prop · GB0390 · 1987-12-31 00:00:00 — Betänkandet har remissbehandlats. En sammanfattning avremissyttrandena bör fogas protokollet i detta ärende som bilaga 2. I sitt belänkande betonar delegationen den osäkerhet sombedömningar av den framtida prisutvecklingen på el är behäftade med. Prisernapå olja och kol får stor betydelse. Vidare påverkas elprisutvecklingen i höggrad av hur elanvändningen utvecklas. Jag återkommer strax (avsnitt 4,2) med förslag tillåtgärder på elanvändningsområdet. Med hänvisning till den prognos över elanvändningensutveckling som statens energiverk tagit fram hävdar verket att skullekunna fatta beslut om avvecklingen med innebörden att två reaktorer tas urdrift utan alt statsmakterna nu tar definitivställning till behovet alt bygga ersättningskraftverk. Verket förordar istället att långtgående förberedelser görs för att möjliggöra idrifttagning avnya elproduktionsanläggningar med kort varsel. Jag vill för egen del understryka, alt avvecklingen avkärnkraften inte får leda till all elförsörjningen blir en faktor som hämmarlandets industriella och ekonomiska utveckling. Elförsörjningen måste planerasför att möta den stora osäkerhet som vidlåder bedömningarna av elbehovelsfortsatta utveckling, särskilt när del gäller utvecklingen inomindustrisektorn. Jag vill emellertid påminna om den flexibilitet somnumera finns på elvärmemarknaden, bl. a. genom att abonnenter som har s. k.kombipannor i stället för att använda el kan övergå till bränslen. Dettainnebär att elvärmemarknaden till en jämförelsevis låg samhällelig kostnad kanta upp en del av osäkerheten i den sammanlagda elefterfrågan. För att inte riskera att Ullgången på el blir begränsandeär del nödvändigt att, vid planeringen av elsystemet, utgå från en högre elanvändningsnivå än vad har som huvudalternativ. Att nu exakt ange vilken nivå som är mest lämplig är dock svårt. Ett flertal remissinstanser anför att elanvändningsnivån kommer att ligga någonstans mellan 135 och /år. Jag anser att denna nivå kan vara en lämplig utgångspunkt som planeringsfömlsättning. Föratt undvika ett samhällsekonomiskt resursslöseri måste utbyggna- Prop.1987/88:90 den av ny kraft inriktas på att skapa balans på elmarknaden. Ensituation med övemtbud av kraft skulle leda till underpriser och minskaelanvändarnas intresse för att begränsa användningen. Härigenom skulle denfortsatta kärnkraftsavvecklingen försvåras och fördelarna med en lång avvecklingsperiodej tas tillvara på bästa sätt. Kraftföretagenhar för mig översiktligt redovisat de utbyggnadsprojekt som ingår i derasplanering. Ett antal projekt rörande utbyggnad av ny elproduktion finns ävenutanför de etablerade kraftföretagens krets, främst i kommuner som övervägerkraftvärmeutbyggnader. Jag välkomnar också andra, ekonomiskt bärkraftigautbyggnader av t. ex. vattenkraft och vindkraft, fömtsatt att de är förenligamed kraven i markanvändnings- och miljölagstiftningen. Detankommer i första hand på kraftföretagen alt planera och utveckla kraftsystemetså att landets behov av el kan tillgodoses. I detta ansvar ligger också att tatill vara utbyggnadsmöjligheter även utanför den nuvarande kretsen avkraftproducenter. Jag förväntar mig att kraftföretagen i samarbete med bl. a.eldistribuUonsföretagen, kommunerna och industrin gör stora ansträngningar föratt underlätta för mindre kraftproducenter att genomföra utbyggnader. Jagförutsätter att kraftföretagen i eget intresse ser alt inte mera kraft ännödvändigt byggs ut. Den osäkra elbehovsutvecklingen gör det emellertidnödvändigt att redan nu starta arbetet med att få lokaliseringstillstånd förprojekt som skulle vara lönsamma i den situation som uppstår om elbehovet vidslutet av skulle överstiga planeringsnivån . Omutvecklingen blir sådan att elbehovet ser ut att bli väsentligt lägre kanprojekten avbrytas innan de nått fram till upphandlingsbeslut och i ställetplaceras i den s. k. projeklreserven. Med projektreserv avser jagutbyggnadsprojekt för vilka omfattande förberedelser redan är genomförda. Detär nödvändigt att när kärnkraften successivt avvecklasmycket noga följa elmarknadens utveckling för att kunna anpassa olikaåtgärder. fick av regeringen ett uppdrag attfölja och redovisa elbelastningens utveckling och tillkomsten av nyelproduktion. Detta bör ge regeringen möjlighet atl få en fortlöpande överblicköver elbalansens utveckling. Jagvill i delta sammanhang betona att den omfattande minskning av utsläppen av svavel- och kväveoxider, som ingår i den miljöpolitiska proposition jag föreslår regeringen, skall fullföljas utan hinder av kärnkraftsavvecklingen. I stället bör de möjligheter till en miljövänlig utveckling av energisystemet som finns tas till vara i samband med om ställningen. Detta innebär atl höga krav kommer att ställas på de nya anläggningar för elproduktion som måste byggas. Dagens kommer siella teknik klarar inte dessa miljökrav. Enligt min mening finns det fortfarande en potential för avsevärd förbättring av miljöprestanda, och teknikutvecklingen måste således drivas vidare. För att vinna erfarenheter av sådan teknik, som kan klara framtidens tekniska, hanteringsmässiga och miljömässiga krav, bör några demonstraUonsanläggningar byggas. Jaghar i huvudsak berört hur elenergibalansen kan gestalta sig i Prop.1987/88:90 framtiden. bör emellertid också storuppmärksamhet ägnas åt effektsituationen. Utbyggnad av baskraft tar relativtlång Ud. Kraft för atl tillgodose ett ökat effektbehov, s. k. toppeffekt, gåremellertid betydligt fortare att bygga ut. Anläggningskostnaderna för toppeffektär jämförelsevis låga, men de rörliga kostnaderna är mycket höga. Som jag nyssframhållit gav köldperioden en varning om att marginalerna påetfektsidan under extrema förhållanden är begränsade. Enligtmin mening bör ha ett kraftsystem där det endast i rena undantagsfallkan bli fråga om alt tvingas koppla bort elabonnenter. Det bör i första handankomma på kraftföretagen att minimera riskerna för effektbrist. Jag fömtsätterdärför att kraftföretagen mot bakgrund av situationen noga följereffeklsituationens utveckling och har väl förberedda utbyggnadsprojekt iberedskap, så atl utbyggnader av toppeffekt kan genomföras så snart dettabehövs. Regeringen kommer att hållas informerad om situationen genom detuppdrag till som jag nämnt. Enhög driftsäkerhet i elnäten är av stor betydelse för leveranssäkerheten. Dettagäller både stamnätet och de regionala och lokala näten. Denutredning som gjordes efter det omfattande elavbrottet i december 1983konstaterade i sill betänkande (SOU 1984:69) Säker elförsörjning, attdriftsäkerheten i stamnätet trots, det inträffade måste anses som mycket högoch att elavbrott som drabbar konsumenterna främst orsakas av snö-ochstormstörningar i de regionala och lokala elnäten. Utredningen föreslog attkommunerna skulle ansvara för planering för att minska konse-kvensema av långaelavbrott. Behovet av åtgärder för att förebygga elavbrott har därefternärmare utretts av statens energiverk, och en inventering av reservkraften vidlandets sjukhus har gjorts av . Mot bakgmnd av omfattanderegionala elavbrott under nyåret 1985-86 kallades en bred krets av berördaorganisaUoner och myndigheter till överläggningar i industridepartementet vidflera tillfällen . När det gäller frågan om statsbidrag föranskaffning av reservkraftaggregat m. m. har beslutat (NU.1985/86:17, rskr. 172) om en principiell inriktning beträffandereservanordningar för elavbrott, som bl. a. innebär atl ansvaret förberedskapsåtgärder, inkl. kostnadsansvaret, åvilar den som ansvarar förverksamheten under ostörda förhållanden. Jaganser att bl. a. nämnda utredningar och riksdagsbeslut har klargjort vilkaåtgärder som bör vidtas, liksom ansvarsfördelningen och fömtsättningarna iövrigt för det fortsatta arbetet med att förebygga elavbrott och begränsakonsekvenserna av långa elavbrott; Berörda myndigheter och organisationer haruppmärksammat dessa frågor, och det bedrivs på olika håll ett intensivt arbeteför att åstadkomma förbättringar. Omfattande informationsinsatser har ocksågjorts. Detövergripande tillsynsansvaret för driftsäkerheten i elnäten och för den kommunala energiplaneringen ligger hos statens energiverk, som fort- 21 löpande följer bl. a.kommunernas och eldistributörernas behandling av dessa frågor. Genom attinitiera regionala utredningar och förhandlingar lokaladistributionsföretag verkar för en utveckling avdistributionsverksamheterna mot en mera rationell struktur. Delta ökar ocksåföretagens möjligheter att vidmakthålla en hög driftsäkerhet. , somhar det direkta ansvaret för stamnätet, genomför omfattandeombyggnader och förstärkningar av detta, något som efterhand medför ökandeöverföringskapacitet, minskade förluster och lägre avbrottsrisker. Prop,1987/88:90 3 Kärnkraftsavvecklingens start - avställning av tvåreaktorer 3.1 Val av reaktorer Mitt förslag:Kärnkraftsavvecklingen inleds med att en första reaktor tas ur drift år 1995och en andra reaktor - en i och en i , En central fråga vid valetav de två reaktorer som först skall tas ur drift är om någon eller någrareaktorer skiljer sig från de övriga när del gäller risken för ochkonsekvenserna av en allvariig reaklorolycka. () är den myndighet som på regeringens uppdrag handlägger bl, a, frågor somrör reaklorsäkerheten. Frågor om strålskydd och effekter av radioaktiva utsläppm, m. handhas av (), SKIbedömer att samtliga reaktorer i har en betryggande säkerhet. Detär inte möjligt att nu rangordna de olika reaktorerna med avseende på derassäkerhet om t, ex, . Såväl tekniska faktorer som driftmliner m, m,påverkar säkerheten, och denna kan undergå förändringar som intekan identifieras . Enligt SSI är utsläppen avradioaktiva ämnen från reaktorerna endast några procent, eller mindre, avde värden som är tillåtna. Skillnaderna i utsläpp har därför inte någonbetydelse vid valet av reaktorer. Inte heller går det atl visa på någraskillnader i strålskyddsstandard mellan verken. Till detta bör läggas att allareaktorer i vid utgången av kommer alt vara försedda medtekniska system som skall begränsa de radioakliva utsläppen i händelse av enreaktorolycka. Minbedömning är därför att det inte nu är möjligt att på grundval avreaktorsäkerhets- eller strålskyddsförhållanden ange med vilka reaktorer somkärnkraftsavvecklingen bör starta. Konsekvenserna för liv ochhälsa om en svår reaktorolycka trots allt skulle inträffa torde i första handbero på möjligheterna att evakuera människor från den farliga zonen omkringverket. Dessa möjligheter påverkas i sin tur av hur många som bor och verkar idet aktuella området. detta hänseende ärskillnaderna mellan verken stora. Inom radie Prop. 1987/88:90 frånBarsebäcksverkei bor 2,2 miljoner människor. Motsvarande antal förRinghalsverket är drygt 300000 människor och för Forsmarks- resp.Oskarshamnsverken mindre än 100000 människor. Runt utgörsbebyggelsen till stor del av storstadsområden. Enligtmin mening talar detta förhållande för att bör ingå ikårnkraftsavvecklingens första fas. Attinleda kärnkraftsavvecklingen med att ställa av en reaktor, eller båda, iBarsebäcksverket skulle emellertid ge vissa problem. Marginalerna i deregionala effektbalanserna är mindre i än i har, på basis av tillämpade temperaturkriterier förelbehovet, bedömt att del vid höglasttillfällen kan uppstå en effeklbrisl om ca300 MW i om en reaktor i tas ur drift vid mitten av1990-talet, utan att kompenserande utbyggnad sker. Till detta bör läggas attSydkraft AB, som har ansvaret för kraftförsörjningen i , räknar medett väsentligt högre effektbehov än , bl. a. mot bakgrund averfarenheterna från köldperioden . Attbygga nya elproduktionsanläggningar eller nya överföringsledningar kan, som jagredan nämnt, ta . Om båda reaktorerna i skulle ställas avsamUdigt skulle detta kräva mycket omfattandeutbyggnader av ny kraft i eller kompletterande överföringskapacitet.Jag anser därför all endast en reaktor i bör ställas av ikärnkraftsavvecklingens inledande fas. Denandra av de två reaktorer som skall ställas av vid mitten av 1990-ta-let bördärför väljas bland övriga tio reaktorer. Enviktig faktor vid valet av de reaktorer, som först skall tas ur drift, är desamhällsekonomiska kostnaderna för olika avvecklingsallernativ. har på regeringens uppdrag studerat dessa. Enligt verkets kalkylervarierar den samhälleliga kostnaden för olika alternativ mellan 500 och 2000milj. Ett flertal remissinstanser anser atl verket har underskattatde verkliga kostnaderna. Jag anser emellertid atl verkets analys av skillnadenmellan olika avvecklingsalternativ i denna del är tillfyllest sombeslutsunderlag. Kostnaderna minimeras om de reaktorer som skall avvecklasväljs bland de mindre reaktorerna. Enannan faktor vid valet av reaktorer är relationerna mellan kraftföretagen ochförelagens möjligheter att fortsättningsvis delta i den s. k. samkörningen.Det är viktigt att det svenska systemet med frislående kraflföretag som haransvaret för kraftförsörjningen bibehålls. Så långt det är möjligt bör underavvecklingsperiodens gång de reaktorer som skall ställas av väljas så att inteett visst företag eller en viss grupp av företag under en del av periodendrabbas väsentligt hårdare än övriga kraftföretag. Totalt sett kommer dockgivetvis de kraftföretag som är mest beroende av kärnkraft i sinelenergibalans att påverkas mest. Även ägarförhållandena börbeaktas i sammanhanget. Ägarstrukturen i de svenska kärnkraftverken är delvis komplicerad. Summeras direkt och indirekt ägande i de olika verken kan noteras att svenska staten genom äger av den svenska kärnkraften, räknat på den installe rade effekten. Näst största ägare är med av den 23 äger ca Prop. 1987/88:907%. Resterande ca 1 i % ägs av , ,, , , Vänerener-gi/,och . Ytterligareen faktor av betydelse vid valet av vilka reaktorer som bör tas ur drift ärrespektive orts sysselsätlningssituation. Sysselsättningsläget i ochVarbergs kommuner är betydligt bättre än i och . Även denregionala arbetsmarknaden mnt dessa kommuner är bättre. Motdenna bakgrund anser jag att förutom en reaktor i även en reaktori , som helt ägs av staten via , bör väljas.Barsebäcksverket ägs i sin helhet av via Syd-svenska Värmekraft AB.Därigenom fördelas de urdrifttagna reaktorerna i den första omgången ungefärlika på statligt och enskilt ägda kraftföretag. År1990 avser jag återkomma till regeringen med förslag på vilka av reaktorernasom bör väljas i Ringhals- resp. Barsebäcksverken samt den turordning som börgälla för urdrifttagningen. Därvid bör beaktas bl. a. säkerhetsmässiga och ekonomiskafaktorer samt kraftsituationen i resp. region. Jag kommer också att överläggamed ägarna till dessa verk och avser alt lägga vikt vid de synpunkter ägarnahar på valet av reaktorer. Jagkommer därför senare att föreslå regeringen att ge SKI ett uppdrag att inför1990 års beslut bedöma de säkerhetsmässiga faktorerna. Det ytterligare underlagsom då kan behövas bör bl. a. kunna inhämtas från de årliga redovisningar avelsituationen i landet som statens energiverk har i uppdrag att lämna regeringen. Genomavställning av en reaktor i verket i mitten av 1990-ta-let minskasproduktionskapaciteten i . Jag anser att berörda parter snarastbör börja projektera ny elproduktion för att kompensera hela ellerdelar av bortfallet. I denna omställning av energisystemet spelar naturiigtvisSydkraft en betydande roll. År1990 bör en avstämning ske för alt verifiera att åtgärderna för elhushållningoch elersättning samt förberedelserna för elproduktions-utbyggnader ochnätförstärkningar fortskrider som avsett. En ytterligare avstämning bör ske igod Ud innan den första reaktorn ställs av. Om så erfordras kan ytterligareåtgärder då sättas in. Jag vill erinra om det särskilda ansvar som Vattenfallhar i detta sammanhang som staUigt ägt energitjänstföretag. 3.2 Vissa rättsliga och ekonomiska frågor Vidriksdagsbehandlingen 1980 diskuterades behovet av lagstiftning inför den kommande avvecklingen. Närmare över väganden om förutsättningarna och formerna för lagstiftningsarbetet hån- sköts dock till atomlagsliftningskommitténs arbete. Kommittén förordade i sina överväganden (SOU 1983:9) alt lagstiftningsåtgärder inför kärnkraf tens avveckling borde vidtas först när alla frågor som behöver regleras finns klarlagda. Nästan alla remissinstanser accepterade detta. Regeringen anslöt sig i prop. (1983/84:60) om ny lagstiftning på kärnteknikområdet till 24 denna uppfattning.Riksdagen godtog regeringens och atomlagstiftnings- Prop. kommitténs ställningstagandenpå denna punkt (NU 1983/84:17, rskr. 135).De frågor som jag nu anser behöver lagregleras gäller dels i vilken ordning ett beslut börfattas om att en kärnkraftsreaklor skall tas ur drift och avvecklas, dels hur eneventuell ersättning till reaktorinnehavaren Beträffandefrågan om i vilken ordning ett beslut om urdrifttagning bör fattas vill jaganföra följande. Enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet(kärntekniklagen) och den förordning som har utfärdats med stöd av lagen krävsregeringens tillstånd för uppförande, innehav och drift av enkärnkraftsreaktor. Regeringenbeviljade tillstånd det först projekterade reaktorblocket (1). Tillstånd till de sista av de 12 reaktorerna (3och ) gavs . De fyra först beviljade tillståndengäller utan lidsbegränsning. Ett tillstånd gäller till utgången av (). För de sju övriga reaktorerna gäller tillstånden längst tillutgången av . Enligt15 § kärntekniklagen kan ett tillstånd återkallas, om villkor som är förenademed tillståndet eller föreskrifter som utfärdats av säkerhetsmyn-dighetema inågot väsentligt avseende inte iakttas. Vidare kan Ullståndet återkallas, omdet föreligger synnerliga skäl från säkerhetssynpunkt. Något utrymme altåterkalla tillstånden av andra skäl ger inte lagen. Denexpertgrupp regeringen tillsatte efter kärnkraftsolyckan i Tjernobylkonstaterar, som jag tidigare nämnt, att ingenUng har kommit fram som geranledning att ompröva den tekniska riskbilden vad gäller haverier i svenskareaktorer. Flertalet remissinstanser instämde på denna punkt i expertgmppensbedömning. Detta innebär att en avveckling av kärnkraften enligt riksdagensbeslut således kräver ett generellt ingripande i form av ny lagstiftning,såvida inte en frivillig överenskommelse med reaktorinnehavama om avvecklingkan träffas. Denandra frågan som bör lagregleras gäller frågan om ersättning tilltillståndshavare efter återkallelse på den nya gmnden av tillstånd att driva enkärnkraftsreaktor, I förarbetena till kärntekniklagen (prop, 1983/84:60 om nylagstiftning på kärnenergiområdet, s, 60 ff) och i näringsutskottets betänkande(NU 1983/84:17) med anledning av propositionen lämnas frågan öppen om hurersättning till reaklorinnehavare skall lösas om statsmakterna ingriper motverksamheten av andra skäl än säkerhetsskäl. Förarbetena mynnar ut i atl engenerell lösning av ersättningsfrågan i form av lagstiftning bör utredassärskilt. Lagrådettog i sitt yttrande över förslaget till kärntekniklag upp ersättningsfråganoch anförde att en reglering av frågan om ersättning i de fall som är aktuellai detta sammanhang skulle få ta sikte på en lösning utanför skadeståndslagens(1972:207) tillämpningsområde. Härför skulle, enligt lagrådet, krävas ensärskild utredning. Motdenna bakgmnd pågår inom arbete med att utfor ma förslag till lagreglering av återkallelse- och ersättningsfrågorna. Försla get kommer att skickas ut på en bred remiss. Jag avser att därefter återkomma till regeringen i dessa frågor. 3.3 Vissakompetens-och säkerhetsfrågor Prop.1987/88:90 Antalet arbetstillfällen vid kärnkraftverken motsvarartotalt ca 3600 helårsarbeten, vartill kommer behov av servicepersonal isamband med de årliga revisionsavställningarna. Av utredningAvveckling av två reaktorer framgår att kärnkraftverken svarar för mnt avsysselsättningen i kärnkraftskommunerna. Urdrifttagningen av en reaktor i Ringhalsresp. kan leda till en minskning av sysselsättningen med 300400personer per reaktor eller med inom de berörda kommunerna. Eftersompersonalkonsekvenserna är kända så långt bör svårigheterna förpersonalen och sysselsättningskonsekvenserna för resp. kommun kunna bemästrasgenom aktiva åtgärder från såväl förelagen som kommunerna. Den förestående avstängningen av reaktorer kan leda tillatt personal vill lämna kärnkraftindustrin i förUd och atl det kan uppslåsvårigheter atl rekrytera ny personal för företagen. Liknande problem kantänkas uppkomma hos myndigheter och serviceorganisaUoner m. fl. Det ärväsentligt att kunna behålla drifts- och säkerhetspersonal för att i vaijesituation upprätthålla en säker fortsatt drift av kärnkraftverken underavvecklingsperioden. En minskad kompetens i landet till följd av minskatintresse för vidareutbildning inom reaktortekniska områden, i kombination meden ökad personalavgång från företag och myndigheter, kan innebära störningar idriften av kärnkraftverken. Detta kan få oönskade konsekvenser för elenergi-och eleffektbalansen, särskilt under den senare delen av avvecklingsperioden.Både inom SKI och hos kärnkraftförelagen bedöms Ullgången på kompetentpersonal komma atl utgöra ett av de stora problemen under avvecklingsperioden.Del gäller behoven av såväl forskare och andra högskoleutbildade somkvalificerad och erfaren drift- och underhållspersonal. Ett exempel på svårigheter som kan uppstå om kompetens-och personalfrågor inte kan hanleras på ett tillfredsställande sätt är ombemanning i konlrollmmmet inte är möjlig. För driften av kärnkraftverken finnssärskilda föreskrifter, godkända av SKI, med regler bl. a. om kontrollrummensbemanning. För den personal som arbetar i ett kontrollrum har fastställtsformella behörighetskrav. Normala krav på erfarenhet och utbildning ikontrollmmsarbete för olika befattningar är i typiska fall , för kontrollrumsingenjörer och för skiftingenjörer . Utantillräcklig, behörig bemanning i kontrollrummet får ett kärnkraftverk intedrivas. I planeringen för att tillgodose det långsiktigakompetensbehovet inom kärnteknikområdet måste ingå såväl insatser förrekrytering av studerande till högskole- och forskarutbildning som åtgärder föratt rekrytera och behålla kvalificerad personal inom företag och myndigheter. Idet senare fallet är förutsättningarna att kunna erbjuda utbildnings- ochutvecklingsmöjligheter inom resp. organisation av väsentlig betydelse: Högskoleutbildning med speciell inriktning påkärnkraftteknik finns framför allt vid tekniska högskolan i och vidChalmers tekniska Den gmndläggande forskning och utbildning i kärn- Prop. 1987/88:90tekniska ämnen som ges vid de tekniska högskolorna är enligt min mening enfömtsättning för ett fortsalt och utvecklat kunnande bl. a. inom områden somdrift och underhåll av reaktoranläggningar, omhändertagande och slutförvar avkärnavfall samt rivning och dekontaminering av kärntekniska anläggningar m. m. Förforskning inom kärnsäkerhets- resp. strålskyddsområdet disponerar SKI och SSIsärskilda forskningsanslag . De forskningsprojekt som säkerhetsmyndigheternadärigenom kan bedriva utgör en väsenUig del i möjligheterna att bygga upp ochbevara kärnteknisk kompelens i landet. Fr. o. m. /88 finns enordinarie tjänst som professor i kärnkraftssäkerhet inrättad vid tekniskahögskolan i . Tjänsten bekostas med forskningsmedel från SKI. I vissutsträckning sker forskningsverksamheten i nordiskt och internationelltsamarbete, vilket också bidrar att upprätthålla och utveckla denkärntekniska kompetensen i . av de kärntekniska forskningsprojekten genomförs vid , somdisponerar viktig specialutmstning. Denna är unik i och utnyttjas ävenav universiteten och de tekniska högskolorna för forskning och utbildning. Jaganser att dessa resurser är väsenUiga att bibehålla och att denkompetensuppbyggnad som Studsvik har bedrivit har varit framgångsrik. Studsvikkommer därför att inta en betydelsefull roll i det fortsattaomställningsarbelet, bl. a. för att driva vidareutveckling kring åldersfenomenoch reaktorteknik från säkerhetssynpunkt. Kompetens-och personalfrågor har tagits upp av flera instanser i remissyttranden överstatens energiverks utredning Avveckling av två reaktorer. SSI anser bl.