prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Enligtlänsstyrelsens uppfattning kommer de brister som påtalats beträf fande kontrollprogrammen att kunna rättas fill genom de förslag som 405 anförs i betänkandet. 4.2.74Stockholms kommun: I anslutning till det att egenkontrollen disku- Prop.1987/88:85 teras föreslår utredningen vissa konkreta förändringar för bl. a.företagens Bilaga 10.3 rapportering de s, k. "miljörapporterna" samt utformningen av kontrollprogrammen. Dessa föreslås bli generelltföreskrivna att inges och bli uppstramade fill sitt principiella innehåll. Åvendessa förändringar torde kunna innebära förbättringar både i så måtto att detblir lättare att fä in uppgifter frän företagen och att en viss minimistandardgaranteras. En förutsättning för att systemet skall fungera är dock attnaturvärdsverket säsom central tillsynsmyndighet avsätter särskilda resurserför denna typ av arbete - dvs. utfärdande av generella föreskrifter ochallmänna råd. Detta kan vara värt att särskilt betona mot bakgrund av att detalltför lätt blir sä att denna typ av arbete blir lidande närärendetillströmningen är stor. 4.2.92Svenska kommunförbundet: Styrelsen instämmer i utredningsmannens förslag om enskärpt egentillsyn. Utredningsmannenhar lagt fram ett antal bra förslag som skulle underlätta samhällets kontrollav de olika miljöstörande verksamheterna säsom ärliga miljörapporter, kontrollgenom kvalitetssäkringssystem, allmänna råd från och modellerför kontrollprogram. 4.2.97Sveriges industriförbund: Tillsynsmyndigheternas krav på företa gens egenkontroll preciseras i ett särskilt kontrollprogram som tillsyns myndigheten fastställer. I många fall kräver kontrollen stora personella och materiella insatser. En fömtsättning för att kontrollen skall kunna utföras med tillfredsställande omfång och kvalitet är att kontroUprogram- met är väl utformat och stringent. Industriförbundettillstyrker förslaget om att var och en som bedriver miljöfarlig verksamhet medtillstånd enligt miljöskyddslagen skall avlämna en årlig miljörapport tilltillsynsmyndigheten. Industriförbundetanser att inte behöver regleras i lagen. Eftersom det redan idagsker en årlig rapportering till tillsynsmyndigheten enligt vad som regleras iresp. tillstånd kan den föreslagna ambitionshöjningen när det gällerrapporteringens utformning genomföras utan särskild reglering i lagen. Industriförbundetdelar utredningens bedömningen att kvaliteten på den rapportering av mätdatasom utförs behöver höjas. Det viktigaste och mest effektiva sättet attåstadkomma detta är sannolikt att utveckla provtagnings- och analysmetoder. Enförutsättning är vidare att tillståndsvillkor och kontrollprogram är tydliga.Ett annat sätt är utredningens förslag om auktorisation av kontrollorgan.Industriförbundet vill dock understryka att miljöskyddet sannolikt undei"läng tid framöver måste baseras pä låg precision i mätresultaten. Någraavgörande framsteg kan inte förväntas. Inte heller auktorisationkan förväntas leda till några avgörande förbättringar i detta avseende. Industriförbundettillstyrker ändå ett auktorisafionsförfarande. Auktori sationen som enda medel kommer inte att kunna åstadkomma en önskvärd kvalitetshöjning. ställningstagande i denna del har re- 406 dovisatsi ett särskilt yttrande till mät- och provrådet. 4.3.1Riksåklagaren: När det gäller effektiviteten i tillsynen och i sank- Bilaga10.3 tionssystemen föresläs ett flertal förbättringar. Av betydelse är här bl.a. förslaget om en tidigare åtalsanmälan. Förslaget om s. k, miljörevisorer ärvidare en intressant tanke. Med en sådan ordning skulle den s,k, egenkontrollenfä ökad trovärdighet. Jag vill därför inte motsätta mig förslaget i denna del.1 vart fall bör ett sådant system kunna prövas i begränsad omfattning. En fömtsättningmäste dock vara att miljörevisorerna har en kompetens, som inte sakligt kanifrågasättas. För tilltron till systemet är det även nödvändigt att revisornintar en självständig stäUning. 4.3.23Arbetarskyddsstyrelsen: Arbetarskyddsstyrelsen vill avstyrka inrättandet av s.k. miljörevisorer. Styrelsen anser att det är företagets skyldighet att lämna kortektauppgifter till myndigheterna. Givetvis har företaget då möjlighet att utnyttjaall tänkbar expertis pä området. Den behöver dock inte vara auktoriserad avmyndigheterna utan ansvaret är helt företagets. Uppgifterna för en miljörevisorskulle skilja sig så från motsvarande för en ekonomisk revisor atterfarenheterna knappast kan överföras. Miljörevisorns möjligheter att avslöjaunderlätenhet att rapportera avvikelser från koncessionsvillkor i företagetsmiljörapport synes i praktiken inte nämnvärt skilja sig fräntillsynsmyndighetens. Införande av miljörevisorer blir i så fall en intesärskilt meningsfull men dyrbar dubblering av övervakningen. Utredningenpåpekar ocksä att systemet med revisorer inte betyder att företagen pä någotsätt fråntas sitt ansvar för miljöskyddsarbetet eller att tillsynsmyndighetensansvar begränsas. Styrelsen anser att tillsynsresurserna i stället bör utökasi den omfattning som erfordras för att uppnå den eftersträvade förbättringen i tiUsynenpå området, 4.3.25 : Ett huvudmotiv för att införaett system med miljörevisorer är att avlasta arbete från tillsynsmyndigheternaoch därmed minska kraven på statsbudgeten. Huruvida ett system medmiljörevisorer är mer kostnadseffektivt än dagens system med statsanställdamiljökontrollanter är inte utrett. Ansvarsfördelningen mellan företag -revisor -fillsynsmyndighet blir dessutom oklar, SIND avvisar därför förslaget. 4.3.26 geologiska undersökning: Utredningenföreslår att de företag som är skyldiga att avge miljörapport, till rapportenskall bifoga en skriftlig redogörelse av en särskild kontrollant, en s. k.miljörevisor, som intygar att de i rapporten lämnade uppgifterna är korrekta.Som skäl anges bl. a. samhällets bristande resurser för tillsyn. Behovet av attbygga ut kontrollapparaten skulle därmed minska. konstateras attansvaret för att uppställda villkor uppfylls fortfarande skall åvila företagensamt att ansvaret för tillsynen skall åvila tillsynsmyndigheterna. Utredningenhar inte kunnat visa att systemet med miljörevisorer i praktiken skulleinnebära en bättre garanti för en god miljö än en effektiv tillsyn av ansvarigmyndighet. SGU anser att det föreslagna systemet med miljörevisorer ger endiffus ansvarsfördelning. Ansvaret för tillsynen bör fill fullo vila påtillsynsmyndigheterna och därmed finns det inte något behov av miljörevi- ' sorer.SGU avvisar således förslaget. 4.3.31Riksrevisionsverket: Sammanfattningsvis konstaterar RRV att nu- Prop. 1987/88:85varande tillsyn uppvisar stora brister och att ett system med störte ansvar iBilaga 10.3 fräga om egenkontrollen skulle kunna innebära förbättringar.Systemet med någon form av "miljörevisorer" är därvid ett intressantförslag, RRV anser dock att de frågor som nämnts i det föregående bör övervägasytteriigare. Miljörevisorns ställning och uppgifter liksom förhållandet tilltillsynsmyndigheten mäste preciseras. En möjlig väg att göra detta skulle kunnavara att försöksvis pröva någon form av sådant system inom någon eller nägrabranscher, 4.3.34Statens naturvårdsverk: Enligt SNV:s uppfattning bör även i fortsättningentyngdpunkten i tillsyns- och kontrollsystemet ligga pä företagens egenkontroll.Tillsynsmyndighetens huvuduppgift är att styra och övervaka egenkontrollen. Enhuvuduppgift för en miljörevisor blir att granska resultaten från egenkontrollenoch bedöma om de är rättvisande. Därigenom ökar egenkontrollens trovärdighet,vilket gagnar både myndigheternas tillsynsarbete och företagens egetkontrollarbete. Miljörevisorns berättelse kommer att vara av intresse för både fillsynsmyndighetenoch företagsledningen, men också för allmänheten, om den vill fä en insyn i ettföretags verksamhet. Enannan huvuduppgift för en miljörevisor blir kvalificerad rådgivning åtföretagen. Revisionsuppdraget ger iniljörevisorn goda kunskaper och inblickari företagets verksamhet samt också branschkunskaper. Dessa kunskaper kan kommatill användning när det gäller att lösa olika frågeställningar med anknytningtill kontrollen. En miljörevisor kommer att arbeta utifrån gällandeföreskrifter, allmänna råd, villkor och kontrollprogram. En revisor har inte t.ex, anledning att kräva skärpta villkor för att minska utsläppen, utan detkommer alltid att vara en uppgift för myndigheterna. Revisorns arbete kommerinte att innebära någon avlastning av myndigheternas arbete, när det gälleratt driva miljöskyddskraven vidare i ett företag, SNVtillstyrker förslaget om miljörevisorer. Systemet bör införas successivt,bransch för bransch, på koncessionsnämndslistan, Pä sikt, om erfarenheternablir goda, bör systemet utvidgas till länsstyrelselistans verksamheter, SNVanser att det bör ankomma på bolagsstämman att utse miljörevisorn. Denne bör ocksälämna sin granskningsrapport till stämman. För de verksamheter som ej bedrivs iaktiebolagsform bör det vara en uppgift för motsvarande organ att utsemiljörevisorn. Miljörevisorn får härigenom en starkare ställning i företagetoch intresset för miljöfrågorna lyfts uppåt i företaget. 4.3.39Svea hovrätt: Förslaget att införa ett system med miljörevisorer tillstyrks.Systemet bör emellertid användas selektivt under ett inledningsskede. Hovrättentillstyrker förslaget orn miljörevisorer och anser det vara värdefullt att företagens egenkontroll utvecklas. Hovrätten är emellerfid osäker på de rent praktiska möjligheterna att redan i ett inledningsskede 408 försesamfliga fillständspliktiga verksamheter, som är upptagna pä konces- Prop.1987/88:85 sionsnämndslistan, med revisorer även om denna lista skulle"bantas" Bilaga 10.3 enligt utredningens förslag. Det är tveksamt omtillräckligt antal kompetenta personer finns att tillgå för att genomföraförslaget fullt ut, utan att konkurtens uppstår med miljöskyddsmyndigheterna omkvalificerad arbetskraft. Det vore synnerligen olyckligt, och direkt i stridmed utredningens syfte, om myndigheterna till följd av utredningsförslagetskulle mista personal som är svår att ersätta. Hovrätten befarar att en sådansituation kan komma aft uppstå och föreslår därför att systemet, i vart fallunder ett inledningsskede, används selekfivt på det sättet att miljörevisorskall finnas endast för sådana företag som pä gmnd av verksamhetens art ellerpä grund av att kontrollen inte skötts tillfredsställande har behov av enrevisor. Frågan om ett företag skall ha revisor kan prövas av koncessionsnämndeni samband med tillståndsprövning eller annars efter framställning avnaturvärdsverket. Alternativt kan självt ges rätt att beslutaom revisor för ett visst företag. 4.3.40Kammarrätten i : Givetvis håller kammartätten med om aft det är mycketväsentligt att kortekta uppgifter lämnas i den miljörapport somtillståndspliktiga företag skall avge till tUlsynsmyndigheten, I likhet medexperten befarar kammarrätten dock att införandet av en miljörevisorkan förta säväl företagens som tillsynsmyndigheternas känsla av ansvar förtillsynen. Kammarrätten vill här också påpeka att utredningen tänkt sig attrevisorn ocksä skall kunna ge företaget råd , beträffande miljöskyddsåtgärder.Kammarrätten befarar att orimligt stora krav härigenom kan komma att ställas pårevisorerna, om de dels skall vara rådgivare åt företagen, dels skall granskade miljörapporter som företaget avger och som kanske till viss del speglarresultatet av de råd revisorn tidigare gett. Mot bakgrund av ovanstående vill kammartättenavstyrka införandet av miljörevisorer. 4.3.48Lunds universitet: I syfte att förstärka företagens miljöskyddsarbete föreslärutredningen ett antal åtgärder för att ge egenkontrollen fastare former. Församtliga tillståndspliktiga anläggningar föreslås att en ärlig miljörapport skaavges, I denna ska företaget redovisa sina miljöskyddsåtgärder samt resultatetav egenkontrollen. För de företag som bedriver sådan verksamhet att tillståndkrävs av koncessionsnämnden, föreslås denna miljörapport förstärkas av ettintyg från en särskild miljörevisor. Styrelsenställer sig i grunden positiv till dessa förslag, men det måste klargörasvilken roll miljörevisorn ska ha. Miljörevisorns oberoende måste slås fast.Utredningen synes vilja ha miljörevisorn å ena sidan till företagets man närdet gäller utformning av förslag till kontrollprogram, miljöplan och miljörapport,å andra sidan myndighetens förlängda arm när det gäller att kontrollera ochverifiera företagets uppgifter i samma rapport. En revisor mäste inta enoberoende ställning och måste tillse att samtliga aktörer håller sig till givnaspelregler. Därigenom skapas en balans mellan olika intressenter pämiljövårdsområdet. revisorerfär inte leda till att både företagsledning och myndigheter förlitar Prop.1987/88:85 sig på att revisorn gör jobbet. Detkan här vara på plats att göra en jämförelse med ekonomiska revisorer ochdessas verksamhet, vilken kännetecknas av professionell integritet. Kärnan ideras verksamhet är det etiska normsystem som under hand uvecklats inomrevisorskåren. Kan en sådan integritet och ett liknande normsystem skapas inomramen för miljörevisorns verksamhet, kan ett system med miljörevisorer pä siktnog komma att fungera. Styrelsen ser här ett behov av gedigen utbildning ochpraktik för de blivande miljörevisorerna, nägot som emellertid mäste byggasupp efterhand. Utredningens förslag om införande av miljörevisorer redan den I juU1989 synes därför väl optimisfiskt. Rimligare vore att besluta om en fidsbegränsadförsöksverksamhet fr. o. m. . Denna försöksverksamhet borde sedanbilda underlag för beslut om miljörevisorernas arbets- och ansvarsområden,deras utbildningsbehov och skyddandet av deras integritet, 4.3.51Länsstyrelsen i län: tUlstyrker förslaget medmiljörevisorer liksom systemet med auktorisation av dem. Systemet bör somutredningen föreslår gälla de större anläggningarna för vilka det krävstillstånd av koncessionsnämnden, 4.3.53Länsstyrelsen i : Utredningen föreslår att företagens ansvarför verksamheten och egenkontroU fär en mer framskjuten plats. Utredningenföreslär ocksä att ett system med "miljörevisorer" ska införas ochförstärka företagens roll i kontrollsystemet. Utredningen hänvisar till godaerfarenheter från det ekonomiska området. vill inte motsätta sigdenna lösning om det från samhällets sida inte bedöms rimligt att ökamyndigheternas resurser. Det kan vara en framkomlig väg som är vettig att prövaoch utväi-dera för anläggningarna på koncessionsnämndslistan. Det är dock viktigtatt betona att miljörevisorn inte kan ta över tillsynsmyndighetens roll attföreskriva åtgärder, verka för att överträdelser beivras m. m, där sä behövs, 4.3.64Länsstyrelsen i : finner förslaget ommiljörevisorer intressant. Miljörevisorer bör införas på försök inom företagprövade av koncessionsnämnden. Re visors verksamheten bör därefter utvärderas.Om utvärderingen är positiv är inte främmande för att systemet ocksäinförs pä företag som prövas av . vUl emellertidpåpeka att detta kan medföra att kommer att förlora välutbildadpersonal, som övergår till att bli miljörevisorer. 4.3.71Länsstyrelsen i : Enligt mening före faller systemet med särskilda miljörevisorer bli mera ett spel för gallerierna än en ändamålsenlig förstärkning av resurserna. Effekten av att tillsätta särskilda miljörevisorer kan nämligen bli att företagen i allt väsentligt avvaktar revisorns utlåtande och därmed förtar en del av företagsledning ens ansvar och ambitioner. Tillsammans med den centraliserade tillsynen kommer systemet med miljörevisorer bl. a. att innebära ett onödigt dubbel- 410 arbete och kanföljaktligen knappast bli den effekfivisering av miljöskyddet Prop.1987/88:85 som varit utredningens målsättning. Om förslaget med miljörevisorerändå Bilaga 10.3 införs bör det först bli föremål för försöksverksamhet iett eller två län, 4.3.72Länsstyrelsen i : Enligt bedömning innebär intedet föreslagna systemet med miljörevisorer som en del av fiUsynsverksamheten,sädana fördelar att det bör genomföras. Det finns en uppenbar risk attmiljörevisorer skulle fä en sådan mellanställning att de hamnar i händerna påantingen industrierna eller myndigheterna. Enligt är det bättreatt förstärka företagens egenkontroll och tillsynsresurserna hoslänsstyrelsen. Med en sådan lösning blir ansvarsfördelningen helt klar.Jämförelse med ekonomiska revisorer är knappast relevant. Länsstyrelsenavstyrker utredningens förslag i denna del. 4.3.75 Södertäljekommun: har den bestämda uppfattningen att tillsynsmyndigheter har svårt att hinna utföra en noggrann granskning och uppföljning av företagens kontrollrap porter. Att följa upp att företaget använt föreskriven provtagnings- och mätmetodik, att noggrannheten är fillräcklig och att mätvärdena är repre sentativa är exempel på punkter som tillsynsmyndigheten sällan hinner kontrollera. Attsåsom utredningen föreslår utse en opartisk auktoriserad miljörevisor varsuppgift bl, a, skulle bli att granska företagens egenkontroll och ärligamiljörapportering bör ge tillsynsmyndigheterna möjligheter att ägna mer tid åtandra tillsynsuppgifter, granska avvikelserapporter samt naturligtvisgenomföra inspektioner m. m. I utredningen påpekas att miljörevi-sorssystemet iförsta hand ska förstärka tillsynen och kontrollen av de mest miljöfarligaverksamheterna inom industrin och kommunerna, dvs, verksamheter som finnsupptagna pä koncessionslistan i miljöskyddsförordningen. Mendet är viktigt att tillsynsmyndigheten med viss regelbundenhet gör inspektioneroberoende av att en miljörevisor kan ha studerat förhållandena fidigare. Dennainspekfionsrätt mäste till varje pris respekteras och användas parallellt medmiljörevisorns granskning av förhållandena, 4.3.76 Eskilstunakommun: Företag på koncessionsnämndslistan föreslås ha miljörevisorer. Miljörevisorn skall vara samhällets förlängda arm vad gäller fillsyn. Om vi jämför ekonomiska revisorer så är dessa ägarnas förlängda arm. De bevakar att företaget sköts så bra som möjligt ur ägarnas synpunkt. Skulle en parallell dras mellan ekonomiska revisorer och miljö revisorer sä skulle de ekonomiska revisorerna vara skattemyndighetens föriängda arm. Det kan lätt uppstå lojalitetskonflikter eftersom miljörevi sorn har företagen som uppdragsgivare. kommermed utredningens förslag att ha mest kon takt med miljörevisorn, inte med företaget. kan inte acceptera ett sådant system. Normalt besiktigas tillståndsprövade verk samheter. Detta görs av besiktningsmän. Antalet kontakter mellan företag och myndighet vill utredningen avsevärt minska. stället öka kontakternamellan företag och myndighet. Kostnaden för en Prop. 1987/88:85miljörevisor bör i stället läggas på en förstärkt egenkontroll på företagen Bilaga 10.3 samt en ökad insats från tillsynsmyndighetens sida. 4.3.83Skara kommun: Miljörevisorernas uppgift mäste vara att fortlöpande följamiljöskyddsarbetet vid verksamheten för att ha en realistisk möjlighet attintyga riktigheten i företagets miljörapport. Granskning av miljöpåverkan kannämligen vara omöjlig att göra i efterhand. Införandetav miljörevisorer får inte leda till att myndigheterna minskar sin del av fillsynen.För att kunna bedöma en miljörapport är det helt nödvändigt att ävenmyndigheterna besöker företagen regelbundet. Detär vidare nödvändigt att ansvarsfördelningen mellan miljörevisorerna ochmyndigheterna klart anges gentemot företagen och aUmänheten. Rentallmänt kan dock frågas om en miljörevisor har bättre möjlighet än en fillsynsmyndighetatt granska och bedöma innehållet i en miljörapport. Förslaget medmiljörevisorer är dock så intressant att det bör prövas. Om systemet med miljörevisorer visar sig fungera bra bör systemet iframtiden byggas ut till att även omfatta företag på den föreslagnalänsstyrelselistan. 4.3.89Piteå kommun: Kommunen kan inte dela de uppfattningar som utredningenframhåller som skäl för införande av miljörevisorer. Utredningen utgår ifrånatt ett införande av revisorer innebär färte tillsynsbesök. Enligt kommunensmening innebär ett införande av miljörevisorer ytterligare ett led som byråkratiseraroch försvårar det praktiska tUlsynsarbetet, Ett sådant system innebär atthelhetssynen på tillsyn saknas och risken för dubbelarbete är uppenbar. Vidarekan ett införande medföra att kompetensen hos tillsynsmyndigheten tunnas ut.En revisor som finns långt från aktuellt företag kan inte på något sätt ansesbidra till utvecklingen av det lokala miljöarbetet. Miljörevisornsberoendeförhållande till företaget kan också innebära lojalitetskonflikter. Enrevisor är företagets man och arbetar gentemot företaget. Det är osäkert omallmänheten kommer att få förtroende för en revisor som arbetar enligttraditionella revisionsmetoder. De resurser som ett införande av miljörevisorerkommer att medföra bör i stället användas för en förstärkning av egenkontrollenoch tiUsynsresurser-na. 4.3.91Ingenjörsvetenskapsakademien: finner att utredningens förslag att låta ansvaret för den direkta miljökontrollen ligga hos företagen enligt ett fastställt kontrollprogram, som ärligen verifieras av auktorisera de miljörevisorer, ger möjlighet att avlasta myndigheterna rutinkontrollar bete. Detta kan i stället inriktas mot s. k. systemkontroll, dvs. kontroll programmets uppbyggnad och genomförande. Företagen bör ocksä kunna dra stor nytta av att ha en och samma utomstående miljöexpert till sitt förfogande. Systemet med auktoriserade miljörevisorer kan dock innebära vissa nackdelar genom att ytterligare en utomstående kontrollinstans ska pas. Det är därför viktigt att miljörevisorns arbete inte på något sätt tillåts dubblera myndigheternas arbetsinsats, vilken bör vara mer inriktad på 412 systemanalytiskt arbete,fastställande av kontrollprogrammen och ställ- Prop. 1987/88:85 ningstagandevid akuta miljösituationer. Offentlighetsprincipen bör kunna Bilaga 10.3tillgodoses av att ärsmiljörapporten och revisionsberättelsen sänds in tilltillsynsmyndigheten. finner således förslaget med auktoriserad miljörevisorväl värt att pröva under de fömtsättningar som föresläs i utredningen. 4.3.92Svenska kommunförbundet: Det föreslagna systemet med miljörevisorer är någotför miljötillsynsverksamheten heU nytt som styrelsen ställer sig tveksam tUl, 4.3.94Svenska : Föreningen anser att systemet med miljörevisorerär intressant men att förutsättningarna för en oberoende och kritiskmiljörevision inte är lika goda som vid ekonomisk revision, särskilt omtillsynsmyndigheten är underbemannad. Av denna orsak föreslär föreningen attsystemet först testas i nägra pilotprojekt. StatUg industriell verksamhetskulle enligt föreningens mening lämpa sig väl för ett sådant projekt. Därsammanfaller ägar- och samhällsintressen vilket innebär att förutsättningarnaborde vara särskilt goda för en väl fungerande miljörevision. 4.3.97Sveriges industriförbund: delar utredningens bedömning atttyngdpunkten i miljöskyddsarbetet skall ligga pä företagens egenkontroll.Myndigheterna skall utföra "systemtillsyn", dvs. se till attföretagen har personal avdelad för uppgiften, rätt utmstning, upparbetade mtinerför redovisning av mätresultat o. dyl. Ibetänkandet anges som motiv för ett kompletterande system med miljörevisorer filldet nuvarande systemet med kontroll och fillsyn att denne skall säkerställatillförlitlighet och kvalitet i företagens rapportering till fillsynsmyndighetensamt underlätta företagens egenkontroll. Industriförbundetutgår ifrån att brister i tillförlitlighet inte skall uppfattas så attföretagen medvetet skulle vilseleda tillsynsmyndigheterna. Däremot kan detförekomma att rapporteringen av tekniska orsaker fallerar vid enskilda fillfällen.Detta förhållande kan knappast en miljörevisor påverka. Likasåär det välkänt att de tekniska förutsättningarna att nå exakta resultat iprovtagning och analys är och kommer att vara mer eller mindre begränsade,detta trots ett fortlöpande arbete på att utveckla mät- och analystekniken.Förhällandet illustreras i bilagda rapport av IVL utarbetad päIndustriförbundets uppdrag. Inte heller detta förhällande kan en miljörevisorpåverka. Destora "koncessionsnämndsföretagen" har välbemannade enheter förmiljöskyddet.