande . Försvarels förvaltningsskolainrättades , då inlen-denlurförvallningsskolans och delar avlygförvaltningsskolans utbildningsverksamhetslogs samman med viss förvaltningsutbildning vid andra skolor. Förvallningsskolan lokaliserades tillÖstersund men med vissa delarförlagda till . KFU:sintentioner var att förvaltningsskolan skulle omfatta ansvaret för allutbildning av personal för förvaltningsverksamhet i den mån det inteåvilade annan myndighet. Även annan personal i statlig tjänst skulle, om såmedgavs, beredas utbildning vid skolan. Vid sidan av detta borde skolanbedriva forskning, utveckling och försök inom området. Försvaretsförvaliningsskola har i skrivelse lämnat regeringen förslagtill förändrade styr-, lednings- och finansieringsformer. Förvallningsskolanredovisar därvid att dess utveckling i huvudsak har skett i enlighet med KFU:s förslag och bl. a.har fortifikalionsutbild-ning för lägre regional/lokal nivå ochpersonaltjänstutbildning successivt tillförtsskolan. Utbildning riktad mot civil sektor har genomförts i mycketbegränsad utsträckning. Skolan anger alt den nu är väl etablerad iÖstersund resp. och att det finns förutsättningar för att taytterligare ett steg i skolans utveckling genom att öppna skolan dels förförväntade ökade krav på utbildning vid myndigheter inomförsvarsdepartementets område, dels i syfte attkunna förmedla utbildning inom kompetensområdet till övrig offentlig sektor. 1 den omfattning möjlighet ges tillstimulerande erfarenhetsutbyte, effektivisering och vitalisering avskolans utbildning bör även utbildning, i viss omfattning, kunna förmedlasockså till näringslivet. Nuvarande tillämpningav FPE-systemet vid finansiering av utbild- Prop. 1987/88:100 ningsverksamhelenbegränsar emellertid skolans möjligheter att bredda marknaden för skolansverksamhet. Inom skolan har genomförts en utredning av planeringsprocessen föratt eliminera denna begränsning. En förutsättning är dock attintäklsfinansiering av viss utbildning kan medges. Skolans förslaginnebär alt dess styr- och ledningssystem utvecklas i syfte alt den totalaverksamheten inledningsvis kan delas upp i en an-slagsfinansierad och enintäklsfinansierad del. Inriktningen medför atl skolans totalaproduktion intäktsfinansieras. En utvidgning av skolans uppgifter och därmedutveckling av ledningssystemet innebär ingen förändring i skolans roll ochuppgifter gentemot nuvarande avnämare.Utvecklingen av den intäktsfinansierade delen sker successivt. För kurser som riktas mot försvarets myndigheter skerövergäng till intäklsfinansiering i den takt, som isamverkan med berörda centrala myndigheter bedöms effektiv för verksamheten. Enligt minmening är den breddning av marknaden, mol vilken förvaltningsskolan anger sig kunna förmedla utbildning, riktig. Jag äremellertid inte nu beredd alt la ställning lill enhelt intäklsfinansierad verksamhetför utbildning av personal hos statliga myndigheter. Däremot bör verksamhetenmed utbildning av externa kunder intäktsfinansieras. Jag anser alt skolans förslag bör läggas lillgrund för dess fortsatta utveckling idetta avseende. En utgångspunkt bör därvid vara full kostnadstäckning. Enligt vad jag har inhämtat avser skolansstyrelse utarbeta en plan för förvaltningsskolans långsikliga inriktningoch omfattning av sin utbildningsproduktion.Vidare utarbetar skolan ett förslag till en ny chefsutbildning i personaltjänstför försvarets myndigheter. En sådan utbildning bör försöksvis kunna påbörjasredan under näsla budgetär. Med anledning härav vill jag erinra om att jagtidigare i propositionen om vissa personalfrågor inom försvaret (prop.1986/87:36, FöU 3, rskr. 69) har framhållitatt en successiv kompetenshöjning inom personaladministrationen vidberörda myndigheter måste ske genom uppbyggnad av såväl utbildningsinsatser,som genom praktiskt arbete. Jag räknar med att förvaltningsskolan, sominstruktionsmässigt har atl ge utbildning inom detta område, redan underinnevarande budgetår vidtar ålgärder för att kunna möta det ökade behovet avutbildning inom det personaladministrativa områdel och då i ett första stegredan budgetåret 1988/89. I propositionen om inrättande av ettfiygvapenmuseum och vissa skolor för försvarsmakten (prop. 1975/76:190,FöU 39, rskr. 375) uUalade departementschefen alt en angelägen uppgift förförvaltningsskolan även bör vara att skapa goda förutsättningar för den civila personalen inom försvaret. I princip bör varje förvaltningskurs slå öppen för alla.Riksdagen delade föredragandens uppfattning att förvallningsskolan bör utgöraen självständig myndighet, eftersom skolan skall vara öppen även för personal som inte tillhör försvarsmakten. Jag utgår därför ifrån att den nu aktuella personalchefsutbildningenutformas så alt den kan stå öppen för såväl civil, som militärpersonal. Jaghemställer alt regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag har anfört om vissa.frågorrörande gemensamma skolor. 7.3.10Vissa frågor rörande värnpliktiga Jagredovisade i totalförsvarspropositionen (1986/87:95) min syn påvärnpliklsulbildningens fortsatta utveckling, bl.a. i fråga om införande av fullständig förstegsutbildning och genomförande avrepetitionsutbildning. Vidare angav jag att det med tillgängligt underlag inte var möjligt att ta ställning till hur arméns utbildning bordevidareutvecklas. Arméns utbildningssystem utreds avöverbefälhavaren. Genom en ändring i värnpliktsutbildningsförordningen(1980:1035) har överbefälhavaren dock fått befogenhet att efter hörande avförsvarsgrenarna föreskriva om grundutbildningens förläggning . Ändringenmöjliggör atl fullständig förstegsutbildning införs. För marinens del haröverbefälhavaren föreslagit ett nytt utbildningssystem för såvälkustartilleriet som fiottan. Enligt beslut med anledning avtotalförsvarsproposilionen bör systemet få införas och förberedelserna fördetta således fortsätta. Överbefälhavaren föreslår nu att införandet avmarinens utbildningssystem senareläggs med ett är lill / 92. Jag godtar detta förslag.