prop · GB0332 · 1987-12-31 00:00:00 — Det förtjänar emellertidhållas i minnet att 18:3-gode männen huvudsakligen förordnas i sådana fall, därhuvudmännens handikapp är så uttalat att de är i stort sett oförmögna attsjälva handha sina angelägenheter. I de fall när de är i stånd atl hävda enegen vilja blir godmanskapens funktionsduglighet helt beroende av huvudmännensvilja att hålla sig till gode männens råd; eljest blir godmanskapenverkningslösa. Till det anförda må läggas ytteriigare följandesynpunkter. Ett bibehållande av nuvarande ordning, enligt vilkenförmyndare/gode män har både förvaltningsfunktioner och ansvar för personligomvårdnad kommer i många fall att medföra att en handikappad person får tvåolika, av myndigheter utsedda personer att hålla sig lill i likartade frägorav praktisk vardagsnatur: förmyndaren/gode mannen som utsetts av tingsrättenoch kontaktmannen som utsetts av social myndighet. Detta måste vara ägnat attskapa förvirring, kompetenskonflikter och onödig byråkrati. Som utredningen påpekat är lagregleringen avförmyndares/god mans skyldighet atl sörja för myndlingens/huvudmannens personav så sent datum som 1974. Syftet med lagstiftningen var den gången att tillseatt förmyndare/god man inte uteslutande uppfattade sig som enförmögenhels-förvaltare utan också såg som sin uppgift att se till att medlen iskälig omfattning kom att användas till myndlingens nytta. Detta kom tilluttryck i den nuvarande regeln i FB 13:4. Denna innehåller dock till sinordalydelse inte mer än en erinran till förmyndaren om skyldighet attådagalägga viss vidsyn vid sin förvaltning. Stadgandet synes därför välförenligt även med en kompetensfördelning av det slag tingsrätten i detföregående gjort sig till tolk för. Det system som utredningen skisserat innebär i praktikenatt möjligheten att omyndigförklara människor bibehålles, låtvara att ingreppeni den enskildes rätlshandlingsförmåga görs mindre omfattande än för närvarandeoch pä ett ganska tilltalande sätt anpassas till behoven i det enskilda fallet.Kvar står dock det ovedersägliga faktum att avsikten är att även framgentberöva människor åtminstone delar av deras rättshandlingsförmåga. Detta äruttryck för en realistisk ståndpunkt. Det finns anledning att starktunderstryka att behov alldeles klart kommer att finnas av sådan lagstiftningunder överskådlig framtid. Fråga ärsålunda om partiell omyndigförklaring. Utredningen ryggar dock för beteckningen och andas tillfredsställelse över att den enskilde kommer att slippa "den stämpel som det innebär att bli omyndigför klarad". Tingsrätten har för sin del föga till övers för semantiska djupsin- 49 4 1987/88. nigheterav detta slag och föredrar att anlägga ett mera praktiskt betraktel- Prop.1987/88:32 sesätt. Termen omyndigförklaring har ett enhetligtinnehåll. Det system som skisserats innebär däremot att man haratt räkna med "omyndigförklaringar" av det mest skiftande slag. Detkan då finnas anledning att utmönstra den gamla, vedertagna termen ochfortsättningsvis nöja sig med att tala om "inskränkningar i rättshandlingsförmågan"eller liknande. Det är naturligtvis tilltalande om därvid som bieffekt uppnåsden rent psykologiska vinsten att enskilda människor undgår en"stämpel" som upplevs som besvärande. Rent tekniskt bör man dockhålla i minnet att fråga alltjämt är om ett system som står betydligt närmarede tidigare omyndigförklaringarna än godmanskapen i vedertagen mening. Dettamåste få följder för utformningen och disponeringen av lagtexten, se vidare avsnitt7.6. Frånde utgångspunkter utredningen anlagt vid behandlingen av sakfrågorna finnsingen erinran mot förslaget till författningsreglering i rent teknisk mening.Tingsrätten har emellertid på väsentliga punkter hävdat avvikande mening. Häravföljer jämväl en annan åsikt rörande uppbyggnaden av lagreglerna: Tingsrättenhar hävdat att de nya reglerna om "inskränkningar i rättshandlingsförmågan"stär nuvarande regler om omyndigförklaring nära på väsentliga punkter. Reglernabör därför hänföras fill det 10 kap. som blir disponibelt genom att institutetomyndigförklaring upphävs. står förmyndarinstitutionen betydligt närmareän institutet god man. Det är därför olämpligt att sammanföra reglema omförvaltare och god man i samma kapitel. Reglerna om förvaltare hänförslämpligen till 11 kap. efter motsvarande regler om förmyndare, medan reglernaom förvaltares plikter på samma sätt bäst hänförs till 13 kap. behålls för reglerna om god man. Eftersom något behov av nuvarande regleri 18 kap. 3 § inte längre kommer att finnas, kommer kapitlet enbart attinnehålla regler om gode män som förordnas i mer "traditionella"sammanhang (som ersättning för förmyndare vid sjukdom, kompetenskonflikt o.d. samlför att bevaka bortovarandes eller okänds rätt). Dessa regler kan görasförhållandevis enkla, eftersom nämnvärd risk för kolliderande rättshandlingarknappast kan förväntas i dessa fall. Tingsrätteninstämmer i huvudsak i utredningens bedömningar och tillstyr ker förslaget om avskaffande av iristitutet omyndigförklaring med samti digt inrättande av föreslaget förvaltarinstitut. Malmötingsrätt: Prop. Tingsrätten anser att förslagen i betänkandet är välövervägda och väl formulerade. Tingsrätten tillstyrker i huvudsak förslagenutom såvitt avser rösträtten. Denna fråga bör övervägas ytterligare. Förvaltarskap i stället för omyndigförklaring I och för sig hade det varit möjligt att reformera insfitutetomyndigförklaring på ett sådant sätt att det får samma rättsverkningar som detföreslagna förvaltarskapet. Vid förvaltning av egendom eller vid uppdrag attföreträda huvudmannen i rättsliga angelägenheter hade omyndigförklaringenkunnat anpassas till behovet i det särskilda fallet. Omyndigförklaringen hadeinte heller behövt inriktas på den enskildes person i större utsträckning änsom varit påkallat. Rösträtten hade slufiigen kunnat vara opåverkad av en omyndigförklaring. Någon saklig skillnad mellan ett pä detta sätt reformeratomyndigförklaringsinstitut och förvaltarskapet synes inte föreligga. Dennackdel med omyndigförklaringen som utredningen berör på s. 168 m och sominnebär atl den enskildes aktivitet kan vara avgörande för frågan om en omyndigförklaringskall tillgripas gäller väl också för del nya institutet förvaltarskap.Tingsrätten vill emellertid, om man bortser från förslaget i fråga omrösträtten som fingsrätten återkommer till, inte motsätta sig utredningensförslag om förvaltarskap. Tvärtom är det en slor fördel att ordet omyndigförklaringmed dess negafiva klang ersätts av ett mera neutralt begrepp. Förslagen i belänkandet innebär fortsatta ändringar ifråga om omyndighetsförklaringar, godmansförordnanden och därmedsammanhängande frågor och ansluter till lagstiftning på området.Inriktningen av utredningsförslaget överensstämmer i huvudsak även med delösningar, som valts i och . Det synes därförlämpligt att det påböriade reformarbetet fullföljes. Tingsrätten instämmer iutredningens bedömningar samt tillstyrker i och för sig förslaget. De föreslagna ändringarna förefaller emellertid onödigt omfattande.Det kan ifrågasättas om det åsyftade resultatet ej kan åstadkommas med betyd ligt färte ingrepp i . torde ha så slora likheter med det nu gällande systemet med omyndighetsförklaringar att den enda väsentliga skillnaden i praktiken blir att rösträttshindret avskaffas. Enligt tingsrättens uppfattning har såväl i direktiven som under utredningen betydelsen för den enskilde av rösträttens förlust överbeto- nals. Man bör i detla sammanhang ej heller bortse frän de mindre önskvär- 51 da följderna av förslagetatt ett ökat antal personer med grova förstånds- Prop. 1987/88:32 handikappkan i samband med val komma att utsättas för otillbörlig påverkan. Tingsrättenvill dock ej ifråga om rösträtten förorda någon annan lösning än denutredningen valt och avvisar med bestämdhet tanken att låta valmyndigheternafrån fall till fall avgöra om en person får rösta. Tingsrättenhar funnit utredningens betänkande och förslag väl ägnade att läggas till grundför fortsatta överväganden om en ändrad lagstiftning på ifrågavarande områdeoch har i huvudsak inget att erinra mot vad utredningen föreslagit.Tingsrätten vill likväl här något beröra de föreslagna grundläggandeändringarna i . Såsomframgår av utredningens undersökningar har användningen av omyndigförklaringsinstitutetkraftigt minskat lagändringar. Däremot har beslut om hävande avomyndigförklaring bUvit allt vanligare. Om denna utveckling finge fortsätta,skulle förmodligen omyndigförklaringsinstitulet om ett eller annat decenniumkomma mer eller mindre helt ur bmk. Utredningen har emellertid funnit detangeläget att inte avvakta detta och ansett att man i stället - så snart siggöra låter - bör avskaffa omyndigförklaringsinstitutet. Tingsrätten vill inteunderlåta att anmäla någon tveksamhet beträffande denna fräga. Omförslagen till nu berörda grundläggande ändringar i genomföres,föranleder detta ett stort antal andra lagändringar. Tingsrätten har inte haftmöjlighet att detaljgranska utredningsförslaget i dessa delar, men vill dockgöra några påpekanden beträffande ändringar som kan bli aktuella i föräldrabalkenoch räUegångsbalken. Denkritik som riktats mot institutet omyndigförklaring mofiverar att regelsystemetblir föremål för en översyn. Utredningens direktiv är så avfattade att det fömtsattsatt ett förslag lämnas som innebär att institutet omyndigförklaringförsvinner. Det främsta skälet härför är enligt direktiven att ävenomyndigförklarade bör ges rösträtt. () mening finns även andra skäl som talar för en reformering av reglerna. Främst gäller detta den omotiverade skillnaden ifråga om rättshandlingsförmåga mellan olika gmpper av förståndshandi- kappade som blivit följden av nuvarande praxis. Utredningenhar övervägt om det inte går att reformera omyndigförkla- Prop. 1987/88:32 ringsinstitutetsä att vissa rättsverkningar tas bort. Utredningens huvudförslag, införande avett förvaltarskap, innebär ju också en form av partiell omyndigförklaring.Huruvida man härigenom anser sig ha avskaffat omyndigförklaringarna eller inteblir därför närmast en terminologisk fråga. DV har dock inget att erinra motden av utredningen valda terminologin eller att ett s. k. förvaltarskap införesi stället för omyndigförklaringar. Datainspektionentillstyrker att omyndigförklaringsinstitutet avskaffas. Inspektionentillstyrker också förslaget om inrättande av ett förvaltarinstitut. Dock anserdatainspektionen att förvaltarförordnande bör meddelas bara om det är uppenbartatt ett godmansförordnande inte är tillräckitgt. Inspekfionen anser attöverförmyndare bör åläggas att undertätta tingsrätten om sina beslut om förvaltarförordnandenasomfattning. Detsynsätt som legat till gmnd för reformarbetena inom såväl sociallagstiftningensom hälso- och sjukvårdslagstiftningen och som präglat den nya lagen omsärskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. bör enligtsocialstyrelsens mening vara vägledande också vid en reformering avlagstiftningen om förmyndarskap och godmanskap. Utredningens förslag attjämsides med ett avskaffande av omyndighetsförklaringarna införa ett utbyggt godmanskap,kallat förvaltarskap, balanserar väl mellan samhällets intressen av atttillvarata alla människors erfarenheter, kunskaper och förmåga och atttillgodose människors behov av skydd och stöd. Det framlagda förslaget om ett förvaltarskapi förening med ett delvis ändrat godmansinstitut synes i allt väsenfiigt ha deförutsättningar som behövs för att omyndigförklarade, sjuka och handikappade sålångt möjligt får medverka i samhället under hänsynstagande till sinsjälvbestämmanderätt och sin integritet. Styrelsen ställer sig därför positivtill förslaget i denna del. Styrelsenanser det vara konsekvent och förtjänstfullt att utredningen i samband med sittförslag att avskaffa insfitutet omyndigförklaring även föreslagit atl upphävakopplingen mellan rösträtten och förvaltarinsfitutet. Socialstyrelsentillstyrker de rent språkliga förändringar som har vidta gits i ett flertal av de paragrafer som i sak ingår oförändrade i 10-20 kapitlen i (FB). Lagtexten sådan den utformats i dessa kapitel i FB överensstämmer med det enkla och klara språkbruk som man med fördel ser ersätta ett tungrott och föråldrat språkbmk. Innehållet i det nya 11 kapitlet i FB är väl disponerat. Det är lätt att arbeta med lagtexten genom rubriker, som i huvudsak anger de olika paragrafernas innehåll. Disposifionen i detta kapitel bidrar i hög grad till att synliggöra de gmnd- 53 läggande olikheternamellan det nya förvaltarinsfitutet och det delvis änd- Prop. 1987/88:32 radegodmanskapet. Medtillfredsställelse hälsar vi förslaget att avskaffa omyndigförklaringarna. Attomyndigförklara en person är uttryck för en föråldrad människosyn. Denöverensstämmer inte med vad som sägs i socialtjänst- och omsorgslagarna ommänniskors lika värde och om respekt för självbestämmande och integritet. Ettuttryck för detta förändrade synsätt, som är grunden för handikappolifiken,är att ingen till följd av sjukdom, hämmad förståndsutveckling, försvagathälsotillstånd eller liknande skall berövas den medborgerliga rätten att röstai allmänna val. Vi är även positiva till förslaget om förvaltarskap. Det ärinte lika stort ingrepp i den personliga integriteten som omyndigförklaring. I förmynderskapsutredningensdelbetänkande föreslås lagändringar som syftar till att avskaffa institutetomyndigförklaring och istället införa ett utbyggt godmansinstitut, kallat förvaltarskap.Vidare föreslås att det nuvarande godmansinstitutet behålls med vissaändringar. Enomyndigförklaring berör inte bara den ekonomiska rörelsefriheten utan begränsaräven den enskildes handlingsförmåga i andra fall. Den sociallagstiftning somtillkommit innehåller bestämmelser som skall tillgodose behovetav hjälp och skydd för personer som på grund av sjukdom e.d. inte kan ta handom sina ekonomiska och personliga angelägenheter. De möjligheter till hjälp ochskydd som erbjuds enligt socialtjänstlagen (1980:620) och lagen (1985:568) omsärskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. bör tillsammans medutredningens förslag om ett utbyggt godmansinstitut kunna ersätta de nuvarande förmynderskapensskyddsfunktion. tillstyrker därför i huvudsak förmynderskapsutredningensförslag att avskaffa institutet omyndigförklaring. På några punkter har dockverket funnit anledning att föreslå vissa justeringar. synpunkter bankinspektionen har att företräda fillstyrker inspektionenutredningens förslag. Utredningensförslag innebärande bl.a. avskaffande av omyndigförkla ringsinstitutet, införande av ett förvaltarskapsinsfitut (förstärkt godman skap) och ändringar i lagreglerna för god man medför, såvitt inspektionen kan överblicka, inte några viktigare förändringar inom området enskild 54 försäkringsverksamhet.Av utredningen framlagt förslag till följdändringar Prop. 1987/88:32 i 3kap. och 4 kap. försäkringsrörelselagen (1982:713) innebär endast en anpassningav lagen till utredningens huvudförslag om ändringar i . Avtalsom ingås mellan enskilda försäkringstagare och försäkringsbolag regleras i lag(1927:77) om försäkringsavtal och konsumentförsäkrings-lagen (1980:38). Dessalagar innehåller emellertid inte några bestämmelser innebärande att avtal kanförklaras ogiltiga på gmnd av att part varit omyndig eller slutit avtalet underinflytande av rubbad själsverksamhet. För sådana fall gäller vad som är stadgati , avtalslagen och 1924 ärs lag om verkan av avtal som slutitsunder inflytande av mbbad själsverksamhet. Inspektionenhar utifrån de synpunkter den har att beakta inget att erinra mot att de avutredningen framlagda förslagen genomförs. Kammarkollegiethar, sett från de intressen kollegiet har att bevaka, inte något att erinra motförslagen. Jagdelar utredningens syn på det nuvarande insfitutet omyndigförklaring. Enligtmin mening innebär förslaget i denna del en lämplig avvägning mellan å enasidan den enskildes krav på integritet och självbestämmande och ä andra sidanintresset av att omyndigförklaringens skyddsfunktioner inte går förlorade. Beträffandegodmanskap enligt 18 kap. 4 § har jag vid olika fillfällenframfört uppfattningen att den nuvarande regleringen inte i alla avseenden är invändningsfri.Vad jag har haft erinringar mot är framför allt att gällande bestämmelser intetar fillräcklig hänsyn till att huvudmannen har kvar sin rättsligahandlingsförmåga utan ger gode mannen vidsträckta formella befogenheter atthandla efter eget skön. Utredningens förslag innebär såvitt jag kan finna attde problem jag har haft anledning att uppmärksamma fält en tillfredsställandelösning. Jagfinner således att förslaget är väl ägnat att ligga till grund för lagstiftning. Domareförbundettillstyrker förslaget i den del som avser införandet av ett förvaltarskap. Förbundet har vissa synpunkter på rösträttsfrågan. Försla get att en rättshandling som en god man företagit inom ramen för förord nandet men utan samtycke från huvudmannen, med vissa undantag, inte blir bindande för huvudmannen avstyrks. Sverigesadvokatsamfund: Prop. Samfundetinstämmer i att det nuvarande institutet omyndigförklaring rymmer sådananackdelar att övervägande skäl talar för att avskaffa det institutet ochersätta det med en ordning som på ett mindre ingripande sätt tillgodoserbehovet av hjälp och skydd för personer vilka på grund av sjukdom c. dyl.saknar förmåga att själva ha hand om sina ekonomiska och personligaangelägenheter. Samfundet finner det föreslagna förvaltarinstitutet väl ägnatatt tillgodose det nämnda behovet utan att för den skull medföra de långtgåendeinskränkningar i den enskildes rättshandlingsförmåga som kännetecknar denuvarande omyndigförklaringarna. Samfundet fillstyrker därför utredningensförslag i denna del. Styrelsenfillstyrker det i delbetänkandet föreliggande förslaget om ändring i föräldrabalkenmed följande undantag. (Undantagen avser II kap. 5och 6 §§.) Förbundetdelar utredningens uppfattning att en omyndigförklaring får allvarligakonsekvenser för den som drabbas, genom att den omyndigförklarade berövas sinrättsliga handlingsförmåga i så gott som alla hänseenden. Ett avskaffande avomyndigförklaringsinstitutet kräver emellerfid att man på annat sätt fillgodoserbehovet av hjälp och skydd för personer som på gmnd av sjukdom eller dyliktsaknar förmåga att själva ta hand om sina angelägenheter. Det av utredningenföreslagna förvaltarskapet är enligt förbundets mening ett i allt väsentligtlämpligt sätt att skydda dessa intressen. Förbundetanser att utredningen närmare kunde ha diskuterat konsekvenserna för t. ex. senildementapatienter i långfidssjukvården liksom för psykiskt utvecklingsstörda av ettslopande av omyndigförklaringsinsfitu-tet. Landstingsförbundethar i övrigt, utifrån de intressen förbundet i första hand har att tillgodose,ingen invändning mot förslagen i betänkandet. Förbundet vill dock påpeka attutredningen synes ha förbisett att åven 10 § 2 p. allmänna läkarinstmktionen(1963:341) innehåller bestämmelser som avser omyndigförklaring och som alltsäbör ändras som en följd av lagförslaget. Utredningenföreslår att omyndigförklaringsinsfitutet helt avskaffas och att det iställetinföres ett utbyggt godmansinstitut, kallat förvaltarskap. skall - med vissa justeringar finnas kvar. kan bedöma berör de ovannämnda förändringarna inte på något sättbankverksamheten. Förbundet har inget att erinra mot att förslaget genomförs. Omdet nuvarande godmansinstitutet och institutet omyndigförklaring skall reformeraspå sätt utredningen föreslagit bör, enligt bankföreningen, tredje man på ettbättre sätt än utredningen föreslagit tillförsäkras dels säkerhet i fråga omrättsverkan av rättshandlingar som ingås med personer som omfattas av systemetdels möjlighet att få informafion om förvaltarförordnanden. Förslaget bördärför kompletteras enligt följande. Närdet gäller god man anser bankföreningen att dennes behörighet att företarättshandling för huvudmannens räkning i förmögenhetsrättsliga frågor skalldokumenteras i en skriftlig fullmakt. Ett samtycke från förvaltaren, när frågaär om förvaltarskap, för huvudmannen att företa egna rättshandlingar börlikaledes dokumenteras i skriftlig fonm. För att ge bankerna en rimligmöjlighet att informera sig om förekomsten av ett förvaltarskap till undvikandeav ogiltiga avtal bör uppgifter om förvaltarskap få ingå i kreditupplysning. vissa detaljsynpunkter på lagstiftningen. Iförhållande till nuvarande regler om rättsverkningarna av omyndigsrättshandlingar medför förslaget en betydande osäkerhet om vad som rent faktisktkommer att gälla härvidlag i olika situationer. anser det varaav största vikt att de föreslagna reglerna kompletteras på sådant sätt attdenna osäkerhet i möjligaste mån kan elimineras. Möjligheten att fåinformation om förvaltarförordnanden bör dessutom förbättras i förhållande tillutredningens förslag. (föreningen) anser sig ej ha anledning att ta ställning fillfrågan om omyndigförklaring som rösträtlshinder. Närdet gäller förslagen i övrigt vill föreningen anföra följande. Föreningenkan väl förstå de sociala skäl som åberopas till stöd för avskaffandet av institutet omyndigförklaring. Föreningen ställer sig emel lertid tveksam till om det är möjligt av skäl som framgår av det följande. Enligt förslaget skall ordet omyndig alltjämt kvarstå i (FB) men betyda enbart underårig. Föreningen anser det emellertid logiskt att, 57 om utredningens förslagförverkligas, ordet omyndig i FB ersätts med just Prop. 1987/88:32 ordet underårig. Föreningenanser sålunda - med bortseende från frågan om allmän rösträtt samt valbarhettill riksdag och kommun m. m. att utredningens förslag i övriga delar börgöras till föremål för fortsatt utredningsarbete. FöreningenSveriges Överförmyndare tillstyrker utredningens förslag att omyndigförklaringskall avskaffas och att institutet förvaltarskap införes. Föreningen har dockuppfattningen att förvaltarskap bör kunna anordnas utan att det först skallprövas om det är tillräckligt med godmanskap. Den föreslagnaskadeståndsskyldigheten för gode mannen som inte samråder med sin huvudman,anser föreningen vara alltför långtgående. Genomförs förslaget torde dettamedföra svårigheter när det gäller rekrytering av gode män i fortsättningen. Utredningensförslag att inte beslut om förvaltarskap skall registreras ställer sigföreningen tveksam till. Förslaget att omyndigförklaringsinstitulet skallupphöra helt och hållet fillstyr-kes. Övergångsperioden omett år för omprövningen av de provisoriska förvallarskapen torde behövaförlängas eller kräva resursförstärkning för överförmyndarna. Den i 16 kap. 2 §föräldrabalken föreslagna regeln att gode män och förvaltare skall ingivaförteckning från inskrivning bör kunna ändras fill en månad.Därigenom kommer såväl förmyndare som gode män och förvaltare att likställas ifråga om tiden för avgivande av förteckning. tillstyrker förmynderskapsutredningens förslag attinstitutet omyndigförklaring avskaffas och ersattes med ett nytt förvaltarinstitut.Det föreslagna förvaltarskapet synes tillgodose det behov av hjälp och skyddsom finnes hos personer som på gmnd av sjukdom m. m. saknar förmåga atttillvarataga sina egna intressen. Nämnden anser emellertid att utredningensförslag kan komma att begränsa möjligheterna att anordna förvaltarskap, ochföreslår därför att förvaltarskap skall kunna anordnas utan prövning av om detär tillräckligt med god man. Utredningensförslag om skadeståndsskyldighet för gode män, som inte inhämtar huvudmannenssamtycke där det är möjligt, kan få till följd att rekryteringen av gode mänförsväras. tillstyrker förslaget att omyndigförkla ring avskaffas samt att institutet förvaltarskap införes. har emellertid följande principiella invändningar mot förslaget. Nämndenanser, att förvaltarskap bör kunna anordnas direkt utan alt Prop. 1987/88:32 manförst prövat godmanskap. Nämnden anser vidare att skadeständsskyldigheten förgode mannen, om samtycke icke föreligger, är alltför långtgående. Nämndenanser ocksä, att registrering av förvaltarskap bör ske centralt och icke enbartgenom annonsering i Post- och .