prop · GB03135 · 1987-12-31 00:00:00 — Iregeringens proposition (1984/85:171) om särskilda insatser inomsocialtjänsten för ungdomar i samband med missbruk och kriminalitet m. m.lades fram förslag i syfte att förtydliga ansvar för ungdomar.Förslagen avsåg bl. a. att motverka tendenser att i ökande utsträckning dömaungdomar till påföljd inom kriminalvården. beslut med anledning avdenna proposifion (SoU 1984/85:31, rskr. 356) innebar bl. a. ändringar i LVU såatt socialnämnderna kan besluta om att den unge skall hålla regelbunden kontaktmed en särskilt utsedd kontaktperson eller delta i behandling i öppna formerinom . Vidare höjdes åldersgränsen vid vilken LVU-vård senastskall upphöra till . Motsvarande ändringar skedde i LUL och BrB. Ibetänkandet (SOU 1986:20-21) Barns behov och föräldrars rätt har 13 socialberedningenbehandlat frågan om tvångsomhändertagande av unga. 1987/88:135Beredningen har föreslagit alt LVU skall ersättas med en helt ny lag. Ensärskild utredare (f d. justitieombudsmannen ) fick iuppdrag atl göra en viss översyn av LVU mot bakgrund av bl. Utredaren har redovisat sitt uppdrag i betänkandet(Ds S 1987:3) Översyn av LVU. Betänkandena har remissbehandlats och bereds förnärvarande inom . Regeringen har beslutat atlsocialberedningens arbete skall upphöra samt uppdragit ål atlgenomföra utvärdering av socialtjänstlagen m. m. Styrelsen skall bl. a.utvärdera socialtjänst-lagstiftningens prakfiska tillämpning beträffande barnoch ungdomar, främst utsatta grupper. Förslag bör bl. a. lämnas om hur enförbättrad samverkan mellan olika samhällsorgan skall kunna komma fill stånd.Uppdraget skall slutredovisas . I den allmänna debatten framhålls då och då alt denuvarande reglerna om åtalsunderiåtelse för unga lagöverträdare är mindrelämpligt utformade. Det har bl. a. hävdats atl systemet med åtalsunderlåtdsekan ge den unge intrycket atl samhället inte ser så allvarligt på detbrottsliga handlingssättet. Diskussionen har tagit sikte både påungdomsbrottsligheten i allmänhet och på ell fåtal mycket uppmärksammade grovabrott begångna av ungdomar. I samband med denna diskussion om skarparereaktioner mot ungdomsbrottsligheten har också behovet av eft snabbareförfarande i mål rörande unga lagöverträdare betonats. Något som också harberörts bl. a. i är kravet på all vårdnadshavare underrättas om atlderas barn är föremål för misstanke om brott. Ijustitiedepartementets inledningsvis nämnda promemoria framhålls att några meragenomgripande ändringar av reglerna i LUL inte bör komma i fråga nu med hänsyntill det pågående översynsarbetet inom det sociala området. Principen atl ungalagöverträdare i första hand skall överlämnas fill vård inom ochendast i begränsad utsträckning bli föremål för kriminalvårdens insatser börenligl promemorian lämnas orubbad. I promemorian föreslås i stället skärpningari olika hänseenden av reglerna om åtalsunderlåtdse för att det även i de falldå åtalsunderlätelse sker skall bättre markeras för den unge atl samhället laravstånd från det brottsliga beteendet. Promemorieförslaget innebär lill en början altåtalsunderlåtdse för unga lagöverträdare skall förenas med ett skölsamhetskrav som skall gälla un der en prövofid . Vid återfall i allvarlig brottslighet under prövofiden skall beslutet om ätalsunderlätdse kunna återkallas och den unge ställas inför domstol. Vidare föreslås att åklagaren skall få samma möjlighet som domstolarna har att gå under den gällande straffskalan för brottet, om det begåtts av någon som inte fyllt . Det skulle innebära att åklagaren i fler fall än nu kan utfärda bötesstraff genom strafföreläggande. Del skall enligt promemorian vara möjligt att kombinera åtalsunderlåtdse med ett bötesstraff genom alt åklagaren i samband med beslutet om åtalsunderlåtdse utfärdar ett strafföreläggande för samma 14 I promemorianställs också ökade krav på atl ungdomar som har Prop. 1987/88:135 vållat skadorgenom brott gottgör målsäganden genom egna arbetsinsatser eller på annat sätt.Del sistnämnda förslaget innebär bl. a. atl den möjlighet som domstolarna sedanden har att ålägga den som döms lill villkorlig dom ellerskyddstillsyn att avhjälpa skada utvidgas fill att också omfatta fall därdomstolen överlämnar den unge lill vård enligt socialtjänstlagen. I promemorian diskuteras olika möjligheter atlåstadkomma en snabbare handläggning av mål mot ungdomar. En rad åtgärderföresläs i detta hänseende, bl. a. vissa lidsfrister för socialnämnd vidutredningar som rör unga lagöverträdare. I promemorian presenteras också förslag som enliglvad som där hävdas inte kräver ställningstaganden för alt kunnagenomföras. Förslagen i denna del innebär bl. a. att ökad vikt läggs vid attåklagaren delger beslutet om åtalsunderlåtdse vid etl personligtsammanträffande med den unge. Kravet på atl vårdnadshavaren är närvarande viddenna delgivning skärps, och del förutsätts atl som regel en representant försocialnämnden deltar. Vidare föreslås att polisen i allmänhet skall underrättavårdnadshavaren om misstanke om brott. En fråga som diskuteras i promemorian, men där någotförslag lill ändrade regler inte läggs fram, är om det är lämpligt all införavillkorad åtalsunderlåtdse eller förena ett beslut om åtalsunderlåtdse medsärskilda föreskrifter, t.ex. i fråga om betalning av skadestånd i anledning avbrottet. Detta ställningstagande överensstämmer med åtalsrättskommitténs ibetänkandet (SOU 1976:47) Färre brottmål och föredragande statsrådets i prop.1984/85:3 om åtalsunderiåtelse. Remissinstansernahar över lag ställt sig bakom den i promemorian framförda uppfattningen atlsamhället måste tydligare än nu markera för den unge att brott är något sominte tolereras. Enigheten är stor om att man bör införa ett uttryckligtskölsamhetskrav vid åtalsunderiåtelse och öka kraven pä att ungdomar som harvållat skador genom brott skall göra rätl för sig. Även förslaget om att geåklagaren samma möjlighet som domstolen atl vid brott av en ung lagöverträdaregå under den gängse straffskalan och ålägga böter i fler fall än nu har vunnitetl brett stöd. Delsamma gäller de förslag som går ut på att ge större tyngd ålåklagarens delgivning av beslut om åtalsunderlåtdse och förslaget atlvårdnadshavaren skall underrättas när ungdomar i åldern är misstänktaför brott. Däremot går meningarna isär när det gäller förslagetalt koppla ett uttryckligt skölsamhetskrav till en prövotid liksom när detgäller förslaget atl ge åklagaren möjlighet atl kombinera en åtalsunderiåtelsemed ell bötesstraff Även de åtgärder som föreslås för alt åstadkomma ensnabbare handläggning har fått ett blandat mottagande. Denuvarande reglerna om åtalsunderlåtdse för unga lagöverträdare ger möjlighetför åklagaren atl underiåta åtal bl. a. i de fall där den unge 15 kommer att bli föremål föråtgärder från sida. Som jag Prop. 1987/88:135 sagtär del en god princip alt man i dessa fall i görligaste mån avslår från åtal,rättegång och åtgärder från kriminalvårdens sida. Det är emellertid viktigt att man även i de falldär åtal sålunda inte kommer till stånd klart markerar för den unge atl dettainte innebär att samhället inte reagerar mot del brottsliga beteendet. Somframhålls i promemorian finns det anledning att överväga hur man skall uppnådetta på ett bättre sätt än med nuvarande ordning. är det väsentligtatt se till man även i fråga om de unga lagöverträdarna har etl förfarande somuppfyller höga krav på rättssäkerhet, särskilt som det hos de flesta ungdomarfinns en stark rättskänsla som lar sig uttryck i ett krav på rättvis och likabehandling. Enligt min mening innehåller promemorian flerautmärkta uppslag till förbättringar i dessa hänseenden. En grupp av åtgärdersom enligt min mening är välmotiverade rör förstärkningar av själva institutetåtalsunderlåtdse, bl. a. genom att beslutet kombineras med ett skölsamhetskravoch att uftryckliga möjligheter ges alt ompröva åtalsfrågan vid återfall ibrott. Jag delar också den uppfattning som framförs i promemorian att man idenna del inte bör gå så långt som till en direkt villkorad åtalsunderiåtelseeller till en möjlighet för åklagaren att meddela föreskrifter i samband medett beslut om åtalsunderlåtdse. Atl den unge får ett bötesstraff genom atlåklagaren utfärdar strafföreläggande kan i vissa fall vara elt bra alternativtill åtal eller åtalsunderlåtdse. Som föreslås i promemorian bör man här kunnage åklagaren ett större utrymme atl laga efter läglighel. Syftet skall vara altskapa utrymme för etl snabbi och informellt förfarande i sådana fall där meraingripande åtgärder inte är påkallade. Att kombinera åtalsunderlåtdsen med ettbötesstraff kan möjligen vid första påseendet te sig som en tilltalande tanke.En sådan ordning stöter emellertid på principiella svårigheter som enligl minmening bör föranleda att den inte införs. En viktig grupp av åtgärder hänför sig till fråganom hur man på ett bättre sätt än nu skall åstadkomma att unga lagöverträdaregör rätt för sig. Här gäller del åtgärder som berör både polisen, åklagarna ochdomstolarna. Slutligen är det viktigt att se vad man kan göraför att få till stånd en snabbare handläggning av mål mot unga lagöverträdare.Jag vill i det sammanhanget påpeka atl det ibland framförda kravet påjourdomslolar för unga lagöverträdare stämmer mindre väl överens medutgångspunkten att unga lagöverträdare i princip inte skall bli föremål fördomstolsbehandling. Andra vägar bör därför i huvudsak väljas för att få fillstånd en snabbare behandling av mål mot unga. För de fall där det ändå blirfråga om domstolsbehandling kommer jag emellertid i del följande alt föreslååtgärder som leder till snabbare domstolshandläggning. Med dessa utgångspunkter avser jag atl nu gå in meri detalj på de frågor som tagils upp i promemorian och som kräver lagändringar. Om de lagför slag jag lägger fram godtas, avser jag atl senare för regeringen anmäla frågan om de övriga åtgärder som promemorian ger anledning fill. Del gäller då bl. a. frågor som har att göra med ddgivningen av beslut om 16 Jagavser alt i det sammanhanget också ta upp frågan om atl som deförslag som kräver lagstöd träder i kraft dra igång en försöksverksamhet somskall syfta lill en snabbare handläggning i mål som rör unga lagöverträdare. Idet följande avser jag att närmare behandla fråganvilka regler för åtalsunderlåtdse som i första hand skall tillämpas när detgäller unga lagöverträdare (avsnitt 2.3) kravpå skötsamhet m. m. (avsnitt 2.4) bötesstraffför unga lagöverträdare (avsnitt 2.5) ökadekrav på att ställa till rätta efter brott (avsnitt 2.6) undertättelsetill vårdnadshavare (avsnitt 2.7) snabbarehandläggning av mål mot unga (avsnitt 2.8) och kostnadernaför en reform (avsnitt 2.9). Någraytterligare frägor i sammanhanget tar jag upp i specialmotiveringen (avsnitt5). 2.3 Vilka regler för åtalsunderiåtelse bör tillämpas iförsta hand? Mitt förslag:Åklagaren skall i första hand pröva frågan om åtalsunderlåtdse enligt reglernai LUL. I andra hand skall reglerna i 20 kap. 7 § RB tillämpas. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:De flesta som har uttalat sig i frågan har tillstyrkt förslaget eller lämnatdet utan erinran. Skälenför mitt förslag: Av 1 § LUL framgår alt de särskilda regler som hartillskapats när det gäller åtalsunderlåtdse för ungdomar mellan 15 och 18 årskall tillämpas först sedan en prövning har skett enligt de allmänna reglernaom åtalsunderiåtelse i 20 kap. RB. Denna ordning medför bk a. atl debetydelsefulla reglerna i LUL om delgivning av beslut om åtalsunderiä-telseinte blir tillämpliga i de många fall där åtalsunderlåtdse kan lämnas ungdomarenligl . Jag kommer i del följande att föreslå även andra särregleri LUL som innebär förbättringar av åtalsunderlåtdseinsti-lulet enligt denlagen. För alt dessa regler skall fä så stor genomslagskraft som möjligt närdel gäller unga lagöverträdare är det lämpligt att, som föreslagils ipromemorian, låta reglerna om åtalsunderlåtdse i LUL bli primära i förhållandetill . Somskäl mot en sädan reform har några remissinstanser anfört att nuvarande ordninghar vissa prakfiska fördelar, t. ex. att åklagaren när det gäller mindreallvarliga brott inte behöver tillämpa de särskilda reglerna om yttrande frånsocialnämnden, delgivning m. m. Gentemot detta vill jag säga att en reform ienlighet med förslaget inte torde medföra all antalet fall där åklagaren måstebegära yttrande från socialnämnden behöver öka nämnvärt. De fall i vilka ungalagöverträdare enligt nuvarande ordning erhåller åtalsunderlåtdse enligt deallmänna reglerna i RB torde nämligen i 2 1987/88. huvudsak avse sådanamindre allvarliga brott för vilka inte heller i LUL uppställs krav på yttrandefrån socialnämnd. Och när del gäller delgivning av ålalsunderlåtelserna ser jagdet som en fördel att de särskilda reglerna i LLTL tillämpas även i sådanafall. Övervägandeskäl talar mot denna bakgrund för atl man bör låta reglerna i LUL vara de som iförsta hand skall fillämpas i fråga om åtalsunderiåtelse vid brott av ungalagöverträdare. Jag förordar att 1 § LUL ändras i enlighet med det anförda. 2.4 Krav på skötsamhet m. m. Mitt förslag:Åtalsunderlåtdse för unga lagöverträdare förenas med ett uttryckligt krav påatt den unge skall leva skötsamt. Vid bedömningen av om ett beslut omåtalsunderlåtdse skall återkallas skall särskilt beaktas om den unge har gjortsig skyldig till ny brottslighet från beslutet. Promemoriansförslag överensstämmer med milt när det gäller etl uttryckligt skölsamhetskravmen skiljer sig från mitt förslag på två punkter. Dels har skötsamhetskravet ipromemorian kopplats lill en prövofid , dels angavs i promemorianatt endast återfallsbrottslighet av allvarligare art skulle särskilt beaktas vidåterkallelse av ett beslut om åtalsunderlåtdse. Remissinstanserna:Förslaget om att införa etl skölsamhetskrav har i allmänhet tillstyrkts ellerlämnats utan erinran. När det gäller förslaget om en prövotid är remissutfalletblandat med en liten övervikt för de positiva rösterna. De kritiska rösterna,som främst kommer från åklagarhåll, tvivlar på att förslaget kan leda till denskärpning av samhällets attityd som eftersträvas. Många av dem som har inväntmot förslaget menar atl del inte innebär något nytt i sak, eftersom det är möjligt att återkalla ett beslut om åtalsunderlåtdse. Man menar ocksåatl en prövotid lätt kan leda tanken till alt misskötsamhet som inträffar efterprövotidens utgång inte kan föranleda återkallelse. Olika synpunkter förs framom prövotidens längd. Skälenför mitt förslag: Elt sätt alt inom ramen för systemet med åtalsunderlåtdsetydligare markera för den unge hur allvarligt samhället ser på hansbrottslighet är att förena åtalsunderiåtelse med ett krav på skölsam-het.Åtalsunderiåtelse i kombination med ett sådant krav skulle enligl min mening påetl kraftfullare sätt betona för den unge samhällets bestämda anspråk pålaglydighet. Skötsamhetskravet kan också tjäna som elt stöd för föräldrarna ochandra när del gäller att försöka hålla den unge borta från olämpliga miljöeroch avhålla honom från brott. Det konkreta innehållet i skötsamhetskravet ärnaturligtvis i första hand ett krav på att den unge avhåller sig från all begånya brott. En viktig fråga blir då vilka rättsliga sankfioner som skall finnasom den unge inte lever upp till detta. För att skötsamhetskravet skall framståsom allvarlig menat och därigenom bli ettverkligt stöd för den unge är del väsentligt att sådana Prop. 1987/88:135sanktioner finns. När det gäller misskötsamhet under sådan prövotidsom följer på villkorlig dom eller skyddstillsyn finns möjligheter att rivaupp den tidigare påföljden och förordna om annan påföljd enligt reglerna i 34kap. I prakfiken är det så gott som uteslutande återfall i brott som ledertill alt den gamla påföljden undanröjs. Vid åtalsunderlätelse finns en iprincip likartad möjlighet genom reglerna om återkallelse av åtalsunderlåtdse.Enligt 5 § LUL kan sålunda ett beslut om åtalsunderlåtdse återkallas omsärskilda omständigheter föranleder del. Av molivuttalandena till dennabestämmelse framgår atl möjligheten till återkallelse är avsedd att tillämpassparsamt (se prop. 1984/85:3 s. 57). Så har också skeft. Om man inför ett skölsamhetskrav, är det rimligtatt återfall i brott får avgörande betydelse för frågan om en åtalsunderlåtdseskall återkallas. Visserligen ger redan nuvarande lydelse av 5 § LUL utrymmeför att beakta återfall i brott. Som jag inledningsvis nämnde är del emellertidviktigt att samhället på ett tydligt och snabbt sätt markerar för ungdomar altbrott är något som inte tolereras. Det ter sig då naturligt att betydelsen avåterfall i brott kommer till direkt uttryck i den bestämmelse som reglerarmöjligheten att återkalla elt beslut om åtalsunderlåtdse. Härigenom fårskötsamhetskravet etl större pedagogiskt värde vid det samtal som åklagarenskall ha med den unge i samband med atl åtalsunderlålelse meddelas. Möjligheten att besluta om återkallelse är enligtgällande ordning inte begränsad av någon Udsfrist. Om skötsamhetskravet kopplaslill en prövotid, kan det, som framhållits av flera remissinstanser, geintryck av atl kravet på skötsamhet inte skulle gälla längre än under densärskilda prövotiden. Promemorieförslaget om en prövotid bör därför inteföljas. Enligt min mening är det lämpligare att i ställetinföra etl krav på skötsamhet som inte tidsbegränsas och alt komplettera 5 §LUL med en föreskrift om att man vid bedömningen av om en åtalsunderlåtdseskall återkallas särskilt skall beakta om den unge gjort sig skyldig till nyabrott från åtalsunderlåtdsen. Det kan självfallet diskuteras är entillräckligt . Avgörande för min bedömning har varit tvåomständigheter: att del rör sig om ungdomar, för vilka fidsperspektivet ter sigannorlunda än för en vuxen, och att rättssäkerhetsskäl talar för alt frågan omen sådan återkallelse i allmänhet inte hålls svävande . I likhet med vad som sägs i promemorian beträffandeförslaget om en prövotid talar även beträffande den lösning jag vallövervägande skäl för att beräkningen av sker medutgångspunkt från det att åtalsunderlåtdsen beslöts och inte från det att denunge delgavs beslutet om ätalsunderlåtdse. Till skillnad från vad som föreslås i promemoriananser jag att någon begränsning till brott av mer allvarlig art inte bör skrivas in i reglerna för återkallelse av åtalsunderlåtdse. En formell begränsning lill allvarliga brott skulle kunna ge intryck av atl samhället bagatelliserar vissa former av brottslighet. Enligt de uttalanden som gjorts i anslutning till nuvarande 19 regler omåterkallelse (prop. 1984/85:3 s. 54) förutsäfts för återkallelse alt Prop.1987/88:135 det nyabrottet inte är av lindrig beskaffenhet och att det också är av liknandeslag som del förra. Det kan vara naturligt att åklagaren följer dessauttalanden även i fortsättningen. Jag vill i sammanhanget också fästa uppmärksamhetenpå de uttalanden jag gjort om principerna för reaktioner pååterfall i de förslag om påföljdsval och straffmätning som En ordning i enlighet med mittförslag bör bättre än promemorieförslaget kunna fungera som en särskildpåtryckning på den unge att avhålla sig från fortsatt brottslighet och ensignal för åklagaren atl vid ny brottslighet särskilt väga in om brottetbegåtts efter etl tidigare beslut om åtalsunderlåtdse. Som framhålls i promemorian skulledet föra för långt att hä en automatisk koppling mellan återfall ibrottslighet och återkallelse av elt beslut om åtalsunderlåtdse. Om de socialamyndigheterna ingriper med lämpliga åtgärder mot den unge, bör ny brottsligheti allmänhet inte leda fill att en tidigare åtalsunderlåtdse återkallas och attåtal väcks. Redan förekomsten av regler som uttryckligen ålägger åklagaren atlsärskilt beakta återfall i brottslighet bör emellertid leda lill att ungdomarbesinnar allvaret i den situation de försatt sig i. Del bör påpekas att åklagaren, omåtalsunderlålelsen återkallas på grund av återfall i brott, inte alllid ärhänvisad lill att väcka åtal för det tidigare brottet. I vissa fall kan detvara tillräckligt att utfärda strafföreläggande för detta. I andra fall kan denadekvata åtgärden vid återfall i brott efter åtalsunderiåtelse vara att låtaden fidigare åtalsunderlålelsen bestå och utfärda ett strafföreläggande ellerväcka åtal enbart för det nya brottet. Det viktigaste i sammanhanget är alt dennya brottsligheten föranleder en markerad reaktion från samhällets sida. För att systemet med enåtalsunderlåtdse som uttryckligen förenas med elt skölsamhetskrav skall kunnafungera är en viss registrering av beslut om åtalsunderlålelse i många fall ettnödvändigt hjälpmedel. Sådana beslut registeras inte i det allmännakriminalregistrel. Åtalsunderlåtdse enligt LUL registreras däremot ipolisregistret om brottet är av sådan art att det enligt åklagarens bedömningnormalt skulle ha lett till påföljd som skulle ha antecknats ikriminalregistret. Som framgår av vad jag har anfört (avsnitt 2.3)kommer ungdomar i fortsättningen i allmänhet att få åtalsunderlätelse enligtLUL. På grund härav torde nuvarande rutiner för registrering vara tillräckligaför att del nu förordade systemet skall fungera. 2.5 Bötesstraff för unga lagöverträdare För den som har begått brott före tjugoett års ålder finnssärskilda regler i fråga om val av påföljd och om nedsättning av påföljden. Dessa regler är riktade fill domstolarna. Av 31 kap. 1 § BrB följer att rätten kan överlämna åt socialnämnden att föranstalta om erforderlig vård inom , om den unge kan bli föremål för vård eller annan åtgärd enligt socialtjänst- 20 lagen eller LVU. Om detanses påkallat för den dömdes lillrättaförande eller av hänsyn till allmänlaglydnad, får den unge också dömas lill dagsböter högst 180 - vare sigböter har föreskrivits för brottet eller ej. Enligt 33 kap. 4 § BrB fårdomstolen efter omständigheterna döma till lindrigare straffan som ärföreskrivet för brottet, om gärningsmannen var när brottet begicks. Ijämförelse med domstolens möjligheter i dessa hänseenden är åklagarenshandlingsalternativ begränsade när han överväger frågan om åtalsunderlätelse.Om åklagaren anser atl de åtgärder som vidtas från sida i ochför sig är tillräckliga för den unges lillrättaförande men hänsynen till allmänlaglydnad kräver atl den unge får ett bötesstraff, måste han väckaåtal för brottet. Han har ingen möjlighet att i denna situation själv beslutaom bötesstraff genom atl utfärda etl strafföreläggande. Åklagaren måste vidarehålla sig fill den straffskala som enligt den enskilda straffbestämmelsengäller för elt brott. Även om åklagaren i ett enskilt fall anser ettbötesstraff tillräckligt för den unges tillrättaförande, får han inte utfärdastrafföreläggande om det inte ingår böter i straffskalan för brottet. Vidarebegränsas åklagarens möjlighet härvidlag av vad som sägs i 48 kap. 4 § RB. Avdenna bestämmelse följer att åklagaren inte får använda strafföreläggande omför brottet är föreskrivet svårare straff än böter eller fängelse i högst sexmånader. Del nu sagda föranleder två frågeställningar somtagils upp i promemorian. Den ena är om åklagarna bör ges motsvarandebefogenhet som domstolarna atl för ungdomar mellan - den grupp somomfattas av reglerna om åtalsunderlåtdse enligt LUL - ålägga bölestraff. Detskulle innebära att en åklagare far utfärda strafföreläggande även för t. ex.enklare stöldbrotl, om det i det enskilda fallet finns skäl för straffnedsättning.Den andra frågan är om en åklagare bör få möjlighet att kombinera ett beslutom åtalsunderlåtdse enligt LUL med ett strafföreläggande för sammabrottslighet. 2.5.2Vidgad befogenhet för åklagaren att utfärda strafföreläggande Mitt förslag:Åklagaren får vidgade befogenheter atl vid brott av ungdomar mellan 15 och 18år ålägga bötesstraff genom strafföreläggande. De vanliga begränsningarna medhänsyn till straffskalan för brottet skall inte utgöra hinder för att utfärdaett strafföreläggande. Strafföreläggandet skall i dessa fall delges den ungevid ett personligt sammanträffande med åklagaren. Promemoriansförslag: Överensstämmer i princip med mitt förslag. Remissinstanserna:Förslaget har fått etl övervägande positivt mottagande främst från polis- ochåklagarhåll.