prop · GB0399 · 1987-12-31 00:00:00 — Sominkomst skall emellertid medräknas folkpension, pensionstillskott och tilläggspensionenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) till den del pensionen föranlederminskning av pensionstillskott enligt 3 S lagen (1969:205) om pen-sionsUllskolt.Som inkomst skall vidare anses hustrutillägg och kommunalt bostadstilläggenligt nyssnämnda lag om sådana pensionsförmåner, vuxenstudiebidrag enligtstudiestödslagen (1973:349) och utbildningsbidrag underarbetsmarknadsutbildning. Som inkomst skall dock ej anses handikappersättningeller den del av vårdbidrag som bestäms som ersättning för merkostnader enligtAFL. För bidragsberättigad i grupperna 1-3 skall bruttoinkomsten framräknasindividuellt utan hänsynstagande till andra makens inkomst. Vid fastställande av anskaffningsbidraget bör hänsyn äventas till vad den sökande har fått i bidrag till inköp av bil från primärkommuneller landstingskommun eller i form av försäkringsersättning. Jag har Udigare föreslagit atl föråldrar till handikappadebarn samt handi kappade föräldrar skall ingå i den bilslödsberättigade personkretsen. Vid fastställande av anskaffningsbidrag till föräldragrupperna (4 och 5) bör, i de fall föräldrarna sammanbor med barnet, föräldrarnas sammanlagda inkoms ter utgöra utgångspunkt för bedömning huruvida anskaffningsbidrag skall lämnas. I övrigt bör anskaffningsbidrag till föräldragrupperna utgå efter 22 samma regler som för övriga bilslödsberättigade grupper. Mitt förslag till grundbidrag och anskaffningsbidraginnebär att handikap- Prop. 1987/88:99 pade kan få ett i förhållande till i dagkraftigt förbättrat stöd vid anskaffning av bil. Högsta bidrag, grundbidrag ochanskaffningsbidrag-sammanräknade, föreslås i princip utgå med . Denomständigheten att grundbidraget för flertalet bidragsberättigade skall utgöra50 , innebär att detta bidrag inte uteslutande kan ses som enersättning för de skatteanknutna förmåner som avses upphöra när det nyabilstödet införs. Grundbidraget måste till en betydande del också ses som ettbidrag till själva anskaffningen. Det är således viktigt att bidraget står irimligt förhållande till denna anskaffningskostnad. Jag föreslår därför altgrundbidraget och anskaffningsbidragel sammanräknade inte får översliga bilensanskaffningskostnad med mer än . Det finns anledning att här också något kommentera fråganom värdebeständigheten av bidragen inom det nya bilstödet. Frågan har berörtsav ett antal remissinstanser, i synnerhet med anledning av förslaget att låtaett grundbidrag ersätta de nuvarande skatleanknutnå förmånerna, vars värde juföljer förändringar i skatteuttaget. Även när det gäller det inkomstprövadeanskaffningsbidraget har krav om värdebeständigheten framförts. Jag är inte nu beredd att lämna förslag som innebär någonform av automatisk uppräkning av bidragen. Enligt min uppfattning får detankomma på den centrala myndighet som åläggs att administrera bilstödet atlföreslå de ändringar av bidragen som kan vara befogade. Grundbidrag till grupperna 4 och 5 Utredningen har föreslagit att något grundbidrag inteskall kunna lämnas till handikappade föräldrar med barn och tillföräldrar med handikappade barn . Bilstöd till dessa grupper börenligt utredningen således enbart utgå i form av anskaffningsbidrag och anpasSningsbidrag,Jag kan konstatera atl remissinstanserna på denna punkt inte haft några invändningarmot utredningsförslaget. För egen del anser jag dock att det är angeläget alt ävendessa grupper skall kunna få ett bidrag som inte är inkomstprövat vidanskaffning av bil. Som jag redan framhållit är innehav av bil för de nuaktuella familjerna ofta en förutsättning för att de skall kunna förflytta sigtillsammans med sina barn. Jag föreslår därför att föräldragrupperna, utöver inkomstprövatanskaffningsbidrag och anpassningsbidrag, också skall kunna få ett halvtgrundbidrag vid anskaffning av bil, dvs. Mitt förslag på denna punktinnebär att de föräldrar vars inkomster överstiger den högsta in-komslgränsenför anskaffningsbidrag, ändå kommer att få ett betydande bidrag vidanskaffning av bil. Grundbidrag till annat fordon än bil Det nya bilstödet kommer i de allra flesta fall sannoliktatt användas till anskaffning av personbil. Som jag föreslagit uppgårgrundbidraget då, med undantag för föräldragrupperna, till . I någraenstaka situationer kan det dock visa sig att någon annan typ av motorfordonär ett bättre alternativ för den enskilde. Enligt rnin uppfattning bör bidrag -om särskilda skälföreligger med hänsyn till handikappets art eller andra omständigheter - Prop.1987/88:99 kunna lämnas även till anskaffning av lätt lastbil eller mindrebuss. Vid en sådan anskaffning bör grundbidraget lämnas enligt samma regler somvid anskaffning av personbil. 1 de,fall slöd lämnas anskaffning avmotorcykel eller moped (ibland benämnd motordriven invalidvagn) bör dockgrundbidraget utgå med ett lägre belopp. Vid anskaffning av motorcykel bör enfemtedels grundbidrag lämnas, eller . och för moped en tjugondels, eller2 . Grundbidrag och anskaffningsbidrag vid köp av motorcykel eller mopedfår tillsammans överstiga fordonets anskaffningskostnad med högst 10 000 kr.resp. kan handikappade som är beroende av bil förförvärvsarbete eller utbildning med yrkesinriktning få bidrag till anpassningav fordonet. Enligt de regler som finns i förordningen (1987:410) om bidrag Ullhandikappade för att skaffa motorfordon m.m. utgår bidrag med ett belopp sommotsvarar hela kostnaden för sådan ändring av eller anordning på fordonet somfordras för att den handikappade skall kunna bruka det. Huvuddelen av de medelsom nu anslås till arbetsmarknadsverkets bilstöd används anpassning avfordon. Mitt förslag beträffande anpassningsbidrag innebär ingenförändring vad gäller bidragets syfte eller användningsområde.Anpassningsbidraget bör således - i likhet med vad som gäller - utgåmed det belopp som motsvarar kostnaden för en sådan ändring av eller anordningpå fordonet som behövs för att den handikappade skall kunna bruka det.Anpassningsbidrag bör kunna lämnas inle bara till dem som förvärvsarbetareller utbildar sig med yrkesinriktning, utan till alla de grupper som jagtidigare redovisat (avsnitt 2.1). Därmed kommer anpassningsbidrag atl kunnalämnas också till handikappade som erhåller bilstöd på arbetsmarknadspoliliskagrunder men som lämnar arbetslivet med förtidspension eller beviljassjukbidrag, andra funktionshindrade i åldern , samt handikappadeföräldrar eller familjer med handikappade barn. Förutsättningen ärnaturligtvis att de även i övrigt uppfyller de grundläggande krav för bilslöd,som jag redogjort för (avsnitt 2.1). HCK:s och DHR:s företrädare i utredningen har i ettsärskilt yttrande till bilstödsbetänkandel begärt alt det nya bilstödet skallinrymma möjligheter till ett extra anpassningsbidrag om . för dem sompå grund av funktionsnedsättning måste ha en i någon form anpassad bil. Somskäl anförs alt en sådan bil undantagslöst är dyrare än en normalbil. Liknandesynpunkter har framförts av handikapporganisationerna i deras remissyttranden. Mitt förslag till nytt bilstöd innebär atl handikappadesmöjligheter att få bidrag till inköp av bil och nödvändig anpassning förbättrasi avsevärd grad. För personer med inkomster som understiger . per årkommer grundbidragel och anskaffningsbidraget sammanräknade för merparten av debidragsberättigade vid anskaffning av personbil atl uppgå till . Avdetta belopp utgör grundbidraget . och utgår utan inkomstprövning.Därutöver kommer bidrag att lämnas till den anpassning av bilen som fordras.Jag kan mot bakgrund av delta inte anse alt det finns skäl atl föreslå ett extra bidrag i enlighet med organisationernas förslagpå denna punkt. 1987/88:99 är därför inte heller beredd atttillmötesgå handikapporganisationernas begäran om att anpassningsbidrag skallkunna utgå för att läcka sådana merkostnader som uppkommer för funktionshindradesom är beroende av större fordon, s.k. van-bilar. Vissa skatteförmåner kvarstår övergångsvis Genom omvandling av de skatleanknutnå bilstödsförmånernatill ett grundbidrag kan regeln om återbetalning av försäljningsskatt upphöraatt gälla redan i samband med bilstödsreformens genomförande. Som jag redanpåpekat bör dock de två övriga förmånerna - bensinskattebidraget ochbefrielsen från vägtrafikskatt - kvarstå . Först sju årefter reformens genomförande kan även reglerna om dessa skatteförmåner heltupphöra alt gälla. Skälen härtill är alt ett upphävande av befrielsenfrån vägtrafikskatt och bensinskattebidragel skulle få vissa ogynnsammaeffekter. För t.ex. den som beviljats skattebefrielse enligt nuvarande regleromedelbart före införandel av de nya bilstödsreglerna, skulle en annan ordningleda till en förlust av skatteförmånerna utan möjlighet att tillgodogöra sigett grundbidrag förrän vid nästa bilbyte. För att mildra dessa effekter föreslårjag att de båda förmånerna kvarstår övergångsvis för de fordonsägare för vilkabeslut om befrielse från vägtrafikskatt och bensinskattebidrag meddelats medstöd av äldre bestämmelser. Först i samband med att den enskilde byter bileller på annat sätt gör sig av med bilen, bör förmånerna upphöra. Jag anserdock, i likhet med vad utredningen föreslagit och vad RSV framhållit, att detär nödvändigt att fastställa en gräns för när systemet med befrielse frånvägtrafikskatt och bensinskattebidrag slutligt skall avskaffas. Detta börsåledes ske när förflutit sedan det nya bilstödet infördes. Jag föreslår vidare att övergångsreglerna utformas så atläven handikappade som erhåller det nuvarande arbetsmarknadsanknutna bilstödeloch som efter det att de nya reglerna börjat gälla lämnar arbetsmarknaden medförtidspension eller beviljas sjukbidrag, skall kunna få behålla skatteförmånerna.Även i dessa fall bör stöden kvarstå till dess förtidspensionären eller sjukbidragstagarenifråga byter bil eller på annat sätt gör sig av med bilen, dock längst efter reformens genomförande. Ett stort antal av de förtidspensionärersom väljer att byta bil kommer då i stället att kunnaingå i den bidragsberättigade personkretsen för det nya bilstödet, enligt deregler som jag tidigare föreslagit (avsnitt 2.1). Till skillnad frånutredningen anser jag dock inte att skatteförmånerna skall kvarstå för personersom lämnar arbetsmarknaden med ålderspension. De förslag som jag här lämnat medför atl ändringar börgöras i vägtrafik-skattelagen (1973:601), lagen (1978:69) om försäljningsskattpå motorfordon, kommunalskailelagen (1928:370) och taxeringslagen (1956:623).Lagen (1960:603) om bidrag till vissa handikappade ägare av motorfordon börupphävas. Jag återkommer strax till dessa ändringar (avsnitt 4). Med de utgångspunkter jag angett i det föregående bör demateriella reglerna om det nya bilstödet utformas i en regeringsförordning.Jag avser att senare återkomma till regeringen med förslag i detta avseende. därmed är avsikten attföreslå alt förordningen (1987:410) om bidrag till handikappade för att skaffamotorfordon m.m. skall upphöra att gälla. Mitt förslag: Deallmänna försäkringskassorna administrerar bilstödet och riksförsäkringsverketblir tillsynsmyndighet för verksamheten. I skall beslut omrätt bidrag fattas av socialförsäkringsnämnd. Beslut i bilstödsärendenskall kunna överklagas till försäkringsrätt och försäkringsöverdomstolen. Utredningensförslag: Utredningen föreslår atl arbetsmarknadsverket övergångsvis skalladministrera bilstödet och att frågan om bilstödets permanenta hemvist blirföremål för fortsatta överväganden. Remissinstanserna:I remissyttrandena förekommer förslag om i huvudsak tre alternativa lösningarnär det gäller frågan om huvudmannaskapet för det nya bilstödet. (), , Samhällsföre-tag. ,TCO och LO anser alt de allmänna försäkringskassorna bör vara huvudmän förbilstödet. Som skäl för sitt förslag framhåller REV bl.a. att kassorna administrerar olika ekonomiska stödformer för handikappade samt attverksamheten med bilstöd har anknytning till försäkringskassornasrehabiliteringsarbete. Enligt RFV finns vidare den nödvändiga medicinskasakkunskapen vid kassorna och dessa har dessutom tillgång till uppgifter omaktuella inkomstförhållanden. , som framför liknandesynpunkter, anser att beslut i bilstödsärenden bör fattas avsocialförsäkringsnämnderna. Nämndernas beslut bör därefter kunna överklagas tillförsäkringsrätterna och försäkringsöverdomstolen. Därmed kan, enligtFörsäkringskasseförbundet, den enskildes rättssäkerhet tryggas. Ett primärkommunalthuvudmannaskap förordas av statskontoret och RRV. Liknande synpunkter framförsav . Enligt RRV är bilslöd och färdtjänstalternativa åtgärder med samma syfte, nämligen att förse förflyttningshandikappademed nödvändig transport-hjälp. Valet av åtgärd bör grundas på behov och kostnadi varje enskilt fall. Endast kommunerna kan göra dessa avvägningar anser RRV. Utredningens förslag atlövergångsvis ålägga arbetsmarknadsverket atl svara för bilstödel tillstyrks avstatens handikappråd. DHR och Rh-förbunden anseratt bilslödet permanent bör ligga kvar hos arbetsmarknadsverket. Socialstyrelsenavstår från atl lämna förslag om huvudman, men framhåller att den lösning somväljs bör möjliggöra en enkel och smidig handläggning, gemensam grund förbeslut utan regionala skillnader samt rätt att överklaga till högre instans.Socialstyrelsen anmäler tveksamhet till tanken på ett primärkommunalthuvudmannaskap med hänvisning till den risk för stora lokala skillnader som dåskulle kunna uppkomma. Skälenför mitt förslag: Den nuvarande ordningen innebär att statens an- Prop, 1987/88:99svar för bilstöd till handikappade i huvudsak är delat mellan arbetsmarknadsverketoch skattemyndigheterna. handhar genomlänsarbetsnämnderna del arbetsmarknadspolitiska bidraget som kan utgå för inköpoch anpassning av bil. Länsarbetsnämndernas beslut kan överklagas somförsta instans och regeringen som slutinstans. Skattemyndigheterna svarar för administraUonenav de-skalteanknutna förmånerna. Det förslag som jag lämnat här om attomvandla skatteförmånerna till ett grundbidrag innebär att skattemyndigheternasroll kan avvecklas successivt: Därmed kommer förutsättningar all skapas för enönskvärd samordning av administrationen av bilstödel. Idiskussionerna om huvudmannaskapet för det framtida bilslödet har tre , alternaUvalösningar framförts, nämligen försäkringskassorna, arbetsmarknadsverket ochprimärkommunerna, LJtredningens förslag innebär alt arbetsmarknadsverketövergångsvis skulle åläggas att ansvara för bilstödet-. Frågan om en permanentlösning av huvudmannaskapsfrågan borde, enligt utredningen, bli föremål förytterligare överväganden. svarar för bilstödet hänger samman med det krav påförvärvsarbete eller utbildning med yrkesinriktning som gäller somförutsättning för bidrag enligt nuvarande regler. Mitt förslag till nyttbilstöd innebär emellertid att bilstödets ändamål förskjuts. Från atl tidigarefrämst ha varit ett medel för att underlätta för handikappade att förvärvsarbetafår bilen nu rollen av ett vikUgt hjälpmedel för alt mera generellt minskaförflyttningshandikapp. Denna omständighet talar emot att arbetsmarknadsverketi framtiden skall vara huvudman. Arbetsmarknadsverkethar i sitt remissyttrande anfört alt det inle är lämpligt alt verket förvaltardet nya bilstödel, inte ens under ett övergångsskede. . Som skäl härför harverket åberopat sina strävanden att koncentrera verksamheten på denhuvuduppgift man har, nämligen alt ge service åt arbetssökande ocharbetsgivare. Enligt arbetsmarknadsverket skulle ett bilstöd med den inriktningsom nu föreslås vara en främmande uppgift. För egen del har jag förståelse förarbetsmarknadsverkels synpunkter. Jag kan därför inte delahandikapporganisationernas uppfattning att arbetsmarknadsverket skall åläggasansvaret för det nya bilstödets administration. De skäl för ett primärkommunalthuvudmannaskap som anges av stats kontoret och RRV finns det i och för sig fog för. Del råder ingen tvekan om att ett utvidgat och förbättrat bilstöd kommer att leda till atl vissa bespa ringar kan uppnås inom färdtjänsten. anser jag dock att de syn punkter som framförts av bl.a. om vikten av enhetlighet i be dömningen och om möjlighet till överprövning är.av stor betydelse. Det är vidare väsentligt atl ha i åtanke atl handhavandet av bilstödet - trots den utvidgning av personkretsen som jag föreslår - inte kommer att bli någon särskilt omfattande verksamhet om man ser till det antal personer som be rörs. Totalt sett beräknar jag att den kommer att omfatta ett par tusen perso ner . Med hänsyn till detta anser jäg att ett primärkommunalt huvud mannaskap skulle kunna leda till betydande problem i framför allt mindre kommuner, där endast ett fåtal bilstödsärenden kommer att aktualiseras år ligen. Möjligheten för sådana kommuner att upprätthålla den nödvändiga ' kompetensenpå området torde vara begränsad. Vägas in bör också att Prop. 1987/88:99Svenska kommunförbundet vid frågans tidigare behandling i annat sammanhang såtydligt avvisat tanken på ett primärkommunalt huvudmannaskap. bör försäkringskassorna åläggas ansvaret för bilstödet. Enligt min bedömning är det organ som ärbäst lämpat att handha administraUonen av det nya utvidgade bilstödet. För detförsta anser jag att de uppgifter som administrationen av bilstödet innefattarstämmer väl överens med den verksamhet som kassorna bedriver.Försäkringskassorna har också', som bl.a. RFV påpekar, en bred erfarenhet avolika former av ekonomiska prövningar och bedömningar, vilket måste anses somen uppenbar fördel i detta sammanhang. Vidare bedömer jag att sökandegruppernapraktiskt taget genomgående kommer atl bestå av personer som redan i dagerhåller stöd som administreras av kassorna, t.ex. förtidspension,handikappersättning eller vårdbidrag. Huvuddelen av de stöd-berättigade hardärmed kontakt etablerad med försäkringskassorna, vilket måste anses vara avstort värde. Av grundläggande betydelse vid val av huvudman för det nyabilstödet är också atl förutsättningar kan skapas för så enhetliga bedömningarsom möjligt. Enligt min uppfattning bör ett system med försäkringskassorna somhuvudmän och RFV som central lednings- och tillsynsmyndighet för verksamheteninnebära goda möjligheter till en sådan enhetlighet. Vidare bör -i likhet medvad som gäller i dag- beslul i bilstödsärenden kunna överklagas till högreinstans. Jag anser atl kassornas beslut skall kunna överklagas Ullförsäkringsrätterna som första besvärsinstans och till försäkringsöverdomstolensom slutinstans. Min bedömning är att den av mig här förordade administrationenbör skapa goda förutsättningar för en smidig handläggning, enhetligabedömningar och en god rättssäkerhet för enskilda. Ärenden om bilstöd är av stor betydelse för den enskildehandikappade både ekonomiskt och trygghetsmässigt. Vid avgörandet om rättentill bilstöd ingår av naturliga skäl också ett visst inslag avskälighetsbedömningar. Med hänsyn härtill bör försäkringskassornas beslut omrätt till bilstöd fattas av socialförsäkringsnämnderna. Frågor i övrigt börkunna avgöras av tjänsteman hos . Med hänsyn till att bilstödet i sin nya konstruktioninnebär förändringar både såvitt gäller personkrets och övrig utformning är detangeläget atl genom sin tillsynsverksamhet noga följerutvecklingen. Försäkringskassornas medverkan i bilslödets administrationförutsätter lagstöd. Det bör åstadkommas genom en särskild lag om handläggningav ärenden om bilstöd till handikappade. Jag hänvisar i detta avseende till specialmotiveringen(avsnitt 4.6). 2.4 Kostnadsberäkningar och medelsbehov Det förslag till nytt bilslöd som jag lämnat i det föregåendeinnebär i korthet dels all den stödberättigade personkretsen utökas, dels atl själva bilstödel förbättras påtagligt. Den sammanlagda kostnaden för del nya bilstödet be- 28 räknarjag för /89 255 milj. kr. Jag har i mina beräk- Prop.1987/88:99 ningar utgått ifrån att bilstöd under det kommande budgetåret kommeratt lämnas till ca 3 000 personer. Av totalbeloppet 255 milj, kr, avser 4,2milj, kr, kostnader för administrationen av bilstödet. Jag har därvid beräknatmedel motsvarande 24 årsarbetare för handläggningen av bilstödsärenden vid deallmänna försäkringskassorna samt för vissa informations-ochutbildningsinsatser som fordras i samband med att reformen genomförs. Det nyabilstödet kommer också att medföra ett antal nya mål i försäkringsrätterna.Något behov av resurstillskott torde dock inte föreligga för närvarande.Beloppet 4,2 milj. kr. för administration ryms inom de medel som föreslås blianvisade under anslaget B 2. De allmänna försäkringskassorna för budgetåret1988/89 (prop. 1987/88:100, bil. 7 s. 27). Älerstoden av kostnaderna förbilstödet - 250,8 milj. kr. - bör belasta ett nytt anslag under femtehuvudtiteln benämnt Bilstöd till handikappade. Detangivna beloppet om 255 milj. kr. utgör statens bruttokostnad under budgetåret1988/89 för bilstöd till handikappade. I och med att de nya bilstödsreglernaträder i kraft uppkommer dock vissa besparingar inom andra delar av statensbudget, som jag för det kommande budgetåret beräknar till sammanlagt ca 65milj. Som en följd av reformen kan det nuvarande arbetsmarknadsanknutnabilstödet som beräknats under arbetsmarknadshuvudtiteln avskaffas.Vidare innebär mitt förslag att införa ett grundbidrag att statens kostnaderför de skatteanknutna förmånerna minskar. Slutligen räknar jag också med altdet förbättrade och utvidgade bilstödet korn-mer alt leda till att vissabesparingar uppnås inom färdtjänsten. Av vad jag nu sagt följer att statensnettokostnad för bilstödsreformen för det kommande budgetåret kan beräknastill ca 190 milj. kr. Medhänvisning till vad jag nu har sagt bör för bilstöd handikappade /89 ett reservationsanslag om 250,8 milj. kr. anvisas underfemte huvudtiteln. Jagföreslår att de nya bilstödsreglerna träder i kraft . I enlighet med vad jag nuhar anfört har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1973:601), 2. lag om ändring i lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, 3. lag om upphävande av lagen (1960:603) om bidrag till vissa handikappadeägare av motorfordon, 4. lag om ändring i kommunalskailelagen (1928:370), 5. lag om ändring i taxeringslagen (1956:623), 6. lag om handläggningav ärenden om bilstöd till handikappade. Förslagen under 1-5 har upprättats i samråd med chefen för finansdeparte mentet. De upprättade förslagenunder 1-5 avser i och för sig sådana ämnen beträf- Prop. 1987/88:99 fandevilka lagrådels yttrande bör inhämtas. Med hänsyn till förslagens beskaffenhetanser jag dock alt lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 4.1 Förslaget till lag om ändring ivägtrafikskattelagen (1973:601) Iparagrafens nuvarande första stycke regleras handikappades möjlighet atterhålla befrielse från vägtrafikskatt (fordonsskatt eller kilometerskalt). Som framgåttav den allmänna motiveringen skall, genom de nya reglerna om bilslöd tillhandikappade, ett grundbidrag ersätta denna skattebefrielse. Reglerna för delnya bilstödet avses gälla fr.o.m, , .Vid samma tidpunkt bördärför föreskrifterna om befrielse från vägtrafikskatt i första stycketupphävas. Beslut om befrielse som meddelats med slöd av del upphävda stycketföre ikraftträdandet skall dock fortfarande gälla, men ej längre än Ullutgången av eller till den tidigare tidpunkt från och med vilkengrundbidrag eller anskaffningsbidrag beviljats den handikap- padeenligt föreskrifterna för det nya bilstödssyslemet. Om ett tidsbegränsat beslutom skattebefrielse meddelats före ikraftträdandet men löper ut först efterdenna tidpunkt skall ett nytt beslut om skattebefrielse kunna fattas. Omgiltighetslid för ett sådant beslut gäller vad sagts. Detnya bilstödel avses omfatta även handikappade som fått bidrag på grund avberoendet av bil för sitt förvärvsarbete eller yrkesutbildning men som därefterlämnar arbetsmarknaden med förtidspension eller beviljas sjukbidrag. Någonmotsvarande bestämmelse finns inte enligt nu gällande. . regler.