prop · GB033 · 1987-12-31 00:00:00 — Redaren skall även i övrigt ta hänsyn till enarbetstagares särskilda förutsättningar för arbetet. Vad som sägs i första stycket om redaren gäller även annanarbetsgivare åt den som utför fartygsarbele. När fartygsarbele skall utföras med användande avpersonlig skyddsutrustning, svarar redaren för att lämplig sådan utrustningtillhandahälls, om inle nägon annan arbetsgivare, hos vilken arbetstagaren äranställd, har åtagit sig detta ansvar. Motsvarighet till första och andra styckena finns i 9 kap.4 § sjösäkerhetslagen, 3 kap. 3 § arbetsmiljölagen öch 3 kap. 14 §utredningsförslaget. Paragrafen rör de viktiga frågorna om arbetsgivarensskyldighet atl introducera och instruera arbetstagarna och atl förvissa sig omalt de har Endasl redaren och andra arbetsgivare har angetts Prop.1987/88:3 som ansvariga i paragrafen. De kan sedan pä lämpligt sätt delegerasitt ansvar. Vatje arbetsgivare svarar för sina anställda. Itredje stycket fastslås, efter mönster frän 2 kap. 7§ andra meningenarbetsmiljölagen (jfr 3 kap. 14 § andra stycket utredningsförslaget) attpersonlig skyddsutrustning skall tillhandahållas genom redarens försorg, ominte någon annan arbetsgivare har åtagit sig detta ansvar. Redarenoch andra arbetsgivare som driver verksamhel pä samma fartyg skallsamråda och gemensamt verka för all ästadkomma tillfredsställandeskyddsförhällanden på fartyget. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 5 § första stycket sjösäkerhetslagen, 3 kap. 6§arbetsmiljölagen och 3 kap. 19 § utredningsförslaget. Paragrafen uttryckerprincipen om samråd och samverkan mellan arbetsgivarna när de driververksamhet på samma fartyg. Sjösäkerhelslagens ordalydelse har ändrats så attändamålet för de gemensamma ansträngningarna anges vara tillfredsställandeskyddsförhällanden. Därmed uppnås överensstämmelse med arbelsmiljölagensuttryckssätt. Redarenär ansvarig för samordning av åtgärder till skydd mot ohälsa och olycksfall påelt fartyg som är gemensamt arbetsställe för flera arbetsgivares anställda. Omett fartyg har tagits in pä eft varv i , vilar ansvaret i stället på denarbetsgivare som svarar för varvsdriften. Om del finns särskilda skäl, fär denmyndighet som regeringen bestämmer medge atl ansvaret överlåts på redaren. Ifråga om elt fartyg i svensk hamn vilar ansvaret för sädan samordning avskyddsåtgärder som påkallas av all fartyget är under lastning eller lossning päden arbetsgivare som är ansvarig för detta arbete. Ansvaret kan överiålas tillredaren. Densom har ansvar enligt denna paragraf skall se till att skyddsåtgärderna påfartyget samordnas. Övriga arbetsgivare och de som arbetar på fartyget ellerannars för fartygets räkning skall följa de anvisningar som han lämnar i dellasyfte. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 5§ andra-femte styckena sjösäkerhetslagen och 3 kap. 20 §utredningsförslaget. En liknande bestämmelse finns i 3 kap. 7§arbetsmiljölagen. Jämfört med de angivna bestämmelserna i sjösäkerhelslagen hargjorts den ändringen i sista stycket atl allt fartygsarbele omfattas. Befälhavarenskall se till att kost och vatten i tillräcklig mängd och av fullgodbeskaffenhet medförs på fartyget. Han skall även ha uppsikt över bostads- ochhälsovärdsförhållandena ombord. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 13 § sjösäkerhetslagen och 3 kap. 16 § utredningsförslaget. Bestämmelsernaskall ses i samband med 6 kap. 7-9§§ med deras materiella innehåll. I den nuaktuella paragrafen konstate-6 1987/88. rasalt det ytterst är befälhavaren som har ansvaret för aft de bestämmel- Prop. 1987/88:3 serna följs, lät vara att under numera rådande förhållandenbefälhavarens möjligheter att sörja för provianlering och hälsovård ofta ärbegränsade. Vägverkethar föreslagit atl bestämmelsen inte skall gälla för fartyg. Jag färi denna fråga hänvisa till vad jag anfört i anslutning till 6 kap. 7och9§§. Desom utför fartygsarbele skall medverka till alt åstadkomma en tillfredsställandearbetsmiljö. De skall följa givna föreskrifter samt använda deskyddsanordningar och iaktta den försiktighet i övrigt som behövs för atlförebygga ohälsa och olycksfall. Bestämmelserna,som i det remitterade förslaget togs upp som första stycke i 9§, skall jämförasmed 9 kap. 4§ andrastycket sjösäkerhetslagen, 3 kap. 4§ första stycketarbetsmiljölagen och 3 kap. 17 § första stycket utredningsförslaget. Idenna paragraf, liksom i den följande, avhandlas arbetslagarnas åligganden närdet gäller alt åstadkomma en tillfredsställande arbetsmiljö. Utredningen harföreslagit all den inledande meningen, söm hämtats från arbetsmiljölagensmotsvarande lagrum, skall utelämnas. Jag finner dock inte anledning alt i dettahänseende avvika frän arbelsmiljölagens reglering. Andrameningen har utformats i nära anslutning lill andra meningen i del nämndalagrummet i arbetsmiljölagen. Enligl motiven (prop. 1976/77:149 s. 259)innefaftas i den bestämmelsen aft arbetstagare är skyldiga all användaföreskriven skyddsutrustning och atl värda utrustningen. Utredningen harföreslagit en utföriigare skrivning men jag anser att man inle heller här börgå ifrån den ordalydelse som används i arbelsmiljölagen. Omen arbetstagare finner att ett visst arbete innebär omedelbar och allvarligfara för liv eller hälsa, skall han underrätta en ansvarig arbetsledareeller ett skyddsombud.. Arbetslagaren är fri frän ersättningsskyldighet förskada till följd av att han underlåter att utföra arbete i avvaktan pä beskedom det skall fortsättas. Paragrafensaknar motsvarighet i sjösäkerhelslagen. Den skall jämföras med 3 kap. 4 §andra stycket arbetsmiljölagen och 3 kap. 17 § andra stycketutredningsförslaget. Bestämmelsen hänger nära samman med rätten för skyddsombudatl i vissa fall avbryta arbete (se 9 kap. 7§). I förevarande lag bör man dockhellre tala om ansvarig arbetsledare - till vilka också befälhavaren räknas -än om företrädare för arbetsgivaren. Vadsom sägs i detta kapitel skall iakttas i tillämpliga delar även när enarbetsgivare utför arbete själv. Delsamma gäller när någon ensam eller när tvåeller flera för gemensam räkning yrkesmässigt driver verksamhet ulan atl hanägon arbetstagare anställd. Paragrafen motsvarar 9kap. 5§ sjätte stycket sjösäkerhelslagen, 3 kap. Prop. 1987/88:3 5 § förstastycket arbetsmiljölagen och 3 kap. 18 § utredningsförslaget. Densom för användning pä fartyg tillverkar, importerar, överlåter eller uppläteren maskin, ett redskap, en skyddsutrustning eller någon, annan tekniskanordning skall se till att anordningen erbjuder betryggande säkerhet molohälsa och olycksfall, när den avlämnas för alt tas i bruk eller ställs . utlill försäljning eller i reklamsyfte. De anvisningar som behövs för anordningensmontering, användning och skötsel skall följa med vid avlämnandet. Anordningenskall vara tydligt märkt med de uppgifter som är av belydelse för atl förebyggaohälsa och olycksfall. Paragrafenmotsvaras i sjösäkerhetslagen av en hänvisning i 9 kap. 6 § lillarbelsmiljölagen. Den bestämmelse där som närmast är aktuell är 3 kap. 8 §. Iutredningsförslaget motsvaras paragrafen av 3 kap. 21 §. Förslagettill ändring il kap. 3§ arbetsmiljölagen innebär att den lagen inle blirtillämplig pä nägon form av fartygsarbete. För att täcka den lucka som annarsskulle uppstä har en motsvarighet till 3 kap. 8§ arbetsmiljölagen tagits medäven i fartygssäkerhetslagen med tillägget att tillverkningen e. d. skall avseanvändning pä fartyg. Det är för all nämna elt exempel länkbart alttillverkningen avser en anordning som inte är avsedd alt komma till marinanvändning men att någon annan senare upplåter ell exemplar av, anordningen föranvändning på ett visst fartyg. Tillverkarens ansvar skall dä bedömas enligtarbetsmiljölagen, medan upplätarens ansvar bedöms enliglfarlygssäkerhetslagen. Bestämmelsernai paragrafen befriar inte redaren eller andra som är ansvariga enligl någonannan bestämmelse från därigenom ålagt ansvar. Densom för användning pä fartyg tillverkar, importerar eller överlåter etl ämnesom vid sädan användning kan föranleda ohälsa eller olycksfall skall vidta deåtgärder som behövs för att hindra eller motverka att ämnets användning innebärrisk från skyddssynpunkt. När ämnet avlämnas för att tas i bruk skall deanvisningar följa med som behövs för hanteringen. Ämnet eller förpackning, kärleller liknande, som det förvaras i, skall vara tydligt märkt med de uppgiftersom är av betydelse för att förebygga ohälsa och olycksfall. Paragrafen,som motsvarar 3 kap. 22 § utredningsförslaget, har inte någon motsvarighet isjösäkerhetslagen. Förebild är 3 kap. 9§ arbetsmiljölagen. De skäl som anförtsvid 11 § gäller på motsvarande sätl för denna paragraf. Densom installerar en anordning som avses i 11 § på ett,fartyg skall se till attbehövliga skyddsanordningar sätts upp och atl i övrigt behövliga skyddsåtgärderblir vidtagna. Paragrafenmotsvaras i utredningsförslaget av 3 kap. 23 § men i sjösäker helslagen endasl av hänvisningen i 9 kap. 6 § till arbetsmiljölagen. miljölagen finnsmotsvarande bestämmelse i 3 kap. 10§. De skäl som Prop. 1987/88:3 anförtsvid 11 § gäller på motsvarande sätt för den nu aktuella paragrafen. Bestämmelserna i deltakapitel gäller utom i fråga om 9§ inle utländska fartyg i vidare män änregeringen föreskriver det. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 20 § sjösäkerhetslagen och 3 kap. 31 § utredningsförslaget. Idet till lagrådet remitterade förslaget föreskrevs i förevarande paragrafbelräffande samtliga tidigare paragrafer i kapitlet att de inte skulle gällautländska fartyg i vidare mån än regeringen föreskrev det. Lagrådet har påpekatatt det bland kapitlets bestämmelser finns en av civilrältslig natur nämligenregeln i 9 § om arbetstagares frihet från ersättningsskyldighet vidunderlåtenhet atl ulföra farligt arbete. Eftersom regeringsformen inte medgeratt tillämpligheten av en sådan bestämmelse görs beroende av regeringensförordnande, har lagrådet ifrågasatt om inte bestämmelserna i 9 § direkl i lagkan förklaras gälla också utländska fartyg. Jagdelar lagrådets uppfattning. Paragrafen har avfattats i enlighet med avlagrådet föreslagen lydelse. Frågan i vad mån lagen över huvud taget ärtillämplig på ulländska fartyg framgår av 1 kap. 1 §. Bémyndiganden att meddela föreskrifter om arbetsmiljön Arbetsmiljölagenär en ramlag, vars närmare innehåll bestäms av verksläl-lighetsföreskriftertill lagen. Arbetsmiljölagens tredje kapitel innehåller i 1218§§ en seriebémyndiganden för regeringen eller, efter regeringens bestämmande,arbetarskyddsstyrelsen att utfärda föreskrifter i särskilda hänseenden.Bemyndigandenas främsta ändamål har i förarbetena lill arbetsmiljölagenangivits vara att skapa en ordning som ger tillfälle till förhandsbedömning ivarje läge då åtgärder i en viss etapp av planeringsprocessen kan bli styrandeför möjligheterna att forma arbetsmiljön i ell senare skede. Sjösäkerhetslagensaknar, med obetydliga undanlag, motsvarigheter till dessa bémyndiganden.Sädana bestämmelser är dock påkallade ocksä i fråga om sjöfarten. De har härplacerats i ett eget kapitel efter de båda kapitlen med materiella regler om arbetsmiljön. Fören utförlig redogörelse för motiven till bestämmelserna får jag hänvisa fillprop. 1976/77:149 s. 272-300. Idet till lagrådet remitterade förslaget innehöll 8 kap. 9§ en bestämmelseenligt vilken tillämpningen av övriga bestämmelser i kapitlet pä utländskafartyg gjordes beroende av regeringens förordnande. Efter påpekande frånlagrådet har denna bestämmelse i propositionen utgått som överflödig. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligareföreskrifter om arbetsmiljöns beskaffenhei och om allmänna skyldigheteri fräga om arbetsmiljön. I förordningen (1965:908)om säkerheten pä fartyg och i föreskrifter Prop. 1987/88:3 utfärdade avsjöfartsverket finns detaljerade regler bl. a. om arbetsmiljöns beskaffenhei.Dessa föreskrifter torde ha utfärdats med slöd av 11 kap. 4 §sjösäkerhetslagen. Förevarande paragraf ger erforderligt bemyndigande att äveni fortsättningen meddela sådana föreskrifter. Omdet i fräga om fartygsarbete behövs frän skyddssynpunkt, får regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer föreskriva 1. atlen arbetsprocess eller en arbetsmetod får användas endasl efter tillstånd, 2. alt en anordning som avses i 7kap. 11 § endast efter godkännande fär användas eller avlämnas för att tas ibruk, varvid särskilda villkor får uppställas som förutsättning förgodkännandet, 3. att ett ämne som avses i 7 kap.12 § får användas endast efter godkännande eller under iakttagande avsärskilda villkor. Elttillstånd eller ett godkännande kan förenas med villkor för användningen. Ianslutning lill etl godkännande som avses i första stycket 2 fär faststäl- las krav på alt monterings- och bruksanvisning skall följa med när en anordningavlämnas för alt tas i bruk. Ävenutan samband med en föreskrift enligt första stycket fär i den ordning somanges där föreskrivas om kontroll, provning och fortlöpande lillsyn vidanvändning av en anordning som avses där saml om undersökning av dearbetshygieniska förhållandena i visst slag av verksamhet. Paragrafenmotsvarar 3 kap. 12 § arbetsmiljölagen och 3 kap. 24 § utredningsförslaget. Bestämmelsernai första stycket 1 och andra stycket gör det möjligl att med avseende på visstslag av riskfylld verksamhet föreskriva tillståndstväng innan en arbetsprocesseller en arbetsmetod las i bruk och all i lillständsbeslutet ange de villkorsom skall gälla. Med arbetsprocess avses en del av ett produktionsförlopp somutförs med hjälp av ell system av tekniska anordningar. Begreppet arbetsmetodtäcker samspelet mellan flera olika komponenter eller aktiviteter päarbetsplatsen. Härvid kan även innefattas vissa arbetsorganisatoriska frågor. Nägonmotsvarighet till arbetsmiljölagens regel om möjlighet till till-ständstvångför anläggningar har inte tagils upp i fartygssäkerhetslagen. Iarbetsmiljölagen innefattar detta uttryck arbetslokal med inredning ochutrustning liksom samtliga komponenter i en verksamhet som bedrivs i det friaoch detta kan inle ulan vidare tillämpas på fartygsförhällanden. Enliglförsta stycket 2 kan föreskrifter meddelas om obligatorisk förprövning avtekniska anordningar av olika slag. Som förutsättning för godkännande kanfastställas villkor. Härmed avses villkor som skall prövas vid officiellkontroll. Ett godkännande kan enligt andra stycket förses med villkor föranvändningen. enligt första stycket 2 kan innebära förbud mol såväl överlätelseoch upplåtelse som användning av en leknisk anordning som inte är godkänd. Medanvändning avses varje slag av hantering i fartygsarbele, således äventransport och förvaring. I vad föreskriften riktas mot överlåtelse ochupplåtelse inbegrips varje överlåtelse och upplåtelse av en leknisk anordning som kananvändas yrkesmässigt. En föreskrift kan avse Prop. 1987/88:3 enbartöverlätare eller enbart brukare eller endast en viss grupp, t.ex. arbetsgivare,av dessa kategorier. Del är viktigt att det tydligt framgär av föreskriften motvilka grupper den riktar sig. om krav på godkännande enligl första stycket 2 kan utformasanfingen som etl typgodkännandekrav eller som ett krav på godkännande vidindividuell kontroll innan anordningen avlämnas eller las i bmk. En särskildföreskrift om typgodkännande torde ofta fä kompletteras med en föreskrift ommärkning som visar att anordningen har litförts i enlighet med uppställda krav.En föreskrift om märkning kan meddelas med slöd av 3§. om obligatoriskt typgodkännande bör ange grundläggande krav påegenskaper eller funktion som är av betydelse frän skyddssynpunkt. Meradetaljerade regler om dimensioner eller andra egenskaper som kan fordras ifräga om en viss anordning för all den skall uppfylla dessa krav bör undvikas ien föreskrift om typgodkännande. Föreskriften kan annars fä en hämmande effektpä den tekniska ulvecklingen, hindra förbättringar och begränsa en önskvärdkonkurrens. Däremot bör lill en lypgodkännandeföreskrift kunna knytasprovningsbeslämmelser som ställer detaljerade krav. Elttypgodkännande bör inte utan översyn fä kvarstå . Villkorsom enligt första stycket 2 anges som förutsättning för godkännande kan avsebl. a. tillverkningskontroll, tillverkningsmetod, materialbeskaffenhet ellerkunnighet hos tillverkaren. Prövningen av om sådana villkor är uppfyllda fårske i samband med atl godkännande söks. Påföljd för underiåtenhet att uppfyllavillkoren kan sålunda bli atl godkännande vägras. d. bör kunna föreskrivas i anslutning lill krav på godkännande vare sig delgäller typgodkännande eller individuell konlroll. Fastställandeav krav på monterings- eller bruksanvisning enligt tredje stycket förutsättsske först i samband med godkännande. Villkorför användningen kan avse 1. ex, maximilast vid användning av godkänd kraneller högsta tryck vid användning av godkänt tryckkärl. Villkor bör också kunnagälla instmktionskrav, kompetenskrav e.d. Användning i strid mot fastställdavillkor kan i sådana fall sälla förutsättningarna för ell godkännande ur spel.Detta kan för alt nämna ytterligare några exempel också vara fallet om enroterande slipskiva körs med för högt varvtal, om underhällsarbete utförs pämaskiner som inle har säkrats mol start på betryggande sätt, om svetsningutförs med godkänd utrustning men i strid mot fastställda villkor etc. Även isådana avseenden kan alltså villkor för användningen behöva fastställas. Iförsta stycket 3 ges bemyndigande alt föreskriva krav pä godkännande somförutsättning för atl ett ämne, som kan föranleda ohälsa eller olycksfall,skall fä användas. Somjag har redogjort för har asbesikommissionen föreslagit att det under arbetet med en ny lag om säkerheten på fartyg övervägs alt införa en straffsanktion för brott mot de av utarbetade 86 Den nu föreslagna bestämmelsen ger be- Prop. 1987/88:3 myndigande alt utfärda regler om hantering av asbest vid bl.a. lastning. Dessa regler bör, som jag skall återkomma till, bli slraffsanktionera de. ' Ifråga om farliga ämnen gäller enligl första stycket 3 att villkor föranvändningen kan föreskrivas separat. Enligl andra slyckel kan villkor föranvändningen anges även vid godkännandeprövningen. Villkor för användningen avfarliga ämnen kan avse specificerade krav på ventilation, hygieniskaanordningar, personlig skyddsutrustning, medverkan av en person med särskildsakkunskap, visst arbetsförfarande m. m. Föreskrifterenligl 2 § första stycket 1 kan utformas som krav på konlroll innan bl.a. enarbetsprocess eller en arbetsmetod vari används vissa kemiska produkter tas ibruk. Med stöd av första stycket 3 kan å andra sidan med godkännande av en visskemisk produkt förknippas villkor om en viss arbetsprocess eller arbetsmetod.Vilken typ av förfarande som bör väljas är avhängigt av om tyngdpunkten liggeri prövningen av arbetsprocessen eller arbetsmetoden eller i prövningen av denkemiska produkten. Det kan också bero pä hur prövningen bör ulföras. Enligtparagrafens andra stycke kan som nämnts ett tillstånd eller elt godkännandeförenas med villkor. Tredje stycket ger möjlighet att i anslutning till etlgodkännande fastställa krav pä att en monterings- eller bruksanvisning skallmedfölja en anordning när den avlämnas för alt tas i bruk. EnligtparagrafensflrJe stycke kan bl.a. föreskrivas atl tekniska anordningar avvisst slag vid användningen skall kontrolleras, provas eller fortlöpandetillses. Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva 1. atl en anordning som avses i 7kap. 11 § skall ha en skylt eller annan märkning, som upptar tillverkarens namneller någon annan uppgift om anordningen, 2. atl etl ämne som avses i 7 kap.12 § eller en förpackning, etl käri eller liknande, som ämnet förvaras i, skallvara märkt vid användningen, 3. atl en förteckning skall förasöver dessa anordningar eller ämnen. Isamma ordning fär meddelas föreskrifter i fråga om installation av visst slagav anordning som avses i 7 kap. 11 §. Paragrafenmotsvarar 3 kap. 13 § arbetsmiljölagen och 3 kap. 25 § utredningsförslaget. Förstastycket I avser ett bemyndigande alt meddela märkningsföreskrifter beträffandetekniska anordningar. Avsikten är att sädana föreskrif ler skall kunna meddelassåväl med som ulan samband med föreskrifter som innehåller godkännandekravenligt 2 § första stycket 2. kan avse märkningsplikt vidbåde avlämnande och brukande. Ipunkt 2 ges bemyndigande atl meddela föreskrifter i fräga om märkning av etlfarligt ämne. En sädan föreskrift kan avse endast brukare. Förstaslyckel 3 avser bemyndigande all meddela föreskrifter om förande avförteckning över vissa slag av tekniska anordningar eller fariiga ämnen. Enliglparagrafens andra stycke skall föreskrifter kunna meddelas även i 87 frågaom installation av tekniska anordningar. Ärdel av särskild belydelse från skyddssynpunkt, får regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer föreskriva förbud att i fartygsarbeleanvända en arbetsprocess, en arbetsmetod, en anordning som avses i 7 kap. 11 §eller etl ämne som avses i 7 kap. 12 §. Paragrafen,som motsvarar 3 kap. 14 § arbetsmiljölagen och 3 kap. 26 § utredningsförslaget,innehåller bemyndigande alt förbjuda användning av visst slag av arbetsprocess,arbetsmetod, teknisk anordning eller farligt ämne. Sjöfartsverkethar ifrågasatt huruvida bestämmelsen läcker t. ex. last-hantering eller arbeteni anslutning till lastning. Enligt min uppfattning täcker den allt slag avfartygsarbele, således även lasthanlering. Omelt visst slag av fartygsarbele innebär risk för ohälsa eller olycksfall, fårregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva omskyldighet att föranstalta om läkarundersökning av dem som sysselsätts ellerskall sysselsättas i arbetet. får ocksä meddelas om förbud att tillarbetet anlita den som vid läkarundersökning har företett någon sjukligheteller svaghet som gör honom särskilt mottaglig för en sådan risk. Paragrafenmotsvarar 3 kap. 15 § arbelsmiljölagen och 3 kap. 27 § utredningsförslaget.Som exempel på fall där föreskrifter med stöd av paragrafen kan behövas kannämnas kemikalietankfartyg och bilfärjornas bildäck med därmed förbundnahälsorisker. Idet till lagrådet remitterade förslaget hade paragrafens första mening följandelydelse: "Om elt visst slag av fartygsarbete innebär risk för ohälsa ellerolycksfall, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerföreskriva om läkarundersökning av dem som sysselsätts eller skall sysselsättasi arbetet." Lagrådethar i anslutning fill paragrafen uttalat följande: Enligtremissförslaget bemyndigas regeringen och myndighet som regeringen bestämmeratt föreskriva om läkarundersökning av dem som sysselsätts eller skallsysselsättas i fartygsarbete som innebär risk för ohälsa eller olycksfall.Bemyndigandet gäller i och för sig ell ämne som är delegerings-bart enligl 8kap. 7 § RF. Av 2 kap. RF följer emellertid att föreskrifter som begränsarvissa rättigheter likväl fär meddelas endasl genom lag. En av dessa rättigheterär det i 2 kap. 6§ uppställda skyddet för enskilda genlemot del allmänna motpåtvingat kroppsligt ingrepp. Medkroppsligt ingrepp enligt nämnda grundlagsbud torde avses ävenläkarundersökning (se l.ex. 1975/76:209 s. 147). Det är däremot tveksamt,om sådan läkarundersökning som åsyftas i förevarande 5 § skall anses varapåtvingad. överträdelseav en föreskrift som har meddelats med stöd av 8 kap. 5 § är belagd med bötesstraff i 12 kap. 3 § 8. Innebörden härav har inle belysts i remissprolokollet. Lydelsen av 8 kap. 5 § första meningen kan ge intryck av atl straffsanktionen riktar sig mot en arbetstagare som inte efterkommer en föreskrift om läkarundersökning. Förarbetena till 3 kap. 15 § arbels miljölagen (jfr straffbestämmelsen i 8 kap. 2 § andra stycket 2 samma lag), I vilken paragraf har stått modell för 8 kap. 5 § förslaget tillfartygssäkerhets- lag, ger emellertid vidhanden att föreskrifterna om läkarundersökning Prop. 1987/88:3 och därmedockså anknytande slraffsankfion avses rikta sig enbart mol arbetsgivaren ochsåledes ålägger denne all se till att angivna läkarundersökningar avarbetstagarna kommer till stånd (prop. 1976/77:149 s. 297).