prop · GB03102 · 1987-12-31 00:00:00 — ÖGY harutgått frän att vissa arbetsplatser på grund av sitt läge, sin Prop.1987/88:102 tillgång pä kvalificerad personal, sitt intresse, sin tillgäng pålämplig utrust- Bilaga 1 ning, sin tradition etc. i betydligt störreutsträckning än andra kommer att engagera sig i utbildning och därvid ställautbildningsplatser till förfogande i högre grad än vad som motsvarar deras egetrekryteringsbehov. Andra arbetsplatser kommer helt eller huvudsakligen att dranytta av en väl utbildad arbetskraft. En kostnadsfördelning måste därför kunna ske mellanutbildande och icke utbildande arbetsplatser på samma sätt som den interkommunalaersättningen utgör en kostnadsfördelning mellan utbildande och ickeutbildande kommuner. Kostnadsfördelningen mellan utbildande och icke utbildandearbetsplatser kan administrativt enklast ske genom ett bidrag per anställd förutjämning av kostnader. Bidraget förutsätts helt återgå till företagen somersättning för utbildningsinsatser. Bidraget avser att leda till omfördelningi rättvisesyfte inom arbetslivet. Eftersom det handlar om en fördelning av kostnader mellanarbetsplatser bör bidragets storlek kunna föresläs av ett organ förarbetsmarknadens parter pä samma sätt som kommunförbundet föreslår storleken påde interkommunala ersättningarna. Beslut bör sedan fattas av regeringen. Bådeprivata, statliga och kommunala utbildningsplatser måste tas i anspråk för atterforderlig volym på verksamheten skall uppnås. Det organ som ÖGY föreslår inrättas bör innehållaföreträdare för , , , /SR, . ,och Kooperationen. Ersättningen till utbildningsföretagen samt maximalaantalet ersättnings-berättigade utbildningsveckor utöver det föreslagna intervallet10-20% bör också föreslås av det nyinrättade organetför varje studieväg eller grupp av studievägar. Det kan således utgå olikaersättning beroende på vilken studieväg eleven tillhör. Administrationenkan göras mycket enkel genom att varje skolstyrelse/utbildningsnämndrekvirerar medel frän det konto på vilket bidraget finns insatt. Innehållet i den yrkesinriktade delen av utbildningen är ihög grad beroende av kvalifikationskraven i den bransch eller det yrkesområdesom studievägen avser att utbilda för. I läroplansarbetet måste därför ingårepresentanter för skolhuvudmännen och för de centrala yrkesnämnderna ellermotsvarande. Kursplanen skall ha en sådan konstruktion att avgränsade delar kanrevideras separat och successivt. Detta möjliggörs genom ett modulsystem. Det råder stora likheter mellan de yrkesinriktadeutbildningarna i gymnasieskolan, AMU och komvux. Det som kan skilja sig i deolika utbildningsformerna är metoderna, utbildningstiden och graden av färdighetsträningsom ingår i utbildningen. Inom AMU har man valt ett modulsystem som är kompetensbaserat, dvs. bygger på ett visst klart målpreciserat utbildningsavsnitt. skolaninnehåller läroplanssupplementen delmoment som också är kompe- Prop.1987/88:102 tensbaserade. Inom komvux har framtagits ett modulsystem somgrundar Bilaga 1 sig på en uppdelning av gymnasieskolans delmoment. Vid jämförelse mellan gymnasieskolans delmoment och AMU:smoduler framgår att så stora likheter råder mellan dessa två system att ensamordning är möjlig. Även komvux använder delmomenten och kan i det avseendetsamordnas med de andra två. I ett utbildningssystem med återkommande utbildning och därolika utbildningsformer måste samsas om gemensamma resurser är det nödvän- digt att olika utbildningar på ett enkelt sätt kan jämföras med varandra. Vidövergång från en utbildningsform till en annan måste det av betygsdokumentenklart framgå vilka utbildningsmoment eleverna inhämtat i tidigareutbildningsformer. ÖGY föreslår också att gymnasieskolans timplaner skallomarbetas så att de anger undervisningstimmar i stället förveckotimmar. Man får då samma slags system i gymnasieskolan som i komvux och AMU.Karaktärsämnet/ämnena får därmed en fastställd nettotid i likhet med det systemsom tillämpas i komvux där varje ämne har ett bestämt antalundervisningstimmar. Lärarnas undervisningsskyldighet är både i komvux ochgymnasieskolan baserad . 1 komvux sker en omräkning avantalet veckotimmar till undervisningstimmar med faktorn 36 motsvarande antaleteffektiva skolveckor under läsåret. Eleverna tillförsäkras därmed denna undervisningsfid.Motsvarande system bör tillämpas även i gymnasieskolan. Yrkesutbildningenmåste ha en sådan omfattning att elevens kommande verksamhet i arbetslivet inteblir begränsad till enskilda momentarbeten eller medför låsning till ettföretag. Att studieinnehållet anpassas till elevens personligaförutsättningar kan innebära att vissa elever inom studietidens ram fårslutföra endast ett begränsat antal moduler som i vissa fall ändå kan geunderlag för godtagbar kompetens och därmed ett avgångsbetyg efter slutfördlärokurs. Då arbetsplatsförlagd utbildning, enligt ÖGY:s förslag, blir allmäntförekommande och därmed berör arbetsmarknadens samtliga branscher anser ÖGYatt det är önskvärt att förhållandena regleras på ett mer enhetligt sätt . ÖGY:s förslag innebär inte att man med någon för arbetsmarknadens parterbindande juridisk verkan har föreskrivet vilka villkor som skall gälla föreleverna under de arbetsplatsförlagda delarna av utbildningen. ÖGY utgår ifrånatt den samsyn härpå som redovisas skall resultera i avtal mellanarbetsmarknadens parter över hela fältet och att dessa kan slutas i god tidföre reformens ikraftträdande. I regel bör därför enligt ÖGY:s uppfattning ungdomarnabetraktas som elever under hela sin utbildningstid. Det bör alltså inte rådanågot anställningsförhållande mellan eleven och den utbildande arbetsplatsensarbetsgivare, då eleven genomför kursplanestyrd yrkesutbildning förlagd tillarbetsplats. Genom att ÖGY valt avtalsvägen framför en tvingande generellreglering bibehålls emellertid möjligheten för parterna att då speciellaomständigheter föreligger, utforma lämpliga undantagsbestämmelser. Elevförhållandet innebär att eleven erhåller studiestöd,kan utnyttja 92 skolansrådgivande och elevvårdande verksamheter samt att eleven också Prop.1987/88:102 ska delta i de delar av utbildningen som är skolförlagda. Dessavillkor Bilaga 1 gäller för samtliga årskurser. För detta har ÖGY beräknat173 milj. kr. Elevförhållandet innebär också att skolhuvudmännen skasvara för att eleverna har ett med anställd jämförbart försäkringsskydd, då devistas på arbetsplatserna. I ÖGY:s förslag har resurser avsatts för att både skolhuvudmännen,skolledare, lärare och arbetsmarknadens parter skall kunna hälla kontakt med,följa upp och ha tillsyn över den arbetsplatsförlagda utbildningen. Det ärangeläget att finna former för tillsyn så att representanter för såväl samhällesom arbetsliv aktivt deltar i tillsynen. Statens tillsynsansvar skall i principutövas som . En fruktbar samverkansform kan vara att länsskolnämndernatill sig knyter arbetslivsrepresentanter för t. ex. de centrala yrkesnämndernai samband med utvärderingar av olika utbildningar. Statens ansvar kan ävenutövas genom korttidsförordnade gymnasieinspektörer rekryteras frånarbetslivet och förordnas av SÖ. Lokalt har skolstyrelserna ansvar för att utbildningengenomförs enligt gällande läroplan och .att lokaler, utrustning etc. uppfyllerstipulerade krav. Den direkta kontakten mellan skola och utbildandearbetsplatser sker genom skolledning och lärare. ÖGY föreslär att skolan på heltid skall avdela en lärareminst per klass för samverkan med och fillsynvid de arbetsplatser som ger utbildning. ÖGY föreslår vidare att en resursmotsvarande ca per 15/16 elever avsätts för att läraren i karaktäi"sämnenskall kunna utöva tillsyn över den arbetsplatsföriagda delen av utbildningen iårskurs 3. Arbetsplatsen skall å sin sida avdela någon som instruktör, varsutbildning skall bekostas av samhället. ÖGY har beräknat konsekvenserna av två alternativ; att arbetsplatsförlagdundervisning omfattar (alt. I) resp.20% (alt. 2) under vardera årskurserna 1 och 2. De studievägar som redan i daghar en högre grad av arbetsplatsförläggning behäller det även fortsättningsvis. I de båda alternativen för /90 antas attandelen ungdomar i gymnasieskolan är proportionell mot ungdomskullen pä sammasätt som /84. Sammanfattningsvis visar beräkningen att arbetsplatsförlagdutbildning enligt alternativ I skulle innebära en ökning av antalet elevplatsveckorfrån 889204 till 912570, dvs. med ca 2,. Om i stället alternativ 2 väljsuppgår det beräknade antalet elevplatsveckor till I 791 245, dvs. en ökning medca i förhållandet till nuläget. Om man även tar hänsyn till volymen praoveckor igrundskolan innebär alternativ 1 ingen ökning över huvud taget i jämförelse mednuläget. På grund av minskande ungdomskullar minskar i stället den totalavolymen elevveckor i arbetslivet något. En förläggning i enlighet medalternativ 2 innebär inberäknat även praon en total ökning av antaletelevveckor med . Allmännaämnen i gymnasieskolan (kap. 7) Prop. Bilaga 1 Med allmänna ämnen avses ämnen som har samma kursplan för samtliga2-åriga studievägar samt arbetslivsorientering och timme till förfogande (Ttf. ÖGY anser i likhet med YB, att även den utbildning som harallmänbildande och allmänorienterande syfte utgör ett led i yrkesutbildningendirekt eller indirekt; direkt genom att kunskaper och färdigheter erfordras iyrkesutövningen, indirekt genom att mer allmänna kunskaper som har betydelseför individen i yrkesrollen. Gymnasieskolan skall även ge eleverna beredskap och bättreförutsättningar för den personliga utvecklingen och möjlighet till en rikfritid. En förutsättning för detta är bl. a. goda kunskaper och färdigheter isvenska. Eleverna måste fä insikt i hur värt samhälle är uppbyggtoch kunskap om de demokratiska spelreglerna. Arbetslivets villkor måste ocksåbelysas liksom centrala moment inom social- och familjekunskapen. Det är därförnödvändigt att ha ett relativt stort inslag av allmänna ämnen inom ramen föryrkesutbildningen. ÖGY föreslår att SÖ ges i uppdrag att ta fram kursplan förundervisning kring ekonomi och samhällsfrågor. Specialkurserna har mycket varierande inslag av allmännaämnen. Inslaget av allmänna ämnen bör enligt ÖGY:s mening vara i nivå medmotsvarande utbildning inom linjesystemet. Detta bör också gälla för den gymnasialalärlingsutbildningen. Elevernas svårigheter har främst gällt den storakoncentrationen av allmänna ämnen i åk 1. Det har därför varit naturligt attminska inslaget under denna årskurs och omfördela ämnena över de treårskurserna. Detta kan kombineras med en utökning av de allmänna ämnena utanatt inkräkta på studievägarnas karaktärsämnen. En gymnasieskola för alla förutsätter att även elever somär mindre motiverade vinner tillträde till de olika studievägarna. Erfarenhetenvisar att dessa elever huvudsakligen återfinns på de yrkesinriktade studievägarna.Många elever med låga intagningspoäng söker till studievägar med måttligaintagningskrav. Dessa linjer har mänga intagningsplatser såsom Dk- och Ve-linjen.Undervisningen måste anpassas till elevernas förutsättningar och intresse föratt bli meningsfull. Det är framför allt bristande metodutveckling,traditionella attityder och kravet på gemensam referensgrupp för samtliga2-åriga linjer som försvårar den ovan nämnda anpassningen. Detta till trotsföreslår ÖGY ingen förändring i fråga om gemensam referensgrupp av två skäl.Dels förutsätter det relativa betygssystemet, som vi ovan nämnt, att ämnen somstuderas efter samma tim-och kursplan medför en gemensam bedömning. Dels skulleen övergång till gemensam referensgrupp för de yrkesinriktade linjerna innebäraatt eleverna på social linje får utgöra en egen referensgrupp, vilket inte ärrimligt. Dessutom är skillnaderna mellan elevernas prestationer och studieförutsättningarväl så stora inom gruppen yrkesinriktade linjer som mellan den studieförberedandesociala linjen och de yrkesinriktade linjerna. ÖGY är angelägen att förbättra elevernas möjligheter attgå vidare till högskolestudier även efter en genomgängen yrkesutbildning. sen högskolestuderandenfrån de yrkesinriktade linjerna är låg, får inte tas till intäkt för att försvårainträdet i högskolan. Förekomsten av obligatorisk tväårssvenska i kombinationmed ÖGY:s förslag att tillvalet skall omfatta två årskurser, ökar avsevärtyrkeselevernas möjligheter att uppnå allmän behörighet vad gäller två årskurseri svenska och engelska. förslag om minst betyget tre idessa ämnen skulle dock medföra ett hinder. 1987/88:102 Bilaga 1 Engymnasieskola för alla (kap. 8) Enav hörnpelarna i reformarbetet är tesen att gymnasieskolan skall vara en skolaför alla som lämnar . För att detta skall kunna bli en realitetkrävs en mer flexibel gymnasieskola. Vid ÖGY:s hearings har representanter föryrkesnämnder och branscher nästan genomgående framfört önskemål som innebär enambitionshöjning i olika avseenden. Det är således ett stort problem att kunnakonstruera en gymnasieskola som är i takt med olika intressegruppers krav ochsamtidigt är en gymnasieskola för alla. Ett tema i den svenskautbildningspolitiken är att i undervisningen utgå från den enskilde eleven medsina anlag, intressen och behov. För att nå detta krävs en långtgående individualisering.Det är enligt ÖGY inte tillräckligt att genom stödundervisning kompenseravissa elever för kanske bristande stimulans eller att fylla igenstora kunskapsluckor. I gymnasieskolan kanintroduktionsperioder enligt ÖGY vara en mycket god hjälp för yrkesobestämdaoch därmed också studieobestämda elever. Eleverna bör kunna välja att genomgå enintroduktionsperiod innan de fortsätter sina egentliga studier.Introduktionsperioden bör alltså inte utformas som en åtgärd till vilken"de som blir över" är hänvisade. Perioden bör sättas samman av ettantal kurser (moduler). Den tidsmässiga omfattningen av introduktionsperiodenbör ligga inom ramen för en termin eller ett läsår. Gymnasieskolan bör erbjudaen klart yrkesinriktad studieinledning så att eleven inser att skolan tarhans/hennes yrkesavsikter på allvar. De inledande karaktärsämnesstudierna börinnehålla moment förlagda till såväl skolverkstad/metodrum som tillarbetsplatser. Inledningsfasen bör tjäna som ett avstamp mot fördjupadefackteoretiska studier och skapa motivation för studier också av de allmännaämnena. En gymnasieskola med modulsystemger bättre förutsättningar för en kompetensrelaterad undervisning. I dagensskola kan man påstå att utbildningsinnehållet flyter förbi alla elever i sammatakt. En kompetensrelaterad utbildning innebär att eleven ges den tid somhan/hon behöver för att tillägna sig innehållet i en modul. Elever som inte harhunnit tillägna sig studievägens alla moduler , kan om de såönskar, välja att fortsätta studera resterande moduler så att nödvändigkompetens för vidare studier i årskurs 3 uppnås. Övergången till ett kompetensrelateratmodulsystem för yrkesutbildningens karaktärsämnen skapar den nödvändigaförutsättningen för att diskutera andra former för betyg än det relativabetygssystemet för dessa ämnen.Denna fråga är av sä allmänt intresse att den omgående bör prövas Prop.1987/88:102 och utredas. Liksom gyninasieutredningen anser ÖGY vidare att det är avstor vikt att elevens mål för studierna och val dokumenteras i ett s.k.studiekontrakt. Återkommande utbildning och utbildningssamarbete mellan skolaoch vuxenutbildning (kap. 9) Den grundläggande yrkesutbildningen skall enligt ÖGY:sdirektiv utformas sä att den kan fylla rollen av en första del i ett system avåterkommande utbildning. De problem man vill lösa med återkommande utbildning ochde motiv som anges för att organisera utbildningen i form av återkommandeutbildning har varit olika. har i sitt huvudbetänkande Kommunalutbildning för vuxna (SOU 1982:29) angivit tre huvudmotiv, till vilka ÖGYansluter sig. Utveckling för förändringar inom arbetsliv och samhälle. Utjämning av utbildningsklyftor mellan individer ochgrupper såväl inom som mellan generationerna. Den snabba tekniska utvecklingen och förändringar iarbetsorganisation kommer att ständigt ställa den yrkesverksamme inför nyakunskapskrav. För den enskilde kan en ständig "omkvalificering" kommaatt krävas, i samband med arbetet eller på annat sätt. Vi menar att det därförär nödvändigt att göra de yrkesinriktade studievägarna till naturliga avstampför såväl vidare yrkesfördjupningar som högskolestudier. ÖGY ställer sig bakom de förslag om kortare tekniskutbildning som redovisas i budgetpropositionen 1986. Enligt ÖGY skapasdärigenom förutsättningar för en "naturiig" fortsättning på mångayrkesinriktade studievägar. Yrkesutbildningen får en "egen"högskola. Förutsättningarna för återkommande utbildningar måste förbättras inomalla sektorer. Frågan om ett utökat samarbete mellan gymnasieskolan, komvuxoch AMU har varit föremål för intresse under en följd av är. Stor enighet rådersåledes om att samarbetet mellan gymnasieskolan, komvux och AMU börvidareutvecklas. Med ett samordnat modulsystem enligt ÖGY:s förslag fåreleverna samma beståndsdelar i utbildningen, men kombinationerna och antaletmoduler som ingår i en utbildning kan variera för de olika utbildningsformerna.Kurstiderna blir också olika eftersom de bestäms av summan av modulernas längdenligt resp. timplan. Arbetsformer, läromedel och utrustning (kap. 10) Den nedkortade tiden för yrkesämnet/na somgymnasieskolreformen inne bar medförde att det var angeläget att utnyttja återstående tid så effektivt som möjligt. Det gällde alltså att finna arbetsformer och en pedagogik som 96 gjorde detta möjligt. Detvar därför naturligt att försöka effektivisera Prop. 1987/88:102utbildningen genom att utnyttja olika former av självinstruerande lärome- Bilaga 1 del. I sin mest renodlade form delas arbetstekniken upp på ett antal s.k. normerade studieplatser, "stationer". Varje station är uppbyggdför att ge utbildning om ett eller flera grundmoment i yrkestekniken. Periodvissamlas eleverna till gemensamma genomgångar. ÖGYbelyser två trender i fråga om förändringar i arbetsorganisationen. Den enainnebär en förändring mot mer av grupparbete, självstyrande grupper,arbetsrotation. Den andra innebär en förändring mot mer produktionsinriktadeorganisationsformer som kräver bredare och ibland branschövergripandekunskaper. Detta leder till att man i utbildningen i ökad utsträckning ävenmåste träna både samarbetsformer och självständigt handlande. Även ombranschgränser allt oftare kommer att överträdas och bland kvalifikationerefterfrågas bör även i fortsättningen de flesta yrkesinriktade utbildningar hasin huvudsakliga förankring i gällande branschstruktur. Endiskussion om framtida läromedelsbehov kan inte föras utan att man serläromedlen utifrån deras funktion i en undervisningssituafion. Ett läromedelutgör endast en av flera komponenter som samspelar i undervisningen. I sambandmed gymnasieskolreformen 1970 gjordes från SÖ:s, producenternas och vissa branschorganisafionerssida stora insatser för att få fram lämpliga läromedel, anpassade till de nyakursplanerna. Den snabba tekniska utvecklingen har emellertid fört med sig attmånga av de yrkesinriktade utbildningarna nu behöver förnyas. Förnyelse avkursplanerna måste kontinuerligt följas upp av förändringar i läromedel och utrustning.Förnyelsen kräver också fort- och vidareutbildning av lärarna. Närförändringar i kursplaner genomförs måste behovet av förändringar i befintligaläromedel eller tillskapande av nya läromedel övervägas. För de småmålgrupperna, där ingen läromedelsproducent kan finna lönsamhet, börmanusproduktion genomföras i anslutning till kursplanearbetet och bekostas medstatliga medel. Kostnaderna för läromedel måste enligt ÖGY:s mening ingå som endelpost i totalkostnaden för en utbildningsförändring tillsammans medkostnaderna för kursplanearbete, ny utrustning och fort- och vidareutbildning. ÖGYföreslär därför att det statliga produktionsstödet för den gymnasialayrkesutbildningen höjs. Utrustningför yrkesutbildningen i gymnasieskolan m. den utgår till gymnasieskolan endast investeringsbidrag till utrustning. Samhället ställer höga krav på att de elever som går igenom gymnasieskolan eller deltar i komvux skall ha ett aktuellt och adekvat kunnande. ÖGY föreslår att utrustningsbidrag får utgå även fortsättnings vis. Även de ekonomiskt-merkantila studievägarna bör omfattas av bi- dragsgivningen. Enligt ÖGY bör förnyelsebidraget finnas kvar då det underlättar för kommunerna att mer planmässigt förnya utrustningen. 7 1987/88. Spridningen av ny teknikär en fråga som har både industripolitisk, Prop. 1987/88:102 utbildningspolitiskoch regionalpolitisk räckvidd. Stat och kommun har Bilaga 1 därför på olikasätt försökt påverka teknikspridningsprocessen. har insikten omteknikspridning som ett viktigt regionalpolitiskt medel ökat och en rad nya initativtagits. Dethar från industripolitiskt håll framhållits att fortsatt teknikspridning ochindustriell förnyelse även måste inkludera medelstora och små företag. kan en samverkan med utbildningsväsendet i många fall te sigtekniskt och ekonomiskt intressant. Oberoendeav varandra och på flera håll har olika lösningar skisserats. Kännetecknandeför dessa lösningar har varit ett närmande mellan utbildningsanordnarna ochnäringslivet i olika former om sambruk av resurser, såväl materiella sompersonella. Syftet för skolväsendet är att göra ny teknik tillgänglig genomsamverkan med andra intressenter. Sådan samverkan rubricerar ÖGY som en teknikcentrumlösning. Ettfungerande teknikcentrum bör enligt ÖGY vara väl utrustat, ha hög nyttjandegradoch även samverkansmöjligheter med lokalt näringsliv. Det är också väsentligtatt det planeras utifrån ett helhetsperspektiv inom en större region så attflera centra kan komplettera varandra. En överetable-ring med många små ochdåligt utnyttjande centra torde ingen vara betjänt av. Genomriksdagsbeslutet om uppdragsutbildning bör teknikcentra också kunna vara enbetydelsefull resurs i fråga om företagsanknuten uppdragsutbildning. En annanaspekt som har framhållits är den personella kompetensuppbyggnad som kan skevid teknikcentra. För fortbildning och vidareutbildning av yrkeslärare ochlärare i tekniska ämnen borde teknikcentra kunna utgöra en värdefull resurs. Samverkanmellan utbildningsanordnare och näringsliv har även kommit till uttryck iandra, närliggande former, den s. k. teknikservicen. Genom teknikservicen kanmindre företag och enskilda idégivare erbjudas ta del av skolans resurser iolika utvecklingsprojekt. Därigenom får uppdragsgivarna moment iutvecklingsarbetet, främst av teknisk men ibland även av ekonomisk natur,utförda till låg kostnad eller ibland helt kostnadsfritt. För skolans del ärvinsten tvåfaldig: eleverna får komma i kontakt med näringslivet inom ramen förrealistiska och intressanta arbetsuppgifter och lärarna kommer i kontakt medaktuella frågeställningar inom näringslivet och kan bättre följa dessutveckling, vilket är värdefullt ur fortbildningssynpunkt. Fortbildning av yrkeslärare (kap. 11) ÖGY:sförslag om en utbyggd arbetsplatsförlagd utbildning skapar utrymme för en ökadfortbildning av yrkeslärarna. ÖGY anser att följande fortbildningsområden börprioriteras: ämnesinriktad fortbildning behovföranledda av en utökad arbetsplatsföriagd undervisning och av modulindeladekursplaner. Syftetmed den ämnesinriktade fortbildningen blir i det korta perspekti vet i huvudsak att komma till rätta med den eftersläpning, som drabbat 98 skolan och lärarna, främstpå grund av den allt snabbare teknikutveckling- Prop. 1987/88:102 en. Enutbyggd treårig arbetsplatsföriagd utbildning ger förändrade förutsättningaroch utgångspunkter för planering och genomförande av undervisningen. Såvälkort- som långsiktig planering av moduler måste göras gemensamt av skolan ocharbetsplatsen, dvs. normalt av läraren och instruktören. Införandetav modulindelade kursplaner medför förändring av lärarens arbetssätt. Detframstår som ytterst väsentligt, att alla lärare, som skall arbeta med dennatyp av kursplaner, får en teoretisk och praktisk fortbildning i takt med ettsuccessivt införande av modulindelade kursplaner. Studiedagarnaär den tveklöst största fortbildningsresursen.