prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Någon svensk produktionförekommer inte. Den svenska årsförbrukningen kan beräknas uppgå till ca 200toni. Förnärvarande förekommer ingen kontrollerad destruktion av CFC eller haloner.Användningen motsvarar därför i huvudsak utsläppen till atmosfären, även om dessadelvis sker med mycket lång tidsfördröjning (50-100 är eller mer), CFC-föreningarnaanvänds som blås- och jäsmedel i mjuk och hård skumplast, arbetsmedium i kyl- och värmeanläggningar, lösnings- och avfettningsmedel i elektronikindustriin och annan verkstadsindustri, tvätt- 176 vätska i kemtvättar,drivmedel i sprayförpackningar m, m. Nya använd- Prop. 1987/88:85ningsområden har successivt tillkommit. Medstöd av lagen (1973:329) om hälso- och miljöfarliga varor infördes i Sverigefr.o.m, den förbud mot tillverkning och import avaerosolförpackningar med CFC som drivmedel. Bestämmelserna om import- ochtillverkningsförbud har i sak oförändrade överförts till förordningen(1985:840) om vissa hälso- och miljöfarliga produkter m, m. Användningen somdrivmedel i sprayförpackningar begränsades på olika sätt i slutet av 1970-taletockså i flera andra länder (, , , ). haranvändningen inom övriga områden ökat kraftigt. Intill togdessa tendenser ut varandra. Från och med är 1983 visar emellertid även dentotala drivmedelsanvändningen i världen en stigande tendens. Vadbeträffar hanteringen av CFC inom andra områden än som drivmedel iaerosolförpackningar finns i inga särskilda bestämmelser, utöver degenerella bestämmelserna i lagstiftningen om kemiska produkter, som har ersatt1973 års lagstiftning. Däremot finns möjligheteratt med stöd avmiljöskyddslagstiftningen ange villkor och begränsningar för sådan verksamhet.Viss användning är tillstånds- eller anmälningspliktig enligt dennalagstiftning. Hit hör bl, a, viss plastindustriverksamhet och installation avvärmepumpar med en effekt överstigande I MW, Haloneranvänds främst för brandsläckningsändamål. Någon särskild reglering avanvändningen av haloner finns inte i , Ettutvecklingsarbete pågår hos flera av de stora CFC-tillverkarna för att fä framalternativ till de nu använda CFC-föreningarna, Ansträngningarna inriktaspä att fä fram dels nya ofullständigt halogene rade föreningar - utöver HCFC 22 - som har en lika liten ozonnedbrytan de potential som HCFC 22, dels fluorkarboner, dvs, föreningar där klorin- nehållet ersätts av fluor och som därmed blir ofarliga för ozonskiktet. Till den förra gruppen hör HCFC 123 (CHCI2CF3, diklortrifluoretan), HCFC 124 (CHCIFCF3, klortetrafluoretan), HCFC 141 b (CHjCCLF, diklorfiuor- etan) och 142 b (CH3CCIF2, klordifiuoretan). Till den senare hör HFC 134 a (CF3CH2F, tetrafluoretan) samt HFC 152 a (difluoretan) och HFC 143 a (trifluoretan). Försök pågår också hos olika tillverkare och använda re att blanda olika föreningar och därigenom minska den ozonnedbrytande effekten. Vissa av de nya föreningarna finns redan tillgängliga i begränsade mängder för prov i praktiska tillämpningar och för toxicitetstester. Andra framställs ännu endast i laboratorieskala eller i en mycket liten omfattning. Ett antal stora CFC-producenter har tillkännagivit att de i ett gemensamt internationellt projekt ämnar intensifiera toxici tetstester av nya föreningar som kan ersätta de fullständigt halogenerade klorfluorkarbonerna. De alternativa ämnen som skall testas är HCFC 123 och HFC 134 a. Testresultat och nya rön kommer fortlöpande att rapporte ras till berörda myndigheter. Enligt underhandsuppgifter från de tillver kande bolagen kan HFC 134 a och HCFC 123 användas kommersielU inom 177 12 1987/88. Frågan om förutsättningarna att Prop.1987/88:85 introducera ersättningsämnen inom olika användningsområden samt närdetta kan ske behandlas närmare för varje användningsområde i det följande(avsnitt 6.5), 6.3 Det internationella arbetet och Montrealprotokollet Fråganom åtgärder för att skydda ozonskiktet har varit föremål för ett intensivtinternationellt arbete. Redan vid den internationella konferensen om denmänskliga miljön i framfördes farhågor för att människansaktiviteter på olika sätt skulle kunna skada det tunna skikt av ozon som iatmosfären omger jorden och som minskar instrålningen till jorden avuUraviolett ljus frän solen, beslöt pä svensktinUiativ att förhandlingar skulle inledas inom ramen för för att fä till stånden väridsomfattande konvention till skydd för ozonskiktet. En arbetsgruppsammanträdde första gången i för aft påbörja arbetet med attutarbeta ett förslag till konventionstext. Arbetet resulterade iWienkonventionen för skydd av ozonskiktet, en ramkonvention som gerförutsättningar för internationella åtgärder för att skydda ozonskiktet,Konvenfionen utgör den folkräUsliga plattformen för det fortsatta samarbetetinom detta område. Hitfills har 15 stater tillträttkonventionen. För ikraftträdande krävs att 20 länder ratificerar, godtar ellergodkänner konventionen. Trotsstora ansträngningar kunde enighet inte uppnäs i om etttilläggsprotokoll till konventionen angående mer preciserade åtaganden frånkonvenfionsstaternas sida för att få till stånd en reglering av i första handCFC-användningen, I gengäld antogs en resolution, vari riktlinjer angavs fördet fortsatta arbetet under , I resolutionen förklarade sigparterna vara fast beslutna att fortsätta protokollsarbetet och därvid beaktautvecklingen på kort och läng sikt vad gäller tillverkning, användning ochutsläpp av CFC, Enligt resolutionen skulle arbetet bedrivas med målsättningenaU ett tilläggsprotokoll skulle finnas med bindande klausuler omkonkreta åtgärder för aft minska riskerna för det hotade ozonskiktet. Därvidskulle såväl kort- som långsiktiga strategier beaktas för att få till stånd enrättvis kontroll av tillverkning, utsläpp och användning av CFC i hela världen.Särskild hänsyn skulle tas till utvecklingsländernas speciella situation,liksom tiU aktuell vetenskaplig och ekonomisk forskning, I avvaktan på ettsådant protokoll uppmanades alla länder och berörda ekonomiska org:anisationeratt vidta de åtgärder som står till deras förfogande för att kontrollerautsläppen av CFC, Vid FN:s miljöstyrelses möte fattades beslut omfortsatt arbete pä ett protokoll i enlighet med vad som angavs i resolutionen. Detfortsatta protokollsarbetet föregicks av ett seminarium för att uppnå en säkrare gemensam uppfattning om förväntade utsläpp, möjliga åtgärder och tänkbara strategier för att regleia utsläppen av CFC. Den första delen av seminariet ägde rum och behandlade nuvarande 178 produktion,användning och utsläpp, förväntade förändringar på kort och Prop. 1987/88:85lång sikt, effekterna av existerande regleringar och dagens kunskap om tekniskamöjligheter att minska utsläppen. Dessutom gjordes bedömningar beträffandeproduktion, användning och utsläpp av andra substanser än CFC, i den mån dessakan påverka strategin för att kontrollera utsläppen av CFC. Den andra delen avseminariet ägde rum och behandlade olika möjligheteratt reglera utsläppen, effekterna av olika handlingsalternativ vad gällerutsläpp, kostnader och konkurtensneu-tralitet samt möjligheterna att genomföraoch övervaka föreskrivna åtgärder, Sverigehar deltagit aktivt i detta arbete och har medverkat med bl, a, en redogörelseför de aktuella och förväntade framtida förhållandena i de nordiska länderna -främst och - beträffande användning, utsläpp och efterfrågan avCFC m, m. Detinternationella intresset för ozonfrågan har ökat påtagligt och1987 med anledning av i första hand de alarmerande rapporter som kommit om denfortgående uttunningen av ozonskiktet, särskilt över , Det starkastemotståndet mot att snabbt utarbeta ett effektivt fungerande begränsningsprotokollinom den angivna tidsramen har bjudits av EG-kollektivet, vars starkaproducentintressen vad gäller CFC uppenbariigen har haft ett avgörandeinflytande på i denna fråga fram , Inomramen för har en arbetsgrupp, bestående av tekniska och juridiskaexperter, utarbetat ett förslag till protokoll som reglerar produktion ochanvändning av de ämnen - i första hand CFC och vissa haloner -som bryter nedozonskiktet. Vid en diplomatkonferens, som ägde rum i den 14-16september 1987, undertecknades protokollet av 24 länder, däribland , ,, , flertalet EG-stater, och övriga nordiska länder, ettantal samt av de europeiska gemenskaperna (EG), Därefterhar ytterligare ett antal länder undertecknat protokollet, 6.3.1Montrealprotokollets huvudsakliga innehåll m. m. Montrealprotokolletom ämnen som bryter ned ozonskiktet består av en inledning och 20 artiklar. Deämnen som kontrolleras i protokollet finns upptagna på listan i bilaga A tillprotokollet och utgörs av dels de fullständigt halogeneradeklorfluorkarbonerna CFC 11, 12, 113, 114 och 115, dels av halonerna 1211, 1301och 2402. Iinledningen slås bl, a, fast att det slutliga målet med protokolletskontrollbestämmelser är att eliminera de globala utsläppen av de ämnen sombryter ned ozonskiktet. Protokolletsgrundläggande åtaganden beträffande kontrollåtgärder finns i artikel 2 som sammanfattningsvis innebär att förbrukning av de kontrollerade CFC-föreningarna inte får överstiga nivå sju måna der efter det att protokollet trätt i kraft. Enligt artikel 16 skallprotokollet träda i kraft den , förutsatt att de närmare villkoren för ikraftträdande som anges i artikeln är uppfyllda. En reduktion - jämfört 179 med förhållandena - skall därefter uppnås i tvåsteg. Varje part Prop. 1987/88:85 åtar sig att skära ned sin produktion ochförbrukning av de kontrollerade CFC-föreningarna fr.o.rn, perioden denI t.o.m, och därefter med i ettandra steg fr. o, m, perioden den t, o, m, den 30juni 1999 (artikel2 första, andra och Ijärde punkterna). Det senare reduktionssteget skall trädai kraft automatiskt, såvida inte vid parternas möte annat bestäms med 2/3majoritet och majoriteten dessutom svarar för 2/3 av parternas totala beräknadeförbrukningsnivå (artikel 2 fjärde punkten). Produktion och förbrukning av haloner får inte överstiga1986 års nivå efter det att protokollet trätt i kraft (artikel 2 andrapunkten). Protokollet reglerar inte pä vilket sätt och genom vilkaåtgärder minskningarna skall uppnås, utan det ankommer på varje part attutforma erforderliga styrmedel. Det står också varje part fritt att genomföraen snabbare reduktion än den som föreskrivs i protokollet (artikel 2 elftepunkten). Utvecklingsländernas särskilda situation och behov beaktasi protokollet genom bestämmelserna i artikel 5, genom vilkautvecklingsländerna tillåts skjuta upp fullgörandet av de kontrollåtgärder somanges i första till fjärde punkterna i artikel 2 till efter detidpunkter som där anges. En förutsättning är dock att deras resp, ärligaförbrukningsnivä inte överstiger per capita. För att tillgodose grundläggande inhemska behov hos ettutvecklingsland får ett producentland öka produktionen med högst (artikel2 första, andra och tredje punkterna) resp, (artikel 2 Qärde punkten).. Ensådan ökad produktion får också användas för att åstadkomma s.k. industriellrationalisering mellan protokollets parter. Med industriell rationaliseringavses överföring av en parts beräknade produktionsnivå, helt eller delvis, annan part i syfte att uppnå större ekonomisk effektivitet eller för attmöta förutsedda brister i tillgängen pä grund av fabriksnedläggningar (artikel1 åttonde punkten). Handeln med icke-parter regleras i artikel 4,Bestämmelserna syftar till att begränsa marknaden för handel med dekontrollerade ämnena för icke-parter. Enligt artikel 6 skall parterna - med början ochminst vart Qärde är därefter - göra en regelbunden utvärdering och översyn avde kontrollåtgärder som anges i artikel 2, Med utgångspunkt i de utvärderingarsom skall utföras enligt artikel 6 kan parterna besluta om bl. a. justeringarbeträffande de i bilaga A till protokollet angivna ozonnedbrytande potentialernahos de kontrollerade ämnena, om sä behövs ändra reduktionstakten och beslutaatt lägga till eller utesluta ämnen frän protokollets tillämpningsområde(artikel 2 punkterna nio och tio). Med stöd av dessa bestämmelser ges såledesmöjligheter att - om parterna sä beslutar ocksä reglera användning ochproduktion av t, ex. HCFC 22, metylkloroform, koltetraklorid och andra ämnensom inte omfattas av protokollets kontrollbestämmelser. Parterna skall enligt artikel 9 samarbeta för att bl, a.främja forskning, utveckling och utbyte av information om teknik för att minska utsläppen, finna möjliga alternativ till de kontrollerade ämnena m, m. I två särskilda 180 resolutionertill protokollet utvecklas frågor om utbyte av teknisk information samtuppgiftsrapportering. Parterna skall hälla mötenmed jämna mellanrum. Det första mötet med parterna skall sammankallas inom ettär efter det att protokollet trätt i kraft. På det första mötet skall bl, a,frågan om protokollets finansiering behandlas (artikel 11), skall också fungera som sekretariat för protokollet. Fråganom konventionens permanenta administration har uppskjutits till det förstamötet med parternas konferens sedan konventionen trätt i kraft. Intill dess ärUNEP interimssekretariat (artiklarna 6 och 7 i konventionen). Eftersom protokollet intevar slutförhandlat före diplomatkonferensen, kunde åtskilliga delegationer avkonstitutionella skäl inte underteckna detta. Antalet signatärer blev därförbegränsat. Konventionen står emellertid öppen för undertecknande till den 15september 1988 (artikel 15), Därefter är protokollet öppet för anslutning(artikel 13 i konventionen). Protokolletträder enligt artikel 16 första punkten i kraft den underförutsättning att dels minst elva instrument avseende ratifikation,godtagande, godkännande eller anslutning har deponerats av parter som svararför minst 2/3 av den uppskattade världsförbrukningen av dekontrollerade ämnena, dels att konventionen trätt i kraft, Ingareservationer får göras till protokollet (artikel 18), Det bör i detta sammanhangtilläggas att de nordiska miljöministrarna gemensamt har deklarerat målet atttill i ett första steg reducera användningen av CFC II, 12, 113, 114och 115 i resp, land med i förhällande till 1986års förbrukning och att en reduktion skall ske så snart som möjligtföre är 1998/99, Man har vidare uttalat målsättningenatt så snart som möjligtfrysa användningen av halonerna 1211, 1302 och 2402, Mitt förslag:Riksdagen skall godkänna Montrealprotokollet om ämnen som bryter nedozonskiktet. Skälen för mitt förslag:Regeringens miljöpolitik säväl nationellt som internationellt har som mål atttrygga alla människors rätt till en god livsmiljö som grundläggandeekologiska processer och balanser skyddas mot oåterkalleliga störningar. Nedbrytningen avozonskiktet är ett globalt miljöproblem. Om nedbrytningen tilläts fortsätta ioförminskad eller rent av i ökad takt, uppkommer allvarliga konsekvenser förmänniskor och miljö, I ett längre perspektiv kan de grundläggande livsbetingelsernapä jorden förändras. Montrealprotokollet innebär enligt min mening att ettförsta mycket viktigt steg har tagits för att begränsa utsläppen av de ämnensom är mest aggressiva mot ozonskiktet. 1 vidtogs konkreta åtgärder för att minskautsläppen av CFC Prop. 1987/88:85 , hardärefter aktivt engagerat sig i förhandlingsarbetet för att få till ståndWienkonventionen och Montrealprotokollet, Det är enligt min mening av storvikt att Möntrealprotokollet - i enlighet med vad som förutsätts i artikel 16 -träder i kraft den , Jag anser det därt"ör angeläget attSverige ratificerar protokollet. Jag vill ocksäunderstryka betydelsen av att vi även i fortsättningen aktivt medverkar i detinternationella arbetet med att utveckla protokollets bestämmelser till etteffektivt fungerande instrument för att så snabbt som möjligt få bortanvändningen av de ämnen som bryter ned ozonskiktet. Enligt min bedömning bören skärpning av den i protokollet föreskrivna minskningstakten övervägas såsnart som möjligt. Även om hotet mot ozonskiktet är globalt och förutsätterinternationella åtgärder, är det naturligtvis nödvändigt att vi ocksåfortsätter arbetet med att minska vår egen användning och våra egna utsläpp.Jag kommer i det följande att redovisa en plan för avveckling av användningenav CFC och haloner i . Konventionens artiklar medför inte några problem när detgäller förhållandet till svensk rätt. Någon situation där skulle kommaatt bryta mot konventionen kan inte förutses. En svensk anslutning medför inteför närvarande något behov av lagstiftning. Bestämmelserna i artikel 4 omkontroll av handel med icke-parter kommer - i takt med att de olika punkterna iartikeln blir operativa - att kräva vissa författningsändringar. Jag harsamrätt med utrikeshandelsministern i dessa frågor. Enligt protokollet och de i anslutning därtill antagnaresolutionerna skall bl, a, ett omfattande informationsutbyte ske. Jag räknarhärvid för del med att de insatser som behövs skall kunna utförasinom ramen för den verksamhet i övrigt som bedrivs av berörda myndigheter ochandra organ och med anlitande av de anslag som står till förfogande. 6.4 Styrmedel och regleringar 6.4.1 Allmänna utgångspunkter vid val av styrmedel måste, redan för att kunna uppfyllaMontrealprotokollets minimi-förpliktelser, minska användningen av CFC påområden-som i mänga andra länder sannolikt inte kommer att beröras förränsenare. Detta är en följd av Montrealprotokollets konstruktion med krav påprocentuella reduktioner av varje parts produktion och förbrukning av CFC,oavsett utgångsläget vid protokollets ikraflträdande. Vidare reglerade vi redanår 1979 det användningsområde som är lättast att undvara, nämligen CFC somdrivmedel i aerosolförpackningar. För att de svenska styrmedlen skall bli meningsfulla,mäste de utformas sä att den minskade användningen av CFC i vårt land inte fårtill följd att användningen ökar hos de utländska tillverkare som i dagkonkurrerar med den svenska industrin. De svenska CFC-användarnas agerande för att reduceraanvändningen 182 och utsläppen av CFC ochandra ozonförstörande ämnen är betydelsefullt i Prop. 1987/88:85 detglobala perspektivet, även om vår andel av världsförbrukningen av CFC endastuppgår till . Detär därför viktigt att svensk industri så snabbt som möjligt utvecklar sådanaalternativa tekniker och visar pä sådana alternafiva produkter som har tekniskaoch ekonomiska förutsättningar att slå igenom även i länder som kan uppfyllaminimikraven i den internationella överenskommelsen genom att i ett första stegendast reglera användningen av CFC som drivmedel i aerosolförpackningar. Detligger i vårt lands intresse att visa att svensk företagsamhet utvecklar ochtar i praktiskt bruk nya teknologier och produkter. Detkan i detta sammanhang finnas anledning att understryka att redan de minimikravpä minskningar som ställs upp Montrealprotokollet ställer krav påteknologiutveckling och nytänkande. De utvecklingsinsatser som mäste görasinom svensk industri kommer att kunna nyttjas på en växande global marknad.Denna kommer att efterfråga teknologier och produkter i takt med att deninternationella minskningstakten skärps. De svenska företagens agerande spelarnaturligtvis också en mycket väsentlig roll för den svenska regeringensmöjligheter att i de internationella sammanhangen driva på utvecklingen, 6.4.2Förslag från och näringslivet föreslår i sin rapport (nr 3353) om CFC en kombination avekonomiska styrmedel, vissa regleringar, information och stöd till alternativteknik. De föreslagna åtgärderna skulle enligt verkets bedömning ()reducera användningen/utsläppen av CFC med jämfört med1984 års värden med befintlig teknik inom ramen för en kostnad av ca . perkg minskat utsläpp av CFC, Kostnaden för kapitalförluster för enskilda företaghar därvid inte medräknats. framhåller dessutom attväsentligt större reduktioner kan uppnäs pä . Naturvårdsverketföreslär att en avgift införs på import av CFC 11, 12, 113, 114 och 115,Eventuellt borde enligt verkets mening ocksä HCFC 22, 500 och 502avgiftsbeläggas, varvid avgiftens storlek borde graderas i relation till resp,ämnes relativa effekt på ozonskiktet. Avgiften skulle i första hand utgå påimport i bulk av de angivna ämnena. Avgiften borde enligt verket också omfattaCFC-innehållet i färdiga produkter som importeras. Ettbeslut om ekonomiska styrmedel enligt förslag skulle krävariksdagens medverkan, medan verkets övriga ätgärdsförslag faller inomregeringens kompetensområde. Remissinstanserna är i stort sett eniga med verket om behovet av åtgärder mot användning och utsläpp av de ämnen som bryter ned ozonskiktet. Det råder dock delade meningar om bl, a, frågan hur styrmedlen bör utformas och vilka tidsramar som bör gälla. De instanser som företräder industrin och den enskilda sektorn är överlag kritiska till den föreslagna avgiften. het och effektivitetifrågasätts också av flera remissinstanser som företräder offentliga intressensåsom kommerskollegium, arbetarskyddsstyrelsen, . Bl, a, och statskontoretframhåller att ytterligare utredningar och analyser krävs innan man kan taställning till förslaget. industriförbundoch föreslår i sitt gemensamma åtgärdsprogram förminskade CFC-utsläpp att en reduktion av CFC-användningen genomförs genomfrivilliga åtaganden inom industrin i stället för genom regleringar elleravgifter. Åtgärderna skulle därigenom kunna tidsmässigt differentieras förolika användningsområden, något som enligt förbunden inte skulle vara möjligtatt göra inom ramen för naturvärds verkets handlingsprogram. hari sitt remissyttrande över industrins förslag till åtgärdsprogram framhållitatt förslaget inte är tillräckligt konkret för att leda till det uppsatta måletoch även i övrigt har ett antal brister. industriförbundhar dessutom i en promemoria - efter överläggningar medföreträdare för miljö- och - ytterligare utvecklat sin synpå hur och i vilken takt ett avvecklingsprogram för CFC-användningen i Sverigeskall kunna genomföras för olika användningsområden. Vidare har Dow ChemicalAB i en skrivelse redovisat sin syn på möjligheterna att isin verksamhet avveckla användningen av CFC, 6.4.3Genomförandet av ett samlat åtgärdsprogram Mittställningstagande: En avvecklingsplan bör läggas fast för varjeanvändningsområde för CFC. Planen bör genomföras främst med stöd av kemikalie-och miljöskyddslagstiftningen. Jag är inte beredd att förorda att en generellavgift på CFC införs. Skälen för mittställningstagande: Enligt min mening är effekten av den föreslagna generellaimportavgiften svårbedömd, CFC-föreningarna används för ett antal ändamål ochinom branscher med olika lönsamhets- . struktur och verksamhetsförutsättniogar.Den relativa kostnaden för CFC varierar mycket starkt i förhällande tillprodukternas försäljningspris, Nägra mera fullständiga analyser av hur olikamarknader kommer att påverkas av den föreslagna avgiften har inte gjorts, någotsom också påpekats av flera remissinstanser. Enligt min bedömning står detemellertid klart att de reella möjligheterna att påverka CFC-användningen genomatt höja kostnaden för CFC varierar avsevärt inom de olikaanvändningsområdena. Av stor betydelse i detta sammanhang är också denomedelbara tillgången på alternativa produkter och produktionsprocesser. Inomflera användningsområden föreligger det enligt min mening en uppenbar risk attanvändarna fortsätter att förbruka CFC som förut och enbart vältrar överkostnaderna pä nästa led. Det enda som dä uppnäs är att avgiften ökarkostnaderna för användarna som CFC-använd- ningenblir oförändrad eller ökar. Inom andra användningsområden åter - Prop.1987/88:85 där CFC-innehållet i de färdiga produkterna är stort bådevärdemässigt och volymmässigt - kommer en avgift att snabbt få avsedd effektvad gäller CFC-användningen, Avgiften kommer emellertid i dessa fall ocksä attfå negativa konsekvenser från industripolitiska och samhällsekonomiska utgångspunkter.De handelspolitiska effekterna av den föreslagna avgiftsbeläggningen är ocksäosäkra, i synnerhet mot bakgrund av att vi inte kan utgå från att andra länderväljer liknande styrmedel. Motdenna bakgrund är jag inte beredd att förorda att en generell avgift på CFCinförs. Enligtmin mening är de åtgärder som föreslås av industrin inte tillräckliga.