prop · GB0335 · 1987-12-31 00:00:00 — Bland dessa instanser föreslås från flerahåll också att anvisningstider skall anges i lagen och att det skall införasmöjligheter att kontrollera efterlevnaden av ett anvisningsbeslut. Skälenför mitt förslag: I departementspromemorian föreslås att de nuvarande reglemai bostadsanvisningslagen om den närmare innebörden av den kommunalaanvisningsrätten och om den verkan i övrigt anvisningsrätten har för deenskilda husägarna, överförs i slort sett oförändrade fill den nya lagen. Eftersomdet är så få kommuner som har beslutat om bostadsanvis-ningsområden enligtbostadsanvisningslagen, finns det inte nägra störte erfarenheter av hur deangivna reglerna fungerat i praktiken. I stort bör emellertid reglerna enligtmin bedömning kunna tillgodose de krav på effektivitet som bör ställas. Jag ärdärför inte beredd att föreslå några mer omfattande förändringar av detregelsystem som har byggts upp. Inågra avseenden anser jag emellertid att de synpunkter som underremissbehandlingen framförts från framför allt kommunalt håll och från sådanainstanser som har erfarenhet av den praktiska hanteringen avbostadsförmedlingsfrågor, har sådan tyngd att det finns anledning att övervägavissa justeringar av förslaget i departementspromemorian. Jag kommer i detföljande att ta upp förslag som gäller en s. k. inflyttningsprövning samtanvisningstider och kontrollmöjligheter. Först skall jag emellertid redovisavad anvisningsreglerna i stort bör innebära. har meddelat ett beslut om anvisningsrätt och beslutet har vunnitlaga kraft, får husägaren inte upplåta en lägenhet, som omfattas av beslutet,med hyresrätt eller bostadsrätt till någon annan än en bostadssökande somkommunen anvisar, eller till kommunen. Han får inte heller medverka tilllägenhetsöverlåtelser eller upplåtelser av lägenheter i andra hand utom närförhållandena är sådana att de i hyreslagen med avseende på hyresgästen angivnafömtsättningarna för tillstånd föreligger. Detta innebär t. ex. att husägarensom huvudregel inte fär medverka fill ett lägenhetsbyte om hyresgästen inte harbeaktansvärda skäl för bytet (jfr 6 § bostadsanvisningslagen). Nären lägenhet blir ledig skall husägaren i ett skriftligt meddelande snarastmöjligt undertätta kommunen om detta och om den tillträdesdag och dehyresvillkor som skall gälla (jfr 7 § bostadsanvisningslagen). Omkommunen inte anvisar någon bostadssökande eller om husägaren inte godtar denbostadssökande som kommunen anvisar eller inte kan träffa avtal med denne, ärhusägaren skyldig att upplåta lägenheten till kommunen, om kommunen begär det(jfr 8 § bostadsanvisningslagen). I syfte att påskyndaanvisningsförfarandet bör också regler införas som innebär dels att kommunen vid dröjsmål på husägarens sida kan få den angivna tillträdesdagen framflyttad, dels att husägaren i vissa fall kan ha rätt till skadestånd vid dröjsmål från kommunens sida. Dessutom krävs vissa regler om prövning av hyresvillkor (jfr 9 och 10 §§ bostadsanvisning- lagen). Jag skall längre fram ta upp innehållet i dessa regler. Fråganom en s.k.inflytlningsprövning Prop. 1987/88: 35 Nären kommun har anvisat en bostadssökande till en ledig lägenhet, har husägarenenligl reglerna i bostadsanvisningslagen möjlighet att fritt vägra upplåtelseutan atl ange några skäl till detta. Följden av en sädan vägran är dock atlhusägaren i slället blir skyldig att upplåta lägenheten fill kommunen, omkommunen begär det. Upplåtelsen till kommunen skall anses ha skett närkommunens begäran kommit husägaren till hända. Kommunen kan sedan upplåtalägenheten i andra hand till den bosladssökande. Denangivna regleringen framgår av 8 § bostadsanvisningslagen och 39 § andrastycket hyreslagen. Reglerna kompletteras av 37 § hyreslagen som ger kommunenrätt aft också överiåta hyresrätten till den bostadssökande, om hyresnämndenlämnar tillstånd till överiåtelsen. Sådant tillstånd skall lämnas omöverlåtelsen kan ske ulan påtaglig olägenhet för hyresvärden. Tillståndet kanockså förenas med viillkor. Gmndenför kritiken av det nuvarande regelsystemet lycks framför allt vara aftsvårigheter kan komma atl uppstå med aft få husägarens godkännande avbostadssökande som kommunen har anvisat. tycks sådana svårigheterfinnas när kommunen anvisar bostadssökande med stöd av de utfästelser somhusägare lämnar i samband med aft de erhåller statliga bostadslän.Lånebestämmelserna innebär att anvisningsräit endast gäller bostadssökande somhusägaren "skäligen bör godta" (36 § handläggningsförordningen).Remissinstanserna anför alt följden av regelsystemet skulle kunna bli attandrahandsupplåtelsema skulle öka med åtföljande administrativa svårigheterför kommunerna. Föralt förbättra systemet föreslår remissinstanserna en s. k. inflyttningsprövning,som innebär att husägaren, alternafivt kommunen, får vända sig tillhyresnämnden när den bostadssökande inte godtas som hyresgäst. Nämnden får dåpröva om upplåtelsen kan äga mm utan påtaglig olägenhet för husägaren, dvs.nämnden skall göra samma prövning som enligt 37 § hyreslagen, när kommunen villöverlåta hyresrätten lill den bostadssökande. betänkande (SOU 1986:6 del 2, s. 1) lämnades förslag på hurde nuvarande bestämmelsema om bostadsanvisning skulle kunna förbättras. a.föreslog kommittén att inflyttningsprövning skulle kunna ske efter en anvisningav en bostadssökande enligt utfästelserna i samband med bostadslån. Förslagetom inflyttningsprövning kritiserades under remissbehandlingen avbostadsdomstolen och hyresnämnderna (se departementspromemorian, bilaga 5, s.1. Kritiken gällde främst frågor om ansvar för hyresförluster underprövningsförfarandet som kunde dra ut i tiden samt hur ett hyresförhållandemellan husägaren och den bostadssökande skulle etableras om hyresnämndengodkände inflyttningen. Motbakgmnd av kritiken mot bostadskommitténs förslag har det idepartementspromemorian inle tagits upp något förslag om inflyttnings-prövning.Det föresläs i stället att det regelsystem som gäller enligt bostadsanvisningslagenöverförs oförändrat till den nya lagen. Föregen del harjag tagit intryck av de synpunkter som remissinstanserna lämnat påförslaget i departementspromemorian. bostadsanvis-ningssystem, som innebäraU husägarna mer eller mindre regelmässigt kan vägraupplåtelse till de bostadssökande som anvisas av kommunema, kan Prop. 1987/88:35 givetvis inte godtas. Kommunen kan visserligen hyra lägenheten och upplåtaden i andra hand till den bostadssökande eller - efter särskild prövning -överlåta hyresrätten. Med hänsyn till bl. a. den administrafion och det ansvarsom sådana förhyrningar för med sig, kan man inte kräva atl kommunema skallutnyttja denna möjlighet annat än i begränsad omfattning. Del sagda innebäratt man förmodligen får räkna med att anvisningssystemet förlorar ieffektivitet. Enligt min mening måste utgångspunkten vara att denbosladssökande som kommunen anvisar, normalt får ett förstahandskontrakt pålägenheten. Endasl om husägaren har fog för invändningar mot den bostadssökandemed avseende på dennes möjligheter att uppfylla hyresvillkoren och påskötsamheten, bör kommunen ta eft särskilt ansvar för den bostadssökande. Dettakan ske genom att kommunen antingen själv står för kontraktet i förhållandetill husägaren eller ordnar bostadsfrågan för den bostadssökande på annat sätt. Vadjag nu har anfört innebär inte att jag godtar förslaget om en särskildinflyttningsprövning, något som f. ö. inte heller gjordes av den dåvarandedepartementschefen när bostadsanvisningslagen infördes (se prop. 1979/80: 72 s.30). Anvisningsförfarandet och regelsystemet kompliceras med en sådan prövning.Prövningsförfarandet riskerar också att dra ut på fiden, vilket bl. a. innebäratt hyresförluster som uppkommer under förfarandet måsle täckas av någon av deinblandade parterna. En tidsutdräkt har också andra negativa konsekvenser, inteminst för den bostadssökande som väntar på besked om bostad kan erhållas ellerej. För den bosladssökande kan det ocksä vara obehagligt att behöva underkastasig en särskild prövning, om husägaren vägrar att godta honom eller henne somboende i huset. Dettaleder fram till att man antingen måste ändra det i departementspromemorianföreslagna systemet så, som föreslås av , atthusägaren alltid skall vara skyldig att godta de bostadssökande som anvisas,eller att ett annat system skapas som tillgodoser de syften som ligger bakomförslaget om inflyttningsprövning. Då det enligt min mening bäst harmonierarmed hyreslagstiflniningen i övrigt att husägaren har ett inflytande på valet avde hyresgäster som skall få bo i huset, kan jag inte ansluta mig till den avHyresgästemas riksförbund föreslagna ordningen. Jag föreslår en annan lösningpå problemet, som anknyter lill de inledningsvis redovisade reglema i 6 §bostadsanvisningslagen om förbud för husägaren att medverka till överlåtelsereller andrahandsupplätelser. I linje med de angivnareglerna - som bara gäller sådana lägenheter som upplåts med hyresrätt - föreslår jag att upplåtelseförbudet och medver kansförbudet utvidgas på så sätt att husägaren inte heller får vägra upplå telse till den bostadssökande som kommunen anvisar, om upplåtelsen kan ske utan påtaglig olägenhet för husägaren. Del innebär framför allt att husägaren inte får vägra upplåtelse om det inte finns anledning atl göra några mer allvarliga erinringar mot hyresgästen med avseende framför allt pä dennes möjligheter att betala hyran och på dennes skötsamhet. Godtar inte husägaren den anvisade personen, skall någon särskild prövning av dennes rätt att få lägenheten upplåten till sig inte äga mm. I stället får 39 kommunen,om den gör gällande alt upplåtelsen kan ske utan påtaglig Prop. 1987/88:35olägenhet, föra talan hos hyresnämnden om utdömande av vite som förelagts avnämnden. Alltjämt bör dock i enlighet med promemorieförslaget gälla, attkommunen själv skall ha rätt till upplåtelse och till att i sin tur hyra utlägenheten till den bostadssökande. Också möjligheten att överlåta hyresrättentill den bostadssökande med husägarens samtycke eller efter särskild prövningbör kvarstå. Ilikhet med vad som i ärendet om bostadsanvisningslagen anfördes om svårighetenför husägaren att göra en bedömning av om han fär medverka fill en överlåtelseeller andrahandsupplåtelse (se lagrådet i prop. 1979/80:72 s. 123) kankonstateras att samma svårighet uppkommer såvitt avser husägarens möjlighet attbedöma innebörden av uttrycket "påtaglig olägenhet". Det är enligtmin mening inte förenligt med rättssäkerhetens krav atl låta frågan om ett viteskall dömas ut eller ej uteslutande bero på om husägaren rätt bedömt innebördenav ett så allmänt formulerat uttryck. Särskilda restriktioner med avseende påfömtsättningarna för att ett förelagt vite skall få dömas ul är därförpåkallade. Jagföreslår att en särskild regel införs som tar sikte både på de fall atthusägaren har medverkat fill en överlåtelse eller andrahandsupplåtelse och atthan vägrat att godta en bostadssökande. Denna regel bör vara så utformad attvite inte får utdömas, om husägaren med hänsyn till egna undersökningar ellerövriga omständigheter haft fog för sin vägran eller medverkan. Syftet medregeln bör vara att endast de uppenbara fallen av åsidosättanden bör träffas avvite. Som jag kommer att ta upp i specialmotiveringen bör det också finnasstora möjligheter till jämkning av det förelagda vitet beroende på förseelsensart. I specialmötiveringen skall jag också närmare beröra innebörden av bl. a.uttrycket "påtaglig olägenhet" och de krav som skäligen kan ställaspå husägaren i sammanhanget. Mittförslag avser endast sådana lägenheter som upplåts med hyresrätt. Beträffandebostadsrättslägenhetema skulle det i och för sig också vara tänkbart att införaen motsvarande ordning. Det skulle emellertid innebära att man åsidosatte den kooperativagmndprincipen att föreningarna själva skall bestämma villkoren för medlemiskapoch den ordning som redan nu gäller för prövning av den bostadssökande somkommunen anvisar. Som jag fidigare har framhållit (avsnitt 2.1.2) böranvisningsmöjligheterna i dessa fall varken utvidgas eller minskas iförhållande till vad som gäller . Enligt min mening bör därför förslaget idepartementspromemorian på denna punkt godtas. Frågorom anvisningstider m. m. Iöverensstämmelse med vad som föreslås i departementspromemorian innebär mittförslag att husägaren i ett skriftligt meddelande skall underrätta kommunen omnär en lägenhet som omfattas av hyresnämndens beslut om anvisningsrätt blirledig. Kommunen får då möjlighet att anvisa en bostadssökande eller begära attlägenheten upplåts till kommunen. Varkeni bostadsanvisningslagen eller i promemorieförslaget finns det nägra bestämmelser om att kommunen skall ha på sig att lämna 40 besked om lägenheten skalldisponeras eller ej. Regelsystemet är i stället Prop. 1987/88: 35 uppbyggtså att det skall ge både husägaren och kommunen incitament att handla så snabbtsom möjligt. I huvudsak innebär reglerna följande (9 och 10 §§bostadsanvisningslagen). Omen lägenhet efter kommunens begäran skall anses ha upplåtits till kommunen, mendet på gmnd av husägarens dröjsmål med att undertätta kommunen om den ledigalägenheten inte är möjligt att tillträda den på den tillträdesdag som angettsav husägaren, så kan kommunen få tillträdesdagen framflyttad efterframställning hos hyresnämnden. Risken för hyresförluster skall alltsåmedverka till att husägaren undcrtättar kommunen så snart det är möjligt, närhan vet att en lägenhet blir ledig. Omdet å andra sidan är kommunen som efter meddelandet frän husägaren dröjer medbesked fill denne om att kommunen inte vill förfoga över lägenheten, kankommunen bli skadeståndsskyldig. En förutsättning för skadeståndsskyldighet ärdels att husägaren inte kan träffa avtal med någon annan om fillträde filllägenheten den dag som angetts i meddelandet, dels att husägaren själv gjortvad som skäligen kan begäras av honom för att få lägenheten upplåten. Enligtmin mening är det väsentligt att anvisningsförfarandet fungerar så smidigt ochså snabbt som det är möjligt. En strävan bör också vara att reglema inte bliralltför formella och stelbenta. Med reservation för att filh-äckligaerfarenheter ännu inte har vunnits om bostadsanvisningslagens regler såvitt nuär i fråga, anser jag att reglerna väl tillgodoser de anspråk som rimligen börställas. Även om jag har förståelse för att en kommun kan vilja ha exakta tideratt hålla sig fill i vaqe anvisningsärende, kan jag därför inte ansluta migtill förslaget om särskilda anvisningstider, som jag menar bryter mot detnuvarande regelsystemet. En viss modifiering av reglerna anscrjag emellertidvara påkallad. i har tagit upp och som också berörs av Norköpingskommun, kan det sättas i fråga om kommunen skall behöva hålla en husägareskadeslös i de fall en lägenhet blir ledig med kort varsel. Det kan inträffanär uppsägningstiden är kort, när hyresrätten är förverkad eller när husägarenoch hyresgästen kommit överens om att avtalet skall upphöra efter mycket kortfid. I dessa fall riskerar kommunen att bli skadeståndsskyldig, om den intemycket snabbt lämnar husägaren besked om lägenheten skall disponeras eller ej. Enkommun torde sällan ha praktiska möjligheter att anvisa en bosladssökande lägenhet som blir ledig med myckel kort varsel. Alternativet är atlkommunen själv snabbt bestämmer sig för att hyra lägenheten eller avstår fråndisposifion. Om kommunen avstår, är del enligt min mening inte skäligt attkommunen skall behöva drabbas av skadestånd. Det bör också beaktas atthusägaren, även utan ett särskilt anvisningssystem, normalt torde få räkna medvissa hyresförluster när en lägenhet blir ledig med kort varsel. Dessaförluster kan alltså sägas ingå som ett normalt led i fastighetsförvaltningen. Motden bakgmnden föreslår jag att en regel införs som innebär att kommunen aldrig skall behöva drabbas av ersättningsskyldighet mot hus ägaren, om denne inom en månad från det kommunen mottog hans medde- 41 lande om att lägenheten ärledig, får besked om atl han får förfoga över Prop. 1987/88: 35 lägenheten.Infaller tillträdesdagen , föreslår jag atl ersättning inteulgår om husägaren får beskedet före tillträdesdagen. Iövrigt föreslår jag inga förändringar av förslaget i departementspromemorian,som i denna del överensstämmer med bostadsanvisningslagen. Jag vill emellertiderinra om att kommunen och husägarna alltid kan komma överens om särskildasystem för anvisningsförfarandet i de fall det inte är aktuellt förhyresnämnden att meddela ett beslut om anvisningsräit. Jaghar tidigare (avsnitt 2.1.5) föreslagit att förbudet för husägaren att frittdisponera över lägenheter som omfattas av ett beslut om anvisningsrätt avhyresnämnden får förenas med ett s. k. löpande vite. Även om en sådanvitesbestämmelse normalt bör vara tillräcklig för att förmå husägaren atliaktta förbudet, måste kommunen få möjligheter att effektivt kontrollera omförbudet efterlevs. I departementspromemorian (s. 51) har övervägts omhusägaren skall vara skyldig att tillhandahålla kommunen uppgifter för sådankontroll. Med motivering bl. a. att en sådan ordning skulle medföra enbetydande administration för kommunerna, lämnas dock inget förslag på dennapunkt i promemorian. Frånkommunalt håll har framhållits att det utgör en brist i förslaget attkontrollmöjligheter saknas. Jag har förståelse för detta och anser att behövligakontrollmöjligheter bör kunna anordnas utan att det behöver bli fråga om någonväsentlig administration. Jag vill i sammanhanget erinra om den skyldighet somen fastighetsägare kan åläggas enligl 17 § bostadsförvaltningslagen (1977:792)att vid vite tillhandahålla förvaltaren handlingar och annat av betydelse förförvaltningen. Enligt 64 § hyreslagen kan en hyresvärd under vissaförutsättningar åläggas att vid vite lämna ut uppgifter om hyror. Omkontrollmöjligheter för kommunen ordnas så, att kommunen själv får avgöra huroch när kontroll skall ske, bör några invändningar om administrativasvårigheter knappast kunna anföras. De uppgifter som kan vara av intresse förkommunen är främst sådana som gäller förändringar i innehavet av debostadslägenheter som omfattas av ett beslut om anvisningsrätt. Uppgifter ominnehav fmns naturligtvis hos varje husägare och kan lätt sammanställas i ensärskild lägenhelsförteckning, som på begäran kan lämnas ut till kommunen. Inteheller för husägarna behöver kontrollmöjligheten alltså bli särskiltbetungande. Jag föreslår därför att i lagen införs en bestämmelse som innebäratt husägaren skall vara skyldig att på begäran av kommunen lämna ut uppigifterom bostadslägenheterna i huset som han har och som behövs för kontroll av atthusägaren följer ett beslut om anvisningsräit. Om husägaren inte fullgör sinskyldighet, bör hyresnämnden kunna förelägga honom vid vite att fullgöra den.Jag återkommer till bestämmelsema i specialmotiveringen. 2.1.8 Verkan av enfastighetsöverlåtelse 1987/88: 35 Mitt förslag: Omäganderätten till ett hus övergår till en ny ägare, gäller en utfästelse omanvisningsrätt och ett beslut om anvisningsrätt mot den nye ägaren. Harlöpande vite utsatts i beslutet, gäller även vitet mot den nye ägaren undervissa fömtsättningar. Ett beslut om anvisningsrätt och förelagt vite - mendäremot inte en utfästelse skall antecknas i fastighetsboken. Departementspromemorian:Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Nästan alla remissinstanser lillstyrker eller lämnar förslaget idepartementspromemorian utan erinran. a. vill dock att ensådan utfästelse om anvisningsrätt som utfärdas vid statlig belåning skallkunna antecknas i fastighetsboken. Skälenför mitt förslag: En invändning i fräga om bostadsanvisningslagen har varit attett beslut om bostadsanvisningsområde inte gäller mot en ny husägare (sedepartementspromemorian s. 32 f). För att underlätta administrationen förkommunerna föresläs i departementspromemorian att beslut om anvisningsrättskall gälla mot en ny ägare av huset. Detsamma föreslås beträffande ettförelagt vite. Förslaget innebär också att hyresnämnden skall undertättainskrivningsmyndigheten om beslutet och det förelagda vitet. De bestämmelsersom föreslås är i huvudsak desamma som finns i 10 kap. 21-23 §§ plan- ochbygglagen (1987:10). Bortsettfrån en invändning från angående inskrivningsmyndighetensundertättelseskyldighet som jag återkommer till i specialmotiveringen, harremissinstanserna lämnat förslaget utan erinran. Även jag ansluter mig fillförslaget i departementspromemorian. I enlighet med vad som föreskrivs i deangivna bestämmelserna i , bör enbart löpande viten kunnagälla mot en ny husägare. Vaddärefter gäller frågan om en utfästelse om anvisningsrätt bör gälla mot en nyhusägare, har i departementspromemorian efter förebild av 8 §hyresförhandlingslagen föreslagits att utfästelsen skall gälla mot en ny ägareoch att husägaren - i stället för att anteckning skall ske i fastighetsboken vid skadeståndsansvar har en skyldighet att upplysa förvärvaren om utfästelsen. Somhar framgått av mitt anförande är effekterna av husägarnas utfästelser så tillvida begränsade att någon omedelbar sanktion inte drabbar den husägare som intehåller sin utfästelse. Vad som i ett sådant fall kan hända är att hyresnämndenpå kommunens begäran meddelar ett beslut om anvisningsrätt och förenar dettamed ett vitesföreläggande (se avsnitt 2.1.5). Det kan med hänsyn fill dettaifrågasättas om det över huvud taget behövs bestämmelser om att utfästelsernaskall gälla mot ny ägare. Enligt min mening har emellertid sådana bestämmelserbetydelse för kommunen, eftersom kommunen därmed slipper ta upp förhandlingarmed varie ny ägare om anvisningsrätt och vet vilka hus som vid varie tidpunktomfattas av en utfästelse. Jag föreslår därför att i lagen tas in enbestämmelse som innebär att även utfästelser om anvisningsrätt skall gälla motny husägare. Meddetta förslag aktualiseras frågan om utfästelserna skall antecknas i fastighets- ellertomträttsboken, så att de kommer till kännedom för bl. a. fastighetsköpare.Domstolsverket har i sitt remissyttrande framhållit som angeläget att vissåterhållsamhet iakttas med de anteckningar som skall göras i fastighelsböckema.Jag delar denna uppfattning och finner med hänsyn bl. a. fill utfästelsernasverkningar, att det inte finns anledning att införa krav på anteckning ifastighets- eller tomträttsboken. Jag kan alltså inte ansluta mig till deförslag härom som bl.a. framfört. Enligt min mening finns detinte heller skäl att i enlighet med promemorieförslaget ta in en sådanskadeståndsregel som finns i 8 § hyresförhandlingslagen. Den skulle knappiastfylla någon egenfiig funkfion. Prop.1987/88: 35 Mitt förslag: Somen förutsäUning för aU tillstyrka stafiiga bostadslån för ny- och ombyggnadskall kommunen kunna begära att lånesökanden lämnar en sådan utfästelse omanvisningsrätt, som avses i det nya lagförslaget om kommunalbostadsanvisningsrätt. Om kommunen avstyrker lån med hänvisning till att någonutfästelse inte lämnats, får länsbostadsnämnden bevilja lånet endast omsärskilda skäl föreligger. Lämnas lån i strid med kommunens yrkande, harkommunen möjlighet att få fråg:an om anvisningsrätt prövad hos hyresnämnden. Departementspromemorian:Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks av de flesta instanser som yttrat sig i denna del.Bostadsstyrelsen menar emellertid att länsbostadsnämnden inte bör kunna frångåkommunens yttrande. En minoritet i ochbostadsförmedlingskontoret hos förslaget. Skälen för mitt förslag:Jag har fidigare (avsnitt 2.1.1) redovisat det huvudsakliga innehållet ibestämmelserna om statliga bostadslån med avseende på den kommunalaförmedlingsrätten. Lånebestämmelserna innebäratl länsbostadsnämnden på ansökan av kommunen kan besluta atl bostadslån förhyres- och bostadsrättshus kommer att beviljas och får överläs endast omsökanden tillförsäkrar kommunen rätt att förmedla upplåtelse av bostäderna. Enfömtsättning för länsbostadsnämndens beslul är att kommunen bedriverbostadsförmedling, som i princip omfattar samtliga hyies- och bostadsrättshussom uppförs med stafiiga lån.