prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — - Arbetsgrupp för att förbereda en global konventionom gränsöverskridande handel med miljöfarligt avfall - Arbetsgrupp för informationsutbyte om kemikalier iinternationell handel - Arbetsgrupp om ökenutbredning - Möten med INFOTERRAs kontaktmän - Arbetsgrupp om klorfluorkarboner 1.2.1 Miljö-och vatten kommittén - Arbetsgrupp för skydd av flora och fauna - Arbetsgrupp för miljökonsekvensbedömningar - Arbetsgrupp för resurssnäl teknik - Arbetsgrupp för luftvård - Arbetsgrupp för långtidsstrategi för miljövård 1.2.2 Konventionsstyrelsen(EB) för långväga gränsöverskridande luftföroreningar - Styrgruppen för EMEP (monitoring) - Arbetsgruppen för effekter - Expertgruppen för kostnads- och nyttoanalyser - Arbetsgruppen för NOx - Arbetsgrupp för energi - Arbetsgrupp för vattenvård - Arbetsgrupp för luftvård - Arbetsgrupp för buller - Arbetsgrupp för tillståndet i milj()n - Arbetsgrupp för miljöekonomi - Arbetsgrupp för avfall - Arbetsgrupp för miljö/jordbruk 336 Arbetsgruppför miljö/bistånd Prop. Arbetsgruppför kemikalieolyckor Bilaga 9.1 Arbetsgruppför bioteknologi Arbetsgrupp för naturresurser Arbetsgrupp för kemikaliedataArbetsgrupp för riskvärdering av kemikalier Arbetsgrupp för kemikaliekontrollArbetsgrupp för existerande kemikalier (styrkommittén för skydd ochvärd av miljön) - Expertgruppför skydd av flora och fauna - Expertgruppför miljö och jordbruk Expertgruppför information och undervisning - Expertgruppför datoriserade databanker Expertgruppför amfibier och reptiler - Expertgrupp för alluviala skogar 1.5 EFTA/EG - Arbetsgrupp för havsföroreningar - Arbetsgrupp för buller - Arbetsgrupp för avfall och återvinning - Arbetsgrupp för miljödata - Arbetsgrupp för miljövårdsforskning - Arbetsgrupp för globala miljö- och resursproblem - Arbetsgrupp för luftvård - Arbetsgrupp för produktkontroll - Arbetsgrupp för vattenvård - Arbetsgrupp för kemikalier - Arbetsgrupp för naturvård - Arbetsgrupp för utbyte av förtrolig information - Arbetsgrupp för miljökvalUetsövervakning - Arbetsgrupp för miljö/ekonomi 337 22 1987/88. u , f , Bilaga 9.1 - Vetenskapliga och tekniska kommittén - Arbetsgrupp för normer och nivå av utsläpp avfariiga ämnen i - Expertgrupp för luftburna föroreningar iÖstersjöområdet - Expertgrupp för kontroll av radioaktiva ämnen iÖstersjön - Expertgrupp för mätning och utvärdering - Expertgrupp för förberedelser av den andraperiodiska miljöutvärderingen - Informell arbetsgrupp för mottagningsanläggningar - Arbetsgrupp för bekämpning av utsläpp till sjöss avandra farliga ämnen än olja - Expertgrupp för artikel 17 iHelsingforskommissionen - Permanent rådgivande kommitté i vetenskapligafrågor - Arbetsgrupp för näringsämnen - Arbetsgrupp för oljeföroreningar - Arbetsgrupp för övervakning - Arbetsgrupp för radioaktivt utsläpp - Arbetsgrupp för oljeplattformar - Arbetsgrupp för testmetoder av oljebaserat borrslam - Arbetsgrupp för uppgifter om fillförseln avföroreningar - Gemensam arbetsgrupp för mätning och utvärdering - Vetenskaplig arbetsgrupp för dumpning - Juridisk arbetsgrupp för dumpning - Expertgrupp för bekämpningsarbete (OTSOPA) 338 .,.OJ, , . - Kommitténför kemiska ämnen transporterade i bulk Generalförsamling(ev) 3.3 (lUCN) - Generalförsamlingen 1987/88:85 Bilaga 10.1 Sammanfattning av betänkandet (SOU 1987:32) För en bättremiljö Utredningensuppdrag har i första hand varit att göra en samlad översyn av miljövårdensorganisation i . Utredningens direktiv utgår från att nuvarandeorganisafion inte uppfyller fillräckliga krav på effektivUet. Det gäller ,med direktivens ord, att se till att de samlade resurserna inommiljövårdsområdet i vid mening utnyttjas sä effektivt som möjUgt för att lösaviktiga miljöproblem. Även om det hittillsvarande miljövårdsarbetet i mångahänseenden varit framgångsrikt är det likväl uppenbart att en rad allvarliga,nu kända miljöproblem återstår att lösa och att nya problem kommer att visa sigi framfiden. Vissanaturvårdsfrågor främst av organisatorisk art har varit föremålför en särskild utredning som redovisats i betänkandet (Ds Jo 1986:4) Våranaturvärdsobjekt. Naturvärden har ocksä uttfrån markanvändnings- ochhushällningsaspekter behandlats av i den nya plan- ochbygglagen (PBL) och naturtesurslagen (NRL). Utredningen har därför ej funnitanledning att närmare ta upp naturvårdsfrägor-na i denna utredning. Miljövårdsarbetehandlar mycket om arbetsfördelning och samverkan mellan olika parter. Det ärockså frågor som utredningen ingående behandlat. En mycket väsentligarbetsfördelningsfråga avser å ena sidan de företag och andra verksamheter sombidrar till miljöförstöring och å andra sidan de myndigheter som är satta attbevaka miljövårdens intressen. Det har varit en grundläggande förutsättning iutredningens arbete att företagens ansvar pä området måste markeras tydligareän som skett . Företagens egenkontroll mäste förbättras. Utredningenlägger fram fiera förslag som har denna inriktning. Menäven om man som utredningen föreslår ökar kraven på företagen står det alldelseklart att de resurser som samhället ställer till förfogande förmiljövårdsarbete är alldeles för knappa. Resurserna räcker inte till för denambitionsnivå som statsmakterna redan fidigare lagt fast och som skall höjasytterligare. Vissa effektivitetsvinster kan uppnås inom ramen för nuvaranderesurser som en följd av utredningens förslag, men detta är inte tillräckligt.Ytterligare resurser måste till. Utredningen lägger fram flera förslag tillförstärkningar. Det är avsett att dessa förstärkningar skall finansieras medhjälp av ett nytt avgtftssystem, som utredningen presenterar, Åvenmiljövårdens instrument i form av lagstiftning har utredningen funnk anledningatt se över. I nuvarande system har inte minst reglerna för påföljder förmiljöbrott påfallande brister. Samtidigtsom utredningen framhäUer nödvändigheten av ökade insatser för miljövärden inom landet framhålls vikten av ett stärkt engagemang för 340 miljövård på detinternationella planet. Många av våra svåraste miljöprob- Prop. 1987/88:85lem kan inte lösas utan att en rad andra länder höjer sin ambitionsnivå när Bilaga 10.1 det gäller att bemästra dessa problem. Utredningenhar under initialskedet av sitt arbete hållit en serie hearings med ledandeföreträdare för myndigheter, näringsliv och organisationer med engagemang påmiljöområdet. Med ledning av direktiven och bl. a, dessa hearings harutredningen kunnat urskilja de områden där de största bristerna finns vadgäller organisation och effektivitet. Vid urvalet av utredningsfrågor och vidbehandlingen av dessa frågor har utredningen emellertid inte kunnat bortse fråntidsfaktorn. Utredningen har haft mindre än till förfogande för sittarbete. Miljömedvetande, miljöhänsyn och förebyggandemiljövårdsarbete Enframgångsrik miljöpolitik kräver framförhållning och långsiktighet.Miljöfrågorna måste regelmässigt bli föremål för hänsynstagande inom allasamhällssektorer och bli beaktade pä ett sä tidigt stadium som möjligt. Detkräver ett miljömedvetande och ett ansvarstagande hos alla i samhället-enskilda, företag, organisationer, politiker och myndigheter. Mångamänniskor anser att miljöfrågorna är en av de viktigaste samhällsfrågorna.Men de flesta har otillräckliga kunskaper för att i praktiskt handlande kunnata sitt miljöansvar. Väsenfiigt ökade satsningar på information och upplysningbehövs därför enligt utredningen. föreslås få ett ökatinformationsanslag om 2 milj. kr. Ett miljöinriktat konsumentskydd -med bl. a. miljödeklarationer pä varorna är också en viktig åtgärd. Enbetydligt ökad satsning på utbildning är enligt utredningen en nödvändiginvestering för ett ökat miljömedvetande. Miljöutbildning bör ingå som ennaturlig del i undervisningen i såväl som gymnasieskolan. Viduniversitet och högskolor bör finnas utbildning som är avsedd för kvalificeratmiljövårdsarbete. Även inom andra tekniska eller naturvetenskapligautbildningslinjer bör miljöfrågorna uppmärksammas. Utredningen föreslår attskolöverstyrelsen ges i uppdrag att göra en sammanställning av tillgängliglitteratur om miljövärdsfrägor på olika nivåer och utifrån detta -i samverkanmed bl, a, ge råd om lämpliga läromedel. Universitets- ochhögskoleämbetet bör ges i uppdrag att kartlägga undervisningen i miljövård påolika linjer inom civilingenjörsutbildningen och att därefter redovisa förslagtill förstärkning av denna undervisning. Detär viktigt att företagen vidtar förebyggande åtgärder av olika slag.Utredningen anser att företagen bör utveckla "miljövarningssystem" såatt negativa miljöeffekter i produktionsprocessen kan upptäckas tidigt.Näringslivsorganisationerna har viktiga uppgifter bl, a, vad gäller rådgivningoch information, särskilt till mindre och medelstora företag som ofta saknaregen expertis på området. Dessa organisationer bör ta ett störte ansvar änidag. Genomde fackliga organisationerna kan de anställdas praktiska erfaren heter tas till vara i miljöskyddsarbetet, inte minst lokalt vid företagen, 341 Defackliga organisafionerna kan också spela en akfiv Prop. 1987/88:85 roll genom bl. a. utbildningsverksamhet. Mängaideella organisationer är verksamma på miljövårdsområdet. Utredningenframhåller den betydelse som dessa har för ett ökat miljömedvetande och föropinionsbUdning i miljöfrågorna. De ideella organisationer-, nas kompetens ochengagemang bör tas till vara. Utredningen föreslår att ideella ochvetenskapliga organisationer på miljöområdet ges rätt att överklaga beslutenligt miljöskyddslagen. Sådan rätt har de inte . För att komma ifråga förtalerätt skall krävas att organisationen är allmänt erkänd och att den hararbetat . Det skaU ankomma på regeringen att bestämma vilkaorganisationer som skaU få talerätt. Utredningen föreslår också attorganisafioner pä området skall kunna tilldelas särskilda statliga medel förinformationsinsatser. Dessa medel föresläs uppgå till 2 milj. kr. Myndigheterna lokala, regionala och centrala - bör ta sitt ansvar för miljön bl, a. genomatt beakta miljöfrågorna redan tidigt i den fysiska planeringen.Naturtesurslagen samt är här viktiga instrument. Angelägetär också att myndigheterna inom olika sektorer samverkar så att miljöfrågornauppmärksammas fidigt. Pä nivå bör enligt utredningens mening särskildamiljövårdsprogram utarbetas. Utredningenanser det också angeläget att säväl företag som myndigheter i ökadutsträckning utarbetar miljökonsekvensbedömningar. Miljöskyddslagensnuvarande tillämpning bygger pä tillståndsprövning hos koncessionsnämnden ellerlänsstyrelserna. Länsstyrelserna har också ansvaret för den löpande tillsynen.Genom delegation kan de kommunala miljö- och hälsoskyddsnämnderna ta övertillsynsuppgifter, vilket skett i varierande omfattning i drygt 40 kommuner. Ifiguren pä nästa sida redovisas dels huvudaktörerna i nuvarande system, delsde verksamheter som miljöskyddslagen omfattar och deras ungefärliga antal. Detnuvarande systemet med prövning och tillsyn har utsatts förkritik i olika sammanhang. Tillsynen anses allmänt sett vara den del där destörsta bristerna finns. ResurssUuationen är sådan att det råderstora skiUnader mellan uttalade ambitionsnivåer och tillgängliga resurser. Utredningenanser att nuvarande förfarande med individuell tillståndsprövning i stortfungerar bra, men oklara eller svårkontroUerade villkor för tillstånden utgören svag länk vid genomförandet, vilket påverkar effektiviteten imiljöskyddsarbetet. Lagstiftningens konstruktion innebär ettallvarligt hinder för en effektiv översyn av villkoren. Inomtillsynen är avsaknaden av samlad överbUck en av de stora brister na vilket medför att underlag för prioritering saknas. Tillsynen bedrivs enligt två modeller där den ena är baserad pä företagens egenkontroll med 342 1987/88:85 Bilaga10.1 L->"H">{ ALLMÄNNA RAd m.in. ] .pm...y........ ./..,.... ..j.rryy....,............ f.-- ff y \ Il \ \ OMGIVNING (vattan,luft,mark) kontrollprogrammedan den andra helt baseras pä myndigheternas tillsyn. Päkoncessionsnämndslistan har emellertid inte av anläggningarnafastställda kontrollprogram medan pä länsstyrelselistan har sådanaprogram. Brister ikontrollprogrammens kvalitet har också kommit fram. Ansvarsfördelningen mellanmyndigheternas tillsyn och företagens egenkontroll är oklar i flera avseenden.Tillsynen över verksamheter som saknar egenkontroll är mycket bristfällig ochi vissa fall närmast obefintlig. Somtidigare sagts mäste ambifionsnivån i miljöskyddsarbetet höjas. Det innebär bl.a, att de ca 15000 viktigaste anläggningarna besöks av myndighet i snitt engång/är i stället för som en gång vart femte är. Ambitionsnivån kommerhärigenom i något bättre paritet med andra fillsynsomräden som ochanläggningsprovning. Utredningen anser - somtidigare sagts - att företagens primära ansvar för miljöskyddsarbetet börförstärkas. Egenkontrollen bör vara basen i miljöskyddslagens fillsyns- ochkontrollsystem. Detta innebär för myndigheternas del en övergäng frånlöpande tillsyn fill en övervakning av företagens egenkontroll, d.v.s, övergångtill en systemtillsyn. Myndigheternas arbete medprövning och tillsyn enligt miljöskyddslagen Prop. 1987/88:85decentraliseras. För att nä en sä klar och resurseffektiv ansvarsfördelning Bilaga 10.1 som möjligt föresläs ett sammanhållet ansvar för prövning ochtillsyn på resp, central, regional och lokal nivå. Utredningenföreslär ett antal åtgärder för att ge egenkontrollen fastare former. Församtliga tillståndspliktiga anläggningar föreslås att en ärlig miljörapportskall avges. I rapporten skall företagen redovisa vilka miljöskyddsåtgärdersom vidtagits, effekterna av dessa åtgärder samt resultatet av egenkontrollen.Rapporten skall också innehålla ett ställningstagande av företaget till hur välman uppfyllt villkoren. Utredningenmenar att kontrollprogram bör finnas fastställda för i princip allatillståndspliktiga verksamheter. Den tekniska besiktningen bör regleras ikontrollprogrammen och preciseras till omfattning och innehåll. Enkvalitetssäkring av kontrollens inriktning och innehåll bör ske genom attregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer ges rätt att utfärdaföreskrifter om kontrollprogrammens innehåll. Sådan föreskrifter bör regleravad som skall kontrolleras och vilka metoder som skall användas. Utredningenanser att man bör undersöka möjligheterna att bygga upp ettauktorisationssystem för vissa delar av egenkontrollen. Auktorisation avkontrollorgan bör i första hand bli aktuell för provtagning, mätning och analysav utsläpp i vatten och luft, mätning av buller m. m. Förkontroll av och upplysning om företagens ekonomiska förhållanden har sedanlänge funnits ett system med revisorer i företagen. Revisorsystemet harsuccessivt byggts ut och ställs krav pä alla företag av någonstorleksordning att de skall utse en eller flera revisorer med särskildkompetens (auktoriserade eller godkända revisorer). Dessa revisorer har ettansvar inte bara gentemot ägarna utan också gentemot längivare, leverantörer,anställda, kunder och staten. Utredningenhar funnit att erfarenheterna frän området med ekonomiska revisorer är sä godaatt det finns anledning att pröva eft system med revisorer i företagen påmiljöarbetet. Ett väl utformat sådant system borde kunna väsentligt bidra tillatt stärka den så viktiga egenkontrollen hos företagen, liksommiljövårdsområdet i allmänhet. I samband med granskningsarbetet kan ocksåmiljörevisorn ge företagen kvalificerad rådgivning om tekniskamiljöskyddsåtgärder. Utredningenföreslår ett system enligt vilket det åligger alla, som bedri ver sådana verksamheter för vilka det krävs tillstånd av koncessionsnämn den, att utse en auktoriserad miljörevisor. Revisorn skall fortlöpande följa miljöskyddsarbetet i den verksamhet för vilken han är revisor. Det skall åligga revisorn att till den miljörapport, som det enligt utredningens förslag skall åligga företagen att ta fram, foga ett intyg att de i 344 Finner revisorn att är orikfig Prop. 1987/88:85 skall han upplysa om detta. Ettsärskilt auktorisationssystem föreslås för miljörevisorerna. Det bör enligtutredningen ankomma pä naturvärdsverket att auktorisera miljörevisorerna. Revisorkan den bli som har betydande teoretisk kunskap och prakfisk erfarenhet frånmiljöskyddsområdet. Som framgår av det föregående avser utredningens förslagendast de verksamheter för vilka krävs koncessionsnämndens tillstånd, dvs,drygt 300 företag. Utredningen har då tagit hänsyn till den begränsadetillgängen på lämpliga revisorer och till att det kan finnas skäl att underviss tid pröva ett system med miljörevisorer innan det ges störte omfattning.Utredningen räknar ocksä med att miljörevisorerna efter hand - i likhet med vadsom skett på det ekonomiska området -kommer att utveckla vad som är attbetrakta som god praxis på miljöskyddsområdet. Det kari vara lämpligt attsådan praxis utvecklas innan man går vidare med krav pä revisorer också imedelstora och mindre företag. Utredningen har beräknat att det med det nuframlagda förslaget kommer att behövas 30-35 auktoriserade revisorer. Systemetmed revisorer betyder inte att företagen pä något sätt fråntas sitt ansvar förmiljöskyddsarbetet eller att tillsynsmyndighetens ansvar begränsas. Utredningenutgår dock frän att myndigheternas arbete med löpande tillsyn avsevärt skallkunna begränsas med hjälp av miljörevisorerna. Myndigheternasroll i det framtida systemet Detökade kommunala engagemanget i miljöskyddsarbetet bör fortsätta och utvecklastill att omfatta hela landet. Enförutsättning för att ett decentraliserat beslutssystem skall fungera effektivtär att ansvarsfördelningen mellan myndigheterna i systemet är klar och entydig.Utredningen har bedömt att flera skäl talar för att resp, myndighet i så storutsträckning som möjligt har ett sammanhållet helhetsansvar för såväl prövningsom tillsyn. Utredningenföreslår att koncessionsnämnden även fortsättningsvis svarar för prövning avde från miljösynpunkt viktigaste verksamheterna (drygt 300 anläggningar).Prövningen av drygt 400 verksamheter förs över till länsstyrelserna.Koncessionsnämnden bör ocksä bli prövningsinstans vid överklagande avnaturvårdsverkets och länsstyrelsernas beslut. Denna prövning ligger päregeringen. Naturvårdsverketbör liksom föra talan i tillståndsärenden hos koncessionsnämnden.Verket bör till skillnad frän nu ocksä svara för tillsynen av de verksamhetersom prövas av nämnden. Den tillsynen ligger pä länsstyrelserna.Länsstyrelserna bör biträda med inspektioner, I övrigt börnaturvärdsverket prioritera samordningen av miljöskyddsarbetet ochkunskapsförsörjningen. Länsstyrelsernafär i det framtida systemet en roll som prövnings- och tillsynsmyndighet vad gäller störte och medelstora anläggningar där pröv ningen ej ankommer pä koncessionsnämnden (ca 4200 anläggningar). är här fräga ommiljöstörningar av närmast regional karaktär. 1987/88:85föreslår en förstärkning av länsstyrelsernas resurser med 5 milj. kr, perär Bilaga 10.1 för miljöskyddsinriktat utrednings- och forskningsarbete somär angeläget frän regional synpunkt. Miljö-och hälsoskyddsnämnderna bör enligt utredningen få en förstärkt roll och etteget ansvarsområde i miljöskyddsarbetet både vad gäller prövning och tillsyn.Någon prövning ligger inte pä kommunerna. Förslaget gäller drygt IOOOOfrämst mindre anläggningar, vilkas miljöstörningar fär betraktas som lokala. Deutgörs av drygt 6000 anläggningar som finns upptagna på den s.k,länsstyrelselistan samt ca 4000 f.n, anmälningspliktiga anläggningar. Utredningenföreslår att miljö- och hälsoskyddsnämndernas tiUstånd kallas miljölov. Miljölovsprövningenblir ett enklare förfarande än tillståndsprövningen. Nämnderna fär härutövervisst tillsynsansvar för alla mindre anläggningar som inte kräver tillståndeller miljölov. Vissa möjligheter att införa centralt utfärdade föreskrifterför sädana verksamheter föreslås också. Utredningenutgär frän att mindre kommuner kan behöva samverka på olika sätt för att uppnåtillräcklig kapacitet för de nya uppgifterna, I de fall störte kommuner fränlänsstyrelserna redan tagit över tillsynen av verksamheter i störteutsträckning än utredningen nu föreslär bör särskilda lösningar i de enskildafallen komma till stånd. Förde verksamheter som tillhör tiUståndspliktiga branscher men som saknartillstånd föresläs i fortsättningen tillståndsplikt. Det gäller verksamhetersom startats före miljöskyddslagens tillkomst () och verksamheter somgenom dispens undantagits från tillständsplikt. skallansökningar om tillstånd, för dessa verksamheter ha givits in. Möjligheternaatt ompröva tidigare meddelade tillstånd är mycket begränsade.Utredningen föreslår att omprövningsreglerna ändras så att t, ex, nyaförhållanden i miljön eller ny teknik kan beaktas lättare. Medutgångspunkt från en analys av de miljöstörande verksamheternas karaktär harutredningen utarbetat ett förslag till nya listor över förprövningspliktigaanläggningar. Utredningens förslag när det gäller ansvarsfördelningen mellande olika myndigheterna framgår av figuren pä nästa sida. Deviktigaste arbetsuppgifterna för , länsstyrelserna ochkommunerna summeras sist i denna sammanfattning. Ensamordning och effektivisering av samhällets insatser till skydd för miljön ställer krav på effektiva rättsliga styrmedel. Utredningen beskriver det nuvarande sanktionssystemet, granskar fillämpningen i praxis och gör en analys av de problem som finns. Utredningen finner att mycket av den kritik som från skilda håll riktats mot sanktionssystemet har fog för sig. I andra delar, säsom i fräga om användningen av vitessanktionen finner utredningen att främst fillämpningen av gällande regler bör effekfiviseras, 346 Prop.1987/88:85 Bilaga 10.1 OMGIVNING(vattan.tuft.mark) Vitesinstrumentetbör enligt utredningens mening i fortsättningen komma till ökad användning. Analysenger vid handen att det straffrättsliga sankfionssystemet på hela miljöområdetbrister i konsekvens och överblickbarhet. Bristerna resulterar i svårighetervid rättsfillämpningen. Det finns skäl att anta att aUtför få brott beivras ochatt miljöbrottens straffvärde överiag kraftigt underskattas. Förhållandetmellan å ena sidan stadganden om ansvar för miljöbrott ochvällande till miljöstörning och ä andra sidan straffbestämmelserna imiljöskyddslagen och annan speciallagsfiftning är problemfyllt,Brottsbalksbestämmelserna tillämpas inte och måste av flera skäl ses över. Utredningenförordar att en genomgripande översyn av hela miljöstraffrätten inleds såsnart som möjligt. Mycket talar för aft man bör inrikta arbetet på att i enövergripande lag införa vissa grundläggande krav för hela miljöskyddsområdetoch reglera påföljdsfrägorna enhetligt. Iavvaktan på en sådan översyn föreslår utredningen att bestämmelserna imiljöskyddslagen ges en tydligare utformning. Straffvärdet av broft motmiljöskyddslagen bör markeras ytteriigare genom att straffriheten för ringafall tas bort. Därigenom minskas även utrymmet för skönsmässiga bedömningar iåklagar- och domstolspraxis, vari utredningen anser att en del av Med enstriktare tillämpning av lagens straffbestämmel- Prop. 1987/88:85 serförbättras också förutsättningarna för en effektiv fillämpning av bl. Bilaga 10.1 bestämmelserna om miljöskyddsavgift och företagsbot. Detstraffsankfionerade kravet att uppgifter som lämnas till fiUstånds-ochtillsynsmyndigheterna skall vara fullständiga och sanningsenliga bör enligtutredningen ytterligare betonas inte minst med tanke på att företagensegenkontroll i fortsättningen ges en mer framträdande plats. Engrundläggande förutsättning för effektiva sanktioner är att villkoren förtillstånden tydligt anger vad sorn är tillätet och vad som är förbjudet iverksamheten. Åven här har utredningen funnit brister. Utredningen föreslårvissa lagändringar för att sädana villkor som brister i fråga om precision ochkontrollerbarhet skall kunna ändras. Myndigheterna bör också ägna sådanavillkorsändringar ökad uppmärksamhet. bör också ingripanden skeoftare när exempelvis villkoren för ett tillstånd inte efterlevs. Möjlighetenatt dra in tillstånd bör beaktas i störte utsträckning.