prop · GB0335 · 1987-12-31 00:00:00 — Ennyckelfråga blir då, som också framhåller, aft de kommunala förelagen får ta rimlig hänsyn lill lägesfördelar i storstadsom rådena i sin hyressättning, som genom bruksvärdesystemet är vägledande för hela prissyslemel på hyresmarknaden. Intäkter, som gär förlorade i irtcguljära transaktioner kan därmed återföras till bostadsföretagen och komma bostadsförsörjningen tillgodo, vilket minskar subventionsbehovet. Framförallt återställer ell marknadsEinpassal prissältningssystem balansen Prop.1987/88:35 på marknaden, så atl bosläder blir tillgängliga lill det pris, somboende är villiga ge för alt få den bostad, man anser sig behöva. Dettaunderlättar också en avveckling av offentliga subventionsåtaganden, somuttalats som en önskvärd samhällsekonomisk målsättning, då bostadskommitténsarbete behandlades. Bostadsstödetkan därmed övergå till elt riktal hushållsstöd för att konsumlionssvaga grupperskall tillförsäkras en normal bostadsstandard. Också detta har rekommenderats iSPK-utredningen och till begränsad del kommit fram ocksä som resultat avbostadskommitténs arbete. Näringslivetsbyggnadsdelegation avstyrker förslaget om skärpta regler för bostadsanvisning.Metoden alt vidga omfattningen av administrativ filldelning av ledigblivnalägenheter är inte något tjänligt medel atl effektiviserabostadsförsörjningssyslemel så alt utbudet av tillgängliga lägenheter påmarknaden bringas i nivå med efterfrågan. Förslaget om ett system, där kommunerfår rätt all i ökad utsträckning rekvirera ledigblivna lägenheter tvångsvisavvisas även av principiella skäl som oförenligt med vad som kan anses vararimliga ingrepp under normala samhällsförhållanden. ansluter sig i huvudsak lill förslaget att ersättabostadsanvisningslagen med en ny lag om anvisningsrätt lillbostadslägenheter. Förbundethar i tidigare yttranden påpekat behoven av ett effeklivarebostadsanvisningsförfarande. Därvid har också förbundet understrukit vikten avatl även de privata fastighetsägarna måste ta sitt ansvar och fråntas denensidiga rätten alt själv välja sina hyresgäster. Denföreslagna lagen kan därför bli ell verksamt instrument för kommunema allmotverka segregationen i boendel. Förutsättningenär dock all de tvångsmedel som lagen ger utnyttjas. Avvägningenmellan de allmänna och de enskilda intressena får en central belydelse, därförbör denna fråga prövas ytterligare. Bostadsbristenbreder ul sig i allt fler kommuner. För alt kommunerna skall kunna fullgörasina uppgifter inom bostadsförsörjningen måsle bostadsproduktionenintensifieras. Dennu gällande bostadsanvisningslagen har i praktiken fungerat mindre tillfredsslällande. Systemet har upplevts som administrativt komplicerat och ineffektivt. Vidare har kommunernas ställning varit svag genom att sanklionsmöjligheter saknats mol fastighetsägare som vägrat godta anvisa de hyresgäster eller som underlåtit att underrätta kommunen om ledigbliv na lägenheter. Förbundet ställer sig positivt lill den förstärkning avkommunernas ställning som bl.a. sanktionsmöjligheten innebär. Det förtjänardock atl påpekas att frivilligheten i systemet kan medföra att fillämpningenkan komma att variera mycket mellan olika kommuner. Det är dock vår förhoppningalt den nya lagen skall visa sig effektivare än dagens system. En aktiv bostadsförmedling är ell vikfigt medelför atl uppnå bostadssociala mål. Bostadsmarknaden präglas av en ökandebostadsbrist, ett stort inflytande för marknadskrafterna och en tilltagandesegregation. Nyproduktionen av bostäder är för låg och måste öka. Men även ombostadsbyggandet kommer igäng kan inte alla problem lösas med att bygga nyabostäder. Den alldeles övervägande delen av de bosläder som kommer altfinnas på bostadsmarknaden framöver är redan byggda. Därför är del en centralbostadssocial uppgift alt medverka lill att de bostäder som finns utnyttjas ochfördelas på etl säll som gör det möjligl för alla att lösa sina bostadsbehov.Även de hushåll som inte kan konkurrera på marknadens villkor måste ha enfrihet i sitt val av bostad. Förbundet anser all man nu mäste rusta upp de kommunalabostadsförmedlingarna. Förmedlingarna skall vara elt informations- ochserviceorgan bäde för de som står ulan bostad och de som önskar byta bostad.Del skall vara naturligt för bosladskonsumenterna att vända sig fillbostadsförmedlingen, i stället för atl de skall behöva anlita olika privataförmedlingsfirmor, för atl få en bostad, byta sin bostad och hyra eller hyraul en bostad i andra hand. För atl förmedlingarna skall kunna fullgöra sina uppgifterkrävs det att de har resurser för atl ge en bra service och också får tillgänglill lägenheter att förmedla. Det krävs därför en lagstiftning somtillförsäkrar bostadsförmedlingarna möjligheter att få tillgång lill ledigalägenheter. Sammanfatlningsvis tillstyrker Hyresgästernas riksförbundi huvudsak de förslag som lämnas i promemorian. Förbundet anser dock alt enfastighetsägare skall vara skyldig atl godta en av kommunen anvisad hyresgäst.Dessutom bör del införas en möjlighet för hyresgästorganisation alt hoshyresnämnd anhängiggöra ärende om anvisningsräit. bör enligl förbundetsuppfattning i första hand fungera som ett serviceorgan till en bostadssökandeallmänhet och till de fastighetsägare som vill anlita dess informations- ochförmedlingstjänster. Den uppgiften blir på grund av den ökande efterfrågan påbostäder alltmer angelägen atl lösa på ett tillfredsställande sätt. Del äremellertid också möjligt för kommunerna all med gällande lag stiftning bedriva en mer aktiv bostadsförmedling. De kan ta i anspråk en 99 radmer eller mindre tvingande ackvisitionsätgärder för att få fillgång till Prop.1987/88:35 lägenheter. Enligt promemorian (s. 35) måste kommunerna för atlkunna fullgöra sina uppgifter inom bostadsförsöriningen ha formella och praktiskamöjligheter atl förmedla bosläder ät de bosladssökande inom kommunen. Deftaanses brista framför allt när det gäller möjligheterna att förmedlasuccessionslägenheler. Detär Fastighetsägareförbundets bestämda uppfattning altackvisitions-lagsliftningen lill slor del inle är nödvändig. Den innebär enonödig byråkralisering av något som borde kunna fungera betydligt smidigaregenom elt förtroendefullt samarbete mellan fastighetsägarna och de kommunalamyndigheterna. Det ligger inget egenvärde i att bostadsförmedlingen medverkari den allmänna fördelningen av bosläder. Pä della sätl tillförs inte marknadenfler lägenheter. Etlkommunalt beslut atl ta i anspråk lagstiftningen är ofta inte sakligtunderbyggt. Syftet all l.ex. motverka en ensidig hushållssammansättning blir iförsta hand ell uttryck för en oprecis politisk målsättning. Denna bygger på enförmodan om sociala fördelar med en integrering av olika hushållskalegorier ibostadsområdena. Del finns emellertid ingen grund för att påstå att sådanaåtgärder självklart skulle ha positiva effekter på bostadsmarknaden. Eventuellafördelar med en mer allsidig hushållssammansältning är omtvistade och det ärinte säkert alt integration också leder till ökade sociala kontakter. Delsaknas dessutom kunskaper om hur den praktiska verksamheten vid de kommunalabostadsförmedlingarna bedrivs och hur befolk-ningssammansällningen påverkas aven aktiv bostadsförmedling (se l.ex. U. : Blanda ellerutjämna. Om strategier mol boendesegregation, SIB M83:33 saml B.Danermark:Boendesegregationens ulveckling i . Redovisningav ell uppdrag för bosladskommillén, (DsBo 1984:4). Enkommun som avser atl tillämpa den s. k. ackvisitionslagsliflningen har såledesinget kunskapsunderlag om vilka effekter som kan uppnås med en kommunalbostadsförmedling. Man har svårt all ställa upp ett någorlunda precist mål förverksamheten. kan fylla en funktion som ransoneringsorgan i ortermed ajlmän bostadsbrist. I detla sammanhang får emellertid det befintligabostadsbeståndet en marginell belydelse. För atl erhålla större rörlighet påbostadsmarknaden varigenom de bosladssökande skall få en praktisk möjlighet allerhålla bostad i det befintliga beståndet krävs helt andra åtgärder än kommunalbostadsförmedling. har utvecklat detta i många andrasammanhang och förbigår det därför . Enandra uppgift för de kommunala myndigheterna är att hjälpa socialt och ekonomiskt svaga grupper lill bostad. Dessa grupper bör principiellt inle koncentreras till bestämda områden om man bortser.från rena vård fall. Alla kategorier av fastighetsägare bör acceptera att la emol socialt och ekonomiskt svaga hushåll i proportion lill sin slorlek. Praktiskt löses delta bäst genom överenskommelser mellan kommuner och företrädare för be rörda fastighetsägare på del sätt som bl. a. berörts i tidigare nämnda yttran- 100 de över bosladskommitténs betänkande. Vivill i della sammanhang påpeka att faslighetsägareorganisalionen Prop.1987/88:35 aktivt arbetat för all få tillstånd frivilliga avtal om bosladsanvisning med kommunerna. I den allmännadebatten kommer det ofta bort alt det är faslighetsägareorganisalionen och intekommunerna som initierat de frivilliga avlalen. Dessafrivilliga avlal fungerar i regel väl. I de undantagsfall där avlalslös-ningeninte är helt effektiv torde tillämpning av bostadsanvisningslag inle vara någonlösning. Anvisningen av bosläder till socialt och ekonomiskt svaga gruppermåste bygga på ömsesidigt förtroende och kräver aktiva insatser frän båda sidor. Särskiltviktigt är alt kommunernas sociala myndigheter verkligen lar etl ansvar. Deltorde i och för sig vara så atl de frivilliga avlalen ställer större krav på dekommunala tjänstemännens samarbetsförmåga och omdöme än en tillämpning avtvångslösning. Om del brister i kompetens hos förtroendevalda och tjänstemänkan detta inte botas genom den mera byråkratiska ordning sombostadsanvisningslagen innebär. Ipromemorian redovisas ingen som helst utredning om vilka positivabosladssociala effekter som erhållits i de orter där bostadsanvisningslagentillämpats. Om några sådana inle uppnåtts finns det inte något motiv förändring av reglerna för själva förfarandet. Avovan anförda skäl hävdar atl den nuvarandebostadsanvisningslagen inte har näfjot bostadssocialt syfte. Lagen bör därförupphävas. I konsekvens härmed anser förbundet alt någon ändring av lagen inteheller är meningsfull. Vi avstyrker därför det framlagda förslaget. följande lämnar vi en del synpunkter på förslaget som sådanl (avsnill 2). HSBdelar den mol nuvarande bostadsanvisningslag framförda kritiken, alt lagen äradministrativt svår att tillämpa för alt uppnå de bostadspolifiska mäl, sommofiverat lagens tillkomst. Med detla synsätt är den nu föreslagna lösningenklart bättre och kan därför av HSB i princip tillstyrkas. Ansvaretför bostadsförsörjningen är delat mellan staten och kommuner na. Staten ger ramarna för bostadsproduktionen och bostadsförsörjning en genom lagstiftning och beslut om finansieringssystem-och subventioner. Det praktiska handhavandet av bostadsförsöriningen åligger kommunerna. Kommunerna kan styra bostadsbyggandet genom beslut om bostadsför- söriningsprogram och olika planbeslut. Kommunerna påverkar utbudet av bostäder genom olika beslul om bebyggelsen. I rollfördelningen ligger också, alt kommunerna kan påverka hur bostäderna fördelas, exempelvis genom atl kommunerna anvisar bostäder. Bosladskommillén har isitt slutbetänkande avvisat tanken på en obliga- Prop. 1987/88:35 toriskbostadsförmedling, bl.a. med motiveringen atl en sådan skulle bli alltförtungrodd och svåradministrerjid. anförde i sitt remissyttrande atl videlar kommitténs uppfattning i denna fråga. Detfinns i många kommuner behov av någon form av informations- ochförmedlingscentral dit människor kan vända sig för atl få hjälp med all lösasin bostadsfråga. Här skall finnas bl. a. uppgifter på bostadsutbudet och vadbostäderna kostar. Man skall ocksä kunna få råd om hur man skall gä tillvägaför att skaffa en bostad. Även fastighetsägarna har god nytta av enbostadsförmedling inriktad på service och information. Såväl i tider avbostadsbrist som då det finns överskott på bostäder har både bostadssökandeoch fastighetsägare nytta av alt via bostadsförmedlingen nå kontakt medvarandra. Ävenmed en väl fungerande bostadsförmedling grundad på frivillig medverkan frånfastighetsägare och även på en i huvudsak balanserad bostadsmarknad finns behovav att kunna fördela tillgängliga bostäder i enlighet med övergripandebostadspolitiska mäl. Det finns ocksä behov av att kunna tillförsäkraresurssvaga eller eljest svärplacerade hushåll goda bostäder. För detta krävsatt kommunen disponerar lämpliga medel. Detnuvarande regelsystemet ger kommunerna endast begränsade möjligheter altfördela bostäder. Sammanfattningsvistillstyrker de förslag som lämnats i departementspromemorian Ds Bo 1987:2Effektivare bosladsanvisning. Viinvänder dock emol att inte hyresnämnden utan yllerligare prövning skall kunnaålägga en fastighetsägare atl följa ell med kommunen träffat avtal beträffanderätten atl anvisa bostad. Vianser också all hyresgästförening skall ha möjlighet att hos hyresnämndanhänggiggöra ärende om fillämpning av den föreslagna lagstiftningen. Vianser vidare alt ackvisitionsmedlen i bostadslåneförfattningarna ochbostadsförsörjningslagen kan göras mer verksamma genom att fastighetsägarenskall kunna avkrävas besked om vilka villkor han ställer för att godta enhyresgäst. Vi anser också alt det enligt dessa författningar bör vara möjliglför kommunen att teckna kontrakl för en lägenhet, då fastig-helsägaren vägratgodta hyresgästen. Lägenheten skall sedan av kommunen kunna hyras ut i andrahand. Femledamöter (m, sp och c) reserverade sig och avvisade förslaget. Bosladskommitténsförslag angående förbättringar av bostadsförmedling en och bostadsanvisningslagen väckte ett starkt stöd från remissinstanser- 102 na, så även frånRiksbyggen. Framför allt var del ambitionen atl åstadkom- Prop. 1987/88:35ma en förenkling av hanteringen, möjligheter alt göra undanlag för vissa lyperav fastighetsägare samt å andra sidan atl vidta sanktioner mot sådana somvägrar följa föreskrifterna som väckte anklang. Detförslag som redovisas i betänkandet Effektivare bostadsanvisning svararockså väl emot intentionerna. Alt utgå från att man i första hand bör försökaåstadkomma överenskommelser mellan kommunerna och fastighetsägarna (ellerfaslighetsägarorganisalibnerna) som är anpassade både till kommunernas behovoch fastighetsägarnas önskemål är naturligtvis en rimligare ordning, än attulgå från atl en rättvis anvisning endasl ska kunna åstadkommas medlagstiftning. Riksbyggenvälkomnar också den administrativa förenkling som bör kunna åstadkommas med deföreliggande förslagen, och har ingen invändning mot att hyresnämndernasbeslut om anvisningsrätt får förenas med vite. Samtidigtvälkomnar vi möjlighten lill ökad flexibilitet, vilket bl. a. måsle innebärastörre möjligheter för föreningar med kooperativ bostadsrätt som deltar iorganiserad bosparverksamhel aft i första hand tillgodose de egnaspararna/medlemmarna vid fördelning av nya bostadsrällslägenheter.Gmndprincipen bör vara atl bostadsrätt och kooperativ hyresrätt i första handska kunna fördelas till föreningarnas bosparare som länge har köat och sparatför att kunna komma i åtnjutande av en lägenhet. I andra hand kan man görafrivilliga överenskommelser mellan kommunen och de berörda organisationerna. Meddetta som gmnd tillstyrker den föreslagna modellen. Efteren beskrivning av SKB och dess verksamhet, vars väsentliga moment är eltlurordningssystem byggt på bosparande anför organisationen följande. Enligtavlal mellan och förklarar sig SKB villigatt av medlem fordra att denne medverkar lill all bostadsförmedlingen får rätlalt förmedla upplåtelse av successionslägenheten när medlemmen erhåller enlägenhet hos SKB. redovisas varie uthyrningsärendetill bostadsförmedlingen före kontraktstecknandet. SKBtar inte ställning till huruvida del behövs en lag om bostadsanvisning ellerej. Inte heller har SKB möjlighel alt bedöma den tekniska utformning en med avseende på dispensmöjlighet, kopplingen till bostadsfinansiering etc. SKB anser emellertid det mycket angeläget att föreningen 103 medgesmöjligheter all verka på bostadsmarknad som hilin- Prop. 1987/88:35tills. Förmedling av lägenheter efter lurordning är grundläggande för SKBsverksamhel. Den form för föreningens samverkan med bostadsförmedlingen som f.n. lillämpas bör alltså därvid bibehållas, dvs. atl föreningen med full insynfrån bostadsförmedlingens sida själv får förmedla sina lägenheter och infordras. k. värdförbindelser avseende hyreslägenheter som blir lediga hos andrafastighetsägare. Sverigesbostadsrättsföreningars centralorganisation (SBC) SBCnolerar inledningsvis atl promemorian inle alls analyserar det som titelnanger, nämligen vad som kan menas med en effeklivare bostadsanvisning ochalternativa vägar all uppnå della. I promemorian las närmast för givet att ettökat kommunalt inflytande över bostädernas fördelning enbart leder tillposifiva resultat. Med tanke på den kritik som riktals mot den nuvarandebostadsanvisningslagen, borde del varit naturiigt att ställa frägan omkommunerna verkligen behöver ökade maktmedel för att klara sin roll somansvariga för bostadsförsörjningen lokalt. Idet sammanhanget kan noteras att kommunema har haft detta ansvar under helaefterkrigsfiden, och koncentrerat sitt intresse tillnyproduktionen. Anvisningsrätten till befinfiig bebyggelse har bedömts vara avmindre betydelse, annat än vid ombyggnader m. m., då lägenheter i störteomfattning blir friställda. Ocksä de kommunala bostadsförsörinings-planerna hardominerats av nyproduktionen. Närnu nyproduktionen sjunkil kraftigt och blivit ofillräcklig över hela lat.del,mycket genom kommunernas egen bristande planering, borde del vara naturligt atlåter fokusera intresset och de kommunala resurserna på nyproduktionens problem.Satsningar pä att utvidga kommunernas anvisningsrätt till befintliga bostäderförefaller i det perspektivet som mindre motiverat. Dennuvarande bostadsanvisningslagen har varil svår all tillämpa, vilket en del kommuner varil missnöjda med. Den i promemorian valda lösningen är till konstruktionen mycket besynnerlig. Normalt ska myndigheter tillämpa lagar och regler som är fastställda genom regering och riksdag. Tillämpningsanvisningar ska sedan följa dessa demokratiskt beslutade reg ler. Kommuner har ingen egen lagstiftningsmakt. För bostadsanvisningen föreslår nu promemorian en lagleknisk innovation. Lagens tillämpning i första hand i hyresnämnden ska styras av de "överenskommelser" som lokalt träffas mellan kommun och faslighelsägarföreningen eller motsva rande. SBC känner inte till något annat fall där en "frivillig"överenskom melse mellan två parter också upphöjs lill norm för en lags tillämpning. Detta förfarande är enligt SBCs bedömning särskill tvivelaktigt när det i föreliggande förarbeten inte finns några riktlinjer för vad som är rimligt atl en sådan "överenskommelse" ska utmynna i. Del bör kunna begäras att om lag ska stiftas om utökad rätl lill bostadsanvisning, det också av lagstiftaren ska anges i vilken omfattning rätten ska gälla (alla lägenheter, varannan lägenhet, var tredje lägenhet eller något annat). An visningsrättens omfattning är en så grundläggande fråga, alt den rimligen 104 inte kan avgöras genomavtal mellan de tvä berörda parterna, särskill inle Prop. 1987/88:35 somdet inte är, eller enligl promemorian ska vara, tvä likställda och jämnstarkaparter. Vidarestrider förslaget pä uppenbart säll mol om de mänskliga rättigheterna i flera hänseenden. Särskilt må nämnas att konventionens Artikel 6 i kombination med konventionens preambel förut sätter atl dessa lill civillag hörande angelägenheter måste kunna avgöras i domstol och i enlighet med lag. Överenskommelse med fastighelsägareor- ganisation är icke lag. Förfarandetall upphöja en "frivillig" överenskommelse lill norm som ska styradomstolars utslag framslår som ännu konstigare när skall gälla samfiigafastighetsägare, dvs. även de som slår utanför den faslig-hetsägarorganisationsom träffat överenskommelsen. Elthuvudalternativ, som borde ha undersökts närmare, borde ha varil atl hellavskaffa den nuvarande bostadsanvisningslagen, och inte införa annanlagstiftning i stället. Sammanfattningsvisvill SBC avstyrka förslaget. Den nuvarande bostadsanvisningslagen böravskaffas. SBC ifrågasätter starkt behovet av atl den nuvarandebostadsanvisningslagen ersätts med ny lagstiftning. Den i promemorianföreslagna konstruktionen med avlal som norm för laglillämpning avstyrker SBCpå principiella grunder. Förslaget strider på uppenbart sätl även emot europarådskonventionen.1 den mån ny lagstiftning i huvudsak efter promemorians riktlinjer tillkommer,anser SBC i första hand atl kooperativa fastighetsägare bör vara undantagnafrån kommunernas anvisningsräit. Med tanke pä del ringa anlalet berördalägenheter, bör detta inte vara någon nackdel. För nyproduktionen kan kommuneni dag även ulan en bostadsanvisningslag sluta avtal all en viss andel skaanvisas genom bostadsförmedlingen. Den rätlen bör inskränkas eller avskaffashelt. Om kommunerna ges anvisningsräit till befintliga lägenheter i fastigheterägda av föreningar, bör det klargöras alt anvisningsrätten enbart gällerpersoner ur bostadskön. Upplåtelseformer och övriga villkor ska däremotsuveränt kunna avgöras av föreningen efter bl.a.dess egen stadga. HCKmenar alt en ändamålsenlig bostad är avgörande för individens möjlighet atldella i samhällslivet. har fastslagit en målsättning enligt vilkenalla har rätt lill en bostad där frihet och integritet är skyddad och där vårdoch hjälp kan ges i en form som ger så stor självständighet som möjligl. Allahar ocksä rätt fill en bostad med god tillgänglighet, utrymmes- ochulrustningsslandard i en miljö som ger förutsättning för aktivt deltagande isamhällslivet. Enliglbostadsförsörjningslagen så har kommunen ansvar för aUa invå nares boende. För alt kommunerna ska kunna leva upp till detta ansvar så är det nödvändigt att de har tillgäng till lämpliga bosläder all förmedla och har en aktiv bostadsförmedling. nassociala kunnande allt för litet. Bostadsförmedlingen och Prop. 1987/88:35 mäste dessutom samarbeta. Vi vill i della sammanhang poänglerabehovet av atl man i kommunerna gör bostadssociala inventeringar så att man fårgod överblick både över invånarnas behov och förutsättningar samt bostädernaskvalitéer i olika avseenden. I promemorian behandlas kommunala principbeslut som börutgöra ett bostadspolitiskt ställningstagande lill hur kommunen ska användaanvisningsrätten. HCK menar alt del är angeläget att kommunerna fattar sådanaprincipbeslut med bostadssociala inventeringar som grund och med syfte att gealla kommuninvånare bosläder i enlighet med de övergripande bostadspolitiskamålen. De möjligheter till avsteg från kraven på tillgänglighetoch användbarhet som ges i PBL:s detaljplaner och områdesbestämmelser har HCKställt sig avvisande lill. Vi menar all del finns allt för stor risk att dekommer att användas för alt öka bostadssegregeringen i slället för att minskaden som vi strävar efter. Den segregering som beror på bristande tillgänglighetär slor. Vi eflerslyser alt man starkare än hävdartillgänglighels- och användbarhelskraven i både ny- och ombyggnad. HCK menar all den föreslagna bostadsanvisningslagen behövsoch måsle användas för att ge kommunerna möjlighel att förmedla bostäder somöverensstämmer med de av antagna bostadspolitiska målen, tillinvånare med speciella bostadsbehov. Exempel på sådana speciella behov kan varalägenheter i pälsdjursfria trapphus för allergiker, bosläder varifrån det ärlätt alt hitta till centrum, busshållsplals m. m. förorienterings-handikappade, bosläder som är belägna i en terräng där det ärmöjligl för personer med olika grader av rörelsehinder alt förflytta sig iomgivningarna Föreningen ser det som positivt att BaL ersätts av enenklare lag. Vi hoppas atl den nya lagen skall stödja oss atl utvecklas mot allbli ett naturligt marknadstorg för bostadsfrågor. Tyngdpunkten läggs på avtalmed fastighetsägarna.