prop · GB03153 · 1987-12-31 00:00:00 — 1 annat fall kan motparten erhålla stora militärafördelar. Överbefälhavarenframhåller också alt det är väsentiigt att statsmakter na anger från vilken tidpunkt som "krigets lagar" skall tillämpas. har inte någol alt invändamot vad kommit- Skr. 1987/88:153 tén framfört om den humanitära rättens räckvidd och giltighet i tiden. försvar framhåller altdet är av värde att pä olika sätt, som t.ex. genom folkrällskommitlénsbetänkande, ger uttryck för sin mening om hur ifrågavarande folkråttsbe-slämmelserskall uppfattas. Civilbefälhavaren i Södra civilområdet vill särskillunderstryka vikten av atl den svenska lotalförsvarsmodellens särdrag samlSveriges tolkning och tillämpning av folkrättens regler görs kända hos andrastater redan i fredstid. Liknande synpunkter framförs av civilbefälhavaren iVästra civilområdet. Civilbefälhavaren i Östra civilområdet anser att Sverigeinte bör frånhända sig möjligheten all tillgripa repressalier om en motpart inlerespekterar allmängiltiga folkrältsliga regler. Det är av stor vikt attSveriges syn i denna fråga görs känd i omväriden. Liknande synpunkter framförsav i . framhåller alt om en motpart som inleratificerat tilläggsprotokoll I förklarar att man ämnar tillämpa protokolletsregler, förefaller del lämpligare att ""tillämpa dessa regler än att "hälla inne med full tillämpning avprotokollet", vilket kan ge motparten en onödig förevändning föråtertagande av den angivna förklaringen. Kommittén betonar alt flertalet av dei tilläggsprotokoll I inskrivna reglerna får betraktas som del av den allmännasedvanerätten. måste i själva verket nästan allt som sägsi betänkandet med hänvisning till reglerna i tilläggsprotokoll I betraktas somfakultativt, dvs. beroende på förklaringar om protokollels tillämplighet efterkonfliktens uppkomst. ter sig situationen minsl likabekymmersam när det gäller tillämpligheten av Genévekonvenlionerna över huvudlaget. Bekymren föranleds av ulvecklingen av doktrinen (och även praxis) i frägaom tolkningen av den fras som föreskriver att konventionerna skall tillämpas ivarje väpnad konflikt mellan konventionsstaler även om en av dem icke erkänneratt krigstillstånd föreligger. Den numera restriktiva tolkningen av artikeln ärför dagen inte enhällig, kanske inte ens härskande och del är synnerligenangelägel atl verka för allmänt accepterande av en sådan tolkning avbestämmelsen i fråga enligl vilken Genévekonvenlionerna är tillämpliga på allainternationella väpnade konflikter oavsett deras formella kvalifikationer avden ena eller andra parlen. Stockholmsuniversitet anmärker atl om Iraktalrät- ten inte upptar några bestämmelser om att en konvention kan upphöra all gälla genom atl bli obsolet. Om förhållandel är sådant atl inte avser att respektera Londonprotokollels bestämmelser i elt evenluelll krig, bör denna konvention sägas upp. Militära chefer bör däremot inte inbjudas alt överskrida protokollels bestämmelser. Kommittén anför vidare alt oaktat XIII. avfattning får neutrala stater som medger för säljning av vapen lill en av de krigförande räkna med alt anklagas för neutralitetsbrotl. finner detta uttalande opåkallal. konventionen i fråga begränsar endast en stals möjligheter att förse krigfö- 29 rande med vapen, däremot inte enskilda företags. framhåller alt vadkommittén anfört om Skr. 1987/88:153 att inte skall behöva leva upp tillmer omfattande förpliktelser än Bilaga 3 vad som gäller för motparten villcentralstyrelsen skärpa i det avseendet att det för trovärdigheten av densvenska ståndpunkten i fråga om hävdande av folkrättsliga principer i krig ochutbildning härom är av slörsla vikt aU en svensk deklaration om s. k. icke-tillämpninganvänds endast i ell trängt läge och atl regeringen ensam skall fatta beslut omdet. Svenska röda korset framhåller atl de i betänkandetgranskade tilläggsprotokollen till Genévekonventioner har i utkastutformats av . Sedan protokollen antagits vidDiplomatkonferensen har inriktat sinaansträngningar på alt få dem ratificerade, kända och tillämpade över helavärlden. Som elt led i denna strävan har Internationella rödakorskommitténutformat "Provisions of the Protocols whose application may require theadoption of legislalive or other measures upon ralification or accession".I denna skrift framför synpunkter pååtgärder som kan vidtas redan i fredstid för bl. a. information, utbildningsamt nationell lagstiftning. Skriften har översänts lill den svenskaregeringen i samband med ralificering av tilläggsprotokollen. Motdenna bakgrund har Svenska röda korset granskat betänkandet och funnit all iden mån Svenska röda korset har kunnat bedöma frågan, kommitténs förslag i alltväsentligt överensstämmer med Internationella rödakorskommitléns synsätt. Krigsveienskapsakademien har tidigare funnit atlregeringsformens kapitel 13 är delvis orealistisk och, från där gällandeutgångspunkter, yrkat på atl del omarbetas. Därvid borde ävenkommitténs grundtanke om rikets skydd och försvar och atl motstånd skall görastill varje pris finna sin givna plats i kapitlet. Föreningen mot kärnvapen anser atlkommittén behandlat de folkrättsliga aspekterna på kärnvapen styvmoderiigt.Det folkrättsliga systemet kommer inle att kunna tillämpas under elt kärnvapenkrigeller efter etl sådant. Folkrättens neulraliletsregler kommer atl bryta samman.Enligt föreningens mening år varje användning av kärnvapen i etl krig otillåtenfrån folkrältsliga synpunkter och alt även innehavet strider mol folkrätten. 3 Kombattanter och andra grupper. Klassificering avpersonal inom totalförsvaret Riksåklagaren framhåller att uppdelningen av personal iolika folkrättsliga grupper är av stor belydelse med hänsyn lill utformningen av det svenska totalförsvaret. Atl kunna fastställa innebörden av de begrepp som skall utmärka vilken folkrättslig status någon har i krig är av särskild vikt när det gäller tillämpningen av svensk straffrätt om blir indraget i en väpnad konflikt. Riksåklagaren har inte någon erinran mot vad kommittén anfört om olika personers placering i folkrältsliga kategorier. framhåller att det hade varit omöjligt all, med bibe- 30 hållandeav polisens höga kuppförsvarsberedskap, i förväg utse och öva Skr. 1987/88:153 någraandra polismän än chefer och deras ställföreträdare för de olika Bilaga 3 försvarsobjeklen.I annal fall måste polisens krigsorganisation genomgå en kontinuerlig revisionmed åtföljande extraordinära utbildningsbehov på grund av den rörlighet somföreligger både mellan polisdistrikt och mellan avdelningar inompolisdistrikten. Samtliga polismän, och de framtida beredskapspolismännen, börges samma folkrältsliga ställning. Kommitténs arbetshypotes om alt polisens kombattantstalusskall utsträckas maximalt torde enligl möta på såmånga praktiska svårigheter alt andra lösningar bör övervägas. En rimligbegränsning kan enligt styrelsen förslagsvis uppnås genom följande avgränsning. "Temporär kombattantstalus för polisen omfattar maximall tiden från detfientliga anfallets inledning eller allmän mobiliserings påbörjande intill dessmobiliseringen avslutals och/eller polisen blivit avlöst vid sinakuppförsvars-objekt av försvarsmaktens bevakningsförband". Överbefälhavarenpekar på alt kommittén inför ett nytt begrepp när man föreslår atl vissagrupper skall ha temporär kombattantstatus. Innebörden av "temporära"kan behöva anpassas lill rådande förhållanden. Enligl överbefähavaren måsleövergången lill annan status föregås av en order eller direktiv härom. Detförutsätts atl sådan övergång beordras först när trovärdigheten av den nyastatus en person tilldelats inle bedöms ifrågasättas av vår motpart. 1 frågaom identitetskort för kombattanter framhåller överbefälhavaren atl del börundersökas om del finns möjlighet med någon form av kombination med annanhandling. Ifråga om den militära sjukvårds- och själavårdspersonalens särställning framhålleröverbefälhavaren alt denna personal har rätl alt med vapen sätta fienden urstridbart skick vid exempelvis ett eldöverfall och atl personalen måste fåingående utbildning i delta. Överbefälhavaren delar kommilléns uppfattning attgruppen "åtföljande" inte skall bära vapen eller ha slridsuppgifler.Det kan verka opraktiskt med de lidsgränser som föreslås. Den enskildes statuskan enligt överbefälhavaren då växla från till den andra.Svårigheter kan lätt uppstå för den enskilde alt hävda rätt status och göradetta trovärdigt inför motparten. Frågan om för åtföljande måslenärmare utredas. Överbefälhavarendelar kommitténs mening alt det kan uppslå missförstånd i fråga om vilkenstatus som medlemmar i en organiserad motståndsrörelse har. Delta aktualiserarfrågan huruvida motslåndsgrupper i vissa lägen skall bära armbindel.Överbefälhavaren ifrågasätter om del inle bör åvila vederbörandemotståndsrörelse att själv avgöra om och vilket utmärkande tecken de skallbära för atl kunna identifieras vid en operation. Det torde ocksä vara avstörsta vikt alt de reguljära styrkorna som eventuellt skall samverka med en motslåndsgruppvet vilka igenkänningslecken denna bär. Överbefälhavaren delar kommitténsmening beträffande medlemmarnas temporära komballantstatus. Överbefälhavarendelar kommitténs mening alt vi från svensk sida bör hävda att deltagare i civilmotslåndskall ha skydd som civila. Överbefälhavaren hävdarmed bestämdhet att NBO-systemel skall gälla fullt ut även i fråga om tillfångatagna befäl som omfattas av det nya 31 systemet.Del är enligt överbefälhavarens uppfattning viktigt atl främman- Skr.1987/88:153 de makt informeras om vår syn på befälspersonernas ställning.Överbefäl- Bilaga 3 havaren delar kommitténs uppfattning om status för inryckandepersonal vid mobilisering, frivilligpersonal som tjänstgör vid försvarsmakten,hemvärns- och driftvärnspersonal samt frivilligpersonal inom hemvärnet. Fråganom folkrättslig status för civila ingående i olika myndigheter, verk och organisationerär enligt överbefälhavaren mycket viktig och måste bli föremål för en noggranngenomgång av överbefälhavaren i samräd med de närmast ansvariga myndigheterna. pekar på alt kommittén antyder alt civilförvaltningenskamerala uppgifter i krig är sådana att de inte går alt skilja från civilverksamhet av motsvarande slag och atl civilförvaltningens verksamhetsallmänna inriktning skulle vara annorlunda än t. ex. försvarets materielverks.Civilförvaltningen delar inte den uppfattningen. Verkets uppgifter i krig är ihuvudsak anknutna lill verksamhelen i försvarsmakten och bidrar lill förbandensförmåga atl kunna verka. Med utgångspunkt i delta och i de andra kriterier somkommittén anfört ser verket inga skäl till atl verket i dessa avseenden skullebetraktas annoriunda än andra myndigheter på central nivå i försvarsmakten.Eftersom verket inte längre ingår i högkvarteret frågar sig verket om delformellt ingår i försvarsmaktens krigsorganisation och om så är fallet, ärverket då ett "övrigt särskill ledningsorgan" eller ett"krigsförband". Ett klarläggande i detta sammanhang skulle varavärdefullt. Ifråga om identitetskort för kombattanter anser civilförvaltningen atl dessaframställs redan i fred och förvaras vid mobiliseringsmyndighelerna. Försvaretssjukvårdsstyrelse framhåller alt införande av begreppet temporär kombattanlslalusförulsälter ell mycket strikt regelverk så att oavsiktliga konvenlionsbrotlinte riskeras. Enligt styrelsen kan den personals folkrättsliga status somtjänstgör vid försvarsmakten eller är anknuten till denna vålla svåragränsdragningsproblem. En personalgrupp som sjukvårdsstyrelsen särskill villnämna är veterinärerna i försvarsmaktens krigsorganisation. har djurskyddsfrågornaendast en mycket liten del av arbetsuppgifterna, medan arbetsuppgifterna iövrigt ligger inom hälsoskyddsområdet. Sjukvårdsstyrelsen föreslår därför altalla försvarsmaktens veterinärer betraktas som permanent sjukvårdspersonal. pekar inledningsvis på atl verket är elt civilt verk, som ingår i försvarsmakten. Om det resonemang är riktigt, som kommittén för om skillnaden mellan materielverket och civilförvaltningen och atl avgörande betydelse för personalens folkrältsliga status alltså skall fästas vid personalens mer eller mindre militära arbetsuppgifter, uppkom mer frågan, om motsvarande skillnad skall göras även inom materielver ket, där vissa uppgifter kan betraktas som civil verksamhel och andra som varande av direkt militär art. Den differentiering av folkrättslig status, som enligt kommittén måsle ankomma på chefen att göra mot bakgrund av de i belänkandet angivna principerna synes kunna komma att avse grupper av personal inom samma myndighet. Å andra sidan sägs i betänkandet "all när del gäller försvarsmaktens personal utgår kommittén ifrån.... atl all personal som är upplagen i försvarsmaktens p-tabeller bör ha kombattant- 32 Enligt materielverkets mening måste envarinom försvarsmakten Skr. 1987/88:153 få klart besked om sin status i dettaavseende. pekar på att Bilaga 3 det förefaller oklart, vilken folkrätlsligstatus olika grupper av personal vid verket kommer atl få i händelse av krigoch vilken inverkan det får på denna status, om materielverket (helt ellerdelvis) förs bort ur krigsorganisationen. Önskvärt är alt såväl myndigheternasom deras personal i dessa avseenden får så klara och definitiva besked sommöjligt. framhåller alt samverkan mellancivila och militära enheter även kommer atl lösas genomsamgruppering i gemensamma anläggningar. Kommitténs uppfattning att den civilapersonalen bör behålla civil status under tjänstgöringen i den gemensammastabsplatsen delas av . Styrelsen vill kraftigare änkommittén understryka nödvändigheten av att den civila personalen i dessa lägenkan bevisa sin statusmässiga tillhönghet. Någon form av ID-handling bör kunna övervägas.En sådan handling skulle kunna vara ett stöd i en situation då motparten måsteövertygas om den aktuella personalens civila status. Av samma skäl bör enliglstyrelsen inskärpas vikten av att denna personal i minsla möjliga utsträckningfår bära vapen. Civilförsvarssiyrelsen delar inle kommitténs uppfattning ifråga om tolkningen av begreppet "uteslutande avses användas för civilförsvarsuppgifier"för personal inom verkskyddet och frivilliga flygkåren. Styrelsen anser att ettrationellt synsätt måste vara alt all personal som tillhör civilförsvaretskrigsorganisation skall ges etl folkrättsligt skydd som civilförsvarspersonal. Civilbefälhavaren i Södra civilområdet anser att det ärnödvändigt att utnyttja polisen förhoppningsvis som en resurs bådeinledningsvis med rätt att använda vapen på samma sätt och med samma folkrältsligaskydd som soldater och sedan som polis enligt för polisen gällande regler.Civilbefälhavaren kan därför acceptera att polisen ges ställning som temporärakombattanter. Svårigheterna att ange och för motparten att veta när växlingsker måste uppmärksammas särskilt. Civilbefälhavaren anser att tolkningen avoch reglerna för "civila åtföljande stridskrafterna" direkt itotalförsvarets tjänst kommer att åstadkomma stora och t.o.m. onödiga problem.Lämpligare synes vara att sådana hela liden behåller sin civila ställning. Civilbefälhavareni Västra civilområdel och i anser rent principiellt alt folkrätlsreglerna bör vara så enkla som möjligt. Det idealiska systemet vore två grupper, kombattanter och civila. Ju fler grupper det finns, desto svårare blir det inte bara för oss själva, utan framför allt för angriparen atl folkrättsligt skilja de olika personalkategori erna inom totalförsvaret från varandra. Beträffande sjukvårdspersonalen ifrågasätter civilbefälhavaren om del inte är att gå för långt då man vill tain även hemsamariter i del särskilda sjukvårdsskyddel. En viktig fråga som civilbefälhavaren anser bör belysas ytterligare är den integrerade gruppe ringen av civil och militär personal i våra gemensamma stabsplalser. Civilbefälhavaren delar kommitténs förslag atl civila Ijänslemän/krigspla- cerade skall erhålla folkrätlslig status som civila. Civilbefälhavaren anser däremot att det är olyckligt alt polisen, liksom andra personalkategorier 33 inom totalförsvaret, får en delad status. 3 1987/88. Civilbefälhavaren i Östra civilområdel anser atl begreppen"temporär" Skr. 1987/88:153 och "permanent" kombattant inlebör användas utan endast "kombat- Bilaga 3 tant" och "icke-kombaltant".Inte heller bör begreppet "civila åtföljande stridskrafterna"användas utan endasl "civila". Civilbefälhavaren framhåller också atldet är viktigt alt befolkning informeras om motståndsrörelsensställning enligl folkrätten. Civilbefälhavaren har inte något att invända motvad kommittén anfört om civilmotslånd. Det förhållandet alt tänkertillämpa civilmotslånd som ett komplement lill övriga stridsåtgärder bör göraskänt för omvärlden. Civilbefälhavaren framhåller att civil personal inom motorteparalionstjänstenoch byggnads- och reparationsberedskapen bör betraktas som civila och om deningår i p-tabell bör den strykas och förtecknas på annat sätl. Civilbefälhavaren i Bergslagens civilområde framhåller atldet år angeläget att regeringen på något sätt på ett tidigt stadium förklararprinciperna och syftet med samgrupperingen på gemensamma stabsplatser för atlunderlätta för de civila alt hävda sin status som civila. Vidare finnercivilbefälhavaren att del är mycket tveksamt om reparationsledare inom molorreparalionstjänstenbör hänföras till gruppen kombattanter. Det finns tillfällen dåtransporttjänster beställs från civila transportföretag. Dessa uppdrag kan avsetransporter av ammunition, drivmedel eller materiel för fältarbeten. Det ärmyckel sannolikt enligt civilbefälhavaren att en angripare får svårt atl avgöraom uppdragels varaktighet gör atl föraren skall anses som "civil"eller om han skall anses som "åtföljande". Civilbefälhavaren i Nedre civilområde framhålleratt den 24-timmars minitid för klassificering av "åtföljandegruppen"synes vara en rent teoretisk gränsdragning. Den primära frågan år denåtföljande civiles möjlighet alt för motparten klargöra sin identitet och sinrått alt erhålla ålföljandestatus, såvida man ej kan hävda samma skydd somgäller övriga civila. Civilbefälhavaren biträder kommitténs uppfattning i frågaom polisens folkrältsliga ställning vid väpnade insatser mol en angripandefiende under ett s. k. kuppskede. Strävan bör dock vara atl begränsa polisensdeltagande i militär verksamhel då polispersonal senare kan komma att tvingasgöra polisiära insatser inom ett av fienden besatt/ockuperat område.Civilbefälhavaren framhåller alt del föreligger elt betydande informationsbehovför atl ge polisen möjlighet att verka i den form som kommittén föreslår. Civilbefälhavaren i Övre civilområde framhålleratt ett väx lande mellan olika folkrättsliga statusbegrepp kan vara förödande för trovärdigheten av folkrättens regler. Civilbefälhavaren är helt medveten om de svårigheter som föreligger atl internationellt hävda uppfatt ning i dessa frågor, men anser att det är nödvändigt alt förenkla och klargöra varje medborgares eller grupps status. Civilbefälhavaren anser atl polispersonalen inte skall ha ställning som kombattanter eller temporära kombattanter. Polisen skall vara nonkombattant och fullfölja sina polisiära uppgifter som l.ex. att bevaka viktiga skyddsföremål eller motsvarande. För dessa uppgifter erfordras inte kombattantstalus, utan polisen fullgör normal polistjänst. Civilbefälhavaren framhåller att för att varje enskild person i totalförsvaret skall veta sin status torde en form av identitetskort 34 med identifikation avsåväl personen som hans folkrättsliga ställning lill- Skr. 1987/88:153 skapas.Detta kan skapa klarhet för den enskilde och trovärdighet mol Bilaga 3motparten. Socialstyrelseninstämmer i vad kommittén anfört om den civila sjukvårdspersonalens beväpning.Styrelsen anser i motsats till kommittén alt inle heller den militärasjukvårdspersonalen bör vara beväpnad av bl. a. etiska skäl. Det är enligtstyrelsen synnerligen viktigt att det redan i fredstid klargörs för berördsjukvårdspersonal vad som gäller för folkrättsligt skydd för personal som gerbistånd åt medlemmar i en svensk motståndsrörelse. Inte minst för personalinom dislriktsvården är detta betydelsefullt, eftersom en motståndsrörelse vidbehov av sjukvård ofta kan bli tvungen anlita denna vårdform. Styrelsentillstyrker att folkrättens regler kompletteras i detta hänseende. Kommillénberör bl.a. de s.k. särskilda sjukvårds- och säkerhetszoner som kan upprättasför alt bereda skydd åt sårade och sjuka m.fl. Enligt styrelsens åsikt vore delvärdefullt med centralt utfärdade kommentarer till dessa konvenlionsbestämmelser,eftersom de är relativt komplicerade. Enligt styrelsens mening komplicerar kommitténsförslag bedömningen av den folkrältsliga ställningen för styrelsens personal.Styrelsen föreslår alt all personal vid styrelsen behandlas lika ifolkrättsligt hänseende, antingen den förtecknas i ijänstepliktslagen ellerinte och oavsett ijänstgöringsplals i krig. Det särskilda folkrättsliga skyddetskulle alltså inte tillämpas på någon av styrelsens anställda. Samma principbör tillämpas på personalen vid landstingens centrala förvaltning. Postverketframhåller att hemvärnspersonalens (inkl. driftvärnels) folkrättsliga statusär enkel och klar. Enligt verkets mening skall denna personal klassificerassom permanenta kombattanter. framhåller också att frågan om denna personalsuppträdande på ockuperat område bör penetreras ytterligare. anserockså att civil personal som arbetar nära militära ledningsorgan skall försesmed officiella identitetshandlingar. Televerketpekar på att personal kan komma alt uppträda i nära anslutning tillstridande förband. förutsätter att televerkspersonalen i en sådansituation har "civil" status. Transportrådelförordar atl civila förare av tillfälligt disponerade motorfordon vidtransporter för militära uppdragsgivare generellt tilldelas ålföljandestatus. Uppsalauniversitet ställer sig kritisk till kommitténs användning av begreppet temporär kombattantstalus. är det tveksamt att dra en allmän slutsats av vissa konvenlionsbestämmelser "atl en väx ling kan göras mellan olika folkrältsliga status". anser altdel kan vara riskabelt att i alltför stor utsträckning förlita sig på temporär kombattantstatus. I fråga om polisens ställning betvivlar hu ruvida den konstruktion som kommittén föreslår kan fungera i praktiken. Förutom de risker som i allmänhet är knutna till temporär kombattantsta lus tillkommer här ännu en komplikation med formalistisk begränsning om denna status lill . Det är knappast rimligt att anla att en polisstyr ka plötsligt avbryter pågående stridsuppgift vid utgången av 35 eller att den - även omden gör det - för den skull kommer alt betraktas Skr. 1987/88:153 såsom civil om den då kommer i motpartens våld. Arbetsmarknadsstyrelsenanser att kommitténs klassificering av olika gruppers folkrältsliga ställninguppfyller de krav man kan ställa i det avseendet och lillstyrker förslaget. Länsstyrelseni har i fråga om polisens ställning i krig en annan mening änkommittén. Den lösning som bör eftersträvas är att polisen under krig inleskall ha kombattantstalus, dvs. inte delta i stridshandlingar. Polisen skall istället fullfölja sina reguljära uppgifter inkl. t. ex. väpnat skydd åt vissapersoner och anses tillhöra civilbefolkningen. Enligt är det ihög grad tveksamt om etl ensidigt svenskt deklarerande kommer all respekterasav en motståndare. I avvaktan på eventuella internationella överenskommelsersom ger polisen ställning som icke-kombaltant bör därför polisen ha kombattantstalus. Länsstyrelsenanser vidare all man från svensk sida bör arbeta för en komplettering avbestämmelserna om en ID-handling för civil personal samt att personalen försesmed ID-handlingar som visar vederbörandes civila funktion. I fråga om ålföljandepersonalbör det också finnas en kortfattad instruktion med de viktigaste folkrältsligareglerna. Länsstyrelseni instämmer i kommitténs förslag alt polisen inledningsvisbetraktas som kombattanter.