prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Om vi kunde minska användningenmed , skulle varje svensk fortfarande använda ungefär dubbelt sä mycketfullständigt halogenerade CFC som världens befolkning i genomsnitt. Om vi inteskall öka de fullständigt halogenerade CFC skadeverkningar på stratosfärensozonskikt krävs att de globala utsläppen skärs ner enligt amerikanskaberäkningar. Så länge miljöeffekterna vid olika utsläppsnivåer inte ärklarlagda måste kravet vara att alla utsläpp och all användning av fullständigthalogenerade CFC upphör. Vidare kräver att regering/riksdag tarinitiafiv till en internationell nollprocentklubb för stater som fattat beslutom att inte tillåta nägra utsläpp eller någon användning av fullständigthalogenerade CFC. Iutredningen räknar man endast med en blygsam reducering av användningen avextruderad polystyren, vilken innehåller fullständigt halogenerade CFC. Attminskningen inte blir störte beror pä att en ökad användning av extruderadpolystyren är att vänta vid tjälisolering av vägar med tyngre trafik ochjärnvägar. Denna användning anses i rapporten som "ekonomisktbetydelsefull". Det står vidare att en återgång till att tjälisolera medgrus skulle medföra "påtagliga fördyringar". Dessa påståenden gällergivetvis endast strikt företagsekonomiskt. Sä länge inga beräkningar hargjorts vad gäller de ekonomiska kostnaderna för de miljöskador utsläpp avfullständigt halogenerade CFC orsakar kan man dock inte i ett samhällsekonomisktperspektiv påstå att det är dyrare att använda grus i stället för extruderadpolystyren. Detta sätt att räkna, där kostnader för att minska utsläpp ingårmen där miljöskadornas kostnader inte ens omnämns, genomsyrar helautredningen. Det är minst sagt anmärkningsvärt att SNV inte i detta sammanhangförstår att sätta värde på miljön. Att fortsätta användningen till dess attalternativa blåsmedel tagits fram är oacceptabelt. kräver attvägverket och SJ återgår till att vid tjälisolering använda denalternativa produkten grus. kräver en omedelbar övergång fränprodukter som innehåller fullständigt halogenerade CFC fill alternativaprodukter i de fall där sädana existerar. Miljöförbundetkan inte acceptera försök att lösa ozonproblemet genom att använda ofullständigt i stället för fullständigt halogenerade CFC, Nya användningsområden fillkommer ständigt och ingen kan bedöma hur stort ett framtida "behov" kan komma att bli. De flesta av dessaförening ar bryter ocksä ner ozon i stratosfären, om än i mindre utsträckning. Risken är uppenbar att den positiva effekten av en övergång till ofuUstän- 215 digt halogenerade CFC ätsupp av en ökad användning. En ökad använd- Prop. 1987/88:85 ning avofullständigt halogenerade CFC kan endast motiveras om de ersät- Bilaga 6.2ter en lika stor använd mängd av fuUlständigt halogenerade CFC, och dettaendast under en kort övergångsperiod. Vikan konstatera att utsläppen av fullständigt halogenerade CFC är av sammastorleksordning som års beslut, då användningen av fullständigthalogenerade CFC förbjöds som drivgas i sprayförpackningar. Resultatet av debeslut som fattas fär inte bli sådant att vi återigen kankonstatera att utsläppen av ozonförstörande ämnen inte har minskat. Vifår inte stirta oss blinda på halogenerade CFCs roll i ozonbalansen. Det är anmärkningsvärtoch djupt beklagligt att inte SNV i rapporten föreslär att åtminstone sammaåtgärder vidtas mot de sä kallade halonerna som mot fullständigt halogeneradeCFC, I vilka mängder dessa haloner används i är inte känt. Däremot ärdet klarlagt att haloner är upp fill sä effektiva på att bryta nedstratosfärens ozon som de fullständigt halogenerade CFC, Närvaron av halonerökar dessutom de fullständigt halogenerade CFCs ozonförstörande förmåga. Ettannat hot mot stratosfärens ozonskikt utgörs av dikväveoxid (lustgas). Ökadedikväveoxidmängder ger upphov till ökade mängder av kväve-monoxid istratosfären. I stratosfären bryter kvävemonooxid i sin tur ned ozon.Användningen av handelsgödsel, förbränningen av kol samt den ökade markförsurningenmedför att dikväveoxidhalten i atmosfären ökar. Även katalyfisk avgasrening påbilar befaras öka utsläppen av dikväveoxid. En rapport frän EPA(naturvärdsverkets motsvarighet i ) har 1987 redovisat att utsläppen avdikväveoxid är mellan 10 och 20 gånger störte frän bilar med katalysator änfrän bilar som saknar katalysator. Andrautsläpp av klorhaltiga föreningar såsom metylkloroform och koltetrakloridanses skada stratosfärens ozonskikt i ungefär samma utsträckning somfullständigt halogenerade CFC. Föratt undvika att ett otillräckligt beslut fattas på nytt i ozonfrägan kräverMiljöförbundet att regeringen ger SNV i uppdrag att skyndsamt kartlägga ochföreslå åtgärder mot alla utsläpp av syntetiska föreningar som hotar att brytaner stratosfärens ozonskikt. Vid denna kartläggning måste även undersökas ivilken grad katalytisk avgasrening utgör ett hot mot stratosfärens ozonskikt.Brist på kunskap och pågående utredningar fär inte tas till intäkt för attförhala nödvändiga beslut till skydd för stratosfärens ozonskikt. Detfinns anledning att i detta sammanhang påpeka, att fullständigt halogenerade CFC är mycket stabila syntetiska föreningar. Flera förening ar av den typen har orsakat och orsakar alltjämt betydande skador i vår miljö. Åtgärder måste vidtas sä att framtida miljöskador orsakade av stabila syntetiska föreningar undviks. Det är oacceptabelt att som i stor utsträckning vänta med åtgärder till dess att synbara effekter har registrerats i miljön. Detta sätt att agera åsamkar oss och vär miljö ir- reversibla skador och stora kostnader. Som exempel kan nämnas de gamla 216 synder iform av DDT och PCB-utsläpp vars verkningar vi kommer att fä Prop.1987/88:85 dras med läng tid framöver oavsett vad vi gör . Särskilt allvarligt är det att invänta synbara effekter omtiden mellan utsläpp och miljöskada är läng samt om miljöskadan är omöjligeller tar mycket läng tid att åtgärda sedan utsläppen väl har skett. Ettskrämmande exempel pä just denna situation är utsläppen som skadarstratosfärens ozonskikt. De förändringar av ozonskiktet som vi registrerar härrör frän föroreningar som har släppts ut . Vi kaninte göra någonting ät de förändringar av ozonskiktet som kan tänkas uppkommainom eftersom dessa eventuella förändringar orsakas avutsläpp som redan har skett. Om vi stoppar alla utsläpp av ozonförstörandeämnen tar det ungefär 100 är innan stratosfärens ozonskikt har återhämtat sig.Denna situation av maktlöshet inför de utsläpp som redan har skett är idagverklighet. Användningen av fullständigt halogenerade CFC ansågs längesom helt problemfri ur miljösynpunkt. Orsaken till detta antagande var attdessa föreningar är mycket stabila. Men det är just denna obenägenhet attreagera med andra ämnen som gör att fullständigt halogenerade CFC kantransporteras upp till stratosfären och först där sönderdelas av ettenergiri-kare ljus än det som när markytan. Med stöd av de kunskaper och erfarenheter som finnsbeträffande tidsfördröjning mellan utsläpp och skador, irreversibla effektersamt föreningar av typen halogenerade CFC, DDT och PCB, kräver Miljöförbundetatt syntefiska stabila föreningar särbehandlas på ett sådant sätt som derasspecifika egenskaper kräver, Inga utsläpp av sådana föreningar kan accepterasoch tillverkning och användning kan endast tillåtas i undantagsfall. 5.12 (): Uttunningen avstratos ozonlager och ökningen av jordens medeltemperatur är bland de allvariigaste hot mänskligheten någonsin stått inför. Den uttunning av ozonlagret som redan börjat kan leda tillsvåra hälsoproblem för människan och mycket kraftig negativ påverkan pädjurliv och växtliv, både på land och i vatten. Hoten genom en förväntadtemperaturökning är ocksä väldiga. Förutsättningarna för mänskligt liv påjorden är hotade! Båda problemen orsakas dock av utsläpp frän vär egenverksamhet och vi har alltså möjlighet att påverka dem. De senaste årensforskning har givit tydliga bevis för att det är utsläppen av CFC-föreningarsamt ytterligare några ämnen som bär skulden för hoten. Forskningen har ocksåvisat och hoten är långt mer akuta än vi fruktat, Synneriigen kraftfullaåtgärder mäste snabbt vidtagas, annars är riskerna för en global ekologiskkatastrof överhängande! I föreslås en radprincipiellt bra åtgärder. anser dock att varjeåtgärdsprogram mäste stå i proportion till hoten. Därför måste mycket störteresurser satsas och målsättningen för utsläppsminskningen höjas kraftigt.Utöver naturvärdsverkets förslag bör en rad ytterligare åtgärder vidtagas föratt minska utsläppen, Det är inte försvarbartatt genom för små utsläppsminskningar äventyra Prop. 1987/88:85 framtida generationers hela livsmiljö! Atmosfärenhotas dels av uttunning och omfördelning av ozonet, dels av den s. k.drivhuseffekten, som leder till ökad medeltemperatur på jorden. Eftersom en radämnen direkt eller indirekt bidrar till båda dessa miljöhot kan de bådaproblemen inte ses separat. Utsläpp - eller utsläppsbegränsningar - sompåverkar det ena har också konsekvenser för det andra. Bådevad gäller påverkan pä ozonet och drivhuseffekten är det mycket svårt attuppskatta skadornas omfattning. Dels är de atmosfärkemiska förloppensvärberäknade, dels finns en kraftig fördröjning mellan användningen av ämnetoch påverkan på ozonlagret. De förändringar vi ser , och den faktiskaminskning av atmosfärens totala ozonmängd som skett , beror fillstor del på utsläpp som gjorts under en lång följd av år. Även om alla utsläppav aktuella ämnen stoppas kommer effekterna att öka i tio är ochinte avklinga förrän efter mer än hundra är. Faktum är att det inte helt kanuteslutas att så stora utsläpp redan skett av de aktuella ämnena att resultatetpä sikt blir väsentligt ändrade förutsättningar för mänskligt liv pä jorden. Detgår alltså inte att exakt förutsäga hur stora effekterna blir och när deinträder. Den oförutsedda nu konstaterade minskningen av den totala ozonmängdeni atmosfären och det s. k. ozonhålet över Antarkfis visar risken för att starkanegativa effekter kan uppträda relativt snart om inte kraftigautsläppsminskningar av aktuella ämnen sker omgående. Dethuvudsakliga hotet mot ozonlagret kommer förutom frän de tvä vanligasteCFC-föreningarna CFC 11 och CFC 12, ocksä från en rad andra ämnen, främstytterligare några CFC-föreningar inklusive metylkloroform och koltetrakloridsamt Halon 1211, Halon 1301, metylkloroform och koltetraklorid, Alla dessa harantropogent ursprung. Flera av dem är effektivare ozonförstörare än de trevanliga CFC-föreningarna. Samtligabidrar till drivhuseffekten. Där tillkommer också tre gaser som har storanaturliga källor förutom de antropogena, nämligen koldioxid, metan ochdikväveoxid. Förutom att bidra till drivhuseffekten kan koldioxid, metan ochdikväveoxid även påverka ozonlagret. Denna påverkan kan vara dels negativ, delspositiv, Alladessa ämnen och deras effekter måste beaktas vid fastställandet av ettåtgärdsprogram för att skydda atmosfären. Användningoch utsläpp av flertalet av dem ökar starkt i och övriga världen.Dessutom är bara i början av sitt CFC-användande. Innan de börjargöra samma misstag som vi i stor skala mäste problemen lösas. Mångaforskare är nu eniga om att en successiv global uttunning av ozonskiktet på skett de . Detta är mer än vad som kan orsakas av naturliga svängningar i ozonmängden och ett skräm mande tecken pä att farhågorna är riktiga. De modeller man använt för att beräkna ozonuttunning har varken förutsagt denna minskning eller "ozon hålet" över , där man uppmätt de lägsta ozonvärdena på jorden. Tendenser till ett liknande hål över bl. a. har registre- 218 årsundersökningar kunde närvaro av kloratomer konstate- Prop. 1987/88:85 ras isamband med mätningar över , Klorets uppträdande följde Bilaga 6.2"hålets" fillkomst och tUlbakabildande på ett sätt som mycketkraftigt styrkte teorierna om att CFC-föreningar är huvudorsaken till ozonetsminskande . Ävenom enbart den totala minskningen av ozonmängden är skrämmande finnsytterligare problem. Utöver en fortsatt total minskning förväntas en kraftigförändring av ozonets förekomst i höjdled, med stora minskningar i övrestratosfären där det tjänar som skydd mot UV-strålning frän solen, och enökning av ozonet nära markytan där det kan orsaka skada eftersom det härfungerar som ett gift för människor, djur och växter. Deeffekter en uttunning av ozonlagret och en ändring av jordens medeltemperaturfår drabbar olika hårt i olika delar av världen. På högre lafitu-der väntaseffekterna blir störte än nära ekvatorn. ligger på en sådan latitud attförändringarna både i UV-B-strålning och temperatur väntas bli stora. Detråder bred samstämmighet bland världens forskare om att ozonlagret börjattunnas ut och hotas av ytterligare uttunning, med katastrofala följder förlivet på jorden om inte kraftfulla åtgärder vidtas för att vända nuvarandeutveckling. Det råder ocksä bred samstämmighet om vilka ämnen som bär skuldenäven om de exakta kemiska reakfionsförloppen och hastigheten i förändringarnaär osäkra. Deeffekter som tas upp nedan kan väntas uppträda inom femtio är. Mänga av demkommer att påverka oss redan under de närmaste decennierna. Hur sväraeffekterna blir, biologiskt, socialt och ekonomiskt, beror pä hur snabbt och ivilken omfattning vi lyckas begränsa utsläppen av de för atmosfären skadligaämnen som orsakar dem. Enrad negativa hälsoeffekter kommer att uppträda vid ökad UV-B-strålning. Denoptiska förstärkningsfaktorn gör att för varje % som ozonet minskar ökarUV-B-strälningen . Hudcancer,ögonsjukdomar av flera slag, försvagning av immunförsvaret med sämremotståndskraft mot infektioner som följd, snabbare åldrande av huden samtökade skador på grund av fotokemisk smog är de effekter som hitfills framståttsom mest hotande. För flera av dem är det svårt att beräkna ökningen och därmedförknippat lidande och kostnader. Vadgäller tvä olika typer av hudcancer finns säkra dos-effektberäkningar gjorda.Dessa visar att en tioprocentig minskning av ozonlagret över skulleorsaka en ökning av skivepitelcancern med 3000 faU per är och basakellscancernmed 8000 fall per är. Kostnaden för dessa 11000 extra cancerfall kommer att blimycket stor. Undersökningarpekar pä ett samband även mellan elakartad hudcancer och UV-B-strålning, Om ettsamband verkligen föreligger tyder epidemiologiska studier pä tvä procentsökning för vaije procent minskning av ozonet. Mellan och av allasädana cancerfall leder till döden,' Alla ögonproblem somorsakas av UV-B-strålning kommer att öka. Detta gäller t. ex. snöblindhet, grå start och katarakter (en vanlig orsak till 219 Försvagningen avimmunförsvaret är mycket svårt att beräkna omfatt- Prop. 1987/88:85 ningenav. Den tros dock resultera i ökat antal fall av herpes och Leisluma- Bilaga 6.2 niosis (en tropisk sjukdom). Ett flertal hudsjukdomar förvärtas avUV-B-strålning vilket kan ha att göra med immunförsvaret. De doser som krävs ärmycket lägre än de som ger cancer. UV-B-strålninggör att huden åldras snabbare. Fotokemisksmog är ett svårt problem i mänga storstads-och industriregioner.Sådan smog skulle öka i omfattning genom omfördelningen av ozonet och försväralivet för känsliga personer (t. ex. astmafiker, unga och gamla). En person avfem beräknas vara känslig redan för dagens nivåer. CFC-föreningarkan medföra arbetsmiljöproblem i de fall där personalen exponeras, (SeXO:sHandlingsprogram, Miljön i arbetslivet 10, Klorfluorkolväten,) Ökningav UV-B-strålningen minskar avkastningen frän flera av människans viktigastenyttoväxter. Detta gäller t. ex, ärtväxter, gurka, squash, melon, pumpa samtmänga korsblornmiga växter som odlas bl. a, i , t. ex, kål, kålrot,röva, raps, rybs och senap. Även skördens kvalitet påverkas. Försoyaböna, vilken är en av viirldens viktigaste grödor har konstaterats cirkaen procents skördeminskning för varje procent minskning i ozonet. Detär mycket svårt att experimentellt simulera verkliga förhållanden, varfördos-effekt-förhållanden är kända endast för ett fätal växtarter. Av cirkatvåhundra testade arter reagerade dock två tredjedelar negativt på ökadUV-B-strålning. Försvagningarhos växter på grund av ökad UV-B-strålning skulle ocksä kunna göra demkänsligare för angrepp av sjukdomar och parasiter. Osäkerhetenpå dessa områden gör att man inte kan förutse vilka förändringar som kommeratt ske i naturliga ekosystem. Dessa kan bli stora eftersom olika känslighethos arterna leder fill ändrade konkurtensförhål-landen. Vattenmiljöerär ännu känsligare för ökad UV-B-strålning, Vatten har dålig förmåga att stoppasådan strålning och i klart vatten har biologiska verkningar konstaterats nedtill tjugo meters djup, Växtplankton - som utgör basen för vattenmiljöernasnäringskedjor - hämmas i allmänhet redan av dagens UV-strälningsniväer, Ivattnens översta skikt, där huvuddelen av produktionen sker, skulle kraftigatillväxtminskningar ske (mer än en procents minskning per procent minskatozon). Detta rubbar ekosystemen och påverkar alla organismer högre upp inäringskedjorna - inklusive människan. Minskad produktion av växtplanktonskulle kunna leda tUl mindre populationer av för människan viktiga arter blandfiskar, musslor, skaldjur etc. Mångaolika vattenlevande djurarter reagerar starkt negafivt på ökad UV-B-strålning. Detta gäller framförallt ägg och larvstadier som i många fall far illa redan av dagens nivåer. Missbildningar, ökad dödlighet och andra effekter uppträder vid ökad UV-B-strålning. Detta gäller både 220 musslor, skaldjur ochfiskar. Precis som hos växter kan olika känslighet Prop. 1987/88:85 ledatill ändrade konkurtensförhållanden och därmed svårförutsägbara Bilaga 6.2populationsändringar. Viktigtär att det för många organismer tycks finnas ett tröskelvärde. Överskrids dettaökar de negafiva effekterna mycket starkt. Tyvärt vet vi inte var tröskelnligger för de flesta organismer, men eftersom många är hämmade redan av dagensstrålning bör stor försiktighet iakttas. Överskrids tröskelvärdet kan det fåförödande konsekvenser. Ozonetvid jordytan väntas öka till följd av omfördelning i atmosfären. Ozon ärgiftigt för växter. Det rubbar deras vätskebalans och bidrar t. ex. till dedirekta skogsskadorna som är en del av skogsskade- och försurningsproblematiken.Även grödor påverkas. Vi kan troligen vänta oss ökade växtskador när ozonetnära jordytan ökar. Vissaplaster och färger åldras fortare när de utsätts för UV-ljus. En del av dennaeffekt kan motverkas genom iblandning av ljusstabilisatorer. Kostnaderna blirdock avsevärda. Medoförminskade utsläpp av CFC beräknas jordens medeltemperatur stiga med 1,5-4,fram till är 2030. CFC-föreningar kan komma att stå för en stor del av dennatemperaturhöjning. CFC-föreningar är per molekyl IOOOO gånger mer effektiva änkoldioxid på att åstadkomma uppvärmning av atmosfären. Även omfördelningen avozon bidrar till uppvärmningen eftersom ozon fungerar som drivhusgas i denlägre delen av atmosfären. Förändringarpå grund av drivshuseffekten kan grovt indelas i havsytehöjning genomvärmeutvidgning av oceanerna och klimatförändringar med därav följande påverkanpå fauna, flora, erosion, beboelighet etc. Havsytehöjningen() skulle leda till översvämningar och dränkning av stora kustområden,inträngande av saltvatten i sötvattensamlingar m. m. Speciellt allvarligtskulle detta drabba i låglänta kustområden och deltaområden vilka ofta ärbördiga och viktiga odlingsområden med stora koncentrationer av människor. Detskulle leda till väldiga sociala och ekonomiska problem. Vidare skulle ettstort antal hamnar runt världen påverkas. Klimatförändringarnaär mycket svårt att förutsäga hur de kommer att verka. Temperaturändringarnaskulle inte ske jämnt över jorden utan troligen bli större på högre latituderän vid ekvatorn. Dessutom skulle de variera med årstid. En del områden kan fåupp till C varmare upder delar av året. Effekternablir många och i vissa fall långtgående. Ändringar av nederbördsmönster ochtemperatur med förskjutningar av odlingszoner och stora omställningar avjordbruket om följd, ökad erosion och ökenspridning i vissa områden,eventuellt minskade skogsområden med förskjutningar mot polerna. Mänga områdenkan bli outhärdligt varma att bo i, dödsfall i värmeböljor skulle öka,förändringar i naturliga ekosystem skulle uppträda med effekter som inte kanförutsägas, möjligheten för växtsjuk-domar och skadeinsekter att överleva demildare vintrarna skulle öka etc. Farhågornaoch de möjliga effekterna kan förefalla överdrivna vid en 221 såpass litenmedeltemperaturhöjning som 1,5-4,C. Under senaste isti- Prop. 1987/88:85den var dock medeltemperaturen bara C lägre än dagens. Detta ger en Bilaga 6.2 uppfattning om hur stor påverkan även en liten förändring imedeltemperatur över har, SNFanser att pä är en så gott som fullständig global avveckling av destarkt ozonförstörande ämnena nödvändig. Utsläppen får inte vara störte än attnaturen långsiktigt tål dem utan att skadas. Om denna nivå överskrids riskerasmänniskors hälsa och livsvillkoren för oss och övrigt liv pä jorden hotas. Dettamäste vara utgångspunkten för de åtgärder som vidtages för att räddaatmosfären. Julängre vi väntar med att vidtaga åtgärder desto högre blir kostnaderna för attmotverka skadorna. Det kan också hända att skadorna blir irreversibla. Vi kaninte för att undvika tillfälliga svårigheter , riskera framtida generationershela livsmiljö. Föratt kunna bedöma vilka kostnader som är rimliga för att genomföra olikabegränsningsätgärder, mäste man sä gott det går uppskatta kostnaden av denegativa effekterna vid för små utsläppsminskningar. Utan sädana uppskattningarriskerar man att de iitgärder som vidtages blir otillräckliga, att skadornafortsätter och att kostnaderna för att nå nödvändiga mål ochmotverka uppkomna skador blir orimligt höga. Vanligenär det lätt att se kostnaderna för åtgärder som sätts in för att hindramiljöförstöringen men svårt att beräkna vinsterna. Detta gör attmiljökonsekvenserna undervärderas i samhällets avvägningar. Närdet gäller ozonproblemet och drivhuseffekten har vi inte råd med det. Riskernaär alltför stora. Om vi väntar tills effekterna syns tydligt är det redanförsent. 5.13Dow Chemical AB:- Alltsedan misstankarna kom fram att fullt halogeneradeCFC kunde ha nedbrytande effekt pä ozonlagret i stratosfären har företaget (ihuvudsak vid sitt tekniska centrum i ) bedrivit forskning fillsammans medproducenter av CFC att finna ersättningsmedel. Efter senare ärsforskningsresultat om ozonlagrets nedbrytning och dess orsaker har detta utvecklingsarbetekraftigt intensifierats och befinner sig f. n. i ett långt framskridet skede. Företagetsprincipiella och internationellt enhetliga ståndpunkt i frågan ärsammanfattningsvis: Vi stödjer förslag fill insatser att begränsa användning/utsläppav fullt halogenerade CFC frän internafionella samarbetsorganisationer avtillverkare och användare (, , etc). Vi förordar de internationellaprogram som utarbetas av (). Vi stödjer behov avytterligare forskning om effekterna av fullt halogenerade CFC pä ozonlagret istratosfären. Vibedriver intensivt utvecklingsarbete i egna laboratorier och produk tionsanläggningar fillsammans med CFC-leverantörer för tillverkning med alternativa bläsmedel. Förutsättningarna bedöms vara mycket goda för att inom några är ha en alternativ produktion utvecklad. även tidför fullständiga tester och godkännande av slutprodukten samt Prop. 1987/88:85anpassning av produktionsanläggningarna. bedöms Bilaga 6.2 produkter utan stabila CFC levereras från våra anläggningar. Företagi , , kommer att introducera den nya tekniken samtidigtmed våra övriga anläggningar i världen, har aktivt tagit del i arbetet i med en plan för frivilliga åtgärder för begränsning avCFC-utsläpp och ansluter sig helt till det program som meddelats miljö- ochenergidepartementet i skrivelsen daterad , Vi vill starkt betona att endast internationelltsamordnade åtgärdsprogram kan fä avgörande effekter pä ozon-problemet och kaninföras utan att de samhälls- och företagsekonomiska konsekvenserna bliravvikande för enskilda nationer.