prop · GB03155 · 1987-12-31 00:00:00 — Paragrafen innehåller bestämmelser om överlämnande av enhandling eller ett föremål som innefattar en företagshemlighet och om vissasäkerhetsåtgärder avseende sådan egendom. 1 den allmänna motiveringen behandlasfrågan i avsnitt 2.9. 1 detta stycke anges förutsättningarna för att ett förordnandeom överläm- 52 nande skall kunnameddelas. Det krävs - liksom vid förbud enligt 11 § -, Prop. 1987/88:155 attnågon rättstridigt har angripit en företagshemlighel. Förordnandet skall innebäraatt ett föremål som innefattar den hemliga informationen överlämnas till densom har drabbats av förfarandet. Det behöver inle vara fråga om föremål ellerdokumentation som har tillgripits vid angreppet. Även t. ex. ett dokument somen anställd själv har sammanställt på grund av obehöriga efterforskningar kandenne förpliktas att överlämna till arbetsgivaren. Omdet finns skäl till det fär domstolen förordna atl överlämnandet skall ske motlösen. Detta kan bli aktuellt om nägon exempelvis har byggt upp en prototyp ochdenna skulle vara av värde för den som har utsatts för angreppet. Istället för att förordna om överlämnande enligt första stycket får domstolenförordna att det föremål som innefattar företagshemligheten i stället skallförstöras eller ändras eller atl annan åtgärd skall vidtas sä att missbruk avhemligheten förhindras. Denna möjlighet kan framstå som praktisk i fall då densom har utsatts för angreppet har den hemliga informationen i behäll ochsåledes saknar behov av att få tillbaka det föremål som innefattar dennahemlighet. Förverkandebestämmelsen i 36 kap. 3 § är tillämpligäven inom specialstraffrätten. Enligt den nämnda bestämmelsen kan föremål, sompå grund av sin särskilda beskaffenhet och omständigheterna i övrigt kanbefaras komma till brottslig användning, förklaras förverkade. I stället förförverkande kan domstolen enligt 36 kap. 5 § föreskriva om åtgärdför att förebygga missbruk. Bestämmelsen i 36 kap. 3 § lar sikte pä'föremålsom typiskt sett utgör hjälpmedel till brott. 1 regel faller inte egendom sominnefattar en företagshemlighel in under denna kategori. Det kan emellertidinte uteslutas atl så kan bli fallet. I en sådan situation bör brottsbalkensregler enligt allmänna principer ha försteg. Delta framgår av sista meningen iförevarande stycke. Såvältalan om överlämnande enligt första stycket som talan om säkerhetsåtgärderenligt andra stycket förs av den som har utsatts för deträttsstridi-gaangreppet. 4.2 Förslag till lag om ändring i datalagen (1973:289) Densom olovligen bereder sig tillgäng till upptagning för automatisk data behandling eller olovligen ändrar eller utplånar eller i register för in sådan upptagning dömes för dataintrång till böter eller fängelse i högst tvä är, om ej gärningen är belagd med straff i eller i lagen (1988:000) om skydd jör företagshemligheter. Med upptagning avses härvid även uppgif ter som är under befordran via elektroniskt.eller annat liknande hjälpmedel för att användas för automatisk databehandling. För försökeller förberedelse lill dalaintrång döms till ansvar enligt 23 Prop.1987/88:155 kap. . Skulle brottet, om det hade fullbordats, havarit att anse som ringa, fär dock inte dömas till ansvar enligt vad som harsagts. I den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3) har redovisatsvarför brottet dataintrång skall vara subsidiärt inte endast till brottsbalksbrottenutan även till brottet företagsspioneri. Subsidiärtegeln i 21 § första styckethar kompletterats i enlighet härmed. 4.3 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen(1980:100) 1 kap. 11 § / fråga om tystnadsplikt belräffande företagshemligheterfinns bestämmelser som är tillämpliga utöver föreskrifterna om sekretess idenna lag . Bestämmelsen är ny. Den saknar motsvarighet i utredningensförslag. 1 kap. 11 § betecknas fortsättningsvis I kap. 12 § (se nedan). Bestämmelserna i lagen om skydd för företagshemlighetergäller inte bara inom det privata näringslivet. De kan ocksä äga tillämpninginom den offentliga sektorn. Den nya bestämmelsen innehåller en erinran omdetta. Föreligger sekretess hos en myndighet för en uppgift somenligt lagen om skydd för företagshemligheler även utgör en företagshemlighet,skall alltså den nya lagens bestämmelser om exempelvis skadestånd tillämpas omen offentlig funktionär utnyttjar eller röjer uppgiften (jfr avsnitt 2.10). Härskall anmärkas att en uppgift hos en myndighet kan utgöra en företagshemlighelendast så länge som sekretess gäller för uppgiften. 1 kap. 12 § / finns bestämmelser om ansvar för den sombryter mot förbud enligt denna lag att röja eller utnyttja uppgift och för densom bryter mol förbehåll som har uppställts med slöd av lagen vid utlämnande avuppgift . Ansvar enligl 20 kap. 3 § skall dock intefölja ifall någon, vars anställning hos en myndighet har upphört, röjer ellerutnyttjar uppgifter i strid mot 6 kap. 1 § . Första stycket motsvarar tidigare 1 kap. 11 §. Andrastycket är nytt och saknar motsvarighet i utredningens förslag. Bestämmelsens syfte är atl uppnå en begränsad samordningmellan den föreslagna lagen om skydd för företagshemligheter ochsekretesslagen. För alt uppnå jämförbara förhållanden avskaffasstraffansvaret för of fentliga funktionärer i de fall det är fråga om en tystnadsplikt enligt 6 kap. I § sekretesslagen och den offentlige funktionärens anställning eller upp drag upphört. Däremot kan skadeståndsansvar inträda enligt 6 § andra stycket i den nya lagen om skydd för förelagshemligheter. 6 kap. I § Prop. Sekretessgäller i myndighets affärsverksamhet för uppgift om myndighetens affärs- ellerdriftförhållanden, om det kan antas att någon som driver likartad rörelsegynnas på myndighetens bekostnad om uppgiften röjs. Under motsvarande fömtsättninggäller sekretess hos myndighet för uppgift om affärs- eller driftförhållandenhos bolag, förening, samfällighet eller stiftelse som driver affärsverksamhetoch vari del allmänna genom myndigheten utövar ett bestämmande inflytandeeller bedriver revision. Sekretessen hos en myndighet som bedriver sådanrevision gäller dock inte, om uppgiften ingår i beslul av myndigheten. Haruppgift, för vilken sekretess gäller enligt första stycket, lämnats till annanmyndighet, gäller sekretessen ocksä där. Sekretessen gäller dock inle, omuppgiften ingår i beslul av den mottagande myndigheten. Ifräga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Ändringeninnebär att fjärde stycket upphävs. Frågan om offentligan-ställdas ansvar efteranställningens upphörande för uppgifter vilka är sekrelessbelagda enligtförevarande paragraf regleras i I kap. 12 § andra stycket sekretesslagen. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lagom skydd för företagshemligheter, 2. lag om ändring i datalagen(1973:289), 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:f.d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierädet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemslällanav statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lagom skydd för företagshemligheter, 2. lag om ändring i datalagen(1973:289), 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagenföranleder följande yltrande av lagrådet: Lagenom skydd för företagshemligheter Ispecialmotiveringen görs vissa uttalanden om när ett brott skall anses varagrovt. Särskilt mot bakgrund av att straffmaximum för grovt brott är så högtsom fängelse , bör i lagtexten ges anvisningar om när etl brott är attanse som grovt. Som sädana försvårande omständigheter synes i så fall, eftermönster av vad som gäller vid stöld-, bedrägeri- och förskingringsbrott, börasärskilt anges, att gärningen varil av särskilt farlig art, avsett betydandevärde eller inneburit synnerligen kännbar skada. Vid prövningen av om ettföretagsspioneri är grovt bör det kunna fä betydelse, om själva det olovligaförfarandet innefattat én gärning, som skulle ha varit straffbar enligt andrastraffbestämmelser. Skulle i ett sädant fall en bedömning uteslutande enligttillämpliga andra straffbestämmelser innebära, att det olovliga förfarandetendast innefattar bötesbrotl, kan det dock inte på grund därav bli fräga om attbedöma företagsspioneriet som grovt. Etl .exempel pä en sådan situation är att gämingsmannengjorde sig skyldig till olaga inträng (4 kap. 6 § andra stycket ) isamband med att han på näringsidkarens kontor beredde sig tillgäng till dennesföretagshemligheter. Lagrådet föreslår att första stycket ges följandelydelse: "Den som med uppsåt olovligen bereder sig tillgång till en företagshemlighelskall dömas för företagsspioneri till böter eller fängelse i högst tvä är eller,om brottet är grovt, till fängelse i högst . Vid bedömande humvidabrottet är grovt skall särskilt beaktas om gämingen varit av särskilt farligart, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada." Avsiktenär enligt vad som uttalas i avsnitt 2.3 i remissen och i special motiveringen att bestämmelsen om företagsspioneri i princip skall tilläm pas före andra straffbestämmelser i . Andra stycket kan sägas 56 indirektge uttryck åt den principen. Dessutom framgår av stycket att Prop. 1987/88:155 brottsbalkenskall tillämpas i stället för 2 § för den händelse gämingen i ärbelagd med strängare straff Stycket ger alltså vid handen atl det aldrig bliraktuellt att för en viss gärning tillämpa bäde bestämmelsen omföretagsspioneri och någon annan straffbestämmelse. Hänvisningen ispecialmotiveringen till "de allmänna konkurtensreglerna inom straffrätten"synes mot den bakgrunden sakna betydelse vid tillämpningen. Denföreslagna paragrafen innehäller en straffbestämmelse för fall där någonutnyttjar eller röjer en företagshemlighet som avslöjats genom ett företagsspioneri.Straffansvaret avser inte bara den som direkt har tagit emot en hemlighet frånden som gjort sig skyldig till företagsspioneriet utan även den som i senareled utnyttjar eller röjer en företagshemlighet med vetskap om atl denna äråtkommen genom elt företagsspioneri. Bestämmelsen som den är utformad täckeremellertid inte exempelvis följande fall. En person kommer över en prototyp somutgör en förelagshemlighet genom företagsspioneri. En konkurtent köperprototypen väl medveten om det sätt säljaren kommit över den på. Köparensavsikt är inte att utnyttja eller röja hemligheten utan avsikten är att hindraeller försena ägaren av prototypen att komma fram med sin produkt. Det tordeligga i linje med den föreslagna lagens syfte att även ett sådant fall böromfattas av straffbestämmelsen i 3 §. Om bestämmelsen utformas med beaktande häravskall ur lagtexten utgå den angivna förutsättningen för straffbarhet attanskaffandet sker i syfte att obehörigen utnyttja eller röja hemligheten. Lagrådetföreslär alt 3 § första stycket fär följande lydelse: "Den som anskaffaren företagshemlighet med vetskap om att den som tillhandahåller hemligheteneller nägon före honom har berett sig tillgång till denna genom företagsspioneriskall dömas för olovlig befattning med företagshemlighet till böter ellerfängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst fyraår." Deföreslagna straffbestämmelserna om företagsspioneri (2 §) och olovlig befattningmed företagshemlighet (3 §) blir enligt förslaget tillämpliga även närarbetstagare begår sådana brott gentemot sin arbetsgivare. I dessa fallinträder ocksä skadeslåndsskyldighet för arbetstagaren enligt 4 §. I specialmotiveringentill 4 § har uttalats att i den mån en viss skadeståndsrättslig fråga harlämnats oreglerad i lagen så träder skadeståndslagens regler in som ettkomplement, främsl skadeståndslagens regler om jämkning. Av specialmotiveringentill 6 § framgår att 4 kap. I § skadeståndslagen inte gäller vid tillämpningenav 6 § första stycket. Avdessa uttalanden måste man dra den slutsatsen att avsikten är att det inte skall finnas något utrymme för att tillämpa 4 kap. 1 § skadeståndsla gen, när det är fråga om att bestämma arbetslagarens skadeståndsansvar enligt 4 eller 6 § i den nu föreslagna lagen. Även om ett företagsspioneri 57 skulle ha ett sådantsamband med arbetstagarens tjänst eller arbetsuppgif- Prop. 1987/88:155 teralt brottet fär anses ha blivit begånget i tjänsten, är det uteslutet aft jämkaskadeståndet med stöd av 4 kap. I § skadeståndslagen. Närdet i andra sammanhang är fråga om att ålägga en arbetstagareskadeståndsskyldighet för skada som han vållal i tjänsten ger 4 kap. 1 § skadeståndslagenutrymme för att åstadkomma den jämkning av skadeståndet som i det särskildafallet framstår som befogad. Den allmänna jämkningsregeln i 6 kap. 2 §skadeståndslagen läggs knappast till gmnd för jämkning i sädana fall, eftersomman kan komma till rimligt resultat med hjälp av 4 kap. I § (se prop. Med den konstmktion lagförslaget nu har fått kan det emellertid blianledning att tillämpa 6 kap. 2 § skadeståndslagen, när arbetstagare åläggs attutge skadestånd enligt 4 eller 6§. Ärdel fråga om skadestånd på grund av uppsåtiigl brott torde det endasl meraundantagsvis bli aktuellt att jämka skadeståndet (jfr NJA 1983 s. 379 och 1986 s.193). Vid den bedömning som i sädana sammanhang måste göras fär hänsyn ocksätas till det förhållandet aU arbetstagaren genom sin mol arbetsgivaren riktadebrottsliga handling pä eft utomordentligt allvarligt sätt brutit mot sinförpliktelse enligl anställningsavtalet att visa lojalitet mot arbetsgivaren(jfr prop. 1972:5 s. 557 ff samt prop. 1975:12 s. 137 och 178). Det kantilläggas att det i de nu aktuella fallen rimligen inte kan finnas utrymme föratt i kollektivavlalsreglerade förhållanden tillämpa skadeståndsreglerna imedbestämmandelagen. Även om arbetstagaren genom sitt brottsliga handlandeskulle ha bmtit mot någon tyst eller uttrycklig bestämmelse i kollektivavtalet,fär det anses att de föreslagna reglerna om skadestånd på grund av brott skallges företräde framför skadeståndsbestämmelserna i medbestämmandelagen (jfr prop.1975/76:105 Bil. 1 s. 508 ö). Enliglparagrafen skall den som gör sig skyldig till företagsspioneri eller olovlig befaftningmed företagshemlighet ersätta bl.a. den förmögenhetsskada som uppkommer genom atlhan obehörigen utnyttjar eller röjer hemligheten. Ordalydelsen ger intrycketalt, om gärningsmannen inte själv utnyttjar men röjer hemligheten, han svararendast för den skada som uppkommer av själva röjandet men inte av alt den sompå detta sätt fält tillgång till hemligheten utnyttjar den eller i sin turröjer den. Denna mottagare av företagshemlighelen kan vara antingen ondtroendeeller godtroende. Endasl i det första fallet blir mottagaren själv skadeständsskyldigenligl paragrafen. Den ursprunglige gärningsmannen bör dock bli skadeståndsskyldigi båda fallen, oavsett i vilket led förmögenhetsskadan uppkommer. I fallet medden ondtroendé mottagaren är det tvä som skall ersätta samma skada. De blir däenligt 6 kap. 3 § skadeståndslagen solidariskt ansvariga för skadeståndet. Omavsikten är att paragrafen skall kunna få denna vidare tillämpning, kommer dettydligare till uttryck med förslagsvis följande lydelse: "Den som gör sigskyldig till brott enligt 2 eller 3 § skall ersätta den skada som uppkommergenom brottet eller genom atl företagshemligheten utnyttjas obehörigen ellerröjs." 5 § Prop. Paragrafenföreskriver skadeståndsskyldighel för en part i en affärsförbindelse som obehörigenutnyttjar eller röjer en företagshemlighet hos den andra parten som han iförtroende fått del av i samband med affärsförbindelsen. Förskadeståndsskyldighet krävs att skadan vållats uppsåtligen eller av oaktsamhet.Meningen synes vara att skadeständsskyldigheten skall drabba parten även om detär en anställd hos honom som missbmkat förtroendet. Med hänsyn särskilt till dei paragrafen angivna subjektiva rekvisiten behöver detta klargöras, vilketlämpligen kan ske genom etl tillägg till den föreslagna lagtexten, exempelvisav följande lydelse: "Arbetsgivare svarar för en skada som på angivetsätt vållats av arbetstagare." Det är att märka, att bestämmelsen i 3 kap.1 § skadeståndslagen om arbetsgivares ansvar för förmögenhetsskada somarbetstagare vållat i tjänsten inte blir tillämplig i detta fall. Förslagetinnebär att om anställda missbmkar företagshemligheter pä annal sätt än somavses i 2 eller 3 § sä inträder endast skadeståndsansvar. Missbmkel skiljer sigfrån sädana brottsliga gärningar som avses i 2 och 3 §§ genom att den anställdeinle på något otillåtet sätt fått tillgäng till företagshemligheten. Detinnefattar dock ett åsidosättande av arbetslagarens skyldighet på grund avanställningen alt visa lojalitet mot sin arbetsgivare. Handlandet framstårdärför snarare som ett kontraktsbrott än som en straffvärd gärning. Lagrådetansluter sig till vad som anförts i remissen om att man bör undvika attupprätthålla respekten för träffade avtal genom straffpåföljder. Vidbedömningen av om man kan undvika att kriminalisera anställdas missbmk avföretagshemligheter är emellertid av betydelse om effektiva sanktioner av annatslag står till buds. Densom under anställningen för utomstående röjer en företagshemlighet av nägonbetydelse torde oftast därmed ha försatt sig i ett läge där arbetsgivaren intelängre kan ha nägot som helst förtroende för honom. Situationen påminner fränden synpunkten i realiteten ganska mycket om den som föreligger när enarbetstagare har begått brott mol arbetsgivaren. Arbetsdomstolen har i sinpraxis sett allvarligt pä olika former av brottslig-hel som arbetstagare gjortsig skyldig till i tjänsten. Ofta har i dessa fall arbetsgivaren ansetts ha sakliggrund för uppsägning och inte sällan ocksä för avskedande. Man kan räkna medatt arbetsdomstolen i allmänhet kommer att bedöma saken på ett ganska likartatsätt, när arbetstagare gör sig skyldig till missbruk av företagshemlighet av någonbetydelse. Den påföljd som ligger i uppsägning eller renlav avskedande är alltsäi många fall en realitet för arbetstagaren. Delta är i och för sig ägnat attupprätthålla respekten för skyddet för företagshemligheler. Nutorde det emellertid inte sällan förhålla sig så atl missbruket äger mm ianslutning till att arbetstagaren själv lämnar tjänsten. atlstarta etl eget konkurterande företag eller gå över till etl med arbetsgi- 59våren konkurterande företag. För dessa situationer utgör risken för upp- sågning eller avskedandeinte nägon avhällande faktor. Detsamma gäller Prop. 1987/88:155 för densituation som avses i 6 § andra stycket, nämligen då det är fråga om ettotillbörligt förfarande efter det att anställningen har upphört. Särskilt i denu berörda fallen är det av central betydelse att skadestånd kan utkrävas avden enskilde arbetslagaren. Närdel gäller skadeståndssanktionen innebär förslaget att arbetslagaren blir skyldigatt ersätta även sådan ekonomisk skada som består i ren förmögenhetsskada.Vidare kan enligl 9 § även ideellt skadestånd dömas ut. Detta innebär att delfinns goda möjligheter att bestämma skadeståndet så att det motsvarar denreella förlust företagaren lidit genom angreppet på hans företagshemlighet. Specialmotiveringentill 6 § innehåller uttalanden som innebär dels att 4 kap. I § skadeståndslageninte gäller vid tillämpningen av 6 § första stycket dels att inte lagförslagetsutan medbestämmandelagens skadeståndsbestämmelser tillämpas i fall däangreppet mot företagshemlighelen innefattar brott mot en bestämmelse i ettkollektivavtal om företagshemligheter. I anledning härav vill lagrådetframhålla följande. Underförarbetena till medbestämmandelagen uppmärksammades frägan om samspeletmellan skadeståndslagen och skadeståndsreglerna i medbestämmandelagen (prop.1975/76:105 Bil. 1 s. 297-299, 514 och 539 se även ,Medbestämmandelagen s. 460 ff). Lagrådet uttalade då atl avsiklen syntes varaalt gmnderna för 4 kap. I § skadeståndslagen skulle iakttas i storutsträckning i fräga om sådana kollektivavtalsbrott av enskilda arbetstagaresom likaväl kunde förekomma utanför kollektivavtalsförhällanden. Av de nyssåtergivna motivuttalandena till 6 § i lagförslaget torde följa att det inomramen för tillämpningen av kollek-tivavtalsbeslämmelser om företagshemlighetereller om skyldighet för anställda alt iaktta lystnadsplikt i fräga omföretagshemligheter inte finns utrymme för att tillämpa grunderna för 4 kap. I§ skadeståndslagen. Detta är ocksä följdriktigt mot bakgmnd av attlagförslagels innebörd beträffande icke kollektivavlalsreglerade förhållandenär att regeln i 6 § första stycket träder i slället för 4 kap. 1 §skadeståndslagen. Avdet anförda framgår att de i 6 § första stycket intagna skadeståndsreglernainnefattar en strängare sanktion gentemot anställda än vad som annars ärvanligt när del gäller arbetstagares skadeståndsskyldighel för fel ellerförsummelse i tjänsten. Del ligger därför också närmast till hands atttillämpningen av jämkningsbestämmelserna i 6 kap. 2 § skadeståndslagen och - ikollektivavtalssammanhang 60 § medbestämmandelagen blir i viss månrestriktiv. Mot den bakgmnden fär sanktionerna i form av skadestånd ochuppsägning eller avskedande anses vara tillräckliga när del gäller att stävjaanställdas missbruk av företagshemligheter. Ispecialmotiveringen till 6 § första stycket uttalas att om en näringsidka re anförtror en arbetstagare en hemlighet, som inte angår tjänsten och som arbetstagaren inte heller behöver ha vetskap om för att fullgöra sin arbets uppgift, sä omfattas informationen inte av det speciella lojalitetsförhållan det enligt anställningen. Den begränsning av arbetstagarens ansvar som därigenom antyds har inte någon anknytning i lagtexten. Uttalandet är vidare oförenligt med vad som allmänt mäste anses gälla i fräga om en 60 arbetstagares skyldighet atlvisa lojalitet mot sin arbetsgivare. Det följer Prop. 1987/88:155 nämligenav anställningsavtalet atl arbetstagaren är skyldig atl iaktta tystnadsplikt ifråga om arbetsgivarens företagshemligheter helt oberoende av om dessa har nägonanknytning till arbetslagarens egna arbetsuppgifter. Ispecialmotiveringen till 6 § andra stycket anges som en huvudregel att enarbetstagare, som slutat sin anställning, är löst frän sin lojalitetsplikt ochdärför har rätt att utnyttja den erfarenhet, yrkesskicklighet och kunnighetsom han förvärvat under sin anställning. 1 den män det är fråga om personligskicklighet, personliga kunskaper och personlig erfarenhet utan närmareanknytning till nägot som kan sägas vara säreget eller specifikt för detföretag där arbetstagaren tidigare var anställd, faller sädant utanför det ilagförslaget använda begreppet företagshemlighel. Arbetstagaren är därföroförhindrad atl använda sig därav när han slutat sin tjänst. 1vissa fall kan kunnandet ha sådan särskild anknytning till den tidigarearbetsgivaren att kunnandet måste räknas som en företagshemlighet. Lagförslagetbygger för dessa fall på den principen att arbetstagaren är fri att efteranställningens upphörande utnyttja detta kunnande, om inte synnerliga skäl talarmot det. Av de exempel som ges i specialmotiveringen synes man kunna dra denslutsatsen att vad som bör förhindras är alt en fömtva-rande anställd utnyttjarföretagsspecifikt kunnande på ett sätl som framstår som otillbörligt. Etlexempel pä det är det i specialmotiveringen angivna fallet att nägon taranställning just i syfte att komma över hemlig information för att senare kunnaanvända den i egen verksamhet eller i annans tjänst. Skulle en fömtvarandearbetstagare använda sig av tekniska förebilder, ritningar, tekniskabeskrivningar eller annan dokumentation som härtör frän den tidigarearbetsgivaren och avser dennes förelagshemligheter, mäste det i princip ansessom otillbörligt och föranleda skadeståndsansvar. Lagrådetföreslår alt 6 § andra stycket ges följande lydelse: "Harförfarandet ägt rum sedan anställningen upphört, tillämpas bestämmelserna iförsta stycket endast om förfarandet var otillbörligt." Vidbedömande av vad som kan anses otillbörligt blir av betydelse främst vad som ärden rådande uppfattningen på arbetsmarknaden. Den kan ha kommil till ullryck itongivande kollektivavtal på området.