prop · GB03105 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1987/88:105 om jämställdhetspolitiken inför 90-talet Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet för de åtgärder och ändamål som framgår avföredragandenas hemställan. Ipropositionen redovisas en femårig handlingsplan för regeringens fortsattajämställdhetsarbete med tonvikt på kvinnornas roll i ekonomin, jämställdhetmellan kvinnor och män på arbetsmarknaden, i utbildningen och i familjen, samtkvinnors infiytande i samhället. Pågrundval av betänkandet (SOU 1987:19) Varannan damernas från utredningen (A1985:03) om kvinnorepresentation föreslås åtgärder för att öka kvinnorsrepresentation i statliga organ. I 1987/88. Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde . Närvarande:statsministern , ordförande och statsråden , , ,, , , , , R. , , ,, , , G. , och . Föredragande:statsråden , och . Proposition om jämställdhetspolitiken inför 90-talet Statsrådenanmäler sina förslag. Anförandena och förslagen redovisas i underprotokollenför resp. departement. StatsrådetThalén hemställer att regeringen i en proposition förelägger vad hon,statsråden och har anfört för de åtgärder och ändamål de harhemställt om. Regeringenansluter sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genompropositionen förelägga vad de har anfört för de åtgärder och ändamålde har hemställt om. Regeringenbeslutar att de anföranden och förslag som redovisas i underprotokollen skallbifogas propositionen. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 3 mars1988. Anmälan till proposition om jämställdhetspolitiken inför90-talet 1.1 Mål för jämställdhetspolitiken Innan jag går närmare in på en redovisning av läget inomjämställdhetsområdet och den politik som föreslås för femårsperioden, vill jagsäga något om den långsiktiga inriktningen av jämställdhetspolitiken. I den allmänna debatten förekommer ibland olika uttolkningarav jämställdhetsmålet. Jämställdhet innebär, enligt min mening, att kvinnoroch män har samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter inom alla väsentligaområden i livet. I detta ligger bl. a. att var och en har ett arbete som ger ensådan lön att man kan svara för sin egen försörjning, att kvinnor och män delaransvaret för barn och hemarbete och att båda könen engagerar sig lika mycket ipolitiska, fackliga och andra gemensamma angelägenheter i arbete och samhälle.Ett jämställt samhälle är ett samhälle där den sneda arbets- ochmaktfördelningen mellan könen är upphävd och där det alltså finns en praktiskttaget jämn könsfördelning inom alla samhällsområden. Jämställdhetspolitiken syftar till att minska skillnadernamellan kvinnor och män ifråga om bl. a. närhet och kontakt med barn, liksomskillnader i val av yrke, arbetstid, arbetsmiljö, inkomster och samhällsinflytande. Jämställdhetspolitiken skall ligga i linje med denallmänna politiken för ökad jämlikhet. Kvinnor har t. ex. oftare än mänenformigare arbeten och det är vanligare att kvinnor har låga inkomster, ävenom de arbetar heltid. Att öka jämställdheten för dessa grupper genom atteftersträva en jämn könsfördelning bland arbetstagare med enformiga arbeteneller låga inkomster skulle självfallet inte leda till någon allmänförbättring av samhällsförhållandena. Jämställdhetsmålet bör istället uppnåsgenom en aktiv fördelningspolitik som inte bara syftar till att minskaskillnader mellan kvinnor och män utan också till att minska klasskillnaderna isamhället. Jämställdhetspolitiken skall också ligga i linje med denallmänna politikens inriktning mot att åstadkomma en bra uppväxtmiljö för barnoch ungdom. Den skall tillgodose alla barns rätt till båda sina föräldrars tid.För att det skall bli möjligt för både kvinnor och män att förena föräldraskapoch förvärsarbete, krävs en ny syn på mannens roll och en genomgripandeförändring av arbetslivets organisation. Alla barns rätt att vara i en tryggoch utvecklande miljö under den del av dagen när föräldrarna förvärvsarbetareller studerar är viktig även ur jämställdhetssynvinkel. För detta krävs enutbyggd barnomsorg med hög kvalitet. 1.2 Utveckling mot jämställdhet Prop. Utvecklingenmot jämställdhet har gått starkt framåt i . Några årtionden tillbakaansåg många att det var självklart att gifta kvinnor enbart skulle ägna sig åthem och barn och försörjas av sina män. utgår alla unga kvinnor från attde kommer att förvärvsarbeta större delen av livet. Kvinnor i alla åldrarförvärvsarbetar i en utsträckning som man tidigare knappast hade trott varamöjlig och om utvecklingen fortsätter som kommer det snart att finnaslika många kvinnor som män på arbetsmarknaden. År1963 fanns bara något över hälften av kvinnorna i åldern 20-64 är i arbetskraften() och nästan alla män (). , var motsvarandesiffror för kvinnorna och för männen. ligger högst bland OECD-ländernaom man jämför andelen kvinnor som förvärvsarbetar, högre än andra nordiskaländer och betydligt högre än länder som t. ex. och . Utbyggnadenav den offenfiiga sektorn har spelat stor roll för kvinnornas möjlighet tillförvärvsarbete. Genom att satsa allt större resurser på barnomsorg ochäldre- och handikappomsorg övertog samhället ansvaret för uppgifter somkvinnorna tidigare hade utfört som obetalt arbete i hemmen. Utbyggnadenledde till en efterfrågan på arbetskraft i samtliga kommuner i landet inomområden där kvinnorna traditionellt hade kunskaper och erfarenheter. Utbyggnadenav utbildningsväsendet - ökad geografisk spridning, stu-diesocialt stöd,förlängning av ungdomsutbildningen och stora satsningar på vuxenutbildning iolika former - har också haft stor betydelse för jämställdheten mellan kvinnoroch män. Utbildningsexpansionen har inneburit att tidigare skillnader mellankvinnor och män i allmän utbildningsnivå numera är utjämnade. Den medfördeockså en efterfrågan på arbetskraft som underlättade kvinnornas möjligheteratt gå ut på arbetsmarknaden. Denekonomiska politiken, som har prioriterat full sysselsättning, och en aktivarbetsmarknads- och regionalpolitik har också spelat stor roll för kvinnornasmöjlighet till förvärvsarbete. Det innebär för det första att man har utgåttfrån att gifta kvinnor har samma rätt till förvärvsarbete som andra grupper.Det innebär för det andra att man aktivt har arbetat för att undanröja olikahinder för kvinnornas förvärvsarbete - bristande information, dåligyrkesutbildning, avsaknad av barnomsorg, otillräckliga allmännakommunikationer, könsfördomar på arbetsplatserna m. m. Lagstiftningsom ökar de anställdas möjligheter att påverka förhållande na på arbetsplatsen, förbättra sin arbetsmiljö och genom sina fackliga organisationer utveckla den sociala tryggheten har, i kombination med den allmänna sociallagstiftningen, bidragit till att stärka kvinnornas ställning i arbetslivet. Deltidsarbetande har t. ex. ett bättre socialt skydd i än i många andra länder. Den som arbetar minst (vilket praktiskt taget alla deltidsarbetande kvinnor gör numera) har i stort sett samma sociala förmåner och anställningstrygghet enligt lagar och avtal 4 somden som har längre arbetstider. Den senaste stora reformen inom Prop.1987/88:105 detta område, som trädde i kraft , innebar enförbättring av de deltidsarbetandes sjukersättning vid korttidsfrånvaro.Arbetet för att förbättra arbetsmiljön har stor betydelse för kvinnor, dels fördem som arbetar inom service- och vårdområdet, dels för dem som inom industrisektornofta har monotona arbeten, arbeten som inte bara är psykiskt påfrestande utandessutom genom sin ensidighet leder till ökad risk för belastningsskador. Destora fackliga organisationer som har drivit kravet på solidarisk lönepolitik,löneutjämning och låglönesatsningar har spelat stor roll för att minskalöneskillnaderna mellan könen. Detta har varit särskilt tydligt inom LO-området.Under hela 1950-talet hade t. ex. kvinnliga industriarbetare som arbetadeheltid och helår i genomsnitt lägre löner än manliga industriarbetare. Islutet av var skillnaden väsentligt mindre. Staten har också iegenskap av offentlig arbetsgivare fört en medveten jämlikhets- ochjämställdhetspolitik som lett till låglönesatsningar som minskat skillnadernamellan kvinnors och mäns löner. Kvinnornasdeltagande i politiskt och fackligt arbete har ökat starkt under de senasteårtiondena, särskilt på lokal nivå. 1985 hade kvinnor under50 år högre valdeltagande än män (medan tendensen var den motsatta i äldre åldersgmpper).I politiska och fackliga organ har kvinnornas inflytande ökat, framförallt påmellannivåerna. Kvinnorna utgör numera ca en tredjedel av ledamöterna iriksdag, landsting och kommunfullmäktige. Närdet gäller synen på relafionerna mellan kvinnor och män har de principiellautgångspunkterna för politiken ändrats i grunden. Ännu i början av 1960-taletförutsatte man, t. ex. i socialpolitik och skattepolitik, uttalat ellerouttalat, att mannen var familjeförsörjare och att kvinnan hade ansvaret förhem och barn. De åtgärder som vidtogs för att underlätta kvinnornas inträde påarbetsmarknaden utgick från att kvinnorna men inte männen hade dubbla rolleroch att frågan om att förena förvärvsarbete och föräldraansvar var ettkvinnligt problem. Under1960-talet kom synen på dessa frågor att förändras. Fler och fier kom att inseatt det var orimligt att vänta sig att kvinnorna skulle få samma ställning påarbetsmarknaden som män, om inte männen tog lika del i arbetet med barn ochhem. Medvetandet om faderns betydelse för barnens utveckling ökade. Politisktkom detta bl. a. till uttryck i krav på att skatte-och sociallagstiftningenskulle reformeras så att samma regler skulle gälla för alla individer,oberoende av civilstånd och kön. Politiken skulle inriktas på att stärkakvinnornas möjligheter att försörja sig själva och männens möjligheter att ägnasig åt barnen. Detta reformarbete har bedrivits stegvis under de senasteårtiondena. Jag skall här bara påminna om några reformer inom skatte- ochsociallagstiftningens område som starkt har bidragit till jämställdhet: särbeskattningoch föräldraförsäkring. Dentidigare sambeskattningen innebar i de flesta fall förmåner för gifta jämfört med ogifta, oberoende av om familjerna hade barn eller inte. Systemet gynnade bl. a. familjer med en förvärvsarbetande och fungerade som ett hinder för gifta kvinnor som önskade gå ut på arbetsmarknaden, 5 eftersommannen då drabbades av stora skattehöjningar. 1987/88:105särbeskattning, dvs. individuell beskattning av arbetsinkomster. Ett mindreavdrag är den enda återstående resten av sambeskattningen. I kombination med en progressiv skatteskala innebär särbeskattningatt det blir förmånligt för makar att fördela förvärvsarbetet jämnt mellan sigi familjen. I familjer där mannen arbetar heltid och kvinnan arbetar deltid ärdet t. ex. i allmänhet förmånligare att kvinnan förlänger sin arbetstid än attmannen arbetar övertid, om familjen vill öka sina inkomster. I familjer därbåda arbetar heltid, kan det vara mer lönande för familjen om båda minskarsitt arbetstidsutbud, när de får barn, än om hela arbetsfidförkortningen läggspå den ena parten. Skattesystemets effekter på fördelningen av arbetstid mellankönen uppmärksammas enligt min mening inte i tillräckligt stor utsträckning iden politiska debatten om sänkta marginalskatter. utgick man från att endast modern borde ha rätttill ledighet för vård av barn. infördes en föräldraförsäkring som bådaföräldrarna kunde utnyttja och som senare dessutom gav tillmännen i samband med barnets födelse. Föräldraförsäkringen har gradvis byggtsut och innefattar dessutom rätten till tillfällig ledighet för vård av barn, t.ex. om barnet är sjukt. Att föräldraförsäkringen i likhet med övriga delar avförsäkringssystemet anknöts till förvärvsinkomsten fick stor betydelse för attockså fäderna, som ju i genomsnitt har högre inkomster än mödrarna, kunde ta föräldraledigtutan att familjen föriorade ekonomiskt. Även om männen inte varitlediga för vård av barn i samma utsträckning som kvinnorna, harföräldraförsäkringen ändå starkt bidragit till att förändra tidigareföreställningar om att det är modern i familjen som har hela ansvaret när detgäller vården av små barn. Fler och fler män har insett att de har glädje av entidig och nära kontakt med sina barn. Männen använder sig i ganska stor utsträckning av rättentill ledighet för tillfällig vård av barn. utnyttjade av degifta kvinnorna och av de gifta männen denna rätt till ledighet.Medelantalet ersatta dagar var 6,8 för kvinnorna och 5,3 för männen. I ett historiskt perspektiv har alltså de senasteårtiondena inneburit en utveckling mot ökad jämställdhet mellan könen. a. skett genom en målmedveten satsning på reformer inom olikapolitikområden. Det finns också numera en allmän enighet bland politiskapartier och arbetsmarknadens parter om att målet är att förbättra kvinnornasvillkor i arbetslivet och männens möjligheter att ta ansvar för hem och barn,även om åsikterna skiljer sig när det gäller medlen för att uppnå målet. 1.3 Brister i jämställdhet Trots att jämställdheten har ökat, finns det storakvarstående brister. Från att påminna om de resultat som onekligen haruppnåtts, övergår jag nu till att sätta nuvarande förhållanden i relation tilljämställdhetsmålet. Detta perspektiv ger en annan bild: Arbetsmarknaden är starkt könsuppdelad både när det gällerfördelning en på olika branscher, befattningsnivåer och yrkesområden och när det 6 Kvinnornas andel av arbetskraften varierar också starkt Prop.1987/88:105 mellan olika delar av landet, särskilt om hänsyn tas tillarbetstiden. Ofrivillig deltid är betydligt vanligare bland kvinnor än blandmän. Ävennär principen om lika lön för lika arbete skall tillämpas får den ofta litenbetydelse i praktiken, eftersom kvinnor och män i allmänhet utför olikaarbeten. De arbeten kvinnorna utför är ofta lågt värderade. Kvinnorna ärdessutom överrepresenterade i osjälvständiga, monotona och ensidiga arbeten. Avungdomars utbildningsval framgår att könsuppdelningen på arbetsmarknadenriskerar att leva kvar också . Flickorna dominerar inom vårdinriktadeoch sociala utbildningar, pojkarna inom tekniska. Ävenom det finns familjer där föräldrarna delar arbetet med barn och hem lika, tarkvinnor i genomsnitt ett betydligt större ansvar för hem och barn än män. Detär framför allt kvinnor som minskar sin arbetstid för att fä mer tid förbarnen. Av kvinnorna i åldern med barn förvärvsarbetade och av dem hade något över hälften deltidsarbete. Av småbarnspappornai samma ålder förvärvsarbetade och av dem hade deltidsarbete. Denkommunala barnomsorgen är ännu otillräckligt utbyggd. Trots att antalet barn idaghem, fritidshem och kommunalt familjedaghem har ökat starkt (med 140000eller mellan och ), stod 60000 barn i köar 1987. Särskiltinom det privata området men även inom det offentliga har kvinnorna betydligtmindre makt och inflytande än märi. Detta blir tydligare ju högre upp ihierarkin man kommer. fanns det t. ex. inte en enda kvinnligverkställande direktör i något av de aktiebolag som var registrerade påStockholms fondbörs. Av 69 fackliga förbundsordförande var 10 kvinnor (inom LO-områdetinte en enda). Detfinns också vissa nutida tendenser som, om de inte aktivt bekämpas, kan leda tillbakagång inom jämställdhetsområdet. Nyliberala tankegångar omsamhällsstöd för privatisering inom olika områden innebär i praktiken attresurser skulle undandras den offentliga sektorn, vilket kan leda till en sänkningav kvaliteten i barnomsorg, vård och utbildning. Detta kan i sin tur bli ettmotiv för att de grupper som anser sig ha råd söker sig till privata lösningar,vilket skulle öka klasskillnaderna i samhället. Alla föräldrar skulle intelängre kunna lita på att deras barn kan vara i en trygg och utvecklande miljömedan de själva förvärvsarbetar eller studerar. Detökade antalet människor i höga åldrar och inriktningen på ökat eget boende för människor i behov av vård och service fömtsätter en kraftig satsning på äldreomsorg i former som de äldre och handikappade själva efterfrågar. Om kommuner och landsting inte klarar av att ge dessa gmp- per en god vård, är risken stor att hårdare krav kommer att ställas på de anhöriga. Detta kan leda till att framförallt kvinnorna kommer att minska sitt förvärvsarbete eller sin fritid för att i större utsträckning ägna sig åt vård av anhöriga. Det är en utveckling som varken de anhöriga eller kvinnorna själva i allmänhet anser önskvärd. Ur jämställdhetssynpunkt är det viktigt att slå vakt om en god barnomsorg och äldre- och handikappom sorg. 1.4 Fortsatt jämställdhetspolitik Prop. Föratt uppnå jämställdhet krävs en allmän politik som är inriktad på jämlikhet,full sysselsättning och god social service. I arbetet med reformer inom olikaområden bör alltid ingå en bedömning av hur förslagen kan förväntas påverkajämställdheten mellan kvinnor och män. Jämställdhetspolitiken bör också kunnaomfatta positiv särbehandling i vissa sammanhang. Inriktningenpå full sysselsättning innebär bl. a. att arbetslösa i första hand skallerbjudas arbete eller utbildning, så att tiden med kontantunder-stöd begränsas.Den kraftiga minskningen av arbetslösheten ökar möjligheterna att i framtidensatsa större resurser på utbildning i förebyggande syfte. Sådan utbildningförhindrar inte bara den utslagning som beror på strukturomvandling utan ocksåen del av den utslagning som drabbar personer som alltför länge har tvingatsarbeta i dåliga arbetsmiljöer. Målet för den framtida politiken bör bl. a. varaatt sådan utbildning skall kunna erbjudas långt innan de akuta problemen i formav arbetsskador och arbetslöshet visar sig. Syftetmed förnyelsefonderna, som företagen har kunnat ta i anspråk fr. o. m. den Ijuli 1986, var bl. a. att öka företagens interna utbildning. Hur medlen skallanvändas bestäms av företagsledning och anställda vid varje företag. Iriktlinjerna för förnyelsefonderna framhölls särskilt att de grupper som hittillsfått liten del av utbildningsresurserna skulle beaktas, och att man skulleuppmärksamma att kvinnor ofta har befattningar som riskerar att blibortrationaliserade. Den utvärdering av förnyelsefonderna som pågår kommeratt visa om denna reform har fått avsedda effekter ur jämlikhets- ochjämställdhetssynpunkt eller inte. Det är i varje fall redan nu uppenbart attförnyelsefonderna bara bör ses som en av flera möjliga åtgärder för att öka deanställdas kompetensutveckling . Arbetetmed att avskaffa den dolda arbetslösheten bör fortsätta. Effekten av deprogram som utarbetas inom kommuner och landsting för att minska detofrivilliga deltidsarbetet bör följas uppmärksamt. Även det ofrivilligadeltidsarbetet inom det privata området bör ägnas ökad uppmärksamhet. Enutbyggd barnomsorg av god kvalitet är en förutsättning för att alla som villskall kunna förvärvsarbeta. beslutade att alla barn,oberoende av om föräldrarna förvärvsarbetar eller inte, skall ha rätt att deltai barnomsorg från ett och till dess de börjarskolan. Detta mål skall vara nått . För barn med föräldrar somförvärvsarbetar eller studerar gäller rätten plats i daghem ellerfamiljedaghem. Föratt nå målet förutsätts att kommunerna i sin planering tar hänsyn både tillbefolkningsförändringarna och den ökade kvinnliga förvärvsintensiteten.Utbildningen bör planeras med tanke på att det skall finnas god tillgång påförskolepersonal. Uppmärksamhet bör ägnas åt förskolepersonalens arbetsmiljöoch möjligheter till fortbildning. Föräldraförsäkringenbör byggas ut. Målet är att den skall komma att omfatta 18 månader och att ersättningen skall betalas ut enligt sjukpen- 8 ningnivån.Detta torde enligt min mening väsentligt öka männens möjlighe- Prop.1987/88:105 ter att utnyttja rätten till ledighet. Föräldraförsäkringen skallliksom kunna utnyttjas både av de föräldrar som vill vara lediga påheltid och av dem som tillfälligt önskar minska sin arbetstid och få ersättningför inkomstbortfallet. Föratt det skall bli möjligt för alla arbetstagare att förena föräldraskap ochförvärvsarbete krävs att arbetsorganisationen på alla arbetsplatser i väsentligtökad utsträckning anpassas till detta. Attförvärvsarbete skall kunna förenas med föräldraansvar finns med som ett mål iolika jämställdhetsavtal som har ingätts mellan arbetsmarknadens parter.Enligt dessa avtal skall jämställdhetsarbetet också inriktas på att åstadkommaen jämnare fördelning mellan kvinnor och män på olika arbeten. Detta bör enligtavtalen åstadkommas genom olika åtgärder som berör t. ex. rekrytering,utbildning, befordran, arbetsmiljö, arbetsorganisafion och löner. Entillämpning av avtalen skulle kunna leda till mycket stora förändringar påarbetsplatserna. I den allmänna debatten har man framför alltuppmärksammat enstaka fall av könsdiskriminering, inte den större frågan omaktivt jämställdhetsarbete förekommer på arbetsplatserna eller inte. Iarbetet för att åstadkomma en jämnare könsfördelning i olika arbeten påarbetsmarknaden, ingår också att undanröja hinder för ett yrkesval oberoende avkön. Den tydligaste könsuppdelningen i gymnasieskolan finns på de tvåårigayrkesinriktade linjerna. Nuvarande könsuppdelning i arbetslivet påverkarungdomarnas föreställningar om vilka arbeten som är lämpliga för kvinnorrespektive män. Det är rimligt att anta att rädslan för diskriminering imanligt dominerade utbildnings- och arbetsmiljöer avhåller teknisktintresserade flickor från att söka de utbildningar de önskar. Bristen påkvinnor med teknisk utbildning blir sedan i sin tur ett hinder för enrekrytering i enlighet med jämställdhetsavtalen. För att kunna bryta dettamönster krävs ett aktivt samarbete mellan företagen och skolan. De kvinnligaeleverna måste kunna se möjligheten att få bra arbeten efter utbildningen, omde skall våga göra ett okonventionellt studie- och yrkesval. Jämställdhetsfrågornabör få större utrymme i lärarutbildning och lärarfortbildning, framför allt iutbildningen av lärare inom de tekniska områdena. Arbetetmed att öka kvinnornas andel på alla beslutsnivåer i samhället börintensifieras. Större uppmärksamhet än bör ägnas åt villkoren förarbetet i samband med förtroendeuppdrag eller i befattningar som ger makt ochinflytande. Efterkrigstidensinvandring till och särskilt de senaste årens ökade flyktinginvandringhit, har på ett avgörande sätt påverkat befolkningssammansättningen. I detfortsatta jämställdhetsarbetet bör särskilda hänsyn tas till de invandradekvinnornas skilda behov och förutsättningar, som på bl. a. språkliga ochkulturella grunder skiljer sig från majoritetsbefolkningens. Ivilken utsträckning jämställdhetsmålet uppnås beror till stor del på enskilda människors beslut, t. ex. beslut om val av utbildning och yrke 9 ellerbeslut om fördelning av hemarbete och barnavård mellan makar. I Prop.1987/88:105 denna mening är jämställdhet ett område sOm varken kan eller börbli föremål för politiska åtgärder. Det politiska arbetet består bl. a. i attgenom t. ex. sysselsättningspolitik, skattepolitik, socialpolitik etc. bestämmade ramar inom vilka de enskilda människorna fattar sina beslut och att undanröjahinder för jämställdhet. Det är viktigt att jämställdhetsfrågan på olika sättständigt hålls aktuell, så att nuvarande förhållanden blir diskuterade ochifrågasatta. 1.5 Handlingsplan för jämställdhetspolitiken åren 1988 -1993 Jämställdhetär framför allt en fråga om fördelning av resurser mellan olika grupper avmedborgare. Min avsikt är nu att föreslå en handlingsplan för detta arbete förden närmaste femårsperioden. Jaghar valt ett femårigt perspektiv för denna plan. Det innebär inte bara möjlighetertill en viss långsiktighet i planeringen utan tillåter också en väsentligt höjdambitionsnivå vad avser målen för arbetet. Planenär uppbyggd så att en läges- och problembeskrivning inleder varje utvaltområde. Därefter diskuteras de mål som bör ställas upp för planeringsperiodenoch senare vilka åtgärder som ska bidra till att målen uppfylls. Man kannaturligtvis vara kritisk till att målen inte är tillräckligt konkreta ellerdjärva nog eller att åtgärderna inte är tillräckliga för att uppnå de mål sombör sättas. Självklart kan målen behöva justeras och bl.