prop · GB03124 · 1987-12-31 00:00:00 — 17 § första stycket framgår att rätten inte får underlåta att inhämta denenskildes mening, om det inte föreligger läkarintyg eller annan likvärdigutredning om tillståndet. Möjligheten i nuvarande 18 kap. 3 § att eftergekravet pä samtycke vid särskilda skäl av annat slag har inte behållits. Skälenför detta har utvecklats i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3.2. Om en god man, som har företagit en rättshandling förhuvudmannen, har handlat utanför sitt förordnande, är rättshandlingen intebindande för huvudmannen. En rättshandling är inte heller bindande förhuvudmannen, om en god man har företagit den inom ramen för förordnandet menutan samtycke av huvudmannen, såvida inte huvudmannens sinnestillstånd harhindrat atl hans eller hennes mening inhämtas eller huvudmannens mening avannan orsak inte har kunnat inhämtas. Har den gode mannen inom ramen för förordnandet ingått enrättshandling som sedvanligen företas för den dagliga hushållningen, skallhuvudmannens samtycke anses föreligga, om han eller hon inte före rättshandlingenhar gett uttryck för annat till den mot vilken rättshandlingen riktade sig. (Jfr 11 kap. 5 § i utredningens förslag I) Paragrafen, som saknar motsvarighet i gällande rätt,handlar om den gode mannens behörighet att med bindande verkan för huvudmanneningå rättshandlingar för dennes räkning. Hithörande frågor har diskuterats iavsnittet 2.3.4 i den allmänna motiveringen. Ramen för den gode mannens behörighet bestäms genomrätlens förordnande enligt I -4 §§, eventuellt ändrat efter omprövning medslöd av 23 §. För bedömningen av om rättshandlingen är bindande saknartredje mans goda tro betydelse. God tro hos tredje man är dock en förutsättningför att han enligt 6 § skall ha rätt till skadestånd av den gode mannen. Hinder mot att inhämta huvudmannens mening på gmnd av hanshälsotillstånd bör anses föreligga inte bara när han helt saknar förmåga attuttrycka en vilja ulan ocksä när hans tillstånd är sådant som avses i lagen(1924:323) om verkan av avtal, som slutits under inflytande av rubbadsjälsverksamhet. Andra omständigheter som kan utgöra hinder är att hu- ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. vudmannen är underårig ellerbortavarande. Här avses främst de fall dä en Prop. 1987/88:124 god man harförordnals enligt 1-3 §§. Liksomfallet är med förmyndares samtycke till underårigas handlande kan huvudmannenssamtycke lämnas i efterhand eller vara underförstått. Huvudmannen kan också geden gode mannen ett generellt samtycke till rättshandlingar inom ramen föruppdraget. Bestämmelsemai förevarande stycke ger uttryck för principen att den som har fått god man harkvar sin rättshandlingsförmåga och att den gode mannen närmast skall ses somett biträde åt huvudmannen. Bestämmelserna är emellertid ocksä ägnade attminska risken för att den gode mannen och huvudmannen företar kollideranderättshandlingar. Helt kan dock denna risk inte elimineras. Om en god man ingåren rättshandling för huvudmannens räkning gentemot exempelvis en bank efter attha fått huvudmannens samtycke men huvudmannen därefter vill handla på ett annatsätt, kan banken inte vägra att gå huvudmannen lill mötes med hänvisning tillden tidigare rättshandlingen eller godmansförordnandet, såvida inteomständigheterna är sädana atl t.ex. lagen (1924:323) om verkan av avtal, somslutits under inflytande av rubbad själsverksamhet är tillämplig. Huvudmannenhar med andra ord samma rätt all upphäva eller modifiera verkningarna av dengode mannens rättshandling som om huvudmannen själv hade företagit denna. Detär härvid utan betydelse om huvudmannen handlar själv eller genom någonbefullmäkligad person. Påmotsvarande sätt blir gävohandlingar som huvudmannen företar i princip giftiga,även om de strider mot vad den gode mannen anser lämpligt. De begränsningarsom enligt 15 kap. FB gäller för den gode mannens förvaltning, bl. a.skyldigheten att i vissa fall inhämta överförmyndarens samtycke, kan inteåberopas gentemot huvudmannen. Omden gode mannen och huvudmannen t. ex. säljer samma lösa egendom till tvåolika personer, kan det liksom bli fräga om alt tillämpareglerna om tvesalu. Det innebär alt god tro hos tredje man jämtebesittningsövergång blir avgörande för vilket köp som skall anses gälla. Om dengode mannen har handlat utan samtycke frän huvudmannen trots att detta harkunnat inhämtas, har emellertid huvudmannens rättshandling företräde, om deninte kan anses ogiltig av någon annan anledning. Tredje mans goda tro ellerbesittningsövergången blir i det fallet utan betydelse. Närden gode mannen tar kontakt med en tredje man för att ingå en rättshandling förhuvudmannens räkning, torde han normalt få förete ett bevis om sittförordnande. För alt tredje man skall kunna.vara säker på att rättshandlingenblir bindande gentemot huvudmannen, måste den gode mannen i princip också visaatt han har fått huvudmannens samtycke eller alt huvudmannens mening inte harkunnat inhämtas. Tredje man kan naturligtvis också själv ta kontakt medhuvudmannen för att få reda på dennes mening. Är det fråga om merabetydelsefulla transaktioner får den angivna ordningen anses naturlig. Vidoenighet mellan tredje man och huvudmannen huruvida den gode mannen har hafthuvudmannens samtycke fill en rättshandling, får tredje man anses habevisbördan för att så är fallet. Kravetpä huvudmannens samtycke till rättshandlingar företagna av den 165 gode mannen föranleder behov av mera omfattande utredningi vissa typer Prop. 1987/88:124 av myndighetsärenden. Det gäller t.ex.inskrivningsmyndighets prövning av ansökan om lagfart. Har en god manundertecknat köpehandlingarna för huvudmannens räkning, mäste han styrka sinbehörighet, bl. a. att huvudmannen har samtyckt till åtgärden eller atlhuvudmannens mening inte kan inhämtas. Svårigheterna med alt förebringa sådanutredning bör dock inte överdrivas. Vid den typ av rättshandlingar som det nuär fråga om krävs överförmyndarens tillstånd till åtgärden (15 kap.15 § FB). Det får fömtsättas att överförmyndaren, innan han lämnar sådantfillstånd, har kontrollerat att förutsättningarna för rättshandlingensgiltighet är uppfyllda. Den hos överförmyndaren förebragta utredningen kandärefter i de flesta fall åberopas även vid prövningen hosinskrivningsmyndigheten. Presumtionsregeln i andra stycket har ställts upp för attinte mera vardagliga rättshandlingar skall försvåras alltför mycket av kravetpä huvudmannens samtycke. Under presumtionsregeln faller normala inköp avlivsmedel och kläder m. m. och även andra regelbundna betalningar som följermed ett hushåll, t.ex. hyresbetalningar. Regeln täcker ocksä bankuttag ochöverföringsuppdrag m. m. som utgör led i sådana betalningar. Del är särskilt ifråga om denna typ av transaktioner som regeln torde få praktisk belydelse. Presumtionsregeln gäller bara i den mån den gode mannenhandlar inom ramen för sitt uppdrag. Regeln är alltsä inte tillämplig, omgodmansförordnandet avser en intressebevakning som inte har med huvudmannensdagliga hushållning att göra. Som framgår av lagtexten bryts presumtionen förhuvudmannens samtycke, om denne pä ett eller annat sätt har gett till kännaför tredje man, t. ex. den bank som har hand om utbetalningar för huvudmannensräkning, att han inte vill gä med pä rättshandlingen. Detta är ett utflöde avprincipen att ett godmansförordnande inte fråntar huvudmannen hans rätlshandlingsförmåga.För att presumtionen skall brytas måste emellertid huvudmannen ge till kännasin mening i förväg. Skulle han i efterhand, sedan rättshandlingen har ingåtts,ge uttn/ck för sift ogillande, har detta ingen verkan mot tredje man. Om en rättshandling som en god man har företagit förhuvudmannens räkning inte blir bindande för huvudmannen enligt 5 §, är den godemannen skyldig alt ersätta godtroende tredje man skada som denne lider på grundhärav. Detta gäller dock inte, om rättshandlingen saknar bindande verkan mothuvudmannen till följd av någon särskild omständighet, som den gode mannen intekände . '.ill och som tredje man inte med fog kunde förutsätta att den godemannen skulle känna till. (Jfr 11 kap. 6 § i utredningens förslag 1) ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Paragrafenreglerar den gode mannens skadeståndsskyldighet gentemot Prop. 1987/88:124en godtroende tredje man. Förutsättningen är att den gode mannen har företagit enrättshandling för huvudmannens räkning som enligt 5 § inte blir bindande mothuvudmannen. Den skadeståndsskyldighet som den gode mannen ådrar sig motsvararvad som enligt 25 § avtalslagen gäller för en fullmäktig som handlar utanförsin behörighet. Skadeståndsansvaret är strikt, med undanlag för fall dårättshandlingen inte blir bindande för huvudmannen till följd av någon särskildomständighet som den gode mannen inte kände till och som tredje man inteheller rimligen kunde förutsätta att den gode mannen skulle känna lill. Somexempel på sädana särskilda omständigheter kan nämnas att ett skriftligtsamtycke från huvudmannen visar sig vara förfalskat utan att bära spär däraveller att huvudmannen i ett läkarintyg, vars vederhäftighet man saknatanledning att ifrågasätta, felaktigt bedömts ha elt sådant hälsotillstånd somhindrar att hans eller hennes mening inhämtas. En förutsättning för tredje mans rätt till skadestånd äratt han har handlat i god tro. Därvid tillämpas sedvanliga kriterier (se t.ex.39 § avtalslagen). Har den gode mannen före rättshandlingen undertältat tredjeman om att han är osäker på om han har huvudmannens samtycke till rättshandlingeneller huruvida huvudmannens hälsotillstånd är sådant att kravet på samtycke kanefterges, kan tredje man inte hävda att god tro har förelegat. Om huvudmannens samtycke skall anses föreligga enligtpresumtionsregeln i 5 § andra stycket, blir den gode mannens rättshandlingbindande för huvudmannen. Någon skadeståndsskyldighet blir då inte aktuell. I fall där tredje man begär skadestånd av den gode mannenenligt denna paragraf och den gode mannen hävdar att den av honom företagnarättshandlingen är bindande för huvudmannen, torde det åvila den gode mannenatt styrka detta i förhållande till tredje man. Den gode mannens skadeslåndsskyldighet avser inte endastden kostnad som motparten kan ha förorsakats genom att den gode mannen ingickavtalet, del s. k. negafiva koniraktsintresset, utan ocksä den förlust sommotparten har drabbats av genom alt avtalet inte är bindande, dvs. Ersättningsskyldigheten kan alltsä omfatta ocksä en utebliven vinst(jfr 15 kap. 18 §). Om det beträffande någon föreligger en sådan situation somanges 14 § och det inte är tillräckligt att god man förordnas eller att denenskilde på något annat mindre ingripande sätt får hjälp, får rätten förordnaförvaltare för honom eller henne. Förvaltaruppdraget skall anpassas till denenskildes behov i varje särskilt fall och får begränsas till att avse vissegendom eller angelägenhet eller egendom överstigande ett visst värde. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Rätten får överlåta åt överförmyndarenatt närmare bestämma uppdra- Prop. 1987/88:124 gets omfattning. (Jfr11 kap. 7 § i utredningens förslag 1) Iparagrafen anges grundfömtsällningarna för användningen av det nya institutetförvaltare. En förvaltare kan förordnas, om någon pä grund av sjukdom, hämmadförståndsutveckling, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhällandebehöver hjälp med alt bevaka sin rätl, förvalta sin egendom eller sörja för sinperson och del inte är tillräckligt att god man förordnas för honom eller henneeller att den enskilde fär hjälp på nägot annat mindre ingripande sätt. Etlförordnande om förvaltare är alltså förbehållet de situationer då ettgodmansförordnande inte är tillräckligt. Situationen kan vara sådan alt detutan vidare måste bedömas som meningslöst att förordna en god man för denenskilde. Det kan också vara fråga om ett fall då den enskilde redan har en godman men då samarbetet mellan huvudmannen och den gode mannen inte fungerar ochden gode mannen därför bör ersättas av en förvaltare. Det måste dock pä godagrunder kunna antas att det bristande samarbetet inte endast är tillfälligteller beroende av vem som har förordnats till god man. Likalitet som när det gäller förordnande av god man enligt 4 § är möjligheten attförordna förvaltare begränsad till fall dä den enskildes hjälpbehov ärföranlett av ett psykiskt svaghetstillstånd. Allmän ålderdomssvaghet ellerfysisk sjukdom är i sig tillräckligt. Det kan också vara fråga om ettalkoholmissbruk eller narkotikamissbruk av allvarligt slag som gör atlmissbrukaren inte kan sköta sina angelägenheter på etl tillfredsställandesätt. Nägot krav pä att tillståndet skall vara permanent har inte helleruppställts. Avsikten är dock inte atl förvaltare skall förordnas vid fall avt.ex. övergående fysisk sjukdom. I en sådan situation torde bistånd normaltkunna ordnas på något annat mindre ingripande sätt. Överhuvud tagel skall, liksom fallet är vid förordnande av god man enligt 4 §,prövas om inte den enskildes rättsliga eller ekonomiska angelägenheter kan blitillfredsställande skötta pä etl mindre ingripande sätt, t.ex. genom en banksnotarialavddning, advokat eller annan uppdragstagare. När del gäller behovetav personlig omvårdnad måste förekomsten av anhöriga beaktas, liksommöjligheten till insatser genom social verksamhet eller sjukvård. Attden enskilde normalt skall höras muntligt framgär av 11 kap. 16 § andrastycket. I samma lagrum finns en bestämmelse om inhämtande av yttrande fränanhöriga m. fl. Vidare föreskrivs i 11 kap. 17 § att rätten inte fär förordnaförvaltare ulan alt ha tillgäng lill läkarintyg eller annan likvärdigutredning om den enskildes tillstånd. Iförevarande paragraf föreskrivs vidare att förvaltaruppdraget skall anpassas lill den enskildes behov i vaije särskilt fall och att del fär begrän sas till att avse viss egendom eller angelägenhet eller egendom överstigan de ett visst värde. I denna föreskrift ligger en möjlighet, som inte finns vid de nuvarande omyndigförklaringarna, att avgränsa uppdraget för en förval tare så att det passar varje enskilt fall. Detta kan ses som en vidareulveck- . n ling av den möjlighet att ta hänsyn lill varje enskilds behov som enligl 4 § finns vid ett förordnande av god man. Med stöd av bestämmelsenkan en förvaltare t. ex. förordnas att förvalta Prop. 1987/88:124 en vissangiven fastighet eller att företräda huvudmannen vid ingående avkontokreditförbinddser eller kreditköp och andra läneavtal. I fall då denenskilde uppbär pension eller annan löpande inkomst kan det ofta vara lämpligtatl låta honom själv disponera över en del, medan förvaltaren kan få tilluppdrag atl bestämma över resten. Motsvarande bör gälla när den enskilde hartillgångar på bank e. d. Det kan då vara lämpligt att en del av medlen sätts inpå en räkning där den enskilde själv får göra uttag, medan tillgångarna iövrigt sätts in pä en eller flera räkningar som förvaltaren bestämmer över,eventuellt efter tillstånd från överförmyndaren enligt bestämmelsema i 15 kap.Om förvaltarförordnandet rör banktillgodohavanden i mer än en bank, börförvaltaren lämpligen se till att de belopp som huvudmannen själv skall fåförfoga över samlas hos en bank. Ettförvaltarförordnande kan naturligtvis också omfatta en persons hela egendom,såväl lös som fast. En förvaltare kan då få i uppdrag atl t.ex. "företrädaX i alla ekonomiska angelägenheter". Detkan vara värt att uppmärksamma att etl begränsat förvaltarförordnande medföratt huvudmannen har rätt att ingå rättshandlingar som inte omfattas avförvaltarförordnandet. Om exempelvis förvaltare förordnas att sköta denhjälpbehövandes fastighet, finns del inget som hindrar att den hjälpbehövandet.ex. handlar på kredit eller skriver på borgensförbindelser. Detta kannaturligtvis t. ex. i samband med utmätning - leda till att fastigheten måstetas i anspråk för att infria de förbindelser som huvudmannen själv har ådragitsig. Om risk föreligger atl huvudmannen skadar sina angelägenheter pä dettasätt, är det därför ofta påkallat atl förvaltarförordnandet görs generellt. Enligtnuvarande ordning är del möjligt all förordna en god man att bevakahuvudmannens rätt i en viss rättegäng. Som framgår av specialmofiveringen till4 § föreslås att den möjligheten inskränks i viss mån. Det skall vidförordnande av god man inte vara möjligt att, som , vid särskildaskäl efterge kravet på den enskildes samtycke. Sådana särskilda skäl har itillämpningen av gällande rätt ansetts föreligga bl. a. om den enskilde är parti rättegäng och hans psykiska tillstånd 'är sådant att han inte själv kan förasin talan. Skulle den enskilde i situationer av detta slag vägra lämna sittsamtycke till förordnande av god man, kan del finnas anledning att pröva ominte förvaltare bör förordnas för honom (se i detta sammanhang II kap.1 § och 34 kap. I § ). Ett förvaltarförordnande är inteberoende av samtycke frän den som ansökningen avser, och förvaltaren blir genomförordnandet ensam behörig enligl 9 § i förevarande kapitel. Förordnanden avdetta slag kan ges oavsett om huvudmannen är kärande (sökande) eller svarande(motpart). Slutligenföreskrivs i förevarande paragraf atl rätlen fär överlåta åt överförmyndaren att närmare bestämma förvaltamppdragets omfattning. Denna ddegalionsmöjlighet bör framför allt kunna utnyttjas när det är aktuellt alt låta den enskilde själv disponera över en del av sin pension e. d. a. beloppsgränsen kan behöva ändras med vissa mellanmm kan det vara lämpligt att låta överförmyndaren bestämma denna gräns liksom andra detaljer. Rättens förordnande kan dä utformas så att förvalta- 169 ren får i uppdrag att "förvalta X' pen:5ionsmedel med de begränsningaroch Prop. 1987/88:124 förbehåll som överförmyndaren kan komma atlmeddela". Överförmyndaren kan vid ett sådant förordnande i sin turföreskriva t.ex. atl "av de pensionsbelopp som förvaltas åt X skall X själv förfoga , utomjuni-augusti och december dä X självhar rätt att förfoga ''. När det uppkommer behov av att ändra en sådan beloppsgräns t. ex. vid en pensionshöjning fär överförmyndaren inom ramen för rättensdelegationsbeslut meddela ett nytt 1'örordnande i frägan. Omprövningar som gårutöver denna ram fär dock bara göras av rätten enligt 23 §. Om en förvaltare inte rättar sig efter domstolens elleröverförmyndarens föreskrifter utan företar en rättshandling för huvudmannenutanför ramen för sitt uppdrag, blir rättshandlingen enligt 11 § inte bindandeför huvudmannen. 1 ett sådant fall kan förvaltaren enligt samma paragraf bliskadeståndsskyldig gentemot tredje man. Det kan vidare bli aktuellt attentlediga förvaltaren med stöd av 20 §. Skulle å andra sidan huvudmannen ingå rättshandlingar ochikläda sig förpliktelser utöver vad som följer av förordnandet om förvaltare elleröverförmyndarens föreskrifter, blir de alt bedöma enligt 9 och 10 §§. Endast om det finns särskilda skäl får rätlen förordna attförvaltaruppdraget skall omfatta 1. huvudmannens rätt att själv sluta avtal om tjänsteller annat arbete, 2. vadhuvudmannen genom eget arbete har förvärvat efter det att förvaltare harförordnats, liksom avkastningen av sådan egendom och vad som har trätt iegendomens ställe saml 3. vadhuvudmannen efter del att förvaltare har förordnals erhåller genom gåva ellertestamente under villkor att egendomen inte skall omfattas av förvaltarensrådighet. (Jfr 11 kap. 10 § i utredningens förslag 1) Huvudregeln är att de angelägenheter som anges iparagrafen inte ingår i uppdraget. Om rätten har meddelat ett förordnande avgenerell karaktär, t. ex. "att företräda X i alla ekonorniska angelägenheter", faller deangelägenheter som avses i denna paragraf utanför uppdraget. År avsikten attnågon av dem skall ingå däri, måste detta anges särskilt i förvaltarförordnandet. Särskilda skäl krävs till en början för att ettförvaltamppdrag skall fä omfatta huvudmannens rätt att själv sluta avtal omtjänst eller annat arbete. Motsvarande begränsning föreligger beträffande vadhuvudmannen har förvärvat genom eget arbete efter del alt förvaltare harförordnats, liksom beträffande avkastning av sådan egendom och substitut föregendomen. Bestämmelserna överensstämmer med vad sorn föreskrivs i vissa fallför underåriga i 6 kap. 12 § och 9 kap. 3 § FB. I kravet pä särskilda skäl ligger främst alt huvudmannenskulle lida skada av att ha egen rädighet. Han kan t.ex. välja en anställningsom ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. uppenbartinte är lämplig för honom. Pä samma sätt kan förfogandet över Prop.1987/88:124 arbetsinkomstenbehöva inskränkas, om den används till direkt skadliga ändamål.Det är emellertid inte tillräckligt att huvudmannen är mindre sparsam ännormalt eller konsumerar till övermätt. Vid fall av t. ex. mera uttalatalkoholmissbruk eller förödelse av egendomen kan en inskränkning . dock kommai fråga. Som arbetsinkomst räknas inte pensionsmedel även om detill någon del avser t.ex. tilläggspension enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring och grundas på inkomst av förvärvsarbete. I paragrafen föreskrivs vidare att huvudmannen i principhar egen förfoganderätt över egendom som han eller hon har fått genom gåvaeller testamente med villkor atl egendomen skall vara undandragen förvaltarensrådighet. Endast om det finns särskilda skäl fär sådan egendom ingå iförvaltaruppdraget. Liksom vid arbetsinkomst avser detta undantag framför alltfall dä ett förfogande kan skada huvudmannen. Bestämmelserna i denna del motsvarar vad som föreskrivsbeträffande underåriga i 9 kap. I och 4 §§ FB. Någon motsvarighet tillbestämmelserna i 9 kap. 5 § om rätt att ingå rättshandlingar inom en rörelsehar inte ansetts påkallad. Ett förordnande enligt förevarande paragraf kan tas in idet ursprungliga förvaltarförordnandet, om behovet redan dä står klart. Skulledet först senare visa sig atl huvudmannen inte själv förmår handha någon av deangelägenheter som avses, kan rätten ompröva förvaltarskapets omfattningenligt reglerna i 23 §. Ett förordnande enligt denna paragraf meddelas av rätlen.Prövningen av dessa frägor kan inte delegeras till överförmyndaren. Förvaltaren har inom ramen för förvaltaruppdraget ensamrådighet över huvudmannens egendom och företräder denne i alla angelägenhetersom rör uppdraget. (Jfr 11 kap. 8 § i utredningens förslag 1) Genom bestämmelsen markeras skillnaden mellan en god manoch en förvaltare. Förvaltaren är inte beroende av huvudmannens samtycke försina ätgärder ulan har att handla på eget ansvar i huvudmannens intresse ochför dennes räkning. Förvaltarens rädighet gäller enbart inom uppdragets ramsådan den har angetts i rättens förordnande enligt 7 och 8 §§, eventuelltkompletterat genom närmare föreskrifter av överförmyndaren. Uppdragetsomfattning kan emellerfid ocksä ha ändrats efter omprövning med stöd av 23 §. I11 § anges följden av att förvaltaren har handlat utanför uppdraget. En konsekvens av förvaltarens ensamrädighet blir atteventuella fullmakter som huvudmannen har utfärdat före förvaltarförordnandetförlorar sin verkan i motsvarande mån (se förslaget fill ändring i 22 §avtalslagen). I fräga om egendom och angelägenheter som omfattas avuppdraget är ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. förvaltarens rådighet alltså utan konkurrens frånhuvudmannen. Om emel- Prop. 1987/88:124 lertid förvaltaren enbart harförordnats att ha hand om huvudmannens ekonomiska angelägenheter, har han intenågon bestämmanderätt över huvudmannen i frågor av mera per:ionligl slag.Huvudmannen torde då normalt själv få t. ex. ansöka om medlemskap i en ideellförening, om detta inte medför några mera omfattande ekonomiska åtaganden. Äveni de fall dä förvaltaren har förordnats att representera huvudmannen i någonickeekonomisk fråga, t. ex. rörande den sociala vårdlagstiftningen, bör huvudmannenofta kunna tillerkännas en viss självständighet. Risken för negafivakonsekvenser av kolliderande rättshandlingar pä det området torde varaförsumbar med hänsyn till den officialprövning som åligger sociala myndigheterm.fl. I allmänhet bör huvudmannen också själv få bestämma ifrägor som rör hans boende liksom innehållet i erbjuden vård.