prop · GB036 · 1987-12-31 00:00:00 — I förordningen ges detaljeradeföreskrifter om hur avvecklingen av verksamheten skall planläggas ochgenomföras. fall en myndighets verksamhet är reglerad i lag mäste emellertid ocksä etlbeslut om nedläggning av verksamheten i princip meddelas genom lag och i dekrislägen som fullmaktslagen tar sikte pä mäste avsteg kunna göras från dennaordning. Jagföreslär därför en ny bestämmelse som innebär all regeringen bemyndigas atlföreskriva alt uppgifter som fillkommer en förvaltningsmyndighet helt ellerdelvis inte skall fullgöras. Nären myndighet upphör med sin verksamhel fär della konsekvenser ocksä på dellagsliftningsomräde inom vilken myndigheten är verksam. Pä vissalagstiflningsområden kan man förutse all en nedläggning kan medföra allvarligastörningar, om inle föreskrifter snabbi kan meddelas om vad som skall gälla.Jag föreslär därför all regeringen i samband med alt en myndighets verksamhetupphör skall fä besluta de ytterligare bestämmelser som behövs till följd avalt föreskrifter meddelas om nedläggning av en myndighels verksamhet, l.ex. ifrågor om överklagande, tillstånd och godkännande. har konstaterat innefattar vidare en bestämmelse som generelltbemyndigar regeringen alt meddela sädana föreskrifter ocksä en befogenhet atlmeddela föreskrifter av materiell innebörd. I likhet med lagrådet anser jag atldet möter uppenbara svårigheter alt i allmänna termer eller genom konkretabeskrivningar dra upp snävare gränser för regeringens handlingsmöjligheter,nägol som i och för sig skulle kunna vara önskvärt. Lagrådethar pekat på nägra möjliga konsekvenser av de av mig föreslagna bestämmelsernapå bl. a. polis- och äklagaromrädena. Enligt lagrådels mening skulle del varaav värde om de frägor lagrådet berört uppmärksammades underlagstiftningsärendets fortsatta handläggning. För egen del vill jagframhälla all det vidsträckta bemyndigande som ges regeringen med den av mig föreslagna regleringen inle bör ses isolerat. Givelvis får det inle utnylQas sä all för en rätlsslal fundamentala principer sätts åsido, t. ex. när del gäller polisens och åklagarväsendets roll i samhäl let. Vidare måsle beaktas de ställningstaganden som kan ha gjort i fräga om myndigheternas uppgifter vid krig och krigsfara, l.ex. om polisens och försvarsmaktens verksamhel under sädana förhällanden. Tanken alt under krigsförhållanden flytta över uppgiften all upprätthålla allmän ordning och säkerhet frän polisen till försvarsmakten har som 53 lagrådet anfört inle någonaktualitet. Atl gä närmare in på de särskilda Prop. 1987/88:6 områden somkan vara av intresse skulle emellertid föra för långt i dessa sammanhang.Frägor som dessa bör i stället uppmärksammas vid del fortsatta arbetet med attutforma en ändamålsenlig beredskapslagstiflning. Statenskärnkraftinspeklion avstyrker förslaget att regeringen skall fä föreskriva atttillsynen enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhel (ändrad senast1987:3) skall upphöra. Med anledning härav vill jag - i linje med vad jag nysshar anfört - anmärka alt de synpunkter kärnkraftinspek-fionen har lagl fram ärsådana som självfallet måste beaktas vid regeringens prövning av ominspektionens verksamhel kan läggas ned. Fräganom nedläggning i krig och vid krigsfara av kommunala förvaltningsmyndighetermed specialreglerade uppgifter diskuteras särskilt i förvallningspromemorian.Där anförs att frågan om och i vilken utsträckning sådan nedläggning blirnödvändig bör bli föremål för närmare överväganden. Förmin del anser jag all man inle bör avslå frän att ge regeringen möjlighet allbestämma atl en verksamhet som handhas av en förvaltningsmyndighetskall upphöra att fullgöras. Del kan länkas atl verksamhelen är etl led i enverksamhel som också utövas av en statlig förvaltningsmyndighet och enligtregeringens beslut skall läggas ned. Om den kommunala verksamhelen i sä fall ärlagreglerad, är del nödvändigt all regeringen som en konsekvens kan besluta alldenna inte längre skall fullgöras. En sådan nedläggning kan visserligen ses somen följdändring av del slag som det i enlighet med del sagda bör varatillätet för regeringen att besluta om. Etl uttryckligt bemyndigande förregeringen minskar dock risken atl en bestämmelse läses motsällningsvis så attregeringen inte kan besluta om atl verksamhel skall läggas ned isådana fall. Ävenom man inte räknar med atl specialreglerad verksamheti andra fall skall läggas ned under krig eller krigsfara, kan det vidare tänkasatl del finns sädan verksamhet, som inte bör fullgöras vid krig ellerkrigsfara. Enligl min mening bör man inte avstå från att ge regeringenhandlingsutryrrime ocksä i della hänseende. Jag utgår från all regeringen intekommer att utnytQa en sädan befogenhet annat än i undantagsfall och att dendärvid tar stor hänsyn till den kommunala självstyrelsen. Lagrådethar i anslutning härtill framhållit all i samband medtillkomsten av 13 kap. 13 § RF uttalade att paragrafen är så utformad all den ioch för sig inle hindrar att den kommunala beslutanderätten överförs lillstatligt organ. Utskottet framhöll atl det av demokratiska skäl självfallet ärviktigt all förtroendemannastyrel kan upprätlhällas också i skärpta lägen.Utskottet förutsatte alt detta beaktades i del förslag fillfullmaklslagstiftning som förbereddes (KU 1984/85:18 s. 2). Konsfilutionsulskottetsuttalande torde enligt lagrådet närmast avse verksamheten hos beslutande kommunala församlingar. Lagrådet anser del dock vara angelägel alt vad utskottet säger om vikten av förtroende- mannaslyrets upprällhällande - och som lagrådet instämmer i - blir beaktat också beträffande kommunala förvaltningsmyndigheter. Därför bör regeringen inle kunna meddela föreskrifter om verksamhets upphoran- 54 de som innebär atl enkommunal styrelse helt läggs ned; delsamma gäller i fråga om överflyttning avkommunal verksamhel fill en statlig myndighet. a. med hänsyn till attstyrelserna i vissa fall bör kunna överta fullmäktiges befogenheter ter sigenligt lagrådet en sådan möjlighet orimlig. Om nägon specialreglerad uppgiftankommer på styrelsen och den upgiflen inte längre skall fullgöras, bör enligtlagrådet en föreskrift om nedläggning eller överflyttning av kommunalverksamhet avgränsas så att den avser endasl den ifrågavarande uppgiften. Föratl klarare markera detta förordar lagrådet att det i lagtexten anges attregeringen skall beakta den kommunala självstyrelsen. För min del kan jaginstämma i lagrådels synpunkter. Jag anser dock atl del knappast skapas någon störreklarhet, om man i lagtexten för in en erinran om den kommunala självstyrelsen.Jag är därför inte beredd atl gä lagrådet lill mötes på den punkten. 4.6.3 Överklagande avförvaltningsmyndigheters beslut Mittförslag: Regeringen får föreskriva atl statliga förvaltningsmyndighetersbeslut inle får överklagas. Förslageti förvaltningspromemorian överensstämmer med milt förslag. KBK-utredningensförslag innebär likaså alt inga särregler skall gälla under krig ellerkrigsfara i fråga om förvallningsbesvär över kommunala beslul. Remissinstanserna har intehaft någon erinran mot förslagen. har dock påtalat all delvid krig eller vid krigsfara kan bli nödvändigt all begränsa rätten allöverklaga en specialreglerad förvaltningsmyndighets beslut. Skälen för mitt förslag:Regeringen fär enligl gällande rätt föreskriva atl en slalligförvaltningsmyndighets beslul inle får överklagas. Jag delar uppfattningen alldenna regel bör behållas. Som en remissinstans framhåller bör principen varaatt alla beslul skall kunna överklagas i åtminstone en instans. Denna principbör enligl min uppfattning bl.a. av rättssäkerhetsskäl gälla även i krig ochvid krigsfara. I vissa fall bör det dock finnas möjlighet för regeringen atl föreskrivaundanlag ocksä från denna huvudregel om tväinslansprövning. Särskill kan dettabehövas i de fall regeringen är andra instans och bör avlastas prövningen avöverklaganden. I förvaltningspromemoriandiskuteras om en motsvarande regel som jag har förordat bör gälla för kommunalaförvaltningsmyndigheter. I likhet med promemorian och föreslärjag dock inte nägon bestämmelse av denna innebörd, bl. a. därför att beslut avrättssäkerhetsskäl i dessa fall bör kunna överklagas till högre instans sä somjag har förordat i fråga om kommunalbesvär (avsnitt 4.5.3). 4.6.4 Delegation avregeringens befogenheter Mittförslag: Regeringen får föreskriva atten viss uppgift som fillkommer regeringen kan övertas av en statligförvaltningsmyndighet, attbefogenheten aft i särskilda fall besluta om personalomflyft-ningar skallövertas av en statlig förvaltningsmyndighet, såvitt gäller befattningshavarehos staten, eller av kommunala beslutande församlingar eller förvaltningsmyndigheter,såvitt gäller kommunala befattningshavare samt att encivilbefälhavare eller en länsstyrelse under extraordinära förhällanden i krigfär dels meddela sådana bestämmelser som enligl 8 kap. RF skall beslutas avregeringen, dels besluta aft en lag i etl visst ämne skall börja tillämpas. Förslageti förvaltningspromemorian överensstämmer i sak nära med mitt förslag. Remissinstansernahar i allt väsentligt lämnat förslaget ulan erinran. Flera remissinstanserframhåller alt bemyndigandet för civilbefälhavaren att fullgöra regeringensuppgifter måsle sältas i kraft redan i fred, eftersom beslutanderätten inle kanöverlåtas når förbindelsen väl är bruten. Skälen för mitt förslag: Ilikhet med gällande rätt och med förvallningspromemorians förslag, som remissinstansemahar godtagit, bör del i en ny fullmaklslag finnas en bestämmelse som medger allregeringsärenden av förvallningsnalur kan överlämnas till en stafiigförvaltningsmyndighet. Den prövning av förvaltningsärenden som görs avregeringen är i många fall bestämd i lag och enligt den formella lagkraftensprincip enligl 8 kap. 17 § RF fordras del därför ell bemyndigande frånriksdagen för all prövningen skall kunna överiämnas till andra organ. I enlighet med gällanderätl bör regeringen vidare få överlåta sina befogenheter atl besluta ompersonalomflyltningar till stafiiga förvaltningsmyndigheter. Som anförs ipromemorian bör dock en delegation bara avse beslutanderätt i enskilda fall. Iförvallningspromemorian föreslås alt denna bestämmelse skall omfalla även delkommunala området. Del bör enligl min mening överiämnas fill kommunerna ochlandstingskommunerna m. fl. att själva bestämma om förflyitningar av kommunalabefattningshavare. Det bör därför delegeras bara fill de kommunalaförvallningsmyncligheler-na och beslutande församlingarna att fatta motsvarandebeslul för kommunala befattningshavare. De nuvarande reglerna iAFL om behörighet för civilbefälhavare och i andra hand länsstyrelserna allutan särskilt uppdrag överta regeringens befogenheter i speciellt krifiskalägen stämmer inte överens med RF. fär anses gälla all inlefär överlåta vare sig sin egen eller regeringens normgivningskompelens direklpå regionala organ. Enligl 13 kap. 8 § RF fär visserligen regeringen efter riksdagensbemyndigande för fall av krig och omedelbar krigsfara ge en annan myndighet iuppdrag att fullgöra sådana uppgifter som enligl gmndlag ligger på regeringen. Uppdraget fär dock inteomfatta befogenhet enligl 13 kap. 6 § RF, om det inte är fråga om beslut om all lag i visst ämne skall börja tillämpas. För att civilbefälhavarna resp. länsstyrelserna skall förses med sådana befogenhe ter atl de kan fungera pä det sätt som avses med de nuvarande reglerna föreslär jag atl regeringen bemyndigas atl på dem överlåta sin normgiv ningskompelens enligt 8 kap. RF saml rätten alt besluta om att lag i visst ämne skall börja tillämpas. Bemyndigandet avser bäde den kompetens som direkt ankommer på regeringen och den som genom beslut delegerats till regeringen. Det bör sålunda vara möjligt för civilbefälhavare alt under extraordinära förhällanden förordna om all en lag, l.ex. förfo gandelagen, skall träda i tillämpning. Del möter enligt minmening inte nägol hinder mot atl begränsa förutsättningarna för tillämpning avvissa paragrafer i lagen mer än andra. Jag anser därför alt regeln omdelegation lill en civilbefälhavare eller en länsstyrelse skall gälla endast ikrig. Med anledning av vad vissaremissinstanser har anfört vill jag framhälla alt avsiklen är alt debémyndiganden som ges regeringen alt delegera sina befogenheter tillcivilbefälhavarna och länsstyrelserna givetvis skall utnylQas i förväg ochinte först sedan förbindelserna har avbrutits. Jaghar med anledning av vad överbefälhavaren framfört utformat förslaget så allcivilbefålhavarens beslul inte skall behöva avvaktas innan hans befogenheterkan överläs av . 4.6.5 Formerna förbeslut m. m. Mittförslag: Regeringen fär föreskriva atten slallig förvaltningsmyndighet får fatta beslut i annan ordning än vad somär föreskrivet samtatt fler suppleanter i styrelsen för en sädan myndighet skall utses än som ärföreskrivet. Förslageti förvaltningspromemorian stämmer i sak överens med milt förslag. Remissinstansernahar lämnat förslaget utan erinran. Skälen för mitt förslag:Liksom enligl AFL bör regeringen bemyndigas alt vidta vissa ätgärder för atlunderlälla alt förvaltningsmyndigheternas verksamhel upprätthålls under krigeller krigsfara. De åtgärder som avses har lill syfte att underlällabeslutsprocessen och beslår i atl regeringen föreskriver om annanbeslutsordning än normall och om ökat suppleantan-lal i styrelsen för statligaförvaltningsmyndigheter. Motsvarande åtgärder i fräga om den kommunala beslutsprocessenhar behandlats i avsnill 4.5. Mitt förslag: Fullmaktslagen innebär att ärenden skall handläggas i den lurordning som ärpåkallad av hänsyn lill allmänna intressen och med särskilt företräde försådana ärenden som är av betydelse för totalförsvaret, att en förvaltningsmyndighet - om del på grund avkrigsförhållandena är förenat med väsentliga ölägenheter all utreda ell ärendepå det sätl som är föreskrivet i lag - får utreda ell ärende på något annatlämpligt sätl, att handläggningen av etl ärende skall uppskjutas, om delavser myndighetsutövning mot någon enskild och en part på grund avkrigsförhållandena är ur stånd alt bevaka sin rätt; dock att ärendet ändå kanavgöras om särskilda skäl föreligger och del kan utredas tillfredsslällande samtatt delgivning med den som Qänstgör vid försvarsmakten i första hand skall skegenom en militär myndighels försorg. Förslaget i förvaltningspromemorian överensstämmer i slorlsell med mitt förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen förmitt förslag: Del har visat sig alt de prioriteringar som en myndighet måstegöra bland arbetsuppgifterna inom sitt verksamhetsområde kan få konsekvenserför den egna myndighetens och andra myndigheters möjligheter alt fullgöra sinauppgifter. En regel om prioritering av vissa ärenden under krig eller krigsfarafinns nu i den till AFL knutna tillämpningskungörelsen. En motsvarandebestämmelse bör enligl min mening finnas i den nya lagen. Det bör nämligenfinnas lagstöd för de prioriteringar som man kan förutse blir nödvändiga i ettskärpt läge. Del finnsbehov av också andra bestämmelser som riktar sig direkt lill myndigheterna ochsom gör det möjligt för dem all göra vissa avsteg frän vad som annars gällerför förfarandet. Det bör inle fordras någon särskild föreskrift av regeringenutöver den allmänna föreskriften om att lagen skall ha trätt i tillämpning föratl dessa regler skall bli tillämpliga. De nuvarande reglerna i AFL får i stortsett anses lämpliga i sak ulom så till vida atl del inle behövs någonuttrycklig bestämmelse om att nägon påföljd inte inträder vid ursäktligunderlätenhet Qfr 8 § AFL). Som anförs i förvallningspromemorian färbestämmelsen nämligen numera anses överflödig. Enbestämmelse som finns i AFL och som bör ges en motsvarighet i den nya lagen ärden om alt etl ärende i vissa fall fär utredas pä etl annal lämpligt säll änsom är föreskrivet. Bestämmelsen har till syfte alt underlätta atl ärendenhandläggs så snabbt som möjligt. Myndigheterna får själva avgöra pä vilkel sällelt ärende lämpligen bör utredas om del pä grund av krigsförhällanden ärförenat med väsentliga olägenheter alt iaktta i lag eller annan författningmeddelade föreskrifter om att en myndighet skall höras eller all en viss annanutredning skall göras. Den lar sikte endast på föreskrifter ispecialförfatlningar om ordningen för utredningen (t.ex. alt viss lyp avutredningsmaterial skall föreligga) och medger inle avsteg från förvaltningslagensregler för ärenden om myndighetsutövning mol en enskild och inle heller fränkravet på alt vissa förhållanden skall vara utredda för atl ärendet skall fåavgöras. Av allmänna principer följer givelvis alt etl ärende alltid måsteutredas pä etl efter omständigheterna tillfredsställande sätt. Vidare bör frågan om vilkaavsteg som fär göras från kravet på fullständig utredning regleras i likhetmed vad som gäller enligt AFL. Som huvudregel gäller all handläggningen avärenden som innefattar myndighetsutövning mol en enskild skall anstå, om enpart är ur ständ att bevaka sin räll eller om nägot annal hinder föreligger förutredningen pä grund av krigsförhållandena. Om ärendet kan utredas nöjaktigt,får handläggningen ändå forlsälla och ärendet avgöras om fortsatt handläggningär av synnerlig vikt för en part eller föranleds av andra särskilda skäl. Slutligen bör bestämmelserom delgivning inom försvarsmakten, vilka överensstämmer med AFL:s, tas in i dennya lagen. 4.6.7För sent inkomna överklaganden m. m. Mittförslag: Fullmaklslagen innebär attregeringen kan föreskriva atl fullföljdstider och liknande processuellatidsfrister, kan förlängas, attprocessuella tidsfrister automatiskt förlängs när krigstillsländ kungörs samt att förvaltningsmyndigheteroch domstolar själva får avgöra om klaganden haft laga förfall på grund avkrigsförhållandena och i så fall ta upp för sent inkomna överklaganden tillsaklig prövning. Förslageti förvaltningspromemorian överensstämmer i allt väsentligt med mitt förslag.Endasl förvaltningsdomstolar skall dock få ta upp för sent inkomnaöverklaganden efter egen prövning. Remissinstansernahar inte haft nägon erinran mot förslaget. Skälenför mitt förslag: Regeringen kan enligt bäde AFL (9 § första stycket) och SRL(9 §) förordna om en generell förlängning av liden för överklagande. Regeringenbör ges motsvarande befogenhet enligl den nya lagen. Enligt 9 § SRL gällerdessutom alt lidsfristen för talan och fullföljd vid domstol automatisktförlängs vid krigsutbrott. Tanken bakom detta år all etlkrigsutbrott mäste medföra all många människor får svårt alt bevaka sinarättsliga intressen och all de kan behöva en över-gängslid för alt ställa omsig lill de nya förhållandena. De intressen som tillgodoses genom dennabestämmelse gäller i lika hög grad för förvaltningsmyndigheter. Jag föreslärdärför atl en sådan regel skall gälla också för dessa. föreslår jagall liden sätts lill , som jag anser är rimligare. EnliglAFL kan överklaganden som kommit in för sent ändå prövas om tväförutsättningar föreligger, nämligen om del överklagade beslutet gär i Prop.1987/88:6 omedelbar verkställighet och om domstolen finner alt klaganden harhaft giltig ursäkt på grund av krigsförhällandena för sin underlätenhet alliaktta den föreskrivna fiden (9 § andra stycket AFL). Når beslutet inle kanverkställas förrän efter besvärsfidens utgång, är en part som haft laga förfallhänvisad till atl ansöka om återställande av försutten lid. Några tidsfristerför en sådan ansökan i förvaltningsärenden finns inte föreskrivna. SRLger inle de allmänna domstolarna någon extra befogenhet atl pröva om en parthaft laga förfall. I slället har tidsfristen för återställande av försutten fidförlängts (10 § SRL). Närdel gäller alt la ställning lill vilka lättnader som lämpligen bör gälla underkrigsförhållanden för överklagandetid och lid för anhängiggörande av talan hosförvaltningsmyndigheter i övrigt bör man beakta atl del i förvaltningslagenföreskrivs atl etl överklagande som kommil in för sent inle skall tas upp lillprövning. En motsvarande bestämmelse finns i förvaltningsprocesslagen och irättegångsbalken. Frägan om laga förfall har förelegal kan därför bara prövas iextraordinär väg. I ärenden för vilka regeringen, en förvaltningsdomstol elleren förvaltningsmyndighet är högsta instans beviljas återställande av försuttentid enligl 11 kap. 11 § RF av regeringsrätten. är det ibland osäkert om ell beslul av viss lyp gäller omedelbarteller först sedan det vunnit laga kraft. För sent inkomna överklaganden bördärför inle behandlas olika beroende pä om del överklagade beslutet ländertill omedelbar efterrättelse eller gäller först i och med laga kraftvinnandel.För den som varit förhindrad atl iaktta överkla-gandeliden på grund avkrigsförhällanden måste skillnaden framstå som omofiverad. Båda fallen bördärför behandlas lika. Fråganom klaganden haft laga förfall på grund av krigsförhållanden bör kunna prövaspä annat sätt än pä extraordinär väg bl.a. eftersom man annars måste räkna rhedatt regeringsrättens och högsta domstolens arbetsbörda skulle öka i alllförslor omfattning vid omställning lill krigsförhållanden. Om inte särskildaåtgärder vidtas, mäste man å andra sidan räkna med rättsförluster för dem somblir förhindrade alt iaktta tider för överklagande. Jaganser all övervägande skäl talar för att domstolarna och förvaltningsmyndigheternasjälva bör fä avgöra om klaganden haft laga förfall på grund avkrigsförhällanden och i sä fall behandla skrivelsen som om den kommil in i rätttid. Någol avgörande sakligt skäl alt ge de allmänna domstolarna mindrebefogenheter än förvaltningsdomstolarna kan inle anses föreligga Qfr Ds Ju1986:9). Enligl10 § AFL får regeringen föreskriva om förlängning av lidsfrister för annal änöverklagande saml efter ansökan utsätta ny lid för en åtgärd när en lidsfristhar försuttits på gmnd av krigsförhållandena. Regeringen fär enligt 11 § AFLdelegera sislnämnda befogenhet. Bestämmelserna i om förlängning av andratidsfrister än fullföljdstider bör i huvudsakoförändrade föras över till dennya lagen. Dessafrägor kommer atl behandlas ocksä i avsnitt 4.7.5. Mittförslag: Regeringen får föreskriva atten domstol skall ha sin verksamhel förlagd lill annan ort än den vanliga, attuppgifter som ankommer på en viss tingsrätt, hovrätt, länsrätl, kammarrätteller försäkringsrätt skall övertas av en annan domstol av samma slag, attuppgifter som ankommer på en domstol, som inle är en allmän domstol, allmänförvaltningsdomstol eller försäkringsrätt, inle alls skall fullgöras ellerocksä all de skall fullgöras av en annan domstol, atten domstol inte behöver vara delad i avdelningar, atten annan innehavare av ordinarie domartjänsl än justitieråd och regeringsrådskall fullgöra jämställd eller högre domartjänsl vid annan domstol än den hantillhör samtatt annan personal skall Qänslgöra i andra anställningar eller uppdrag idomstol. Förslageti domstolspromemorian överensstämmer i huvudsak med mitt förslag.Försäkringsrätternas verksamhel skall dock kunna läggas ned. Nägol bemyndigandeges inle för omplacering av annan personal än ordinarie domare. Remissinstanserna:De flesta remissinstanser som har yttrat sig i dessa delar godtar i principförslaget. Arbetsdomstolen har pekat på möjligheten att tingsrätt som förstainstans i vissa arbetstvister ersätts av arbetsdomstolen. har ifrågasatt om regeringen bör få fullmakt atl fallaetl beslut om atl uppgifter som ankommer pä arbetsdomstolen inte skallfullgöras eller skall fullgöras av någon annan domstol. Hovrätten över Skåneoch anser att ell bemyndigande för regeringen alt föreskriva alluppgifter som ankommer pä en särskild domstol inte skall fullgöras är förgenerellt och alt en utförligare utredning i denna del är erforderlig. När delgäller frågan om omplacering av innehavare av ordinarie domarQänst harkammarrätten i och länsrätten i uttryckt tveksamhet omden föreslagna ordningen är förenlig med 11 kap. 5 § RF. Skälenför mitt förslag: Allmäntom regleringen av rättskipningen m. m. i krig och krigsfara SRLär utformad med sikte främst på de allmänna domstolarna, dvs. tingsrätter,hovrätter och högsta domstolen. Förvaltningsdomstolarna däremot faller underAFL.