prop · GB033 · 1987-12-31 00:00:00 — I den mänsärskilda bémyndiganden behövs i fortsättningen, har de tagils upp i de kapiteldär de sakligt sett hör hemma. I enlighet härmed har i förevarande paragraftagits in ell bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer atl meddela föreskrifter om fartygs konstrukfion m.m. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,fär med- . dela föreskrifter om rätt att använda fartyg tillsjöfart utan hinder av vad som sägs i detta kapitel. Paragrafen motsvarar 2 kap. 6§ sjösäkerhelslagen och 2kap. Till skillnad från vad som gäller kanregeringen delegera sin rätl att meddela föreskrifter till . Under remissbehandlingen har föreslagit altmöjlighet införs atl befria fartyg som har certifikat enligl vissainternationella konventioner frän skyldigheten alt ha fartcertifikat. Denförevarande paragrafen ger enligt min uppfattning erforderliga möjligheterhärtill. 3 kap. Fartygs lastning Utredningen har föreslagit atl det i kapitlet om lastningskall tas in en hänvisning lill bl. a. sjölagens regler om befälhavarensskyldigheter beträffande lastning när fartyget skall göras sjöklart. Jag anseremellertid en sådan hänvisning onödig vid sidan av den regel om befälhavarensskyldigheter som jag föreslår i 5 kap. 2§. Ett fartyg fär inte vara så lastat eller barlastat atldess stabilitet eller bärighet äventyras eller att säkerheten för fartygeteller de ombordvarande annars sätts i fara. Paragrafen motsvarar utan ändring i sak 4 kap. 1 §sjösäkerhetslagen och 4 kap. 1 § utredningsförslaget. 2'§ Prop. Förfartyg som har en bruttodräktighet av minsl 20 och som befordrar passagerareeller gods skall fastställa fartygels minsta tillåt- ' ' na fribord. Detta gäller dock inle lustfartyg. Sjöfartsverketfår medge alt ett fartyg används lill sjöfart trots alt farty gets minsta tillåtna fribord inte har fastställts. ' 3§ - '. Vaijefartyg för vilkel minsla tillåtna fribord har fastställts skall på varderasidan ha fribordsmärken som ulvisar minsla tillåtna fribord. Paragrafernamotsvarar närmast 4 kap. 2 § sjösäkerhelslagen och 4 kap. 2 §utredningsförslaget. Enligtgällande lag fastställer laslmärken (fribordsmärken) för fartygsom anges i den aktuella bestämmelsen. Därmed avses dock inte märket som sådantulan del minsta tillåtna fribordet. Detta kan vara olika för olika förhållandenunder vilka fartyget används. Själva utmärkningen sker sedan i enlighet med vadsom fastställts angående fribord. Dessa förhällanden bör komma lill direkluftryck i lagtexten. Utredningenhar föreslagit alt det nuvarande undantaget för luslfarlyg inarbetas ibestämmelsen på så sätl alt denna endast skall gälla fartyg som används tillall i förvärvssyfte transportera gods eller passagerare; ochgeneraltullstyrelsen har påpekat all härigenom undantas även vissa fartyg iallmän trafik som framförs utan förvärvssyfte, t.ex. avgiftsfria vägfärjor. -Avsiklen har inte varit aft ändra regelns tillämpningsområde. Undantaget förlustfartyg bör därför stå kvar. I3 § har nuvarande uttryck "lastmärken" ersatts med det mer träffandeuttrycket "fribordsmärken". Av8§ framgår att uppgiften alt fastställa minsta tillåtna fribord kan delegeraslill vissa klassificeringssällskap. Etlfartyg får inle lastas djupare än som anges av dess fribordsmärken. Paragrafenmotsvarar 4 kap. 4§ sjösäkerhelslagen och 4 kap. 3§ utred- ' ningsförslaget. Ettfribordscertifikat är ett bevis att elt fartygs fribordsmärken vid lillsyn harbefunnits anbragta på fartygets sidor på elt riktigt och varaktigt sätt. Ettfartyg som enligt 3 § skall ha fribordsmärken skall också ha ett fribordscertifikat. Paragrafernamotsvaras närmast av 4 kap. 3 § sjösäkerhetslagen och 4 kap. 4 §utredningsförslaget. Sjöfartsverketskall förklara etl fribordscertifikat ogiltigt, om I. fartygeteller dess utrustning har ändrats pä elt sä väsentligt sätt aft 3 2. fartyget inle är i betryggandeskick såvitt rör något förhållande som Prop. 1987/88:3 har belydelse förcertifikatets innehåll, eller 3. fartyget inle undergårföreskriven lillsyn beträffande fribordsulmärk-ning. Paragrafenmotsvarar 4 kap. 5 § första stycket sjösäkerhetslagen och bestämmelser iutredningsförslaget med samma beteckning. Iförhållande till den nu gällande bestämmelsen har paragrafen förenklats. 1slället för den nuvarande uppräkningen av detaljer har de bakomliggandeprinciperna angetts. 5 § andra slyckel sjösäkerhelslagen rör avlämnande av fribordscertifikatsom blivit ogiltigt. Denna bestämmelse har inle fält någon motsvarighet i dennya lagen. Det är här fräga om en verkslällighetsföreskrifl som kan meddelas avregeringen. Harminsla tillåtna fribord fastställts av något av de klassificeringssällskap somanges i 1 kap. 6§ första stycket och har del mellan slalen och sällskapetträffats avlal om sädan fastställelse för svenska fartyg, skall faslslällelsenha samma giltighet som om den gjorts av . Bestämmelsensaknar motsvarighet i såväl sjösäkerhelslagen som i utredningens förslag. Ispecialmofiveringen till 1 kap. 6§ harjag redogjort för bestämmelsen i 1 kap.15 § sjösäkerhelslagen. Den nu föreslagna bestämmelsen gör det möjligt allförutom fillsyn och utfärdande av certifikat låta de i 1 kap. 6§ angivnaklassificeringssällskapen fastställa minsla tillåtna fribord. På delta omrädegäller vissa internafionellt godtagna regler, främst 1966 ärslasl-linjekonvention. lill lagrådet remillerade förslaget innefattade paragrafen räll förregeringen eller efter regeringens bemyndigande all föreskrivaatl minsta tillåtna fribord fär fastställas av elt klassificeringssällskap..Efter påpekande av lagrådet (se under 1 kap. 6§) har paragrafen erhållit den nuföreslagna lydelsen. Atl elt klassificeringssällskap som har fastställt minstatillåtna fribord under vissa förutsättningar också kan utfärda elt giltigtcertifikat om detta följer av 1 kap. 6 §. Ienlighet med vad som gäller i fråga om 1 kap. 6§ första stycket måsleförevarande paragraf antas av med tre fjärdedels majoritet för allbli gällande. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela yllerligareföreskrifter om minsta tillåtna fribord, fribordsmärken, fribordscertifikatoch lastning. Regeringenoch har med stöd av bemyndigandet i 11 kap. 4§ sjösäkerhelslagen meddelat ytterligare föreskrifter om lastning m.m. Eftersom någon motsvarighet lill 11 kap. 4 § sjösäkerhetslagen inle föreslås i fartygssäkerhelslagen, har ell bemyndigande såvitt gäller de ämnen som avses i kapitlet tagils upp i förevarande paragraf. Bestämmelsernaom fribordsmärken och fribordscertifikat gäller inle ulländska fartyg i vidaremån än regeringen föreskriver det. Förett utländskt fartyg får som fribordscertifikat godtas en annan handling som anger fartygels minstatillåtna fribord. Paragrafernamotsvarar 4 kap. 6§ sjösäkerhetslagen och 4 kap. 7 § utredningsförslaget. Medpassagerarfartyg avses i denna lag fartyg som medför fler än tolv passagerare.Som passagerare räknas varje person ombord ulom 1. befälhavaren, 2. övriga ombordanställda, 3. andra som befinner sig ombordpä grund av arbete för fartygets räkning eller i offentlig tjänsteförrätlningrörande fartyget, 4. bärgare eller bärgaresmedhjälpare som följer med fartyget sedan detta drabbats av sjöolycka, 5. personer söm förs in till hamnefter att ha räddats ur sjönöd, samt 6. barn som inle har fyllt ell år. Paragrafenmotsvarar 2 kap. 2§ andra slyckel och 5 kap. 4§ andra stycket sjösäkerhetslagensaml 1 kap. 7§ utredningsförslaget. Bestämmelserna har samlats lill enparagraf som inleder kapitlet om passagerarfartyg. Några sakliga förändringarär inte avsedda. 4 § tredje och Qärde styckena sjösäkerhelslagen får anses "obsoletaoch saknar motsvarighet i den nya lagen. Etlpassagerarfartygscertifikat är etl bevis om att elt fartyg vid lillsyn harbefunnits lämpligt att transportera passagerare och om det högsta antalpassagerare som fartyget får medföra. Dethögsta tillåtna antalet passagerare skall bestämmas så, alt säkerheten förpassagerarna är betryggande. Avseende skall fästas särskilt vid fartygetsstabilitet och bärighet, vid de åtgärder som har vidtagits för utrymning ochövergivande av fartyget samt vid skyddet mot ohälsa och olycksfall ombord. Definitionenav passagerarfartygscertifikat i första stycket är densamma som isjösäkerhetslagen, där den återfinns i 5 kap. 2§, liksom i utredningensförslag. Andra stycket motsvararnärmast 5 kap. 1 § i såväl sjösäkerhetslagen som utredningens förslag. I enlighet med vad utredningen har föreslagit har särskilt utsagts all säkerheten för passagerarna skall vara betryggande. Dessutom anges vissa särskilda omständigheter som skall beaktas. Vid prövningen blir del naturligt att fästa avseende även vid exempelvis brand skyddet ombord. ' 5 1987/88. I förordningen (1965:908) öm säkerheten på fartyg finns fn. regler om Prop. 1987/88:3 beräkningen av högsta tillåtna antalpassagerare. Regler av detta slag kan meddelas utan särskilt bemyndigande medslöd av 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen. 1 5 kap. 3 § sjösäkerhetslagen föreskrivs alt ettpassagerarfartygscertifi kat inte fär utfärdas för längre lid än den som gäller för fartygets fartcertifi kat. Denna regel saknar motsvarighet i fartygssäkerhelslagen. Den kan lämpligen utfärdas av regeringen som en verkställighetsföreskrift. svenskt passagerarfartyg skall ha ettpassagerarfartygscertifikat. Elt utländskt passagerarfartyg skall ha ell certifikateller en annan handling, som anger del högsta tillåtna antalet passagerare. Paragrafen motsvarar 5 kap. 2 § sjösäkerhetslagen ochsamma paragraf i utredningens förslag. Av bestämmelsen i andra stycket följer att man inte frånsvensk sida skall pröva på vilket sätt elt utländskt passagerarfartygs högstafillåtna passagerarantal har fastställts. Elt passagerarfartyg får inte medföra fler passagerare änsom anges i passagerarfartygscertifikatet eller, i fråga om ell utländsktfartyg, motsvarande handling. Bestämmelserna i 2 kap. 4§ om ogilligförklaring avfartcertifikat skall tillämpas även i fråga om passagerarfartygscertifikat. Paragrafema motsvarar 5 kap. 4 § första stycket och 5 kap.5 § sjösäkerhetslagen saml 5 kap. 4 och 5 §§ utredningsförslaget. 2 kap. 5 § sjösäkerhelslagen har inte någon motsvarigheti den nya lagen. Nuvarande hänvisning i 5 kap. 5 § till den paragrafen har sålunda utgått. Regeringen, eller efter regeringens bemyndigande,får meddela föreskrifter om räll alt använda passagerarfartygtill sjöfart ulan hinder av vad som sägs i detta kapitel. Paragrafen motsvarar 5 kap. 6 § sjösäkerhetslagen ochsamma paragraf i utredningsförslaget. Till skillnad från vad som gäller kanregeringen delegera sin rätt att meddela föreskrifter lill . Bestämmelsen tillkom för all förenkla förfarandet isamband med provturer med nybyggda eller ombyggda fartyg (prop. Vid sådana tillfällen brukar bl.a. redare och varvspersonal samt gästerfölja med ombord. Enligl den före sjösäkerhelslagen gällande lagstiftningenfordrades att fartyget först undergick passågerarfartygsbesiktning med därtillhörande prov, innan det fick ta ombord passagerare för den slutliga provturen.Detta ansågs väl omständligt. Redan före sjösäkerhetslagen fanns vidaremöjlighet att meddela föreskrifter orn att passagerarfartygscertifikat inteheller behövdes för resor med däckade fiskefartyg till sam- mankomsler av gemensamt intresse för den bofasta skärgårdsbefolkning- Prop. 1987/88:3 en. Även sådana föreskrifter omfattas av bestämmelsen. 5 kap. Fartygs bemanning I sjösäkerhetslagens 6 kap. 8 § finns föreskrifter om hurlänge ett beslut om minimibesättning gäller. Dessa regler behöver inte stå ilagen ulan kan med stöd av 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformenmeddelas av regeringen. Föreskrifter motsvarande 6 kap. 7§ sjösäkerhelslagenom anteckning av beslut av befälhavare m. m. kan i fortsättningen meddelas avregeringen . eller förvaltningsmyndighet med slöd av bemyndigandet i I8§ avförevarande kapitel (se vidare lagrådets yltrande). har i sill remissyttrande tagit upp fråganom ett byggnadsvarvs ansvar för bemanningsförhällandena under provturer.Enligt verkets uppfattning bör en bestämmelse om atl ansvaret för en betryggandebemanning åvilar varvsföretaget las in i bemanningskapitlet. Enligt 58 § sjölagen skall fartygets befälhavare innan enresa anträds se lill alt fartyget är bemannat på betryggande säll. Dennabestämmelse gäller även under provturer. Nägon ytterligare bestämmelse ombyggnadsvarvets ansvar anser jag inte erforderlig. fartyg skall vara bemannat på ell betryggande sätl. Paragrafen motsvarar 6 kap. 1 § första stycket i såvälsjösäkerhetslagen som utredningens förslag. De föreskrifter som finns i 6 kap. 1 § andra och tredjestyckena sjösäkerhelslagen kan meddelas av regeringen eller den myndighet sömregeringen bestämmer med stöd av bemyndigandet i 15§ (se vidare lagrådetsyttrande). Befälhavaren skall se till att han har den kännedom omfartyget som han behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter beträffandesäkerheten på ' fartyget. Innan en resa påbörjas, skall befälhavaren se till attfartyget görs sjö-klart. När en ombordanställd tillträder sin befattning ombord,skall han genom befälhavarens försorg få behövlig kännedom om fartyget samt omgrundläggande säkerhetsbestämmelser och åtgärder vid sjöolycka. Första stycket motsvarar 9 kap. 15 § första stycketsjösäkerhetslagen och 2 kap. 7 § första stycket utredningsförslaget. Enligt utredningen skulle det bättre svara mot nutillämpade tjänstgöringsförhållanden att föreskriva att befälhavaren skulleskaffa sig den behövliga kännedomen när han tillträder sin befattning ombord. Vad som ärrelevant är enligl min uppfattning atl befälhavaren inle bara när han börjar sin tjänstgöring ulan även vid resa med fartyget har den behövliga kännedomen. I hans ansvar ingår atl inför en resa eller inför 67 tillträdandet av sinbefattning bedöma om han i samband med Prop. 1987/88:3 dettatillfälle behöver skaffa någon ytterligare kännedom om fartyget eller om denkännedom han har är tillräcklig. Andrastycket motsvarar 9 kap. 16 § första slyckel och i viss män andra stycket sjösäkerhetslagensaml 2 kap. 7 § andra stycket utredningsförslaget. Det är i delta fallnaturligt atl anknyta skyldigheten i liden till innan en resa påbörjas. anser jag att uppräkningar av del slag som 9 kap. 16 §andra stycket innehäller om möjligt bör undvikas. En sådan uppräkning blir lättmissvisande och föråldrad. Lagen bör i stället ange de huvudsakligariktlinjerna. Närmarebestämmelser om vad befälhavaren har atl iaktta finns i sjölagen, främsl idess 58 §. Där används dock inle uttrycket "sjöklart" utan ullryckel"behörigt skick", vilket innefattar olika moment såsom sjövärdighet,bemanning, utrustning m. m. I förarbetena lill sjösäkerhetslägen (prop.1965:132 s. 119f) uttalade departementschefen bl.a. alt ordet sjöklart sombetyder klart för den avsedda resan - torde vara ällmänt vedertaget isjöfartskretsar och synes vara en språkligt klar sammanfattning av de olikaåtgärder beträffande fartyget som skall ha vidtagits före en resa. Jag delarden uppfattningen! Ytterligarebestämmelser om vad befälhavaren har alt iaktta kan meddelas genomverkställighelsföreskrifter. Bestämmelseni tredje stycket, som utgjorde 7 kap. 8 § i det remitterade förslaget, har päinrådan av lagrådet i stället tagits upp i förevarande paragraf. Bestämmelsenmotsvarar 9 kap. 15 § tredje stycket sjösäkerhetslagen och 3 kap. 15 §utredningsförslaget. Genom den ändrade placeringen betonas atl befälhavarensskyldigheter i de hänseenden som anges i bestämmelsen främst tar sikte påsjösäkerheten och mindre på arbetsmiljön. Vidare har ordet"fartygsolycka" bytts ut mot "sjöolycka" (jfr 2 kap. 1 §och 4 kap. 1 § andra stycket). Maskinchefenär ansvarig för drift och underhåll av fartygets maskineri medtillhörande anordningar samt för fartygets brandsäkerhet. Innanen resa påbörjas, skall maskinchefen se lill att maskineriet med de anordningarsom hör till delta är i behörigt skick, alt brandskyddsanordningarna är klaratill bruk och att vad som behövs för maskineriets drift finnsombord. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 15 § andra stycket och 16 § tredje stycket . sjösäkerhetslagensamt 2 kap. 8 § utredningsförslaget. Maskinchefensåligganden enligt första stycket i förevarande paragraf omfattar hela den lidhan är i tjänst. Han är skyldig se till inle bara atl maskineriet och övrigaanordningar kan fungera utan också att vederbörlig lillsyn sker inom hansansvarsområde. I sjösäkerhelslagen talas om maskineriet med tillhörande"anläggningar och inrättningar". 1 denna paragraf används i ställettermen "anordningar" (jfr 2 kap. 5 § arbelsmiljölagen). Maskinchefenär ansvarig för driften och underhållet av maskineriet med tillhörande anordningar saml för fartygets brandsäkerhet. med förebild i 9 kap. 15 §andra stycket sjösäkerhetslagen föreslagit en Prop. 1987/88:3 andra meningi samma stycke med innehåll att maskinchefen är skyldig alt skaffa sig behövligkännedom om vad han enligt första meningen är ansvarig för. Jag anser all delär självklart att han har den skyldigheten. särskild bestämmelsehärom behövs inle. Iparagrafens andra stycke regleras maskinchefens åligganden när en resa skallpåbörjas. Den nuvarande föreskriften om all uppgift om medförda drivmedelskall lämnas till befälhavaren har inte tagils med eftersom den avser en endadetalj och inle den vikligasle. Föreskrifter om delta kan vid behov meddelas itillämpningsföreskrifter. har i sitt remissyttrande hemställt alt det av lagtexteller kommentarer klart skall framgå all den förevarande paragrafen inteinskränker befälhavarens övergripande ansvar för hela fartyget enligl sjölagengentemot myndigheter, rederi och andra intressenter. Befälhavarensansvar och befogenheter enligt sjölagen framgär främsl av dess 5870§§. Den nuförevarande paragrafen inskränker inle vad som sålunda gäller. Detär uppenbart att bestämmelserna om maskinchefens ansvar inle har ' någonaktualitet om en maskinchef inle ingår i besättningen. Varjemedlem av elt fartygs besättning skall ha sä god syn och hörsel som Bestämmelserom hälsoundersökning av sjömän finns i 18-21 §§ mönstringslagen (1983:929). Förstastycket motsvarar utan ändring i sak 6 kap. 2 § sjösäkerhelslagen och sammaparagraf i utredningsförslaget. Dennuvarande bestämmelsen i sjösäkerhetslagen infördes genom lagen 1979:1107 (seprop. 1978/79:117 s.75 och 89). Bestämmelsen gäller all slags sjöfart, alltsåäven sådan där perspnalen inte behöver gå igenom regelbunden hälsokontroll ochskall kunna visa upp läkarintyg. Den avser alla som har befattning på eltfartyg, alltsä även den eller de ansvariga på en fritidsbåt och helabesättningen på etl fartyg som inte på "annat sätt berörs avbemanningsreglerna. Kravenpä syn- och hörselförmåga kan variera mellan olika befattningshavare ibesättningen. Utredningen har föreslagit att paragrafen utformas så atl detgörs klarare atl kravel pä tillräcklig syn och hörsel gäller varje medlem avbesättningen, envar med hänsyn lill de uppgifter som åligger honom. Jagbiträder detta förslag. Hovrättenför har efterlyst en bestämmelse i detta sammanhang som larsikte på vikten från säkerhetssynpunkt av nykterhet fill sjöss. I 13 kap.sjölagen finns bestämmelser om ansvar för olika klandervärda beteenden tillsjöss, bl.a. onyklerhet (325 §, jfr 1 kap. 6§ sjötrafikförordningen 1986:300).Enligt min mening finns det inle fillräcklig anledning alt la upp en likriandebestämmelse även i della sammanhang. Iandra stycket har tagits in en hänvisning fill mönstringslagens bestämmelserom hälsoundersökning av sjömän. 5 § Prop. 1987/88:3 För varje passagerarfartyg och för varje annat fartyg med en bmttodräktig het av minst 20 som transporterar gods eller passagerare skall fastställas det minsla antalet besättningsmän i olika befattningar som kan ansesvara betryggande frän sjösåkerhetssynpunkl i den fart som fartyget används ieller avses alt användas i (minimibesättning). Päbegäran skall minimibesättning fastställas ocksä för ett fartyg som avses iförsta stycket och som är under byggnad eller projektering eller som skallköpas från nägon annan. Paragrafenmotsvarar 6 kap. 3 § första stycket första och andra meningarna samt delar avandra stycket sjösäkerhetslagen. Den motsvarar 6 kap. 3§ första slyckelutredningsförslaget. Definitionen av vad som avses med minimibesättning hargjorts tydligare. Denärmare anvisningar om vad som skall beaktas vid fastställandel avminimibesättning som finns i 6 kap. 4 § har utgått. De behöver inle slå ilagen utan kan meddelas i annan ordning. Bestämmelserna om vem som. skallfastställa minimibesättning i normalfallet och i andra fall har flyttats fillen särskild paragraf (7§), liksom bestämmelserna om samråd före beslul (8 §). Etlfartyg för vilkel minimibesättning skall fastställas enligl 5 § fär inleframföras innan elt sådant beslut har meddelats. Ettfartyg för vilket minimibesättning har fastställts får inte framföras, om inlebesättningen har den storlek och den sammansättning i övrigt som anges i beslutet.Fartyget fär inte heller framföras i annan fart än som anges i beslutet. Paragrafenmotsvarar 6 kap. 5§ sjösäkerhetslagen och 6 kap. 6§ utredningsförslaget. Denanger betydelsen av bestämmelserna om minimibesättning. Någon ändring i sakhar inle gjorts. Delta innebär all förbudet all framföra fartyg innan beslut omminimibesättning har fattals alltjämt gäller endast fartyg för vilka föreskriftom faställande av minimibesättning meddelats direkt i lagen, däremot intefartyg för vilka föreskrifter meddelats i annan form enligt 17 §. Förfartyg som ägs eller brukas av svenska staten och som används uteslutande förstatsändamål och inte för affärsdrift skall minimibesättning fastställas av denmyndighet som förvaltar fartyget, om inte regeringen föreskriver eller försärskilda fall beslutar annat. Myndigheten skall samråda med sjöfartsverketföre beslutet. Iparagrafen återfinns de bestämmelser om vem som skall fastställa minimibesättning som finns i 6 kap. 3 § sjösäkerhelslagen och samima paragraf i utredningens förslag. Definitionen av icke kommersiella statsfar tyg har på förslag av utredningen ändrats till överensstämmelse med mot svarande definition i sjölagen. Ändringen medför bl. a. alt minimibesätt ning såvitt gäller vägverkels färjor i förekommande fall fastställs av väg- -,j verket. Iparagrafen har också tagils in en bestämmelse om samråd med sjöfarts- Prop.1987/88:3 verket. I samband med ändringar i sjösäkerhelslagen (prop. 1978/79:117s.63f) ultalade föredraganden atl han fann det naturligt att den myndighet somförvallar etl fartyg samråder med och utnyttjar dess sakkunskapi bemanningsfrågor och andra säkerhetsfrågor, dä tveksamhet uppstår eller då nymateriel eller ny organisation skall införas. Någon föreskrift om samräd ansågsemellertid inte behövlig. Farlygsmiljöutredningenhar föreslagit all en sådan föreskrift tas in i lagen med motiveringen att detansetts riktigast att där uttrycka vad som oftast tillämpas i praktiken.Remissinslanserna har inle berört frågan. Föregen del anser jag atl en föreskrift om samråd skulle ha sill värde.Föreskriften kan i och för sig meddelas i förordning. Jag förordar ändå allföreskriften i syfte alt öka läsbarheten las upp i själva lagen. meddelar elt beslut om minimibesättning, skall verket samrådamed organisationer som företräder redare och ombordanställda. som med slöd av 7 § andra slyckel beslutar om minimibesättning skallföre beslutet samråda med de organisationer som företräder de anställda inommyndigheten. Sjöfartsverketoch andra myndigheter som fastställer minimibesättriing får meddelaprovisoriska beslul om minimibesättning utan all samråda med organisationerna.Sådana provisoriska beslul fär meddelas endasl om dröjsmål skulle medförabetydande kostnad eller annan avsevärd olägen-hel. Elt provisoriskt beslulgäller . Iparagrafens båda första stycken upptas de bestämmelser om samräd med redaresoch ombordanställdas organisationer som finns i 6 kap. 3 § sjösäkerhetslagenoch 6 kap. 4 § första slyckel utredningsförslaget.