prop · GB03172 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1987/88:172 om folkhälsans utveckling, m.m. Regeringen bereder tillfälle att ta del av vadsom har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I skrivelsen redovisas en rapport om folkhälsansutveckling, som utarbetat på regeringens uppdrag. Både i etthistoriskt och i ett internationellt perspektiv har befolkning i dagett mycket gott hälsotillstånd. Utvecklingen har varitpositiv. Dödligheten har, liksom väsentliga delar av sjukligheten, varitsjunkande i samtliga åldersgrupper. Förebyggande insatser och en fortsättutveckling av den allmänna välfärden är viktiga orsaker till att hälsosituationenkunnat förbättras. drabbas dock ett betydande antal människor avonödigt lidande och alltför tidig död till följd av en ohälsa som bör kunnaförebyggas. Denna ohälsa är ojämlikt fördelad i befolkningen. Utsatta grupperhar ett klart sämre hälsotillstånd än sådana med goda sociala villkor. Målen om en god hälsa och om en vård på lika villkor ärbåda centrala för hälso- och sjukvårdspolitiken. I denna skrivelse koncentrerasframställningen kring frågor om det arbete som syftar till att ytterligareförbättra befolkningens hälsa och minska rådande skillnader i hälsosituationenmellan olika grupper i samhället. I skrivelsen redovisas att en hälsopolitisk arbetsgruppskall tillsättas som ett rådgivande organ till den nya hälso- ochsjukvårdsberedningen. Gruppen som skall benämnas Folkhälsogruppen skall, vidsidan av sina rådgivande uppgifter, också genom sin sammansättning aktivtmedverka till att åtgärder initieras inom myndigheter och organisationer. 1 1987/88. 1987/88'172 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträdeden Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , ,, R. , , , , Hulterström, G. ,Lönnqvist Skrivelse om folkhälsans utveckling, m.m. 1 Inledning De flesta uppfattar sannolikt hålsan som den allraviktigaste komponenten i välfärden. En förbättrad och mer jämlik hälsosituationhar också varit ett centralt mål för den generella välfärdspolitiken. En stark ekonomisk utveckling har givit förutsättningarför en hög sysselsättningsgrad och en förbättring av arbetsmiljön. Utbyggnadenav den offentliga sektorn har tillsammans med införandet av bl.a. pensions-och socialförsäkringssystemen medfört att levnadsvillkoren utjämnats mellanolika grupper och att en trygghet kunnat garanteras exempelvis vid sjukdom. Studeras utvecklingens effekter på hälsan i ett längretidsperspektiv kan det konstateras att förbättringarna i många avseenden varitenastående. Som exempel kan nämnas att 150 av 1 000 födda barn avled före ettårs ålder . är det endast 7 barn av 1 000 som inteöverlever sitt första levnadsår. Medellivslängden, såsom den bestäms vidfödelsen, har stigit från till . Karakteristiskt för utvecklingen är att de förbättringarsom kan konstateras för det genomsnittliga hälsotillståndet i befolkningen harsin bakgrund i den allmänna välståndsutvecklingen. Dessutom har det under1900-talet skett en utjämning i hälsosituationen mellan olika grupper isamhället. En del av det allmänt förbättrade hälsotillståndet är sålunda ettuttryck för en utjämning av livsvillkoren så att socialt missgynnade grupperkunnat uppnå en hälsosituation som är jämförbar med den som redan tidigaregällt för pri-viligierade grupper i samhället. Hälsoproblemen har ett starkt samband med den socialasituationen. Detta illustrerar att folkhälsoarbetet är en central del av denvälfärdspolitik som syftar till att ge medborgarna jämlika livsvillkor. Samtidigtär också förändringarna i hälsosituationen en viktig mätare på hur den samladevälfärdspolitiken har fungerat och på vilka effekter som den förda politikengivit. I detta perspektiv framstod det som mycket allvarligt näruppgifter framkom första år som antydde att det fanns storaoch växande skillnader i hälsan som berodde på de sociala villkoren. dödlighetenför medelålders män inom administrativa yrken sjönk med 15 . % under1970-talet som den ökade bland industriar- 1987/88:172 betare och bland icke förvärvsarbetande. Totalt ökadedödligheten för medelålders män mellan . Blandmedelålders kvinnor sjönk den . 1.2 De hälsopolitiska målen Även om befolkning har ett förhållandevis mycketgott hälsotillstånd finns således fortfarande stora skillnader mellan män ochkvinnor samt mellan olika social- och yrkesgrupper. Kunskaperna om ohälsansfördelning i befolkningen föranledde regeringen att medverka till att Sverigeliksom övriga medlemsländer i (WHO:s) Europaregionår 1984 antog vissa mål för hälsoutvecklingen -Healthfor All by the Year 2000. Strategien för att uppnå målen utgår från följandehuvudlinjer för prioriteringen inom medlemsländernas nationella hälsopolitik. - jämlikhet ihälsa och levnadsvillkor - hälsofrämjandeoch förebyggande arbete - aktivtengagemang hos medborgarna - hälso- ochsjukvård med inriktning mot primärvård I samband med att "Hälsa för alla" - strategienföljdes upp vid Världshäl-soförsamlingen stödde den avslutanderesolutionen där medlemsstaterna bl.a. uppmanas - att identifierahälsopolitiska mål för utvecklingen inom flera samhällssektorer, bl.a.jordbruk, miljö, utbildning, bostäder m.m., och att söka preciserahälsoeffekter av aktuella program inom dessa områden - att slå fastatt en ökad jämlikhet - i termer av förbättrad hälsa för underprivilegieradegrupper - skall eftersträvas inom ramen för de nationella hälsopolitiska målen - att användahälsotillståndet i befolkningen och särskilt bland underprivilegierade gruppersom en indikator på samhällsutvecklingens kvalitet. Med utgångspunkt i förslagen från den s.k, HS 90-utredningenHälso-och sjukvård inför 90-talet (SOU 1984:39) och i Cancerkommitténsbetänkande (SOU 1984:67) Cancer- orsaker, förebyggande m.m. samt mot bakgrundav WHO-målen lade regeringen fram förslag till vissa riktlinjer för hälso-och sjukvårdspolitiken i prop. 1984/85:181 om utvecklingslinjer för hälso- ochsjukvärden, m.m. har godkänt de framlagda riktlinjerna (SoU1984/85:28, rskr. De tvä övergripande mål som anges i riktlinjerna i den hälsopolitiskapropositionen omfattar i anslutning till hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)följande. - Förbättrad folkhälsa genom en aktiv och samordnad hälsopolitik. Folkhälsoarbetet skall omfatta berörda samhällssektorer, folkrörelser och Speciell uppmärksamhet bör ägnas de grupper isamhället som är utsattaför de största hälsoriskerna. - Vård på lika villkor för hela befolkningen. En vård på lika villkor innebär att alla, oberoende avålder, kön, nationalitet, bostadsort, utbildning, betalningsförmåga, etnisktillhörighet och kulturella olikheter, förmåga att ta initiativ samtsjukdomens art och varaktighet, skall kunna erhålla en god vård. Det är ettcentralt värdpolitiskt mål att förbättra möjligheterna att erhålla god vård förde grupper, som visat sig oftare än andra ha svårt att få en sådan vård. 1.3 Uppdraget att utarbeta en folkhälsorapport En samlad beskrivning och analys av hälsosituationen ochdess förändring är av central betydelse för prioritering och målinriktning avåtgärder för att förebygga sjukdomar och ohälsa. I ett internationellt perspektiv kan konstateras att vi iSverige har goda möjligheter att få statistisk information om befolkningens hälsoförhållandenoch vård. gäller dock att den tillgängliga informationen varit svåröverskådligoch svårhanterlig för mer breda och sammanfattande beskrivningar. Särskildstatistik om vårdresultat saknas. Statistiken har redovisats genom ett stortantal olika kanaler och i olika former. Bristen på överskådlighet har gjort att våra möjligheteratt utnyttja hälsodata som en grund för överväganden om den allmännavälfärdspolitiken varit begränsade. Att presentationen av statistiken varitsvåröverskådlig har också gjort att man inte kunnat få en helhetsbild därutvecklingen inom olika sjukdomsgrupper och för skilda hälsorisker kunnatrelateras till varandra. Därmed har möjligheterna till prioritering av insatserliksom till samordning varit begränsade i vissa avseenden, (1984/85:181) om utvecklingslinjer för hälso- ochsjukvården m.m, angavs mot denna bakgrund att i samverkan med bl.a.statistiska centralbyrån (SCB) och bör ha huvudansvaretför att regelbundet utarbeta en samlad folkhälsorapport. Det angavs att rapporten,som skall utgå från de många källor som redan finns, inte bara bör innehållaen lättillgänglig redovisning av statistiska uppgifter utan också en analys avutvecklingen och av förändringarnas innebörd och orsak m.m. Regeringen uppdrog åt socialstyrelsenatt utarbeta en rapport i enlighet med vad jag angivit. Socialstyrelsenredovisade en första folkhälsorapport till regeringen . (redovisar 1987:15, Folkhälsorapport .) Folkhälsorapport ger en samlad analys av folkhälsanoch dess förändring och fördelning. Resultaten i rapporten är därmed en viktigutgångspunkt för arbetet med folkhälsofrågorna. En sammmanfattning av Folkhälsorapport1987 finns i bilaga 1 till regeringsprotokollet i detta ärende. Rapporten geren tydlig illustration av hur register över befolkningens häl- sotillståndkan ge underlag för beslutsfattande. De åtgärdsförslag som pre- . Skr.senteras i rapporten visar också att folkhälsovetenskaplig och samhällsmedi- 1987/88:172 cinsk forskning är mycket väsentlig för att öka kunskaperna om hurohälsa kan förebyggas. Jag vill i detta sammanhang nämna att SCB givitut Hälsan i : Hälsostatistisk årsbok 1987/88. ger en samladpresentation av statistiken över befolkningens hälsa, sjukdomar, hälsoriskeroch vård m.m. Med det underlag som finns tillgängligt i form avuppgifter om folkhälsans utveckling och de hälsopolitiska handlingsprogrammen m.m.är det angeläget att folkhälsoarbetet förs vidare i en dialog mellanföreträdare för olika samhällssektorer. Jag avser att i det följande mot bakgrund av de viktigastehälsopolitiska fynden i rapporten redovisa vissa principer och former för detfortsatta arbetet. Vid sidan av uppgifter om och analyser avfolkhälsoproblemens och dödlighetens utveckling redovisar också vissa uppgifter om resurs- ochprestationsutvecklingen inom hälso- och sjukvården. Vidare kommenteras bl.a.frågor om resurstilldelningen till hälso-och sjukvården. Min framställning kommer emellertid i detta sammanhang atthelt koncentreras på de frågeställningar som rör folkhälsoarbetet. 1987/88:63 om vissa ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen m.m. behandlas frågan om viss uppföljning av deersättningar som utgår från sjukförsäkringen (sid. 10 och sid. 15-17). Härvid anges att bör ges i uppdrag att isamråd med bl.a. kartlägga värdresursernas utveckling,omstruktureringen mellan skilda verksamhetsområden inom hälso- och sjukvårdensamt vissa andra övergripande frågeställningar om hälso- och sjukvårdens utveckling.Det framhålls att beskrivningar av folkhälsans och hälso- och sjukvårdensstrukturella förändring samt effektivitets- och produktivitetsutveckling kanses som kompletterande aspekter som sammantagna kan ge underlag för regeringensställningstaganden. har beretts tillfälle att ta del av dessauttalanden (SfU 1987/88:13, rskr. 110) och lämnat dem utan erinran, I enlighet med vad som anges i prop, 1987/88:63 avser jagatt föreslå regeringen att ges i uppdrag att lämna en merutförlig redovisning av hälso- och sjukvårdens strukturella förändring samteffektivitets- och produktivitetsutvecklingen inom vården. I anslutning tilldetta avser jag föreslå att vissa direktiv lämnas om inriktning och uppläggningav kommande folkhälsorapport. Jag ämnar vidare föreslå regeringen att en särskild utredaretillkallas för att utreda frågan kring informationsstrukturen m.rn. för hälso-och sjukvården. I Folkhälsorapport anförs bl.a. att en fortsattminskning av hälso-och sjukvårdens andel av samhällets totala resurserförsvårar våra möjligheter att möta de vårdproblem som vi står inför. I dettasammanhang vill jag betona att den viktigaste orsaken till att hälso- ochsjukvården minskatsin andel av bruttonationalprodukten är att den allmänna ekono- . miskatillväxten ökat kraftigt fr.o.m. detta år i relation till utvecklingen un-1987/88:172 der 1970-talets senare del och 1980-talets inledande år. Enligt minuppfattning är det den reala volymförändringen inom sektorn och inte sektornsrelativa andel av de totala resurserna som bör läggas till grund för bedömningarnaav hälso- och sjukvårdens möjligheter att fullfölja sina uppgifter i enlighetmed lagstiftningen. Enligt uppgifter frän nationalräkenskaperna och enuppskattning vad gäller har den årliga tillväxten inom hälso-ochsjukvården varit i genomsnitt . räknat i fast penningvärde.För är 1985 var tillväxten . Vid övergripande bedömningar av volymutveckling ochförändringar i behov är det vidare av grundläggande betydelse att hänsyn tastill nettoeffekten av de strukturförändringar som medför att uppgifter överförsfrån en samhällssektor till en annan. Mellan hälso- och sjukvården ochsocialtjänsten pågår en mycket viktig sådan strukturförändring som innebär att hälso-och sjukvårdssektorn avlastas vissa uppgifter, framför allt vad gäller vårdenav äldre men även beträffande psykiskt sjuka. Dessa frågor har inte närmareberörts och har således inte heller vägts in som ett underlag till analyserna. Eftersom de frågor jag berört har stor betydelse förhur volymutvecklingen bör bedömas är jag inte nu beredd att redovisa någraställningstaganden eller principer vad gäller de avsnitt i rapporten sombehandlar resurser och prestationer. Som jag nämnt kommer ett uppdrag attlämnas till om en mer utförlig presentation av produktivitets-,effektivitets- och strukturförändringarna. Jag vill således avvakta dennaredovisning innan jag anser mig böra gå ytterligare in på dessa frågor. Jag finner i detta sammanhang anledning att understrykaatt hälso- och sjukvården måste ha både ett kortsiktigt och ett långsiktigtperspektiv i sitt planeringsarbete. I det kortsiktiga perspektivet måste hälso-och sjukvården kunna svara upp mot de förändrade vårdbehov, som t.ex. följer avatt andelen äldre ökar i samhället. I det mer långsiktiga perspektivet måsteemellertid hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser göras - bl.a. isamverkan med andra samhällssektorer - som förbättrar folkhälsan och minskarde rådande skillnaderna i hälsosituationen mellan olika grupper i samhället. Utifrån de övergripande målen preciserade regeringen i denhälsopolitiska propositionen ett antal grundläggande krav på ochutvecklingslinjer för hälso- och sjukvårdens inriktning, struktur, kvalitet m.m.Vidare angavs den strategiska inriktningen av det hälsopolitiska arbetet. Grundelementen i den hälsopolitik som presenterades ipropositionen var att insatserna för att identifiera skillnader ochförändringar i hälsosituationen bör vidareutvecklas. Utifrån analyser avorsakssambanden och bakgrunden till att ohälsa uppstår skall olika vägar attförebygga och undanröja hälsoriskerna identifieras och ätgärder vidtas. Beträffande ansvarsfördelningen i arbetet konstateradesatt staten har en viktig roll genom att på den nationella nivån svara förkartläggningar och analyserav vilka förebyggande insatser som kan vidtas. Arbetet har därvid . Skr.i hög grad kommit att inriktas mot framtagande av underlag för s.k. hälsopo- 1987/88:172 litiska handlingsprogram, dvs. åtgärdsinriktade handlingsprogramför att undanröja hälsorisker antingen i anslutning till vissa centralasjukdomsgrupper eller med anknytning till en viss samhällssektor, t.ex.bostadssektorn. Inom ramen för HS-90 utredningen utarbetades i enlighetmed detta tre underlag till hälsopolitiska handlingsprogram, redovisade i betänkandena(SOU 1984:42-44) Att förebygga skador. Att förebygga bjärt- och kärlsjukdomoch Hälsopolitik i samhällsplaneringen - boendemiljö, arbetsmiljö, arbetslöshetoch kost. Vidare bör betänkande (SOU 1984:67) Cancer -orsaker, förebyggande m.m. ses som ett hälsopolitiskt handlingsprogram motcancersjukdomarna. Mot bakgrund av uttalanden i den hälsopolitiskapropositionen har regeringen givit i uppdrag att utarbetaunderlag till hälsopolitiska handlingsprogram mot psykisk ohälsa ochrörelseorganens sjukdomar. Underlag till sådana hälsopolitiskahandlingsprogram redovisades (redovisar 1987:14). föreligger hälsopolitiska handlingsprogram förinsatser mot flera av de stora sjukdomsgrupperna och för hälsopolitiken isamhällsplaneringen. En genomgående slutsats i samtliga redovisadeprogram är att det -trots den allmänt goda hälsosituationen i landet - alltjämtfinns avsevärda vinster att uppnå i form av minskad sjuklighet och minskatlidande genom att intensifiera det preventiva arbetet. Programmen pekar på attdet finns goda möjligheter att förebygga'ohälsa såväl genom insatser för attbegränsa eller helt undanröja de kända hälsoriskerna som genom att främjasådana livsvillkor som bidrar till att vidmakthålla en god hälsa. I de olika programmen redovisas såväl ett stort antalförslag fill förebyggande åtgärder som bedömningar av tänkbara angelägnainsatser. Förebyggande av olycksfallsskador är sannolikt det områdedär det finns de bredaste och mest långvariga erfarenheterna av ettförebyggande arbete. I ett internationellt perspektiv ligger här mycketlångt framme. Erfarenheterna bl.a. från har visat påatt ytterligare förbättringar kan uppnås inom detta område genom målinriktadeskadeförebyggande insatser. Ett olycksfallsförebyggande projekt startades iFalköping. Verksamheten omfattade olycksfallsregistrering, information,utbildning, tillsyn samt förändringar av den fysiska miljön. I projektetengagerades alla tänkbara kommunala och privata instanser - fränkommunstyrelsens ordförande till pressen, polisen och pensionärsföreningen. Enutvärdering har visat att antalet hemolycksfall minskade från 850 till 550 - dvs. -och att antalet olycksfall bland mycket små barnhalverades. Utifrån de mycket positiva erfarenheterna gav regeringenår i uppdrag att - med det hälsopolitiskahandlingsprogrammet som utgångspunkt - ta initiativ till en uppbyggnad av enlänsvis registrering av de olycksfall som sjukvården kommer i kontakt med.Enligt uppdraget skulle också utreda hur miljö- ochhälsoskyddsnämnderna skall kunna bidra i det förebyggande arbetet inom området. Socialstyrelsenhar för att fullfölja uppdraget tillskapat en projektorgani- . sationmed ansvar att driva och samordna insatserna för olycksfallspreven- 1987/88:172 tion. Arbetet bedrivs i samverkan med myndigheter ochorganisationer. Till projektet är ocksä en rådgivande medicinsk expertgruppknuten. Projektet har bedrivits under ett och ett halvt år.Uppbyggnaden av ett registreringssystem pågår i samarbete med landstingen. En kunskapsöversiktom olycksfall och alkohol har redovisats. Genom projektorganisationens försorghar vidare genomförts en inventering av det preventiva arbete mot olycksfallsom pågår inom landstingens hälso- och sjukvård. Inventeringen visar att någonform av sådan verksamhet numera förekommer i flertalet sjukvårdsområden.Enligt vad jag erfarit har projektorganisationen inom medverkattill att arbetet för att höja ambitionsnivån vad gäller att förebyggaolycksfall förts vidare. Skilda delar av handlingsprogrammet har successivtkunnat genomföras. Handlingsprogrammen har givit ett mycket väsentligtkunskapsunderlag för de preventiva insatserna. Som jag återkonuner till senare,är det väsentligt att arbetet på den nationella nivån intensifierasytterligare. Handlingsprogrammen utgör en viktig utgångspunkt för landstingeni den pågående uppbyggnaden av det lokala och regionala arbetet medförebyggande av ohälsa. Omfattningen och inriktningen av landstingens förebyggandeinsatser har undersökts av i samarbete med Landstingsförbundetoch Spri (PM 116/85 och redovisar 1986:7).Undersökningen visar att de förebyggande verksamheterna är inne i ettexpansivt skede. Det finns en klar strävan hos huvudmännen för hälso- ochsjukvården att omstrukturera och profilera verksamheten i enlighet med hälso-och sjukvårdslagens intentioner. Den långsiktiga planeringen anpassas till etthälsopolitiskt synsätt. Såväl de samhällsinriktade som de individinriktadeförebyggande insatserna förstärks. Omfattningen och inriktningen av insatsernaväxlar emellertid starkt mellan de olika huvudmännen. De flesta landsting och många kommuner har antagit hälsopolitiskahandlingsprogram. Dessa kan t.ex. avse att förebygga specifika sjukdomar, som hjärt-kärlsjukdomar.cancer, sjukdomar i rörelseorganen och allergi, eller olycksfall. Detförekommer också program för att förebygga psykisk ohälsa eller psykosocial utslagningav barn och ungdom. I vissa program uppmärksammas invandrare som målgrupp förförebyggande åtgärder liksom invandrarnas speciella problem vid mötet med densvenska hälso- och sjukvården. Handlingsprogrammen kan ocksä vara inriktade pä olikarisker, såsom drogmissbruk, tobaksrökning, dåliga kostvanor eller faror itrafiken. I de flesta landsting förekommer hälsoupplysning och andraaktiviteter i förebyggande och hälsofrämjande syfte, ofta i samarbete medskolan och olika organisationer och folkrörelser. Betydelsefulla i dettasammanhang är också studiecirklar och kurser, som anordnas i sarnarbete medstudieförbunden, I de flesta landsting bedrivs samhällsmedicinskverksamhet i särskilt organiserade enheter och råd. För den fortsattautbyggnaden av de förebyg- gandeinsatserna är de samhällsmedicinska enheterna av stor betydelse. Skr.Inom flera landsting utreds förutsättningarna att utarbeta miljöpolitiska 1987/88:172 handlingsprogram. I såväl det regionala som det lokala förebyggande arbetetär samverkan över sektorsgränserna nödvändig. Primärkommunerna har härvidlag enviktig roll. Lovvärda försök har gjorts för att utveckla former för ettrutinmässigt samarbete mellan hälso- och sjukvärden och , skolansamt miljö- och hälsoskyddsnämnderna. Jag återkommer senare till hur det sek-torsövergripandesamarbetet på nationell nivå bör stärkas. Det bör i detta sammanhang nämnas att regeringen har tillsatten särskild utredning (S 1986:02) om frågor kring förebyggande av allergier ochandra överkänslighetsreaktioner. som påbörjade sitt arbeteår 1986 skall bl.a. analysera forskningsbehoven inom området samt undersöka ornredan vidtagna åtgärder är tillräckliga inom samhällsområden såsom arbetslivet,boendemiljön, skolan och förskolan. Med hänsyn till vikten av att förebyggandeinsatser vidtas snabbt har i utredningens direktiv angetts att kommittén redanunder pågående arbete bör kunna initiera åtgärder, som för sitt genomförandeinte förutsätter beslut av riksdag eller regering. Utredningen beräknasavlämna sitt slutbetänkande under är 1988. Regeringen har också i anslutning till propositionen(1984/85:166) om livsmedelspolitiken givit bl.a. livsmedelsverket i uppdragatt kartlägga behovet av kostinformation samt att utforma ett system förmärkning av livsmedel, för att konsumenten skall få lättare att bedöma en varaur näringssynpunkt. De fackliga organisationerna och folkrörelserna har enmycket viktig roll i det förebyggande arbetet. Uppgifterna om att skillnadernai sjuklighet och dödlighet mellan arbetare och tjänstemän ökat under 1970-taletgav () anledning att initiera ett samarbete medsocialstyrelsen och i hälsopolitiken. Arbetet, som bedrivsmed anslag även från , har formen av ett utvecklingsprojektmed syfte att väcka ökat engagemang och delaktighet i förhållanden som påverkarhälsan. Projektet startades och avses pågå . 4 Folkhälsopolitik i utveckling Som jag tidigare konstaterat syftade uppdraget omframtagande av folkhälsorapporten till att ge en helhetsbild överhälsoutvecklingen i landet. Rapporten har enligt min mening givit en sådanbred överblick över hälsosituationen. Resultaten utgör därmed en viktigkomplettering av underlaget för beslut om hälso- och sjukvårdspolitikensinriktning. Slutsatserna av folkhälsorapportens beskrivning avhälsoläget kan sammanfattas i följande tre huvudpunkter. - befolkning har en i ett internationelltperspektiv utomordentligt god hälsosituation. För befolkningen som helhet blirhälsoläget dessutom allt bättre. - Trotsförbättringarna drabbas vissa människor av onödigt lidande och . allt för tidig död till följd av sjukdomar som bör kunna förebyggas.