prop · GB03100 · 1987-12-31 00:00:00 — I framtidens skola är detinte helt osannolikt att datorstöd kan användas för att öka lärarens möjligheter att förbereda lektioner, att hämta aktuell information ur databasereller att utarbeta individuella arbetsupp gifter. Uppdelningen på utbildningsområden är inte heltstrikt. Vid karaktärise-ring avutbildningen bör dock syftet med utbildningen vara utgångspunkten och inte den valda utrustningen eller dataprogrammet.Ord- och textbehandling kan t. ex.användas i den yrkesförberedande utbildningen på den ekonomiska linjen.Samma program kan även utnytfias som datorstöd i t. ex. svenska, i datalära för att visa en datoranvändning i samhälletoch i ADB-ämnen som ettutvecklingshjälpmedel i programmeringsundervisningen. Förde närmaste fem åren föreslås bl. a. följande. - Försöksverksamhet med datorn som pedagogiskt hjälpmedel i undervis ningen i , gymnasieskolanoch komvux. Försöksverksamheten föreslås avgränsad till ett mindre antal skolor. Försöksverksamheten på låg- och mellanstadiet t, ex, bör i förstahand inriktas mot datorn som pedagogiskt hjälpmedel i ämnenasvenska, matematik, engelska, bild, mu sik och orienteringsämnen.Försöksverksamheten bör i första hand inrik tas på att nå målen medundervisningen i de aktuella ämnena. Det primära är sålunda inte att lära elevernahantera datorer eller att undervisa i datoranvändning. Stor uppmärksamhetbör ägnas åt frågor om datorn som hjälpmedel för elever med särskilda svårigheter. bör försöksverksamhetbedrivas i sammanlagt 250 klasser påalla stadier i , gymnasieskolan och komvux. Detta innebär attdrygt 6000 elever och ca 300 lärare berörs av dessa försök. - Grundläggande bred datautbildning för vuxna anordnas i studieförbun dens regi. Denna breda datautbildning för allmänheten bör omfatta , fördelade på en grundnivå om30-40 timmar och en fortsättnings nivå . Den skallbehandla informationssamhället och hur datatekniken används samt möjligheter, begränsningar och risker för indi vider, organisationer och samhälle. Deltagarna skall under kursen kunna arbeta med tillämpningar på datorersom illustrationer till de olika kursmo menten. Datasystemets uppbyggnad ochprogramvarans funktion och möj ligheter skall behandlasöversiktligt, 551 - Samtligaarbetslösa som deltar i arbetsmarknadsutbildning (AMU) er- Prop,1987/88:100 bjuds att genomgå en orienterande datautbildning av en omfattningmot- Bil. 10 svarande den som föreslås ske inom studieförbunden, - Särskilda insatser föreslås för att beredatillfälle för handikappade att delta i bred datautbildning. Gruppens förslag vad gäller datautbildning förvuxna,innebär, om de genomförs, att drygt 500000 personer kan gesen bred datautbildning om 70 - inom ramen för komvux ochAMU samt studieförbundens ochfolkhögskolornas studieverksamhet, - Alla lärare (ca 130000) i , gymnasieskolan och komvux bör få en grundläggande kurs om ca envecka om datorer och datoranvändning i första hand föriagd till studiedagstid. För samtliga lärarutbildare föreslås attfortbildning anordnas om . - För samtliga studerande i grundläggande lärarutbildning bör anordnas grundläggande datautbildning. Datautbildningsinslag om minst 10 poäng bör ingå ivissa specialiseringar inom grundskollärarlinjen och i ämneslärarlinjen. - Forskningen vad gäller datautbildning på olikanivåer i utbildningssystemet börbreddas och vidgas. Särskilda resurser föreslås som motiveras av de föreslagnaförsöken med datorn som pedagogiskt hjälpmedel. - På varje skola med datautbildning föreslås attresurser avsätts för att administreradatasystemen, ge förslag till nyinköp, främja .den metodiska och pedagogiska utvecklingen och lärarnasåterkommande fortbildning. Denorganisatoriska lösningen för att tillgodose dessa funktioner måste variera från kommun till kommun. Uppgifterna kananförtros en skolledare eller eneller ett par lärare eller andra befattningshavare. - För inriktningen på den pedagogiska användningenav datorer och på programvaran ärdet önskvärt och nödvändigt att skapa funktioner som ' stödjer kommuner, skoloroch lärare. Behovet av en sådan funktion stöds av erfarenheter frånandra länder. Särskilda resurser föreslås för att stödja utvecklingen av datautbildningen. Det gällerframför allt programutveckling,kursplaneutveckling och fortbildning. Resurser för detta bör finnas såvälcentralt som regionalt. Den sammanlagda statliga kostnadsökningen för attgenomföra handlingsprogrammet tillsammans med kostnader för redan pågåendeinsatser för datautbildning igrundskola och gymnasieskola beräknas fill ca 460 milj, kr,, varav ca 60 milj,kr, avser kostnader för redan pågående insatser. Av kostnadsökningen beräknas för investeringar idatorutrustning och programvara totalt ca 105 milj, kr. Förutvecklingsinsatser, inkl, forsknings- ochutvecklingsarbete inom datautbildningsomrädet såväl centralt och regionalt somlokalt beräknas totalt ca 130 milj. kr. Den kommunala kostnaden för att genomföra deframlagda förslagen beräknas fill totalt ca 190 milj, kr. 1987/88:100 Bil. Sammanfattning av rapporten (DsU 1986:16) Personalutbildning och lokaltutvecklingsarbete i skolan Utredarna med uppdrag attutvärdera systemet för skolväsendets personalutbildninghar sammanfattat ovannämnda rapport enligt följande. Våra bedömningar och förslag bygger i alltväsentligt på de olika utvärderingar som genomförts av (),universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) m. fl. och på de intryck vi fått vidkommunbesök och hearings. Vår översynhar innehållit flera begränsningar. Principema för lärarnas arbetsfidsreglering - som delvisinkluderar vikariefrågorna -ansvarsfördelningenmellan stat och kommun på skolområdet, skolledarut-bildningen och studiedagsresursen är exempel påområden som har legat utanför vårt uppdrag. Vår allmänna bedömning är att reform iflera avseenden varit framgångsrik.Särskilt det lokala utvecklingsarbetet och de särskilda resurserna för detta har inneburit en stimulans tillatt inifrån utveckla skolan. Lokalskolutveckling är en naturlig del av en kommuns skolverksamhet, ochutvecklingsarbetet har fått en betydligt större förankring hos skolpersonalen . Dock betonar vibehoven av bättre samordning mellande olika utvecklingsresurserna (lokalt utvecklingsarbete - personalfortbildning - studiedagar) och pekar påvikten av att det lokala utvecklingsarbetet i allt större omfattninggrundas på de lokala arbetsplanerna och påen utvecklingsplan för rektorsområdet. Skolutvecklingen bör ges en tydlig ram från den kommunalpolitiska nivån ochkommunikationen mellan skolstyrelse/centralskolledning och enskilda skolor/lärare måste förbättras. Resurserna förden lokala skolutvecklingen bör fördelas merut-ifrån rektorsområdenas behov och möjligheter än utifrån schabloner. Vad gäller personalfortbildningen som statligtstyrinstrument bör styrningen bestå dels av föreskrifter och riktlinjer föranvändningen av statsbidragen, dels i att staten tillhandahållerutbildningsmöjligheter. SÖ bör liksom med stöd av statsmakternasställningstaganden besluta om inriktningen av personalutbildningen men med enmer stringent beskrivning av prioriterade områden för fortbildning. Någraytterligare centrala styrmedel erfordras inte. Däremot bör en ökad vikt läggaspå skoladmini-strationens (SÖ:s ochlänsskolnämndernas) uppföljning och resultatkontroll. En konkret planpå hur aktiv tillsyn kan utföras på central och regional nivå behöver utarbetas. En särskild fråga av stor vikt ärvidare att sådanafortbildningsinsatser, som staten påbjuder och som ligger utanför ramen för kommunernas långsiktiga planering, gestillräckligt lång framförhållningoch således inte verkar alltför störande på det reguljära utvecklingsarbetet.De nuvarande löneförmånslistorna kan slopas och ersättas av mergenerella riktlinjer. Länsskolnämndernas roll i anslutning tillpersonalfortbildningen måste tydliggöras. SÖ och nämnderna måste definiera och precisera hur nämn dernas arbetsuppgifter på dettaområde bör kunna genomföras. Vidare bör nämndernas tillsynsfunktion bli merframträdande. Högskolanfilldelades en betydelsefull roll genom reformen och har i Prop. 1987/88:100 stort motsvarat förväntningarna. Kursutbudetföljer väl de statliga priorite- Bil. 10 ringarna och kommunernas önskemål, ochflertalet högskolekurser knyter tämligen väl an till skolarbetet ochkursdeltagarnas förkunskaper och erfarenheter. Högskolan bör därför även ifortsättningen svara för merparten av den lärarfortbildning som statenanordnar, dock bör kursutbudet kunnabegränsas något till områden där högskolan besitter sin reella kompetens. En utveckling av verksamheten bör kunnaske inom nuvarande system bl.a. genomen ökad kontakt mellan skola och högskola, en ökad samverkan mellanhögskoleenheterna och ett ökat utnytfiande av kompetens utanför högskolan.Vidare bör olika vägar prövas för att förkorta planeringstiderna och förenklaadministrationen. Detta kan ske genom ett flexiblare antagningssystem och ett avvecklande av enstakakursbegreppet och poängsättningensamt genom en ökad andel korta fortbildningsinsatser med kortare planeringstid. Vad gäller personalfortbildningens organisationstår klart att det för en rationell samplanering av verksamheten krävs avsevärtstörre områden än länen. Således behövs en regional planeringsnivå som istort svarar mot den nuvarande högskoleregionala indelningen. Då det på dennanivå ej finns några myndigheter med speciellkompetens att handlägga fortbildningsfrågorna, bör de nuvarandefortbildningsnämnderna bibehållas. Dessa och fortbildningsavdelningarna börenligt vårt huvudförslag - vissa alternativa lösningar skisseras också -administrafivt knytas fill regionstyrelsernamen där inta en självständig ställning. Nämndernas beslutskompetens börförstärkas och skolväsendet föreslås få ökad tyngd inom nämnderna. Genom ettsamarbete mellan regionerna och en långsiktig planering av kursutbudet bör de små lärargruppernas behovkunna tillgodoses. Varje högskoleregion föreslås få ett nationellt utvecklings-och bevakningsansvar för en viss grupp av lärare eller för ett kunskapsområde. I fråga om resurseroch statsbidrag för den lokala skolutvecklingen pekar vi på den resurssplittring som i dagföreligger mellan SÖ, UHÄ, länsskolnämnder ochhögskolan/fortbildningsnämnder, SÖ bör härvidlag ta initiativet till att utforma bättre samverkansformer och effektivare re sursutnytfiande. Den nuvarandeordningen med ett statsbidrag tillkommu nen och ett särskilt anslag till högskolan bör bibehållas. Vi föreslår således av flera skäl ingen systemomläggningfill uppdragsutbildning utan menar att genom flera av våraförändringsförslag kommer skolväsendets inflytan de på verksamheten att stärkas.Vidare föreslås förändringar i statsbi dragskonstruktionen i syfte att bättre fillgodose behoven hos små kommu ner och kommuner långt frånhögskoleorten. Vi har utifrån direktiven för vår översyn inga förutsättningar attföreslå resursförstärkningar för verk samheten. Då vi under översynsarbetet mött många exempel på och opini oner för att en särskild resurs för lokalt utvecklingsarbete och personal fortbildning är ett effektivt sättatt initiera och stimulera till utveckling av skolan, är det med viss oro vi iakttar de resurskrav som kan komma att resas frän andra nu aktuella utredningar.Vi ser det som beklagligt om den skolutveckling - grundad på lokala behov och initiativ - som sker tvingas att helt eller delvis avstanna på grund av andra mer centrala 554 1987/88:100 Bil. Sammanställning av remissyttranden över rapporten (DsU 1986:16) Personalutbildning ochlokalt utvecklingsarbete i skolan. Yttrandenöver rapporten har avgivits av universitets- och högskoleämbetet (UHÄ),(), statskontoret, (), (),länsskolnämnderna i , ,, , och , , och , Stockholmsoch läns landstingskommuner,, och kommuner, , ,, , , , , , , och kommuner. i (LO), (), Centralorganisationen /SR, . ,och Skola, i , (), (), (), UHÄ har till sitt yttrande bifogat yttranden från UHÄ:s planeringsberedning för sektorn för utbildning förundervisningsyrken, universiteten i , , , ochUmeå, högskolorna i / , /, , ,, , /,regionstyrelserna i , , , /, och högskoleregioner, fortbildningsavdelningarnai , , , , och , Dessutom har synpunkter lämnats, av kommun, Malmöborgarskola. iSödra , och Arbetsmarknadensyrkesråd. Remissinstansernaår allmänt positiva till rapporten och de förslag fill åtgärder somutredarna lägger. Man delar utredarnas uppfattning att den nuvarande organisationen för personalutbildningoch lokalt utvecklingsarbete iskolan fungerar i stort sett väl. Därför har man över lag inte heller någrainvändningar mot utredarnas övergripande slutsats att det saknas skäl att nu ändra på personalutbildningssystemetshuvuddrag vad gäller organisafion, den statliga styrningens utformning och deformer i vilka personalutbildningen bedrivs. Statskontoret anför att utredarna har dragitalltför långtgående slutsatser iförhållande till det begränsade underlag, som legat till grund för derasbedömningar. Enligt statskontoret utesluter detta dock inte att personalutbildningsreformenrepresenterar ett framsteg i förhållande till det tidigare systemet. Många remissinstanser, bl.a. , framhåller att lärarnas fortbildning måsteframöver äga rum på annan fid än . hänsynfill elevernas undervisning anser förbundet att all lärarfortbildning Prop.1987/88:100 skall äga rum på undervisningsfritid. påpekar attpersonalutbildningssystemet missgynnar lärare i tekniska ämnen. Anledningen tilldetta är bl. a. att antalet lärare itekniska ämnen är få och att kommunernas prioriteringssystem missgynnarsådana lärargrupper. Personalutbildningen som statligt styrinstrument Vadgäller personalutbildningen som statligt styrinstrument bör enligt utredarnastyrningen, liksom , bestå dels av föreskrifter och riktlinjer föranvändningen av statsbidragen, dels i att staten tillhandahåller utbildningsmöjligheter.SÖ bör, liksom , med stöd av statsmakternas ställningstaganden beslutaom inriktningen av personalutbildningen men med en mer stringent beskrivning av de prioriterade målenför fortbildning än . Några ytterligare centrala styrmedelerfordras enligt utredarna inte. Utredarnas slutsats i detta stycke biträds avpraktiskt taget samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan. Ökad vikt bör enligt utredarna läggas vid SÖ:soch länsskolnämndernas uppföljningoch resultatkontroll. Tillsynsbegreppet behöver intensifieras. RRV anser attdessa synpunkter har giltighet även utanför personalutbildningsområdetoch att den statliga skoladministrationen bör lägga större vikt vid hur skolledningarna i kommuner ochrektorsområden agerar för att leda och prägla skolverksamheten. De nuvarande löneförmånslistorna föreslårutredarna slopade och ersatta avgenerella riktlinjer för de ekonomiska villkoren för deltagande ipersonalutbildning. Kommunerna föreslås få rätt att bevilja förmåner utifrån de generella riktlinjerna. Majoriteten avde remissinstanser som yttrat sig över förslaget tillstyrker det. Hit hör bl.a. länsskolnämnderna i ochVästernorrlands län, flertalet kommuner liksom . SL ochSFL anser att all fortbildning skall ske i fiänsten och att löneförmånernaskall regleras i kollektivavtal. Först sedan ett sådant avtal har träffats kanförbunden acceptera att mera generella riktlinjer angående löneförmånerersätter löneförmånslistorna. Remissinstanserna är oeniga när det gällerutredarnas förslag att bibehållauppdelningen av statsbidragen till lokal skolutveckUng m.m. på två bidragsdelar. i ärpositivt fill förslaget. Enligt organisationen föreligger risk för att detlokala utvecklingsarbetet i en del kommunerskulle bli lidande om uppdelningen i två bidragsdelar slopades. 5Ö ochSvenska kommunförbundet anser dock att fördelningen av statsbidraget på två bidragsdelar nu kan slopas ochatt skolstyrelserna bör ges frihet att utnytfia bidraget utifrån sinabehov. Enligt utredarna anordnas den största delen avpersonalutbildningen i form av enstaka kurser vid högskolan. Detta har, enligt utredarna, innebu rit en krånglig process inom högskolan både vad gäller antagning och hantering av kursplaner. Utredarna föreslår därför att personalutbildning en skall kunna anordnas också somannan utbildning inom högskolan. UHÄoch SÖ biträder förslaget. Detsamma gör merparten av de läns- Prop.1987/88:100 skolnämnder och kommuner som yttrat sig i frågan. SFL år tveksamtill att Bil. 10 avveckla det enstaka kursbegreppet och poängsättningen förkurserna. Om det inte går att förenkla rufinerna utan att avveckla kurssystemetförutsätter SFL att konsekvenserna för lärarnas meritvärdering utreds i annanordning. Utredarnaföreslår att de nuvarande fortbildningsnämnderna bibehålls med i ansvarsområdensom i stort svarar mot den nuvarande högskoleregionala indelningen. Nämndernasbeslutskompetens bör dock enligt utredarna förstärkas och skolväsendet få ökadtyngd inom nämndema. Remissinstanserna är till övervägande del positiva till förslagen i detta stycke. anser dock för sin del att fortbildningsnämnderna bör kunnaavvecklas under förutsättning att de medel som styrs över nämndernafördelas direkt fill kommunerna. Om nämnderna blir kvar bör, enligtkommunförbundet, deras sammansättning ändras så att majoriteten i nämndernautgörs av företrädare för kommuner och landsfing. Remissinstansernaär allmänt positiva fill utredarnas synpunkter och förslag vad gäller resurseroch statsbidrag för lokal skolutveckling m, m. i liksom ett antal kommuner anserdock att de resurser som står tillförfogande för detta ändamål är otillräckliga i förhållande till behoven. Bilaga10.5 Prop, 1987/88:100 Bil. Sammanfattning av (R 86:23) Fristående skolor och alternativ pedagogik Isamband med att regeringen förklarade vissa fristående skolor för skolplikliga elever berättigade till statsbidrag fr, o,m, /84uppdrogs åt () att utvärdera verksamheten vid dessa skolor,SÖ skulle vidare göra en bedömning av i vilken utsträckning och på vilket sätterfaienheterna från skolorna kan överföras till det allmännaskolväsendet. SÖ uppdrog åtprofessorn att leda utvärderingen, har utarbetat en rapport (R 86:23) Fristående skolor ochalternativ pedagogik, som legat tillgrund för SÖ:s utvärdering av de statsbidragsberättigade friståendeskolorna. Av rapportenframgår att det inte finns några avgörande skillnader mellan fristående skoloroch grundskolor. Det är - enligt rapporten -lättareatt skilja på god och dålig pedagogik än att skilja på grundskolepedagogik,waldorfpedagogik eller pedagogiken i de kristna skolorna. Hur eleverna lär och lärarna undervisar skiljer iringa grad och alternativaskolor åt, om man som lärare i sin undervisning agerar på ett för barninlärnings- och utvecklingspsykologiskt adekvat sätt. Olikheterna ligger inte på det didaktiska planet utan på detpedagogiskt organisatoriska planet, I rapporten konstateras att det alternativa i defristående skolorna primärt ligger i skolornas styrelseform, struktur ochorganisation. Dessa skillnader är atthänföra till sådana förhållanden sominte är överförbara till detallmänna skolväsendet. Hit hör att de fristående skolorna alla är små och kan göra urval av elever. Vidare påpekas attde fristående skolorna tar betalt förelevernas skolgång, fritt anställer för skolan lämpliga lärare och fungerar oberoende av stat och kommun.Verksamheten kan således bedrivas efter egna värderingar, I rapporten konstateras att det är av storbetydelse för en skola om dess lärareutvecklar en samsyn i sitt arbete, 1 en fristående skola med en på förhand given viss inriktning underiättas givetvisen utveckling av en sådan samsyn. Fören skola i det allmänna skolväsendet är det av naturliga skäl inte lika lätt, läroplan för (Lgr 80) ger dock goda förutsättningargenom att den uttrycker den grundsyn som statsmakterna fastställt för . Den av samhället givnainriktningen uppfattas emellertidinte som lika klar och entydig som enfristående skolas. Den allmännaskolan behöver också ett allsidigt utbud, eftersom den skall passa allaelever. Enligt rapporten finns det många likheter mellande fristående skolorna och denobligatoriska skolan när det gäller undervisningen. Variationen inom resp, system kan bli större än mellan dem.Det hindrar dock inte att den obligatoriska skolan kan hämta värdefullaerfarenheter från de friståendeskolorna. Som exempel anges bl, a, de ofta väl fungerande lärarkollegierna i de fristående skolorna. Andra värdefullaerfarenheter är samarbetet mellanhem och skola samt elevernas medinflytande och medansvar. Enligt rapportenkan erfarenheterna från de fristående skolorna föras Prop. 1987/88:100 över tilldet allmänna skolväsendet främst genom lokalt utvecklingsarbete. 10 lärarnasgrundutbildning samt lärarnas fortbildning, I lärarutbildningen bör experter på friståendeskolor kunna anlitas. Vidare bör defristående skolorna kunna användas som praktikskolor. Studiebesök bör kunna göras vid dessa skolor, Ifortbildningssammanhang bör de friståendeskolorna kunna utnytfias vid kortkurser och studiedagar. Enligt bestämmelser i skollagen skallskolstyrelsen i den kommun där denfristående skolan avser att bedriva sin verksamhet pröva fråga om godkännandeav skolan. Av rapporten framgår att skolstyrelserna vid sitt godkännande av häraktuella fristående skolor endast översiktligt tagit del av verksamheten vid dessa skolor. Frågan hade istället blivit av politisk art. Elevernas resultat och lärarnas arbetssätttycks inte ha studerats närmare, I rapportenframhålls vikten av att kommunens godkännande -inför eventuella nyastatsbidragsansökningar från fristående skolor - bygger på en mera grundlig pedagogisk, ekonomisk ochadministrativ granskning. Slutomdömet i rapporten är att fristående skolorvisst bör tilldelas rollen ochuppgiften av resurs för skolans utveckling, men att statsbidraget inte bör knytas till detta såsom villkor på sätt som skett. Inte minst visar erfarenheterna att god pedagogik ryms inom"grundskolepedogogik" lika välsom i "alternativ pedagogik", antaganden av och konventioner om fri- ochrättigheter att utforma undervisningenär skäl nog för stöd, om skolan i övrigt fyller skollagens krav för godkännande samt följande villkor. Skolanskall ha en i görligaste mån allsidig social sammansättning. Skolan får intepåtagligt rubba grundskoleplaneringenoch den får inte leda till att eleverna delas upp efter föräldrarnasskolintresse, SÖ delar den irapporten uttryckta uppfattningen om de fristående skolornas roll och ställningoch hur dessa skall kunna "vara en tillgång" för det allmännaskolväsendet. Enligt SÖ bör ett nyttiggörande av de friståendeskolornas uppläggning av undervisningen och andra värdefulla erfarenheter avderas verksamhet komma till stånd. Det bör emellertid ses som enkomplettering till att man också utnytfiär resultaten från utvecklingsarbeteinom även s, k, alternativ pedagogik såsommontessori-klasser, SÖ anser att de områden som i första hand kankomma ifråga är de som anges irapporten, nämligen lokalt utvecklingsarbete, lärares grundutbildningoch lärarfortbildning. För att erfarenheterna från de friståendeskolornas undervisning skall kunna tillgodogöras i ett lokalt utvecklingsarbete krävs information om denna undervisning och kontakt mellanfristående skolor och skolenheter inom . Eftersom deaktuella fristående skolorna är få kan de inte bli ett huvudinslag i utvecklingsarbetet, SÖ anser det rimligt att kontakter tas direkt mellan intresserade ochgeografiskt lämpligt belägna skolor och de fristående skolorna. Ett viktigt utvecklingsområde är här kontakterna mellan hem och skola. av kontakter och en spridning av information om erfarenheter från sådana bör kunna ske ge- 559 SÖ anser att erfarenheterna frånutvecklingsarbetet i både Prop. 1987/88:100 och friståendeskolor bör tas tillvara i det nu aktuella arbetet med en ny Bil. 10grundutbildning för lärare för . Det gäller också den fortbildning av lärarutbildare som skall genomföras införden nya lärarutbildningen. I övrigt anser SÖ att förslagen ompraktikfiänstgöring och studiebesök vid fristående skolor bör genomföras.