prop · GB03100 · 1987-12-31 00:00:00 — SAV måste aktivt medverka till en uppbyggnad avarbetsgivarkompetensen hos myndigheterna. I SAV:s uppgifter ingår också atlulveckla och samordna den statliga arbetsgivarpolitiken. Enligt min meningligger den av SAV föreslagna inriktningen av verksamheten väl i linje med somkrävs för atl SAV skall kunna fullgöra dessa uppgifter. Jag föreslår därför attförslaget läggs lill grund för en treårig budgetram för SAV perioden1988/89-1990/91. Del främsta målet för den statliga arbetsgivarpolitikenskall vara alt möjliggöra en effektiv verksamhet i statsförvaltningen. SAVskall därför enligt min mening ulveckla och redovisametoder avseende följande frågor, - Inom del statliga områdel finnsfortfarande problem med personalförsörjningen, SAV skall - med utgångspunkt ide målsättningar som lagts fast av (prop, 1984/85:219, AU 1985/86:6,rskr, 48) utveckla instrument för en bättre personalförsörjning. Sådanainstrument bör vara ett mer flexibelt och marknadsanpassat statligt lönesystem,en mer decentraliserad förhandlingsordning, förbättrade rekryteringsålgärder,rörlighetsslimulerande åtgärder och personalutvecklande ålgärder, - Inslagen avproduktivitetsrelaterade löner är begränsade inom statsförvaltningen, SAVskall verka för en mer generell tillämpning av löneförmåner som har sambandmed produktivitetsutvecklingen i statsförvaltningen. En utgångspunkt bördärvid vara all delar av rationaliseringsvinster skall kunna återföras fill deanställda. - Möjligheterna alt med hjälp avlönestatistiken för anställda inom statsförvaltningen jämföra lönenivåer ochlöneutveckling för olika typer av befallningar,arbetsuppgifter och arbetsförhållanden är begränsade. 1987/88:100dana jämförelser är vikliga hjälpmedel vid den lokala lönesättningen. 9 SAV skall utarbeta metoder för atl möjliggöra jämförelser inom denstatliga sektorn och med andra arbelsmarknadssektorer. - Lönestatistikenför statsanställda visar på skillnader mellan avtalade och faktiska lönenivå- resp, kostnadsökningar, SAV skall närmare klarläggaorsakerna till dessa skillnader.Syftet skall vara alt sä långt som möjligt beräkna avtalsmässigakostnader, - Metoderna för kostnadsberäkningar avanställningsförmåner har utvecklats . SAV skall vidareutvecklametoder för beräkning av kostnaderpå kort och lång sikl för löneförändringar och förändringar av allmänna ansläHningsvillkor, t, ex,pensionsvillkor, semester-förmåneroch arbetstid. Arbelet skall syfta lill alt förbättra underlaget inför förhandlingaroch inför budgetarbetet i statsförvaltningen. SAV skall också mér systematisktfölja upp de ekonomiska konsekvenserna av avtal som träffats. När det gällermetoder för kostnadsberäkningar inompensionsområdel skall SAV samråda med statens löne- och pensionsverk. - SAV skall utarbeta modeller för tillämpning avalternativa löneformer, som inlebaseras på löneplanssystem. En utgångspunkt skall därvid vara atl enstörre del av löneökningsutrymmet fördelas lokalt. Den centrala arbetsgivarfunktionen är idaguppdelad pä ett flertal myndigheter.Statens arbetsmarknadsnämnd arbetar bl, a. med frågor som sammanhänger medpersonalförsörjningen inom statsförvaltningen. Statens löne- och pensionsverk svarar för bl.a.administration av det statliga pensionssystemet.Även inom statens insfitut för . personalutveckling, statskontoret ochriksrevisionsverkel handläggs uppgifter som påverkar den statligaarbetsgivarrollen. Enligt min uppfattning måste den centralaarbelsgivarfunktonen samordnas bättre. Samarbetet mellan de myndigheter somhandlägger frågor av betydelse förstatens roll som arbetsgivare måste utvecklas. Vissa organisatoriskaförändringar bör också övervägas. I första hand bör de frågor som har direktbetydelse för den statliga personalförsörjningen samordnas. Jag föreslårdärför, efter samråd med chefen förcivildepartementet, all förulsåtlningarna att inordna dessa frågor i SAV:s verksamhet närmare studeras, SAVskulle därmed få bättre förutsättningar att verka för en väl fungerandepersonalförsörjning inom staten. Detta bör ske genom att SAV inriktar sin verksamhet mot de åtgärder somjag nämnt i del föregående. Därvidbör också en samordnad förändring avlöne- och Ijänsteslruklurerna inom staten mot mer flexibla system underlättas.SAV måste också mer aktivt ta ansvar för information och rådgivning lillmyndigheterna vid övertalighel och i strukturfrågor samt förbättra analyserna av förändringarna på den statliga arbetsmarknaden. Som jag har föreslagit bör medel förarbetsgivarverkets förvaltningsutgifler anvisas under ramanslag. SAV bör dockinle ingå i den försöksverksamhetmed ramanslag som följs av riksrevisionsverkel. Jag föreslår att medel under anslaget beräknas medutgångspunkt i ett Prop, 1987/88:100 huvudförslag med en real minskning avutgifterna om för treårsperio- Bil. 9 den med fördelningen första åretoch under vardera andra och tredje året. Vissa resurser bör återföras till SAV bl.a.för tillkommande arbetsuppgifter vid statens chefslönenämnd. Sammanlaget innebärvad jag nu har anfört atl jag för budgetåren 1988/99-1990/91 har beräknatmedelsbehovet till ,, , resp, , för resp.budgetår. För /89 ingår . som engångsanvisning föranskaffning av en ny telefonväxel och för uppbyggnad ay internt ADB-stöd.Budgeten är beräknad i 1988/priser. Anslagen för budgetåren 1989/90 och1990/91 skall prisomräknas i vanlig ordning, SAV bör få omfördela medel mellanbudgetåren. I samband med översynen av statens arbetsgivarorganisation kanytterligare medel behöva tillföras SAV för de uppgifterjäg redogjort för tidigare. Medhänvisning lill vad jag nu och i det föregående har anfört hemställer jag altregeringen föreslår atl till för /89anvisa ett ramanslag av . E.Bidrag och ersättningar tillkommunerna Prop. 1987/88: lOO Ändringari skatteutjämningssystemet 1 Förslag ibudgetpropositionen 1987 I 1987års budgetproposition (prop, 1986/87:100 bil,9) föreslog regeringen atl skatteuljämningssyslemet skulle revideras. Enligtförslaget skulle en väsentligt större andel än av anslaget lill skatteutjämningsbidrag tillföraskommunerna och landstingen i den norra delen av landet. föreslogs enminskning av bidragsramen men också en sänkning av den skatteutjämningsavgiflsom kommunerna och landstingen betalar. Förslaget fick inle majoritet iriksdagen (FiU 1986/87:29, rskr, 343). Den ogynnsamma utvecklingen av skattesatserna i dennorra delen av landet jämförd med den södra delen, som förslaget ibudgetpropositionen 1987 avsåg att komma till rätta med, har fortsatt, I detföljande föreslås därför ändringar i skatteuljämningssyslemet i syfte atl brytanämnda utveckling. 2Kommunernas olika ekonomiska förutsättningar Allainvånare i landet har rätt lill en i möjligaste mån likvärdig service.Priset för en likvärdig standard, i form av skatter och avgifter, är emellertidinle detsamma i alla kommuner, vilket lillstor del beror på olikheter i kommunernas ekonomiska förutsältningar.Kommunalskallen är kommunernas och landslingens väsentligaste inkomstkälla.Skillnaderna är stora mellan kommunerna i fråga om skattekraft', dvs.skatteunderlag per invånare. I kommuner med myckel hög skattekraft är dennamer än dubbelt så stor som i kommuner med mycket låg skattekraft. Skillnadernamellan landstingen är väsentligt mindre på grund av atl de omfattar hela lånoch således både kommuner med hög och kommuner med låg skattekraft. Även påkostnadssidan finns stora skillnader beroende på geografiskt läge,bebyggelsestruktur, befolkningssammansättning m, m. En kommun med svag skattekraft eller höga kostnader harsämre möjligheter att tillgodose kommuninvånarnas behov av service än andrakommuner med bättre ekonomiska förutsättningar. För atl förhindra orimligaskillnader i skattesats eller standard måste kommuner med sämre förutsättningarerhålla tillskott till sittskatleunderiag. Under 1960- och 1970-ta-len behövde den kommunala verksamhetenbyggas ut för att förbättra servicen. Detta behov kunde tillgodoses dels genomkommunsammanläggningar, dels genom alt slalen tillsköl skatteunderlag tillkommuner och landsting enligt ett skalleutjämningssystem som trädde i kraft år1966,1 det nuvarande systemet, som har gällt fr, o, m. , sker i vissadelar även en inomkommunal utjämning. Skillnader i kostnader för vissa verksamheter,som beror på olika åldersstruktur, utjämnas i princip mellan kom- ' Vissa definitioner som används i texten förklaras i enordlista, bilaga 9,1, 86 munernainbördes och mellan landstingen, 1 detta sammanhang bör också Prop.1987/88:100 nämnas atl Stockholmsläns landsting enligt lagen (1982:1070) om skalle- Bil, 9 utjämningi landstingskommun lämnar bidrag till länets kommuner enligt ett inomregionallskatteuljämningssystem som i huvudsak liknar och anknyter till detstatliga skatteuljämningssyslemet. Syftet med skalteuljämningen är således alt utjämnade ekonomiska förutsättningarna.Detta bör också leda till en rimlig utjämning av skattesatserna. Skillnader i skattesats som beror påden standard som kommunen ochlandstinget valt får givelvis accepteras, Skatteuljämningssyslemet har en mycket stor betydelse. För invånarna i ca35 kommuner innebär bidraget att densammanlagda skattesatsen kan hållas mer än per skattekrona (kr,/skr,) lägre än vad som annarsskulle ha varit fallet, i några kommunernärmare /skr, lägre, I dessa senare fall skulle den sammanlagdaskattesatsen ulan skatteutjämningsbidrag teoretiskt sett ha varit ca 50kr,/skr. Idet nuvarande skatteuljämningssyslemet garanteras varje kommun och landsting en viss individuellt beräknadskattekraft, som de anses behöva för alt kunna tillgodose medborgarnas krav påen likvärdig service. Dennagaranterade skattekraft anges i procent av medelskattekraften. Del nuvarande systemet enligt lagen (1979:362) omskatteutjämningsbidrag består i sina huvuddrag av följande delar - tillägg eller avdrag på grund av ogynnsam resp,gynnsam åldersstruktur - tillägg för stor befolkningsminskning. Samtliga delar anges i procent avmedelskatlekrafien. Vid summeringen måstehänsyn tas till två spärregler isystemet, för vilka en redogörelse-lämnas . Staten tillskjuter delskatleunderiag som behövs för alt resp.kommun och landsting skall nä upp till den totalt garanterade skat-lekrafisnivån. Skalteutjämningsbidraget räknassedan fram genom att till-skoltel avskatteunderlag multipliceras med kommunens resp. skattesats förbidragsåret. Kommuner och landsting som har en högre egen skattekraft än den av staten garanterade fårdärför inte något tillskott av skatteunderlag. För år1988 befinner sig 31 kommuner och i denna situation. Kommunalekonomiska utredningen(KEU), vars betänkande (SOU 1977:78) ligger till grund för nuvarande system, försökte genomberäkning ar av kostnader på grund avgeografiskt läge och bebyggelsestruktur be stämma grundgaranlin för varje enskild kommun och landsting. Beräkning ar genomfördes av kostnader förbyggnad och underhäll, transporter, uppvärmning och kallortstillägg förbestämmande av del geografiska lägets 87 betydelse.Bebyggelsestrukturens inverkan på kostnaderna beräknades för Prop.1987/88:100 vatten och avlopp, gator, vägar och parker, kollekfiv trafikoch skolskjut- Bil. 9 sar samt för fritidshus. Till grund för beräkningarnaför varje verksamhet låg enhetskostnader,exempelvis en viss enhetlig kostnad per meter vattenledning. Den beräknade kostnaden för varje kommunställdes i relation till ett riksgenomsnitt. Den på så sätt framräknade grundgarantinjusterades emellertid betydligt pågrund av atl utredningen dels var osäker på beräkningarnas tillförlitlighet, dels också ville undvika alltför stor splittring avgrundgarantierna inom geografiskt sammanhängande områden. Resultatet blevdärför en kompromiss mellan dessa motslridande önskemål. Kommunerna och landstingen indelades iskattekraftsklasser med tre-procenlsintervaller från 103 lill avmedelskattekraften. Den lägstagrundgarantin sattes således högre än medelskatlekrafien. Det betyder att staten ger skatteutjämningsbidrag ävenlill kommuner och landsting medgenomsnittliga skatteinkomster och kostnader per invånare. Fr. o. m. år 1985har en generell sänkning med en procentenhet genomförts. Befolkningens ålderssammansättninghar stor betydelse för kostnaderna förmånga verksamheter som väger tungt i kommunernas och landstingens budgetar. Det har därför bedömts all del finnssärskild anledning att i skalteutjämningssystemetta hänsyn till skillnaderna mellan kommunerna resp.landstingen i fråga om åldersstrukturen. KEU utförde beräkningar avkostnadsskillnaderna mellan kommunerna för följande verksamheter - slatskommunala bostadsbidrag och kommunaltbostadsfillägg till folkpension - service lill pensionärer saml i fråga omsjukvårdshuvudmännen för - sluten sjukvård. Beräkningarna byggde för flertalet verksamheterpå enhetliga nettokostnader perinvånare i aktuell åldersgrupp. Även för barnomsorgen kalkylerades med enhetliga nettokostnader per plats idaghem resp. fritidshem och familjedaghem. Med hänsyn fill atl behovet avbarnomsorg inte behöver överensstämma med antalet barn i berörda åldrargjordes dock en sammanvägning, därkostnader beräknade efter enbart åldersstruktur och kostnader efter antal utnyttjade platser i likagrad får inverka på de kostnader för barnomsorgen som läggs lill grund förutjämningen. Alla beräkningar över skillnader i kostnader förde verksamheter som ingår i åldersstruklurfaklorn utgår från de genomsnittliga beräknade kost naderna i riket. Summan av allatillägg skall alltså ungefär motsvaras av samtliga avdrag och således en iprincip full kostnadsutjämning ske inom kommun- resp, landstingskolleklivel,I praktiken uppnås inte denna utjäm ning inom det nuvarandeskatleutjärnningssyslemet. Del finns i huvudsak 88 två anledningar till detta. Delsingår inle alla kommuner och landsting i Prop. 1987/88:100skalteutjämningssystemet, dels medför de två spärreglerna i systemet att Bil. 9 effekten av åldersstrukturen inte alllid slår igenom. Skillnaden mellan tillägg och avdrag för åldersstruklurfaklornfaller på staten i form av ökade eller minskade bidrag. Om folkmängden minskar i en kommun får vissafasta kostnader bäras av ett mindreantal invånare till dess atl enanpassning hunnit ske till det lägre befolkningsunderlaget. KEU gjordeberäkningar av sådana-fasta kostnadersom inle kan reduceras i takt med folkminskningen. Med slöd av dessa beräkningar görs i systemet ett tillägg med ettenhetligt belopp per person för denfolkminskning som överstiger under den senas-le tioårsperioden.Tillägget sammanläggs med kostnadsskillnader på grund av åldersstrukturoch omvandlas tillsammans med dessa lill hela procent av medelskatlekrafien. Vidberäkningen av den totalt garanterade skattekraften gäller som tidigare nämntstvå spärregler: Avdragför gynnsam åldersstruktur får inte i någol fall leda lill alt en kommun eUer landstingskommun någotår erhåller lägre skattekraftsga ranti än av medelskatlekraften(fr, o, m, ), 2, Samtligakommuner och landstingskommuner tillförsäkras en höjning av garantin med lägst av medelskattekraften i förhållande till de regler som gällde för (fr, o, m. ), 99 %-regeln.har praktisk betydelseför endast två landsting. Den andra regeln har däremot stor effekt för 37kommuner och ett landsting, samtliga belägna inom skogslänen. För dessakommuner och landsting har såledesden fastställda grundgaranlin och åldersfaktorn ingen betydelse utanbidragen bestäms helt av spärregeln. 3.4Bidrag till sänkt skattesats Föratt begränsa de mest extrema skillnaderna i utdebiteringen beslöt på regeringens förslag (prop.1984/85:150 bil. 1, FiU. . 29, rskr.406) att i avvaktan på resultatet av en då pågående översyn av skalteutjämningssystemet ge bidrag till attsänka skattesatsen i de mest skattelyngdakommunerna för . Som senare skall redovisas beslöt atl ta ut en särskildskatleuljämningsavgift av kommunermed mycket hög skattekraft. Genom dessa åtgärder minskade skillnadenmellan högsta och lägsta sammanlagda skattesats med inemot perskattekrona till 1986, Med hänsyn till atl några ändringar iskatteuljämningssyslemet ännu inte genomförts har bidragen förlängts till atlgälla även för att ifrågavarande kommuner skallkunna behålla sin sänkta skattesats. Bidragen ges i form av extra skatteutjämningsbidrag och är förknippade med villkor alt skattesatsen intehöjs. 3.5Extra skatteutjämningsbidrag Prop. Enligt 13 § i lagen (1979:362) omskatteutjämningsbidrag får regeringen efteransökan bevilja extra skatteutjämningsbidrag. Bidragen syftar till alt hjälpakommuner och landsting som av skilda anledningar kommit i ekonomiska svårigheter. Bedömningen av bidragsbehovetgörs mot bakgrund av den samladekommunalekonomiska situationen i kommunen. I bedömningen ingår också utvecklingen inom näringsliveti kommunen, befolkningsutvecklingenoch andra faktorer av större betydelse för kommunens ekonomi. Bidragsformen används också ibland vid avlösningav statsbidrag. Således får Gotlandskommun och kommuner och landsting inom de s, k, skogslänen bidrag lillkollekliv landsbygdstrafik enligt beslul (prop. 1985/86:150 bil. 1, FiU 29, rskr. 361), sedan del generellastatsbidraget lill lokal och regional kollektivtrafik avvecklats.Bidrag utgår också efter ansökan lill kommuner som vidtar förebyggande ålgärder moljordskred och andra nalurolyckor (prop, 1985/86:150 bil 1 och 3, FöU 11, FiU29, rskr, 345 och 361), Som fidigare nämnts beviljas också extra skatteutjämningsbidraglill vissa kommuner för bibehållandeav sänkt skattesats. Genomkopplingen till medelskattekraftenföljer skalteutjämningsbidragen automatisktskatteunderlagets förändringar. Bidragets storlek styrs härigenom avförändringar i främst lönesumman . Ökningen av bidragetkan därför vissa år bli myckel kraftig i jämförelse med den beräknadekostnadsutvecklingen. Av statsfinansiella och kommunalekonomiska skälhar olika åtgärder vidtagits i syfte all begränsa automatiken i de statligatransfereringssystemen, Skalteutjämningsbidraget är ett av de störstastatsbidragen till kommunsektorn, 1 syfte all neutralisera denautomatiska ökningen av skalteutjämningsbidragetför beslöt (prop, 1984/85:150 bil. 1, FiU 29, rskr,406, SFS 1985:533) atl kommuner och landsting skulle erlägga en skatleuljämningsavgift, beräknad på del totalaskalleunderiagel med ,/skr. Denna avgift har av samma skäl höjts med0:10 kr./skr, för vardera , Fr. o, m. höjdes dessutomskalte-uljåmningsavgiflen med ,/skr, för kommunerna för alt ersätta en uteblivenbesparing på utbildningsbidragen, Skatleuljämningsavgiften uppgår således för fill ,/skr, förkommunerna och till ,/skrför landstingen. För alt utjämna de mest extrema skillnaderna iskattekraft beslöt riksda gen (prop, 1984/85:150 bil, 1, FiU29, rskr, 406) att la ut en särskild tilläggsavgift på skatteunderlag somöverstiger av medelskatlekraf ien. Denna filläggsavgifi harriksdagen senare (prop. 1986/87:100 bil. 9, FiU 29, rskr, 343, SFS 1987:561)beslutat skärpa genom alt sänka gränsen för uttaget av avgift till avmedelskatlekrafien. Tilläggsavgiften är progressiv och utgår med ,/skr, i intervallet av medelskal- 90 lekraften, med ,/skr, iintervallet och med ,/skr. 1987/88:100 skatleunderiag som överstiger avmedelskatlekrafien. 4 översyn av systemet våren1983 utfärdades direktiv (1983:46) till en pariamenlarisk k''ommillé med uppdrag att se över skatteutjämningssystemet.Skatleutjämningskom-mitlénöveriämnade sitt betänkande (SOU 1985:61) . Betänkandet har remissbehandlats. Kommitténssammanfattning av sitt förslagredovisades i budgetpropositionen 1987 (prop. 1986/87:100 bil, 9, underbil.9,2), Förslaget innehåller inga genomgripandeförändringar. Den lekniska uppbyggnaden av systemet behålls. Grundgarantindifferentieras med tyngdpunkten lagd till det regionalpolitiska stödområdet,vilket ger systemet en någol merregionalpolitisk inriktning än det nuvarande. Spärreglerna avvecklas och inarbetas i grundgaranliernaliksom det tillfälliga stödet till vissa högskattekommuner för att sänkaskattesatserna. För all finansiera de föreslagna ökningarna avgrundgaranlierna i vissa kommuner föreslås en generell sänkning avgrundgaranlin med en procentenhet. Den lägstagrundgaranlin skulle således bli av medelskatlekrafien. De åldersberoende verksamheter varsnettokostnader utjämnas inom systemet, föreslås kompletterade medgymnasieskolan för kommunerna och med denöppna vården för landstingen. Kostnadsutjämningen för barnomsorgen bör enligtkommittén bygga uteslutande på åldersfördelningen och inle till någondel på utbyggnadsgraden. Ätgärder för atl stimulera utbyggnaden av barnomsorgen bör i stället enligt kommitténs meningske genom seklorvisa bidrag ellerandra åtgärder. För kommunernas del föreslårkommittén också att kostnader som beror på social struktur skall utjämnas genom att hänsyn las till individ- och familjeomsorg. Kommittén föreslår vidare en ny teknik för beräkning avskillnader i kostnader för åldersstruktur.För var och en av ifrågavarande verksamheter används slandardtal som visar utnytijandet i riket avresp. verksamhet i de olika åldersgrupperna. För varje kommun och landstingberäknas ett teoretiskt utnyttjande av verksamheterna genom all standardtalenmultipliceras med befolkningen i resp, åldersgrupp. Ett indexlal för vaijeverksamhet kan därefter räknas fram. Samtliga indextal vägs sedan samman till ett sammanfattandeindexlal för varje kommun och landsting. Som vikter används resp,verksamhets andel av summa nettokostnader i riket för dessa verksamheter enligt finansslalistik. Del sammanvägda indexlaletomräknas sedan till åldersfaktor iprocent av medelskatlekrafien. En förstärkning av bidraget till storbefolkningsminskning föreslås. Kommittén föreslår också alt ävenlandsting skall kunna få bidrag av denna orsak, Skalteutjämningsbidragen föreslås även ifortsättningen bli beräknade med användning av kommunernas ochlandsfingens egna skattesatser. skallesats som får användas vid beräkningen maximeras docktill 18 Prop. 1987//skr. för kommunerna, lill /skr, förlandslingen och lill 32:50 Bil. /skr.för kommuner utanför landsting, dvs. till nuvarande högsta skattesatser. Den automatiska ökningen avskalteutjämningsbidragen föreslås i huvudsak finansieras genom enavgift på kommunernas och landstingens totalaskatteunderlag. Kommittén föreslår att bestämmelser härom tas in i lagen om skatteutjämningsbidrag. Efter årligaöverläggningar mellan regeringen och representanter för kommuner och landstingkan, enligt kommitténs mening,förslag föreläggas om avgiftens storlek, anpassad efter aktuella samhällsekonomiskaförutsättningar.- En kortfattad sammanställning av remissvaren på belänkandethar lämnats i budgetpropositionen 1987 (prop. 1986/87:100 bil. 9,underbil. 9,3), Somjag inledningsvis nämnde tillkom skalteutjämningssystemet för att gé kommuner och landsting möjligheter attbygga ut verksamheten så att alla medborgare i princip skulle få samma standardutan atl skillnaderna i skattesats blev alltför stora.Utbyggnadsbehovet har minskat menalltjämt kvarstår ett behov av alt utjämna de relativt stora skillnader iutdebitering som finns. Systemet behöver nu ändras i syfte att nå en bättre utjämning av de ekonomiska skillnaderna. Mellande kommuner som har högst resp, lägst sammanlagd utdebitering ärskillnaderna mycket stora. Till slor delberor dock delta på att kommuner med mycket hög skattekraft inle kanpåverkas av bidragssystemet. Nämnda skillnad uppgick fill /skr. Del nuvarande skatteutjämningssystemel, som träddei kraft , betydde en kraftighöjning av garantinivån i de södra och mellersta delarna av landet, I den norra delen höjdes garantiernaväsentligt mindre. Reformen innebaren ökning av bidragen med tillsammans ca 2,9 miljarder penningvärde eller . Inriktningen avreformen ledde dessvärre lill all skattesatserna generellt sett blevbetydligt högre i än i övrigadelar av landet. Med ett par exempel vill jag redovisa utvecklingen. Medelutdebitering, kr./skr. Skogslänen har således höjt sin utdebitering med2:62 kr./skr, medan övriga län, exkl. storstadslänen, höjt den med /skr. Den balans i utdebiteringen mellan skogslän och övriga län, exkl, stor- 92