prop · GB03147 · 1987-12-31 00:00:00 — Om rättatl i vissa fall fatta beslut i socialnämndens ställe finns bestämmelser i 29§ första stycket och i lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård avunga. Om rättatt i vissa fall fatta beslut i socialnämndens ställe finns bestämmelser i 29§ första stycket, i lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård avunga och i lagen (1988:000) om vård av missbrukare i vissa faU. Denna lagträder i kraft . Sammanställningav remissyttranden över Prop. socialberedningensbetänkande (SOU 1987:22) Bilagas Missbrukarna, , Tvånget Remissinstanserna Efterremiss har yttranden över betänkandet avgivits av riksåklagaren (),, (), ,brottsförebyggande rådet (BRÅ), , universitets- och högskoleämbetet(UHÄ), (), statskontoret, (),(), länsstyrelsernas organisationsnämnd (),kammarrätterna i och , länsrätterna i , Malmöhusoch , länsstyrelserna i , och samtKopparbergs län, ombudsmän (), , , , , , , ,, och kommuner, och läns landsting,(), Centralorganisationen /SR,i (LO), Föreningen . narkotikafritt samhälle (RNS),ål läkemedelsmissbmkare (RFHL), mol narkotika (FMN), Alkoholproblemafikers riksorganisation(ALRO), samt lOGT/NTO. UHÄhar vad beträffar betänkandets sakbehandling av arbete saml ide frågor som rör lagstiftningen nöjt sig med att överlämna inkomna yttrandenfrän högskoleenheterna. Riksförbundetmot alkohol- och narkotikamissbruk (RFMA) har beretts fillfälle men avståttfrån atl avge yttrande. Dessutomhar yttranden kommit in från ett antal organisationer, föreningar ochenskilda. 1 Beskrivningen av utvecklingen Omkringhälften av remissinstanserna har kommenterat socialberedningens redovisning avmissbmkarvårdens läge'och utveckling samt missbmkets omfattning och de lungamissbrukarnas situation. Flertalethar inte funnit skäl att ifrågasätta beredningens redovisning. Flera anser attberedningen har gjort en bred och ingående beskrivning och analys. konstaterar att betänkandet "är en gedigen genomgång avmissbmkarvårdens situation . I en mängd beskrivningar, byggda påforskningsrapporter, enkäter, undersökningar och fältstudier redovisas en bildav missbmkarvårdens dagsläge som är långt ifrån bekymmersfri". Landstingsförbundetframhåller atl LVM-betänkandets inledningsav snitt ger "en gmndlig och initierad beskrivning av missbrukarnas situation och missbmkarvårdens läge. Avsnitten utgör en god bakgrund till bered ningens överväganden och förslag och de kan även i övrigt tjäna som en viktig allmän kunskapskälla". Flera remissinstanserframhåller att beredningens redovisning i huvud- Prop. 1987/88:147 sak överensstämmer med erfarenheterna från fältet. Länsrättenkan utifrån sina erfarenheter från befattning med sociala mål i allt väsentligtinstämma i socialberedningens redovisning under avsnittet missbmketsutbredning. a. körkortsmälen har länsrätten iakttagit att missbruket bland yngrepersoner är mycket vanligare än man i allmänhet inser. Antalet socialt utslagnamissbmkare som är bostadslösa har ökat. Inslaget av yngre personer bland detunga missbrukarna har blivit större. Narkotikamissbmkare som bereds vård medstöd av LVM tillhör vanligtvis åldersgmppen och är så gott som alltidmycket nedgångna. Även i LVU-mål har framskymtat atl thinnermissbruk förekommerockså bland vuxna missbmkare. Antaletfall där har ansett sig nödsakad att yrka omedelbartomhändertagande har ökat. Yrkandet görs antingen med ansökningen omvård eller strax efter att denna kommit in. Tämligen ofta initieras etlingripande genom att en anhörig eller annan (granne) gör anmälan tillsocialnämnden, polisen eller direkt till . Hur akut och allvarligsituationen kan vara illustreras av det förhållandel att en missbrukare i ettantal fall avlider under LVM-målets handläggning, trots denskyndsamhet med vilken sådana mäl behandlas. Detär inte ovanligt att samma missbmkare bereds värd med stöd av LVM 2-3 gångerunder . Det finns elt exempel där länsrätten haft samma missbrukare sompart i 17 LVM-mål. Bristerna i planeringen av värden framträder tydligt, ännutydligare bristerna i eftervården och bristen på kontinuitet. Denöverbetonade serviceideologin skymtar ofta i SoL-målen. I LVU-målen harlänsrälten iakttagit atl vissa kommuner varit mycket akfiva i fräga omnarkotikamissbrukare i LVU-åldern. Mot denna bakgmnd kan man fräga sig vad somhänder eller inte händer med dem som fyllt . Göteborgskommunstyrelse menar atl den beskrivning av missbrukets utveckling ochutbredning som beredningen redovisar, i stor utsträckning stämmer mederfarenheterna i . Utifrån dessa erfarenheter har ocksä berördamyndigheter och organisafioner i under 1980-talel påväsenfiiga punkter dragit slutsatser av denna utveckling. Betänkandetsbeskrivning av utvecklingen av alkohol- och narkolikamiss-bmket överensstämmermed socialnämndens bedömning. Särskilt allvarligt är den radikalt försämradesituafionen för de lunga missbrukarna i socialt och medicinskt avseende.Socialtjänstens arbete med rehabilitering av missbmkare är förenade med storasvårigheter. Utformningen av LVM har inle gett möjlighet atl i fid ingripa.Därför menar socialnämnden att socialberedningens lagförslag i huvudsak ärvälavvägt och ändamålsenligt. Nämnden menar emellertid atl del i någraavseenden finns anledning att förorda ändringar. Socialförvaltningenkänner i stort sett igen betänkandets bakgrundsbe- Bilaga 3 skrivning. Detär dock tveksamt om man kan använda "historieskrivningen" för atlbedöma LVM-vårdens eventuella framgångar eller misslyckanden. Luleåkommun påpekar all även om situationen och förhållandena i kommunen inte i allaavseenden överensstämmer med storstadsförhållanden i mellersta och södraSverige, är missbrukets allmänna utveckling allvarligt oroande. Uppsalakommun "anser alt beredningens överväganden och förslag är väl underbyggdaoch ställer sig i huvudsak positiv till betänkandets innehåll ochandemening". uppfattning bedöms beredningens betänkande vara enseriös och väl genomförd analys av de faktorer som påverkar missbmksvården förnärvarande och sedan tiden från den nya sociallagstiftningens genomförande. Betänkandetförmedlar en stark och posifiv känsla för missbrukarna, som det ärnyanserat och sakligt. Särskilttydligt är atl beredningen medvetet valt atl utarbeta ett förslag tilltvångslag i perspektiv till andra faktorer som påverkar missbrukels -utvecklingoch vårdens möjligheter och begränsningar. Motbakgrund av en väl genomarbetad genomgång av missbrukets utbredning,missbrukarnas levnadsvillkor, värdens tillämpning, resurser inom vården m mförefaller förslaget till lika delar ställa krav på såväl den enskilde som påkommuner, huvudmän för vårdresurser och på staten. BRFanser, att socialberedningens beskrivning av missbrukels utbredning och hurvärden av alkohol- och narkotikamissbrukare fungerar under den nuvarandeLVM-lagstiftningen stämmer med verkligheten. a. påtalas brislen påsamordning av resurser och bristande uppföljning efter instilu-tionsvistelsen.Socialtjänstens insatser framstår oftast som dåligt planerade. RNSvill slå fast alt socialberedningens belänkande på ett förtjänstfullt sättpräglas av realism i synen på missbruksproblemen. Betänkandet innehåller enimponerande dokumentation liksom redovisning av fakta. Någraär mer eller mindre kritiska. UHÄkonstaterar att flera högskoleenheter påpekar behovet av ytterligare forskninginom området. a. i är problembilden ibelänkandet i stor utsträckning elt resultat av forskningsanvändning, medan decentrala åtgärdsförslagen, utvidgningen av tvångslagslift-ningen, inte på sammasätt är förankrade i forskningen. Belänkandetmed förslag om förändring av lagen om vård av missbrukare Bilaga 3 (LVM)har enligl socialnämndens bedömning sina förtjänster främst i den hårdhänta omän delvis missvisande beskrivningen av missbrukets utbredning, utveckling ochverkningar. Utredningen visar på brister och svåra problem som måste tas påallvar. Tillde positiva inslagen hör även exemplifieringen av möjligheterna alt utvecklaöppenvården för alkoholmissbrukare. Deav utredningen påtalade bristerna i den uppsökande verksamheten liksom isamordningen mellan öppen och institutionell vård och mellan socialtjänst ochsjukvård är på det hela laget väl grundande. Även om den kritiska situationen iStockholmsregionen sannolikt lett till alltför svepande och generella omdömenom lägel totalt, finns skäl att ta fasta på utredningens krifik i dessaavseenden. En positiv utveckling har emellertid kommit igång på många håll runtom i landet. Som framgår av det följande gäller delta även . Dessvärreförleds utredningen av ofullständigheter i analysen till en defensiv hållningoch till förslag som i vikliga avseenden är främmande för ochhör hemma i en förgängen lid. vill i stället förorda en offensivstrategi av del slag som skisseras i avsnitt 3 i detta yttrande. Dengrundläggande invändningen är, atl utredningen med hänvisning tillavgränsningen av sitt uppdrag - inte anser sig ha "haft anledning ellermöjlighet" all gå in på de politiska åtgärder som krävs för alt trängatillbaka missbruket (sidan 193 i betänkandet). Utredningenbekräftar därmed själv, att den endast gjort en halvhjärtad analys av problemen.När den trots detta framlägger förslag till viktiga förändringar i relationernafrivillighet - tvång och öppenvård institutionell vård, är del knappastlängre en fräga om en praktisk "översyn", vilkel var uppdraget.Utredningen har enligt nämndens bedömning gäll utöver sitt uppdrag och gjortdel på etl bristfälligt underlag. Socialnämndenskulle finna det anmärkningsvärt, om departementet utan eft mer samlat grepp påmissbruksprobemen godtar utredningens förslag. Förslaget har drag som påminnerom 30-talets lagstiftning och "alkoholislvärd" - förvaring ochsärbehandling av resurssvaga gmpper. /SRvill inledningsvis uttrycka sin uppskattning över atl betänkandet inte enbartbehandlar frågan om tvängslagstiftningens utformning utan atl också frägor ommissbrukets omfattning och karaktär och den frivilliga vårdens möjligheter ochbegränsningar tagits upp. Detta tydliggör de stora svårigheter socialtjänstensarbete präglas av i arbetet med de tunga missbrukarna. Samtidigtefterlyser /SR etl mer konkrefiseral och tidsbestämtvärdutvecklingsprogram. Större vikt borde också ha lagts vid atl utveckla ochutvärdera effekterna av tvångsvård. Vidare borde etiska och integritetsaspeklerpå tvångsvård ha behandlats utförligare i betänkandet. Beredningenfäster, med rätta, stor vikt vid den mycket höga dödligheten bland lunga missbrukare. Föreningen vill dock, ulan atl för den skull förringa svårigheterna i dagens situation, ifrågasätta om den bild av en starkt ökad dödlighet som tecknas i betänkandet är tillfredsslällande un- 143 Man jämför (t exsid 110) undersökningar som inle är direkt Prop. 1987/88:147 jämförbara, pågrund av en skiftande sammansättning av undersöknings- Bilaga 3 gruppernabl. a. i fråga om social situation. Problemet om dödlighetsutvecklingenbehöver enligt föreningens uppfattning bli föremål för en betydligt merkvalificerad analys, innan mer vittgående slutsatser kan . Dettycks dock, enligl föreningens uppfattning, vara tydligt att överdödlighet ochskador är betydligt mer omfattande bland missbmkare med en socialt utsattsituation, t ex bostadslösa och missbrukare som är utslagna frånarbetsmarknaden. Denna problembild har, som nämnts, förstärkts under 1980-talet.Slutsatsen av de oroande uppgifter om överdödligheten bland vissa missbrukaresom beredningen anför, borde därför vara alt verksamma insatser för attförbättra de mest utsatta missbrukarnas levnadsförhållanden måste gesprioritet. Om inte de mest utsatta gmpperna ges möjlighet alt leva underdrägliga förhållanden, kan vård- och behand-Hngsinsatser för dessa gmpperknappast leda till några resultat. Sedansocialljänstreformen 1982 och huvudmannaskapsreformen 1983 har betydandeansträngningar gjorts för att utveckla missbruksvärden. Ändå finns, somframhålls i belänkandet, stora brister.inom dagens miss-bmksvård. Föreningenanser det angeläget att bristerna inom missbruksvården lyfts fram ochanalyseras, men anser alt det är viktigt att situationen ses utifrån eltbredare perspekfiv än i betänkandet. I annat fall riskerar man att hamna ivårdpessimism och välja felaktiga strategier, som t. ex. ökad tvångsvård. RFHLanser atl socialberedningen tecknar en anmärkningsvärd mörk bild avmissbruksläget. Vivill nog anlägga en mer försiktig tolkning av olika utvecklingslinjer inom delhär området. har alkoholkonsumtionen stigit för alt nå entopp . Därefter har konsumtionen minskat med . Inomalkoholforskningen råder bred uppslutning kring uppfattningen atl detföreligger vissa samband mellan den totala konsumtionsnivån i ett samhälle äena sidan och missbrukets och skadeverkningarnas omfattning å den andra. Närden förra stiger ökar också den senare och tvärtom; kan den förra bringas nedminskar också missbruk och skadeverkningar. Del skulle betyda, med reservationför oklarheter kring konsumtion av illegalt tillverkad alkohol, alt lägelbeträffande alkoholmissbruk snarare skulle ha förbättrats. En sädan hypotes fårbåde slöd och motsägs av förändringar beträffande alkoholrdaleradeskadeindikatorer och alkoholrdalerade dödsorsaker. Bilden är pä intet visentydig. Närdet gäller dödsfall beroende på levercirrhos pekar kurvan brant nedåt från år1980. Beträffande indikatorerna alkoholism, alkoholpsykos ochalkoholförgiftning finns en starkare och mer obruten ökning, även om vissaförbättringar under 1980-lalet kan utläsas. Socialberedningen menar att detfrämst är de tunga alkoholmissbrukarna som får dessa diagnoser och ser det somelt tecken på atl dessa gmpper inte påverkats av nedgången itotalkonsumtionen. En sädan tolkning verkar rimlig. Men bör noterasatt siffrorna knappast är sä starka och entydiga att de kan läggas till gmndför kategoriska påståenden om en obruten kraftig ökning av det lungaalkoholmissbruket. Socialberedningentycks anse all den kraftiga ökningen av det tunga missbruket omfattar både alkohol och narkotika. På narkotikaområdet finns dock en rad tecken som talar för en förbättring . Väger man samman dala frän lokala undersökningar som i stora drag 144 kopierarUNO-skattningen 1978/79, rättsdata och uppgifter från fältet får Prop.1987/88:147 man fram följande: Bilaga 3 - heroinets utbredning har kunnatbegränsas. - trots en skärpning av denstraffrättsliga kontrollen är det allt färre 15-20 äringar som lagfors förnarkofikabrott. - nyrekryteringen lillinjektionsmissbruk tycks vara liten. Påorsaksnivän relaterar beredningen sina dystra slutsatser om missbrukslägettill brister i aktuell sociallagsliftning (SoL och LVM) samt socialtjänstenspraktiska utövning. Möjligheter att ingripa saknas och teori och praktiksom baseras på helhetssynen har fört med sig all just de tunga missbrukarnakommit i skymundan och lämnats åt sitt öde. Härhallar det betänkligt i socialberedningens framställning. Individenoch missbruket ges absolut tolkningsföreträde i relation till samhälleligaförändringar och sociala försämringar som drabbat stora grupper. Den ideologisom präglar detta val av ensidig förklaringsmodell lyser även igenom i denkrifik som anförs mol olika förhållanden inom ; del är en kritiksom har sina rötter i nykterhetsvårdslagens och nyklerhetsvärdsnämndernasversion av socialt arbete. Trotsalt betänkandet är på mer än 400 sidor är innehållet mycket "tunt".Förslaget visar sig vara en ren skrivbordsprodukt utan subslansidl verklighetsförankringoch beredningen visar en okunnighet och aningslöshet som i dessa sammanhang ärskrämmande. Beredningensredovisning av bakgmndsfakla är knapphändig och ej kopplad till de förslag somlämnas. Vidare har klientorganisalionernas helt negativa erfarenheter avtvångsvård inle alls redovisats trots alt deras kunskap har varil en av devikfigaste kunskapskällorna för utvecklingen inom vårdområdet de senastedecennierna. Enliglvå'.- uppfattning målar socialberedningen upp en skräckbild av den rådandemissbrukssituationen i akt och mening all genomföra sill förslag. Medhjälp av gammal statistik försöker man bevisa att överdödligheten blandalkoholmissbrukare har ökat för att använda detta som argument och hörnpelare iförslaget. Delta är emellertid en chimär ulan relevans och bevisar endastbevisen "att allfing kan bevisas med slalislik om utgångsmålet ärgivet"! Tvärtomkan det bevisas alt alkoholkonsumtionen sedan mitten av 70-la-lel sjunkit ochdärmed ocksä överdödligheten i alkoholrdalerade sjukdomar sedan slutet av70-talel. Somutgångspunkt för sitt förslag till ny tvångslagsliftning lämnar socialberedningenen beskrivning av missbrukets omfattning och karaktär, frivilligvårdensmöjligheter och begränsningar, samt bristerna i nuyarande missbruksvård ochsocialtjänstens sätt att fungera. Man pekar bl a på allde lunga alkoholmissbrukarna i stigande utsträckning slås ut frånarbetsmarknaden. Boendesitualionen har kraftigt försämrats. Socialtjänstensarbete med de tunga missbrukarna har betydande brister och svårigheter. Ufifråndenna verklighetsbeskrivning, som vi helt och fullt instämmer 10 1987/88. med, drarberedningen den förvånande och mycket ologiska slutsatsen alt Prop.1987/88:147 man ska öka tvångsvården för den enskilde. Den enskilde skall iverklighe- Bilaga 3 ten enligt beredningen "straffas-interneras-sorterasundan" därför atl samhället inte fungerar fillfredsställande! Dennaturliga slutsatsen borde istället vara att rikta myckel starka krav motsamhället och mol utformningen av missbmksvården. Socialberedningen visar stora svagheter i anlysen när manargumenterar för en ökning av tvångsvärden. Mänga ifrågasätter med rätta denredovisning man lämnar när det gäller ökningen av missbrukets omfattning, alkoholkonsumtionensutveckling etc. Exempelvis har alkoholkonsumtionen sjunkit sedan mitten av70-lalel. Några exempel på framgångsrik tvångsvärd finns heller interedovisade. 2 Åtgärder för att förstärka den frivilliga missbrukarvården Förslaget att det i 11 § socialtjänstlagen görs eltförtydligande tillägg som betonar socialnämndens ansvar för atl missbrukare fårerforderlig vård tillstyrks av följande remissinstanser: RA, RPS,, statskontoret, RRV, länsrätterna i , Mahnöhusoch , länsstyrelserna i , och samlKopparbergs län, JO, , , , ,, och kommuner, och läns landsting,TCO, /SR, LO, , , RFHL och FMN. Endast en remissinstans, kommun, avstyrkerförslaget med motiveringen att socialnämndens ansvar i dessa frågor redanfinns inskrivna i socialtjänstlagen. Följande remissinstanser tar inte ställning tillförslaget: , , , , , SCB, ,kammarrätterna i och , , Norrköpingskommun, kommun. Föreningen , , ochlOGT/NTO. anser liksom beredningen att frivilliginsalsernainom den primärkommunala måste förstärkas. Det är viktigt att insat ser sker och på bred basis. har på många håll nödgats eftersätta insatser för vuxenmissbrukare. En långtgående integrering av det sociala arbetet har i allmänhet inneburit att barna- och ungdomsärenden samt akuta socialbidragsärenden getts högre prioritet än kraftfulla insatser mot ett ökat alkohol- och narkofika missbmk. En bidragande orsak till att sä skett är framför allt den ökning av komplicerade biståndsärenden som noterats , vilket tillsam mans med en på många häll besvärande resursknapphet på personalsidan gjort alt offensiva öppenvärdsinsalser inom missbrukarområdel delvis ute blivit. finner detta beklagligt. Det är därför bra alt utred ningen nu föreslår att socialnämndernas ansvar för atl söka upp och 146 kontinuerligt följa enmissbrukare med stöd- och behandlingsinsatser slås Prop. 1987/88:147 fast genom elt förtydligande av 11 paragrafen i socialtjänstlagen. Länsstyrelsenbetonar ocksä behovet av kontinuitet och långsiktighet inom missbrukarvården. Beträffandesocialtjänstens insatser före och efter en institutionsvistelse villlänsstyrelsen framhålla följande. Kontakten med en missbrukare bör präglas avpersonkontinuitet, vilket är en förutsättning för alt missbmkaren skall kännaförtroende för och dess företrädare. Det är ocksä av stor viktatl olika personer i del sociala nätverk som omger missbmkaren vet vem som inomsocialtjänsten har huvudansvaret för de värd- och behandlingsinsatser sombehöver sältas in. Del krävs, som ocksä beredningen påpekat, en inriktning avdel sociala arbetet som gör det möjligt att se den kontinuerliga ochlångsiktiga relationen som ett viktigt arbetsinstrument. kantyvärr konstatera, att många missbmkare efter en kortare eller längreinstitutionsvistelse kommer hem till en i stort sett oförändrad yttresituation, vilket är djupt otillfredsställande. Viktiga inslag i ett effektivtrehabiliteringsarbete är bostad och arbete. Att som socialarbetare biståmissbmkaren i dennes strävan alt ändra sin livsföring och försöka skaffa sig enny identitet är alllid en långvarig och svär process. Tidsfaktorn ochomgivningens ovilja till att aktivt medverka fill atl försöka skapa enplattform som ger missbrukaren möjligheter atl börja om är svåra hinder irehabiliteringsarbetet. Tillräckligt utrymme mäste finnas för att ansvarigasocialarbetare skall kunna utveckla etl meningsfullt samarbete med andramyndigheter som missbmkaren kan ha kontakt med. Detta ser som enförutsättning för alt arbetet skall kunna bedrivas i positiv anda och geutrymme ål innovationer av skilda slag. Delförtydligande av ansvar som föreslås i socialtjänstlagens II §är befogat. Det kan inte anses strida mot de gmndläggande värderingarna omfrivillighet och självbestämmande att aktivt söker upp en missbmkareoch på olika sätt försöker hjälpa honom all se sina problem och ta ansvar försin situation. Det är också bra att man i lagen betonar kraven på planering ochuppföljning av insatser. har i samband medutredningar enhgt LVM ofta kunnat konstatera brister pä detta omräde. Det ärdock olyckligt om möjligheter och skyldigheter att inifieratvångsvård ökar, då delta kan befaras försvåra möjligheterna alt bygga upp enförtroendefull kontakt med den enskilde. Länsstyrelsenanser del vara viktigt all man genom olika åtgärder försöker förstärkafrivilligvärden. Socialberedningen har ocksä en del konkreta förslag på sådanaåtgärder. Ytterst handlar del dock om hur kommunerna tilldelar och användersina resurser för missbrukarvården. Som beredningen påpekar kan del finnasskäl att genom ett förändrat statsbidragssystem försöka trygga alt de sämstställda missbmkarnas vårdbehov blir tillgodosedda. Länsstyrelsenvill i detta sammanhang understryka vikten av att samhället genom förebyggandeåtgärder försöker all komma tillrätta med missbmksproblemen. Länsstyrelsenanser att det är bra att socialnämndens ansvar för missbm- j47 käreförtydligas i 11 § SoL. I bestämmelsen klargörs att vården måste planeras och atl socialnämnden har en skyldighet att följaden planerade Prop. 1987/88:147 vården. erfarenhet är altmissbmkarvården är ett Bilaga 3 eftersatt område. För att socialnämndemaakfivt skall kunna bedriva missbrukarvård och i ell tidigt skede erbjudaadekvata insatser krävs anpassad organisation, tillräckliga personalresurser,metodutveckling samt kontinuerlig utbildning och handledning av de anställda.Detta anser skulle möjliggöra etl förebyggande arbete, en aktivuppsökande verksamhet samt planerade individuella värdinsatser. Eftervården avmissbrukare är också den eftersatt och måste uppmärksammas . Hjälpmed bostad, arbete och socialt skyddsnät är nödvändig för en positiv rehabilitering,liksom aktivt och kontinuerligt stöd från socialnämnden. Som utredningen självkonstaterar medför förslaget ökade kostnader för LVM-vården. Enligllänsstyrelsen krävs motsvarande satsning även pä den förebyggande ochfrivilliga vården. Genom det tillägg till 11 § SoL, som beredningen nuföreslär, förtydligas del ansvar som nämnden har att aktivt sörja för atl denenskilde missbrukaren får den hjälp och den vård han behöver. är det emellertid nödvändigt att socialnämnden såsnart som möjligt får kännedom om de missbrukare som kan behöva sädan hjälp ochvärd. Visserligen kan nämnden i den uppsökande verksamhet som bedrivs ikommunen och i de samrådsorgan som växer fram få kunskap ommiss-brukssitualionen i kommunen. Men detta är inte tillräckligt.