prop · GB03108 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1987/88:108 om ett kontobaserat systern för registrering av aktierm.m. Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen presenteras riktlinjer för ett kontobaserat system för registreringav aktier i avstämningsbolag och skuldförbindelser avsedda för allmänomsättning. I det nya systemet, här benämnt VP-systemet, ersätts det fysiskavärdepapperet med en datorbaserad registrering hos Värdepapperscentralen VPCAB (VPC). Rättigheter till aktier, obligationer etc. kommer därmed att knytastill en registrering i stället för till ett dokument. I ett dokumentlöst systemkommer det av aktie- och obligationsinnehavarnas konton hos VPC att framgå hurstort innehavet är och lämnas upplysningar om olika rättigheter som är knutnatill innehavet. Detföreslagna VP-systemet är elt system med ett centralt register i VPC. Dettaregister kan i princip påverkas endast decentralt "on-line" genom s.k. kontoförande institut (Kl). Placerarnas konton kommer således att förasgenom kontoförande institut, vilka utgör den huvudsakliga förbindelsen mellanplacerarna och VPC. 1 VP-systemet ges VPC ensamrätt att föra register med derättsverkningar som följer av den nya lagstiftningen. Den föreslagnaregisterstrukturen innebär därmed ett bibehållande av den nuvarande strukturen. VP-systemetföreslås bli det enda registreringssystemet för aktier. För de svenskaavstämningsbolagen blir en anslutning till systemet obligatorisk. I övrigtföreslås systemet omfatta i princip samfiiga de rättigheter som är knutna tillde värdepapper VPC hanterar. Anslutningen till systemet är i dessa fallinte obligatorisk utan får ske på begäran av emittenterna. Reformenkräver flera lagändringar. En ny lag om kontobaserad hantering av aktier ochskuldförbindelser kommer att föreslås. I denna lag tas in bestämmelser om bl.a. registreringsåtgärder, rättsverkan av registrering 1987/88. samt insyn och sekretess.Förslaget om en övergång till ett kontobaserat Prop. 1987/88:108 systemförutsätter också ändringar i en rad bestämmelser i gällande lagstiftning.Detta gäller främst aktiebolagslagen (1975:1385). Inom justitiedepartementetövervägs vilka lagtekniska förändringar reformen kräver.Regeringen avser senare att i en särskild proposition lägga fram förslag tillden lagstiftning som krävs. Förnärvarande pågår ett arbete med att inrätta en penningmarknads-central (PmC)för datorbaserad registrering av stats- och bostadsobligationer. Dennaproposition berör inte och förändrar därmed inte heller förutsättningarna fördetta arbete. När fullföljts bör övervägas om även dettainstitut skall kunna tillämpa ett kontobaserat system enligt riktlinjerna ipropositionen. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde den2juni 1988 , ordförande, och statsråden , ,, S. , , , , , R. ,, , , , G. , Proposition om ett kontobaserat system för registrering avaktier m. m. Enutredning rörande möjligheterna att införa ett kontobaserat system förregistrering av aktier m.m. tillsattes i : s (VPC)regi . Denna utredning lade fram ett förslag tillett nytt sådant system jämte författningsförslag. VPC har överlämnat förslagettill regeringen och hemställt att nödvändiga lagstiftningsåtgärder vidtas föratt systemet skyndsamt skall kunna genomföras. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 1. Efterremissbehandlingen har utredningsförslaget vidareutvecklats och kompletteratsinom VPC. Detta har skett bl. a. i frågor som rör VPC:s roll, datasäkerhet ochkontroll, beredskap, likvidhantering samt övergångsproblem. Regeringen harfortlöpande underrättats om detta arbete. Idenna proposition presenteras förutsättningarna och riktlinjerna för ettkontobaserat system för registrering av aktier m. m. (VP-systemet). Inomjustitiedepartementet övervägs de förändringar i lagstiftningensom ett införande av VP-systemet förutsätter. Om godkänner dessariktlinjer kommer regeringen att i en särskild proposition lägga fram förslagtill den nya och ändrade lagsfiftning som krävs. Enredogörelse för gällande rätt avseende aktier, skuldebrev, m. m. bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2. 2.1 Allmänt om värdepappersmarknaden Denhandel som förekommer på värdepappersmarknaden avser värdepapper av olikaslag. En huvudgrupp utgörs av, sådana värdepapper som representerarägarkapital eller riskkapital (aktier). En annan huvudgrupp Prop. 1987/88:108omfattar sådana som representerar lånat eller främmande kapital (obligationer,förlagsbevis). I en mellangrupp ingår sådana värdepapper som på olika villkorsenare kan bytas ut mot aktier eller teckningsrätter i emitte-rande företag, t.ex. konverfibla skuldebrev, konvertibla vinstandelsbevis, skuldebrev förenademed optionsrätt till nyteckning. Dessutom har tillkommit en grupp nyavärdepapper, s. k. penningmarknadsinstrument (cer-tifikat, statsskuldväxlar,riksobligationer). Allt efter arten och löptiden hos de värdepapper med vilkahandel bedrivs, talar man om olika marknader såsom aktiemarknaden,obligationsmarknaden och penningmarknaden. Till dessa marknader har sedan ocksåknutits nya s. k. derivatmarknader (optioner, terminer) som är härledda uraktie- och obligationsmarknaderna. Värdepappersmarknadenkan också delas in efter hur handeln är organiserad, dvs. om den bedrivs påeller vid sidan av fondbörsen, om den avser registrerade värdepapper eller ejeller om handeln sker med eller utan förmedling av fondkommissionär. Avtradition har i en övervägande del av handeln skett på Stockholmsfondbörs. har det emellertid utvecklats en betydande handel medsåväl registrerade som oregistrerade värdepapper vid sidan av fondbörsen. Somexempel kan nämnas termins- och optionshandeln. Utgivning(emission) av värdepapper på värdepappersmarknaden är ett, sätt på vilketbehovet av långfristiga krediter och riskkapital kan mötas. När det gällerbehovet av långfristiga krediter är emission av obligationer den viktigastefinansieringsformen i . har denna möjlighet ihuvudsakförbehållits staten och bostadsinstituten. har även andraintressenter trätt in på marknaden. I fråga om riskvilligt kapital ärnyemission av aktier den finansieringsform som främst kommer till användning. Föratt marknaden för nyemitterade papper, den s. k. förstahands- ellerprimärmarknaden, skall kunna bestå och utvecklas, krävs en väl fungerandemarknad för utelöpande värdepapper, en s. k. andrahands- eller,sekundärmarknad.En väl fungerande andrahandsmarknad kännetecknas av regelbunden omsättning ochhög likviditet hos de omsatta papperen. 2.2 Utvecklingen på den svenska aktiemarknaden Aktiemarknadenär en marknad för riskkapital. Som jag nämnt sker handeln med aktier tillövervägande del på fondbörsen. Fondbörsverksamhet får endast bedrivas avStockholms fondbörs. Verksamheten är reglerad främst genom lagen (1979:748) omStockholms fondbörs samt genom förordningen (1979:996) om fondbörs.Gmndtanken bakom denna lagstiftning är att fondbörsens verksamhet skallutvecklas så att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden bevåras. Fondbörsensuppgift är att främja handeln med värdepapper genom att bereda köpare ochsäljare en marknadsplats där köp-, sälj- och betalkurser löpande noteras. Handelnpå fondbörsen sker endast med värdepapper som är inregistre- 4 rade påbörsen och endast genom den som är börsmedlem eller ombud för Prop.1987/88:108 en medlem, s. k. börsombud. Endast fondkommissionär kan, eftergodkännande av börsstyrelsen, vara börsmedlem. Fondbörsverksamheten är en förutsättning för en välfungerande andrahandsmarknad. Förutom att den främjar omsättningen och skaparlikviditet åt de börsregistrerade papperen, ger den, genom den kontinuerligaprisbildningen, värdefull information för olika beslutsfattare, alltifrån enskildaplacerare till dem som har ett samhällsansvar för utvecklingen påaktiemarknaden. Sedan den nya börslagsfiftningen trädde i kraft denIjanuaril980 har aktiemarknaden genomgått en mycket intensiv utveckling. Denregistrerade omsättningen på har ökat rekordartat. År 1980uppgick den fill 7600milj. och till 141 660milj. kr, en 20-faldigökning. var omsättningen något lägre, 124600milj.kr., vilket delvishänger samman med,det kraftiga kursfallet . Ävenkursutvecklingen har totalt sett varit rekordartad. tillslutet av steg marknadsvärdet av de börsregistrerade aktierna från 44till . föll det fill . efter attsom högst ha uppgått till ca . En förändring på aktiemarknaden värd att notera ärfillkomsten år.1982 av en aktiemarknad för små och medelstora företag, den s.k. OTC-mark-naden. Dess huvudsakliga syfte är att för dessa bolag möjliggöraett tillträde till kapitalmarknaden. Verksamheten, sorn står underbankinspektionens tillsyn, sker i friare former än handeln medbörsregistrerade aktier. De bolag som vill ha sina aktier noterade påOTC-marknaden skall träffa . en överenskommelse med en fondkommissionär om attdenne upprätthåller en marknad i aktierna och på så sätt fungerar som s. k.märket maker. fanns l70TC-bolag och vid årsslutet var73bolag registrerade på OTC-marknaden. Vid den sistnämnda tidpunkten uppgickmarknadsvärdet på dessa bolags aktier till ca . och under åretvar aktieomsättningen 2 700 milj. kr. OTC-handeln svarade värdemässigt föromkring av den totala börshandeln i aktier . Till följd av den starka kursuppgången och det stigandeintresset för aktieplaceringar har aktiemarknadens betydelse somfinansieringskälla åt , kapitalbehövande företag vuxit. Börsföretagen genomfördeunder nyemissioner av aktier till ett belopp av ca3 800 milj. kr.Nyemissionerna på OTC-marknaden uppgick till 70milj. Till dettakommer ett betydande belopp i form av riktade emissioner av olika slag,huvudsakligen i samband med företagsförvärv. Även emissionerna av konvertiblaskuldebrev har ökat kraftigt och uppgick till . Totalt tillfördes börsföretagen, inkl. OTC-företagen,nytt riskkapital med . exkl. riktadenyemissioner inom landet. Motsvarande siffra för var 7 miljarder kr.Utöver detta har börsföretagen genomfört nyemissioner på utländskaaktiemarknader, till ett värde av drygt 40milj. Den internationella handeln med värdepapper har utvecklatssnabbt . En av anledningarna till detta är'den liberaliseringsprocess 5 som deflesta finansiella marknader genomgår. Det är Prop. 1987/88:108främst den successiva avvecklingen av valutaregleringen och borttagandet avandra hinder för fria kapitalrörelser över gränserna som möjliggjort dennautveckling. Även värdepappersmarknadens datorisering har bidragit till denväxande handeln över gränserna. Det har dessutom blivit allt vanligare attutländska banker och värdepappershandlare etablerat sig på olika marknader runtom i världen. Även de svenska marknaderna och deras aktörer har påverkats avdenna internationalisering. På utgör affärer med utländskaplacerare en allt större andel av den totala börsomsättningen. Under år 1987svarade utländska kunder för 9,av omsättningen. Motsvarande siffra för detvå föregående åren var i genomsnitt 10,. Om även de riktadeplaceringarna, som inte ingår i börsomsättningen, tas med blir motsvarandesiffror resp. 11,. Denna statistik ger dock inte den fullständigabilden av utlandets intresse för svenska aktier. Sammanlagt finns det nämligenför närvarande 20 svenska bolag med aktier registrerade på en eller flerautländska börser. Till detta kommer att utländska mäklare i ett flertal fallupprätthåller en marknad, dvs. ställer tvåvägskurser för ett antal svenskaaktier som inte är registrerade på den lokala börsen. Värdepappershandeln med utlandet har också ökat kraftigt.Den totala försäljningen av värdepapper till utlandet har stigit från 11miljarder kr. till 21 miljarderkr. Köpen av värdepapper frånutlandet steg . En stark ökningnoteras för svenska placerares affärer i utländska aktier och1987. Utländska aktier köptes och såldes för sammanlagt . underår 1986, vilket motsvarar en ökning från närmast föregående år. Underår ökade handeln till 9,2 miljarderkr., eller med . Börsomsättningen pä , 1975 och19801987, miljarder kr, 1975 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 Anm: Börsens omsättning av obligationer utgör en mycketliten andel av den totala obligationsomsättningen och avser så gott somuteslutande premieobligationer. I-'"". . I,,- "C. K. r AV. Borsvardetsutvecklmg m. m. pa Börsvärde 31/12 -11,0 -25,0 *Den s. k. Fondhandlarlistan blev A2-listan. M//n; 2.3 Utvecklingen på den svenska obligationsmarknaden Obligafionsmarknadenär en del av kreditmarknaden. Där handlas med instrument med lång löptid.Endast ett mindre antal låntagare kan utnyttja den. De tar nämligen upprelativt få lån med en genomsnittlig lånesumma som är mycket stor. Den högagenomsnittliga lånevolymen kan till viss del förklaras av statens ochbostadsinstitutens omfattande upplåning. Det sagda gäller dock inte om dem somplacerar i premie- och sparobligationer. Beloppsmässigtär obligationsupplåningen en mycket viktig finansieringsform i . Dessbetydelse framgår t. ex. vid en jämförelse med bankernas utlåning. Utelöpandeobligationslån uppgick vid utgången av till . medanbankernas utestående lån i svenska kronor var . Dominerandebland låntagarna är staten och bostadssektorn men har marknadenäven fått stor betydelse för andra intressenter som exempelvis störreindustriföretag och kommuner. Beträffande obligationsmarknaden gäller attendast en mycket liten del av omsättningen sker på och attden handel som sker där så gott som uteslutande avser premieobligationer.Förklaringen är som nämnts att räntebärande obligationer huvudsakligen innehasav ett fåtal institutionella placerare, vilka handlar utanför fondbörsen. Motbakgrund av att handeln med räntebärande obligationer ökat så kraftigt desenaste åren och att denna handel bedrivs vid sidan av fondbörsen infördebörsen /86 en registrering av avslut som skett utanförbörsen. Härigenom har genomlysningen av den totala marknaden förbättrats. Dentotala omsättningen av räntebärande obligationer på obligationsmarknadenuppgick till , vilket motsvarar över 5 miljarder kr.per dag. Vid årsslutet var antalet obligationslån 1616. upptogs105 nya lån med ett totalt nominellt värde om . Av dettautgjorde statens andel , fördelad på sex räntebärandeobligationslån och två premieiån. Fondbörsomsättningen i premieobligafionersteg från . Under år1987 uppgick den fill 20, . Omsättningenpå obligationsmarknaden , miljarder kr. Stats- och riksobligationer (inkl. premieobligationer) 1 125 2.4 Utvecklingen på den svenska penningmarknaden Under den andra skedde betydandestrukturella förändringar i den svenska ekonomin, vilket även fickåterverkningar på den inhemska kreditmarknaden. En omsvängning hade skett i definansiella balanserna mellan olika sektorer av samhällsekonomin, främst tillföljd av det kraftigt växande statliga budgetunderskottet. Kreditmarknaden, somdittills i allt väsentligt styrts med kvantitativa regleringar, framstod somallt mindre effektiv i rollen att utjämna de finansiella över- och underskottenmellan sektorerna. Behovet av finansiella innovationer och en om-orientering avkreditpolitikens medel blev viktiga faktorer bakom tillkomsten av en svenskpenningmarknad . Även förändringar på det internationellaplanet, bl. a. en ökad rörlighet för räntor, priser och valutakurser och ettdärav följande behov av och intresse för finansiell planering, bidrog tilldenna utveckling. Den del av kreditmarknaden som benämns penningmarknad ären marknad för instrument med kort löptid. Fram fill varpenningrnarkna-den inte någon marknad i ordets egentliga bemärkelse. Den bestodi huvudsak av företagens kortfristiga sparande i bank (specialinlåning) ochandra kortfristiga placeringar pä kreditmarknaden. En växande grå kreditmarknadhade medfört ökad konkurrens om företagskunderna, vilket tvingade bankerna attförbättra villkoren för företagsinlåning. Denna specialinlåning var en typ avkontoinlåning utan värdepapper avsedda för omsättning på en marknad.Finansbolag, och i viss mån även andra företag, finansierade sin verksamhetgenom upplåning mot revers. Någon fungerande andrahandsmarknad för dessa papperfanns inte. Reverserna hade följaktligen en mycket låg grad av likviditet. Ett första steg mot en fungerande penningmarknad togs imars 1980 då bankcertifikat emitterades på den svenskamarknaden. Härigenom kunde bankerna finansiera sin upplåning med ett instrumentsom var anonymt, dvs. ställt till innehavaren, och som kunde omsättas på enmarknad. Bankcertifikaten blev genast en framgång. Redan efter det första åretuppgick den utestående volymen av sådana certifikat till ca . Vid introduktionen av bankcertifikat fanns i ingapenningmarknadshandlare, s. k. dealers eller märket makers, som kunde hålla enmarknad i dessa papper. Bankerna fick därför själva garantera likviditeten ivärdepapperet genom att löpande ställa köpräntor och därigenom erbjuda sig attköpa tillbaka papperet. Informationssystemet för räntesättningen utveckladesefterhand. introducerades via Reuter ett särskiltbildskärmssystem för informationsspridningen. En fungerande pri- Prop.1987/88:108 märmarknad hade därmed etablerats. I och med att staten började emittera kortastatspapper, statsskuldväxlar, började även en mer omfattande andrahandsmarknadatt utvecklas. Introduktionen av statsskuldväxlar blev en omedelbar succé.Redan under år 1982 emitterades för , vilket dåmotsvarade hälften av statens årliga lånebehov. Statsskuldväxeln har därefterutvecklats till det helt dominerande värdepapperet på penningmarknaden. Dettaförklaras naturligtvis av de stora volymer som kontinuerligt emitterats.Marknaden har därigenom löpande försetts med nytt material, vilket gör detlättare för den att fungera effektivt. De stora volymerna av statspapper som löpande emitteradesskapade redan från början ett behov av en fungerande försäljnings- ochhandlaror-ganisation. En effektiv handlarfunktion är av vital betydelse för enfungerande andrahandsmarknad. Genom handlarna tillfredsställs både låntagarenskrav på bunden finansiering.och placerarens önskemål om ettvärdepapper med hög likviditet eller omsättningsbarhet. Fram till hösten 1982var bankerna de enda som upprätthöll en andrahandsmarknad. 1 september 1982bildades emellertid det första fondkommissionsbolaget som var specialiserat påhandel med penningmarknadsinstrument. Därefter har ytterligare ett antalpenningmarknadshandlare etablerat sig. Den svenska modellen för en penningmarknad kännetecknas avatt värdepappershandlare (dealers) köper och säljer värdepapper för egenräkning. Dessa handlare, som är banker eller fristående fondkommissionä-rer,ställer dessutom kontinueriigt både köp- och säljräntor (kurser) till vilka deär beredda att handla. Därigenom fungerar de som s. k. märket makers. Degaranterar alltså en marknad för papperet och ger det därmed en likviditet.Företag kan också fungera som enbart mäklare (s. k. bro-kers), dvs. de tar intenågon egen position i papperet. Genom den andrahandsmarknad som hade etablerats hadeäven förutsättningar skapats för en breddning av penningmarknaden. Emissionskontrollen lättades påtagligt under år 1983som ett led i att göra handeln på kreditmarknaden mera marknadsmässig. Företagoch kommuner som tidigare nödgats tillgodose sina kreditbehov på den gråmarknaden kunde nu i stället uppträda som aktörer på den snabbt växandepenningmarknaden. Även nya instrument tillkom som exempelvis företags- ochkommuncertifikat, särskilda telecer-tifikat ochStadshypotekskassans s.k. Caissecertifikat. Dessa papper utgör i alltväsentligt en motsvarighet till bankcertifikaten. Emissionen sker via bankeller annan fondkommissionär, som åtar sig att placera certifika-tet upp tillett bestämt belopp på marknaden och att vara märket maker fördel. Den årliga omsättningen på den svenska penningmarknaden(inkl. terminshandeln) uppskattas till ca . Den utelöpandestocken exkl. terminer, optioner, swaps m. fl. instrument uppskattas till ca250 miljarder kr. 2.5Förenklad aktiehantering Prop. trädde lagen (1970:596) om förenkladaktiehantering i kraft. Syftet med lagen var att med hjälp av datateknikförenkla den fysiska hanteringen av aktier bland annat i fråga om distributionav utdelning och emissionsbevis. Genom lagen gavs aktiebolag, bankaktiebolagoch försäkringsbolag möjlighet alt ansluta sig till den förenkladeaktiehanteringen. Detta skulle ske genom VPC, som tillkom som lagenträdde i kraft. Lagen om förenklad aktiehantering har numera ersatts meden ny lag (1987:623) om förenklad aktiehantering (LFA) som endast omfattarregler avseende VPC:s verksamhet, tillsynen av VPC, förvaltarregistrering ochstraffbestämmelser. Övriga regler i den tidigare lagen har förts tillakfiebo-lagslagen (1975:1385), bankaktiebolagslagen (1987:618) ochförsäkringsrörelselagen (1982:713). Den nya lagen innebär inte att VPC:sverksamhet förändrats i förhållande till tidigare gällande lagstiftning. Bolag som tillämpar den s. k. förenklade aktiehanteringenkallas avstämningsbolag. För att få tillämpa förenklad aktiehantering skallbolaget i sin bolagsordning ta in ett avstämningsförbehåll. Av detta förbehållskall framgå att den som på fastställd avstämningsdag är införd i aktiebokeneller i särskild förteckning skall anses behörig att ta emot aktieutdelning,emissionsbevis och vid fondemission brev på ny aktie som tillkommer aktieägare. För avstämningsbolag skall VPC fullgöra följande uppgiftersom annars åligger aktiebolaget. VPC skall föra aktiebok och akfiebrevsregistersom i löpande nummerföljd tar upp de aktiebrev som utfärdas och förteckningöver de som satts i stället för aktieägaren. VPC skall vidare pröva frågor om införingav aktieägare i aktieboken samt svara för utskrift av aktiebok ochsammanställning över aktieägare som har mer än 500 förvaltarregistre-radeaktier i samma aktiebolag. VPC skall också stämma av aktieboken ochförteckningen över dem som satts i stället för aktieägare, sända ut aktiebrev,utdelning och emissionsbevis samt svara för utbyte av aktiebrev och därmedsammanhängande åtgärder. För att underlätta denna omfattande hanteringanvänder sig VPC av ADB-teknik. a.förs aktieboken med hjälp av datateknik. Den aktiebok som förs av VPC omfattar dels aktier förvilka ägaren registreras direkt, dels aktier för vilka en auktoriseradförvaltare (bank eller fondkommissiorrsbolag) registreras i ägarens ställe. offentliga aktieboken som sammanställs av VPC skall uppgift om aktieägaredock lämnas om sådant förvaltarregistrerat innehav som uppgår till mer än 500aktier i ett visst bolag. Auktorisation som förvaltare av aktier meddelas avbankinspektionen. möjliggjordes inom förvaltarregistreringens ram enaktiebrevs- lös hantering. Förvaltaren kan nämligen för förvaltarregistrerade aktier medge att aktiebrev inte utfärdas. Utfärdas inte aktiebrev skall vad avser aktieägarens rätt anses som om aktiebrev utfärdats till förvaltaren som omhändertagit aktiebrevet. Denna bestämmelse infördes för att i möjligas te mån begränsa den fysiska hanteringen av aktiebrev. I samma syfte kan det utfärdas endast ett aktiebrev per bolag oavsett storleken på aktieinne- 10 havet.Denna möjlighet gäller även för aktieägare som inte har sina aktier Prop.1987/88:108 förvaltarregistrerade. Även när det gäller personer som är bosatta utanförlandets gränser och som innehar aktier i svenska bolag förekommer att enförvaltare registreras hos VPC i ägarens ställe ("as nominee"). Närdet i det följande talas om förvaltare avses både inhemsk auktoriseradförvaltare och utländsk förvaltare om inte annat sägs. 2.6 VPC i det nuvarande systemet VPC ägs av staten och ett antal banker ochfondkommissionsbolag. Aktiekapitalet är 3 milj. kr. och aktierna är fördeladepå två serier betecknade A och B. Vardera serien omfattar 15000 aktier, envarmed ett nominellt värde på . A-aktierna ägs av staten och B-aktierna avbanker och fondkommissionsbolag. De är samtliga hembudsaktier och bundna. Destörsta B-aktieägarna är (4500), SvenskaHandelsbanken (4500), (1350), (1210) och PKbanken(940). är fördelade på 22 banker och fondkommissionsbolag.