prop · GB03172 · 1987-12-31 00:00:00 — Fleraav 1987/88:172 dessa sjukdomar har en sådan utbredning och karaktär att de hör betraktas - Hälsan är ojämlikt fördelad mellan skilda socialagrupper i samhället. Utsatta grupper har ett klart sämre hälsotillstånd än de med goda sociala villkor. Även om de sociala skillnaderna är mindre än i många jämförbara länder finns det anledning att se allvarligt på de förhållanden som konstate rats, särskilt som oroande tecken tyder på att dessa skillnader ökade under 1970-talét, Det sociala mönstret för vissa hälsorisker ger oss anledning att anta att vi riskerar att få en fortsatt ökning av skillnaderna om motåtgärder inte sätts in. Som jag inledningsvis angav har medverkat till attWHO:s Europaregion antagit ett antal mål vad gäller hälsoläget inombefolkningen, I enlighet med dessa eftersträvas bl.a. att dödligheten i hjärt-och kärlsjukdornar skall ha minskat fram för människorunder 65 ärs ålder. Också dödligheten i cancer och olycksfall skall enligtmålsättningen ha minskat med 15 respektive . Vissa av WHO:s mål har uppnåtts i vårt land.Det gäller exempelvis medellivslängden samt risken för ett barn att dö föreett års ålder eller risken för kvinnor att dö i samband med förlossningar. Förflera av målen gör också den kontinuerliga förbättringen av hälsoläget dettroligt att vi kommer att kunna uppfylla dem fram . Det väsentliga undantaget utgörs dock av jämlikhetsmålet,dvs. att utvecklingen skall innebära att skillnaderna i hälso- och levnadsvillkormellan olika grupper i befolkningen successivt utjämnas. Att tecken tyder påatt hälsoutvecklingen går i motsatt riktning mot detta mål finner jag såledessärskilt oroande. Målet är, som också framgår av hälso- och sjukvårdslagen, engod hälsa för hela befolkningen. Möjligheten att göra verkningsfulla insatserför en utjämning av hälsovillkoren från social synpunkt måste ägnassärskild uppmärksamhet. Potentiella hälsovinster bör kunna uppnås genomriktade åtgärder, bl.a. inom det förebyggande området, i avsikt att utjämnahälsoläget mellan olika grupper. Redovisningen av den sociala fördelningen avohälsan visar vilka grupper inom befolkningen som har de största behoven ochtill vilka åtgärderna således i första hand bör rikta sig. Det kan konstateras att Folkhälsorapport , med denhelhetsbild den tecknat, visat på att det är mycket angeläget med fortsattakraftfulla insatser för att förebygga ohälsa. De redovisade socialaskillnaderna har klargjort att vi fortfarande kan uppnå viktiga hälsovinstergenom att prioritera sådana åtgärder som reducerar den ojämna fördelningen avhälsoriskerna. Vidare kan av rapporten dras den slutsatsen att folkhälsoarbetetbör inriktas mot de breda folksjukdomarna och att särskild uppmärksamhetsåledes bör riktas mot de hälsorisker som är av betydelse för dessa sjukdomar. 4.2 Behovav beslutsunderlag . 1987/88'172 Som framgått är det mycket betydelsefullt att få den typav faktasammanställningar med analyser som Folkhälsorapport utgör. Somjag tidigare nämnt avser regeringen att lämna uppdrag till attutarbeta en ny folkhälsorapport. Jag vill understryka att det är mycketväsentligt att rapporter om folkhälsans utveckling utarbetas regelbundet ienlighet med vad som anfördes i prop. 1984/85:181. I det följande vill jag redogöra för någrafrågeställningar som sammanhänger med förutsättningarna för att utarbeta detbesluts- och kunskapsunderlag som Folkhälsorapport är ett exempel på. Redovisningarna av den sociala fördelningen av sjuklighetoch dödlighet i Folkhälsorapport har gett kunskaper som är väsentliga somunderlag för beslut om folkhälsoarbetets inriktning. En förutsättning för attta fram denna form av information om ohälsan har varit att register översjuklighet och dödlighet kunnat kompletteras med uppgifter om bl.a. yrke.Likaså är det nödvändigt att register över sjuklighet, vårddata och hälsoriskerkan samköras med bl.a. dödsorsaksregister om vi skall få möjlighet att på ettriktigt sätt beskriva hur förekomsten av olika sjukdomar förändras över tiden. Vi har i en intensiv debatt om dataregisteroch sekretessfrågor. Denna debatt är mycket angelägen. Det är utomordentligtviktigt att vi skapar sådana regler och metoder att individensintegritet kan skyddas som också andra intressen kan tillgodoses,såsom behovet av underlag för bl.a, hälsopolitiska beslut. publicerade enskrift om registerdata i forskningen. Av denna framgår att vi fått bättrekunskap om en lång rad hälsoproblem tack vare att personrelaterade dataregisterkunnat användas för forskningsändamål. Det gäller t.ex. frågor om arsenikens, rado-netsoch andra miljöfaktorers betydelse för hälsan, mammografins effekter påbröstcancerdödligheten, förekomsten av allvarliga läkemedelsbiverkningar ochriskfaktorer för hjärtinfarkt. En ny struktur för informationen om hälso- och sjukvårdenkan härvid ge förändrade och förbättrade förutsättningar för att tillgodosekraven, I proposition 1987/88:63 om vissa ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen, m,m. anges att det i den överenskommelse som ligger tillgrund för ersättningarna för har föreslagits att ett gemensamtinformationssystem bör utvecklas. Frågor om hur sociala data skallkunna påföras data om sjuklighet kan behandlas av den i det föregående nämndautredningen om informationsstrukturen m.m. för hälso- och sjukvården. har i olika sammanhang- bl.a. i dessrapport med förslag till forsknings-och utvecklingsstrategi(PM 147/86)-betonat behovet av att ha tillgång fill personrelaterade registerför statistikändamäl och för att kunna göra vetenskapliga häl.so-, social- ochvårdpolitiska uppföljningar och utvärderingar. Folkhälsorapporterna måste i hög grad bygga på befintlig statistik.Jag fin ner det därför mycket värdefullt att SCB påbörjat uppbyggandet av en statis tisk databas inom hälso- och sjukvårdsområdet samt - i enlighet med riktlin jer, som angivits av socialsektorns statistikdelegation - utgivningen av en 11 Syftet med årsboken är att ställa samman hälso- och . Skr.sjukvårdsstatistiken till en samlad presentation och ge en översiktlig bildav /88:172 befolkningens hälsa och sjukdomar, hälsorisker, vårdinsatser m.m.Årsboken skall komplettera folkhälsorapporten med statistiska data i komprimeradtabellform från olika källor. Arbetet med den utkomna hälsostatistiska årsbokenhar genomförts av en redaktion vid SCB. I en extern referensgrupp har funnitsrepresentanter för . , riksförsäkringsverketoch Spri. Enligt min mening är detta breda samarbete av stor vikt. Speciell vikt bör läggas vid att få fram så aktuellauppgifter som möjligt. Dessutom bör de frågeställningar som aktualiserats avFolkhälsorapport ges en återkommande belysning i den statistiskaårsboken. Jag tänker därvid särskilt på uppgifter om ohälsans socialafördelning. Uppgifter om hur dödlighet och sjuklighet fördelar sig på olikasociala skikt bör också rutinmässigt ingå i årsstatistiken. Vid sidan av att informationsunderlag ges i form avregister och statistik m.m. förutsätts i Folkhälsorapport också attfrågeställningarna bearbetas av forskarsamhället så att ny kunskap kan vinnas.Att vi vet tillräckligt för att kunna vidta en rad förebyggande åtgärderfår inte avhålla oss från att stimulera till ytterligare forskning på området.Goda forskarmiljöer kan förse det övriga samhället med information om ohälsansutveckling och fördelning. Forskningen kan också bidra med ny kunskap om de orsakersom ligger bakom sjukdomarna och de sociala skillnaderna på området. En annanviktig forskningsuppgift är att utveckla, pröva och utvärdera nya metoder fördet förebyggande arbetet. I regeringens proposition (1986/87:80) om forskning angavsatt de folkhäl-sovetenskapligt och samhällsmedicinskt inriktadeforskningsområdena har en relativt sett svagare ställning än de övrigamedicinska forskningsområdena. Det bedömdes som mycket angeläget att dessaeftersatta forskningsfält stärktes. I propositionen angavs att problemen bordegöras till föremål för ytterligare utredning med utgångspunkt från ett förslagom förstärkta resurser till de på så sätt prioriterade disciplinerna. Av betydelse för det fortsatta folkhälsoarbetet är ocksåkunskaper, hämtade från den miljömedicinska forskningen. Jag har i prop1987/88:136 om ändrad organisation för statens miljömediciska laboratorium m.m.pekat på bl.a. behov av utredningsunderlag i samband medstyrelsens arbete att ta fram de återkommande rapporterna om folkhälsan. För att uppmärksamma forskningsfinansiärerna påde hälsopolitiskt motiverade behoven av forskningsinsatser kommer Folkhälsorapport1987 att tillställas forskningsråden och andra anslagsgivare för beaktanderesp. I sammanhanget vill jag peka på att Delegationen för socialforskning (DSF) har tagit initiativ till att förutom sedvanligt projektstödoch inrättande av tillfälliga forskartjänster också pröva att ge ett meralångsiktigt programstöd till lovande forskargrupper. Ett av två teman som valtsgäller sjukdomars sociala bestämningsfaktorer. Vidare har socialdepartementetinitierat ett samarbete mellan nordiska forskare som studerar sambandmellan sjuklighet och människors sociala situation. Skr.och förutsättningarna för forskning inom detta område är olika i de olika 1987/88:172 nordiska länderna. Genom samarbete bör möjligheterna att nåvärdefulla resultat öka. 4.3 Inriktningen av det hälsopolitiska arbetet Detövergripande målet för hälsopolitiken är en bättre folkhälsa. Detta betyderatt de hälsorisker som befolkningen är utsatt för skall minskas. Men detinnebär också något härutöver. Hälsa är inte bara frånvaro av sjukdom utan harockså ett positivt värde i sig. Huvudinriktningen är nämligen inte att enbartlägga år och hälsa till livet utan också att lägga liv genom att människorfullt ut skall kunna utnyttja sina fysiska och psykiska resurser. Detförebyggande arbetet kan genomföras med två komplementära ansatser. Hälsofrämjandeåtgärder å den ena sidan innebär åtgärder för att stärka de resurser som kanbidra till att vi kan bibehålla en god hälsa. Sjukdomsförebyggande verksamhet åden andra sidan syftar till att minska och så långt som möjligt förhindra attmänniskor utsätts för hälsorisker i form av sjuk-domsframkallande miljöer,ämnen eller beteenden. Attansatserna är komplementära innebär bl.a. att den hälsofrämjande verksamhetenkan betraktas som en del av den generella välfärdspolitiken. Den syftar tillsådana förbättrade levnadsförhållanden som gör det svårare för sjukdomar attutvecklas. Det sjukdomsförebyggande arbetet ligger närmare hälso- ochsjukvården och utgår främst från de medicinska kunskaperna om vad som orsakarsjukdom. Encentral utgångspunkt är att de hälsopolitiska insatserna inte kan avgränsastill att enbart avse specifika åtgärder mot en speciell hälsorisk. Hälsopolitikenär - som jag tidigare konstaterat - en del av den allmänna välfärdspolitiken.Den är således en del av ansträngningarna att förbättra livsvillkoren för helabefolkningen. Attden svenska befolkningen i ett historiskt och internationellt perspektiv harett mycket gott hälsotillstånd skall härvid ses som ett resultat av den mycketframgångsrikt genomförda välfärdspolitiken som medfört förbättringar avlivsvillkoren inom en rad samhällssektorer. Detär därför enligt min mening felakfigt att kalla folksjukdomar för "välfärdssjukdomar".Begreppet har sin tillämpning endast på det internationella planet närsituationen i jämförs med den i i-länder. För svenskt vidkommande ärtermen "ofärdssjukdomar" mera korrekt eftersom den del avbefolkningen som är mest drabbad av ohälsa liksom har kortutbildning, låg lön och utgör den på flera sätt mest utsatta delen av befolkningen. Såsombeskrivs i Folkhälsorapport har flertalet av de breda folksjuk domarna karaktär av sådana "ofärdssjukdomar". Vid sidan av densociala fördelningen är det gemensamt för de flesta av dessa sjukdomar att de har en kronisk karaktär. Sjukdomsprocessen kan starta tidigt i livet men ge sig till känna först i form av symtom eller tecken på sjukdom. Häl so- och sjukvården kan kanske då inte bota sjukdomen utan endast skjuta 13 upp denfortsatta utvecklingen. Förebyggande insatser är för dessa breda . Skr.sjukdomar den enda effektiva möjligheten att nå målet om en förbättrad 1987/88:172 folkhälsa. En annan viktig utgångspunkt för det förebyggande arbetetmåste vara sjukdomarnas orsaker, dvs. Dessa beskrivs ibland itermer av vissa biologiska förhållanden, som högt blodtryck eller förhöjdablodfetter, och ibland i termer av vissa beteenden, knutna till kost, tobak ochalkohol, dvs. s.k. livsstilsrelaterade hälsorisker. Förhållanden i miljön, somluftföroreningar, ensidiga arbetsrörelser och bristande kontroll överarbetssituationen m.m., tas också upp. Även samhällsstrukturella förhållandensom arbetslöshet, klasstillhörighet och omflyttning nämns iblandsom.hälsorisker. Ofta polariseras frägor om förebyggande till att gällaantingen livsstilsfaktorer eller miljörelaterade hälsorisker. Med miljörelateraderisker menas då vanligen sådana risker som individen inte själv kan påverkatill skillnad från livsstilsfaktorerna. Denna uppdelning är emellertid enligtmin uppfattning konstlad eftersom miljön och "livsstilen" är närarelaterade till varandra. Så gott som varje hälsorisk rymmer bådakomponenterna. Utgångspunkten för valet av åtgärder, som är inriktade antingenmot miljörelaterade eller mot livsstilsrelaterade hälsorisker, är därför inteatt någon orsak skall ses som viktigare än den andra. Vid valet av åtgärd måstevi i stället utgå från vilken insats som ger bäst effekt. Jag vill här som exempel peka på att reglerna förinformation orn tobakens skadliga verkningar, som bl.a. innebär attvarningstexter redovisas på tobaksprodukter, säkerligen har skapat en ökadvalfrihet vad gäller människors val att utsätta sig för tobakensskadeverkningar. Beträffande tobaksbruket vill jag vidare betona att WHOunder senare år har rekommenderat sina medlemsländer attta initiativ i syfte att bekämpa detta. WHO har fastslagit att ingen annanenskild förebyggande åtgärd i i-länderna kan bidra mer till ökad hälsa än attbegränsa tobaksrökningen. En rad åtgärder för att begränsa tobakens skadeverkningarhar också successivt genomförts i vårt land. vidtagna åtgärder bedöms totalt sett ha haft enklart positiv effekt, även om utvecklingen i vissa avseenden varit ogynnsam.Detta gäller t.ex. den ökande användningen av snus bland unga män, liksom attandelen rökare bland unga kvinnor ökat. Även om de ätgärder som vidtagits givit positiva effekterär bruket av tobaksvaror fortfarande oroande omfattande ur hälsosynpunkt. Informations-ochutbildningsinsatser för minskat tobaksbruk måste därför fortsätta ochintensifieras. Jag finner tobaksfrågan väsentlig ur hälsopolitisk aspekt. Jagvill här peka på att har ställt sig bakom ett förslag frånlagutskottet om att regeringen skall ges i uppdrag att tillkalla en utredningmed syfte att få till stånd ett förbud mot annonsering av tobaksvaror (LU1987/88:13, rskr. Beslut om en sådan utredning kommer att fattas inomkort. Det jag anförde om hälsopolitikens rnöjligheter attge människor förutsättningar att få en reell valfrihet illustrerar ocksåsamhällets och föreningslivets komplementära funktioner. Samhället har tilluppgift att lägga sär- skild viktvid den ur individens synpunkt ofrivilliga fiskexponeringen och vid Reg.Skr. det som styr den "frivilliga" exponeringen. Detta följer dels avett allmänt 1987/88:172 rätlvisekrav, dels av att samhällets uppgift är attskapa hälsosamma livsvillkor för medborgarna. Det allmänna skall däremot intereglera sådana områden där den enskilde bör få besluta om sina egnaangelägenheter. Folkrörelser, frivilligorganisationer och fackföreningarhar i detta perspektiv en dubbel uppgift, nämligen att dels skapa opinion förönskvärda samhälleliga insatser, dels vara en gemenskap som kan bidra tillkunskaper och information, varigenom människor stimuleras att utvecklahälsosamma livsmönster. Mot bakgrund av den betydelse och aktualitet somjämlikhetsmålet har finner jag det mycket glädjande att vårafolkrörelser ånyo har tagit upp sina ambitioner på folkhälsoarbetets område.Viktigt är att folkhälsoarbetet bedrivs i samarbete medbildningsförbund och fackföreningar och andra berörda organisationer. Jag vill poängtera att den hälsopolitiska strategin börpåverkas av våra kunskaper om vad som är och som kan vara effektivaförebyggande ätgärder. har härvidlag enspännande utveckling ägt rum. Försök har gjorts att målmedvetet begränsautbredningen av vår tids stora folksjukdomar, exempelvis hjärt- ochkärlsjukdomarna. I början avgränsades dessa ansträngningar till vissahögriskindivider, som identifierades genom hälsokontroller m.m. Dessa fick av hälso-och sjukvården informa-tion om hur de skulle göra för att undvika de speciellariskfaktorer som de var utsatta för. Det kunde exempelvis gälla högt blodtryckeller förhöjda halter av blodfetter. Den fortsatta utvecklingen har medförtatt perspektivet förskjutits från ett sådant högriskperspektiv till ett mer befolk-ningsinriktatperspektiv, dvs. från ett individbaserat arbete med avgränsade riskfaktorertill försök att påverka ett bredare spektrum av faktorer av betydelse försjukdomarnas utveckling inom befolkningen. Utvecklingen har därmed gått frånfrämst individuell hälsoupplysning till utnyttjande av mer allmänna miljö- och strukturpåverkandeåtgärder, samt från en hälso- och sjukvårdsdominans till en samverkan med andrasamhällsorganisationer, säväl myndigheter som frivilligorganisationer ochfolkrörelser. Denna breda ansats är naturlig mot bakgrund av vår kunskapom att det är en mångfald av orsaker som samverkar till att en folksjukdomuppstår. Hälsorisker, som således gemensamt bidrar till att en sjukdomutvecklas, återfinns ofta inom skilda samhällssektorer, såsom inom arbetsmiljö,boendemiljö, trafikmiljö och livsmedelsframställning. Därför krävs samarbetemellan olika samhällssektorers organisationer i det preventiva arbetet. InomWHO har behovet av ett tvärsektoriellt samarbete utvecklats till att bli enledande princip för det preventiva arbetet. De många verksamheter som genomförs regionalt och lokalt iSverige med förebyggande arbete i samverkan mellan hälso- och sjukvården ochandra intressenter är glädjande och stimulerande. Initiativ har ofta tagits avde samhällsmedicinska enheterna. Jag anser att det är av stor vikt att landstingenger dessa möjlighet att utvecklas positivt. har en gemensam nordisk satsning genomförts i som därmed fått en fördubblad utbildningska- pacitet och väsentligt utökade resurser för sittforsknings- och utvecklingsar- . Trots detta ärutbildningskapaciteten inom det folkhälsovetenskapliga 1987/88:172 omrädetförhållandevis begränsad. Genom en bättre samordning kan kapaciteten öka.Frågan om ytterligare samverkan inom området behöver klarläggas. Utifrån dessa överväganden har grunden fören offensiv hälsopolitik utformats. Med hälso- och sjukvårdslagen skapades nyaförutsättningar för arbetet. gav ett viktigtutgångsmaterial. Målet och den initiala verksamheten beskrevs i prop. 1984/85:181om ut- . vecklingslinjer för hälso- och sjukvården, m.m. Som jag i detföregående redogjort för har ett stort antal åtgärderkonkretiserats. Underlag för hälsopolitiska handlingsprogram föreligger nu för hjärt-kärlsjukdomar,cancer, olycksfallsskador, rörelseorganens sjukdomar samt psykisk ohälsa. Somjag konstaterat utgör dessa en utmärkt grund för det fortsatta arbetet.Ytterligare material komrrier att tas fram, bl.a. inom allergiutredningen. Ett vidgat samarbete mellan olika sektorer i samhället,där miljö- och häl-soaspekter av bl.a. kost, trafik, energi och arbetsmiljöfortlöpande beaktas, är i enlighet med de principer jag redogjort för engrundläggande förutsättning för ett framgångsrikt förebyggande arbete.Resultaten i Folkhälsorapport understryker vikten av.denna strategi. Detnya faktaunderlaget medför krav på en högre ambitionsnivå och lägger en grundför mera konkreta åtgärder. Påden nationella nivån inom hälso- och sjukvården har kompetens nu byggts upp i formav hälsopolitiska handlingsprogram. På regional och lokal nivå har deprincipiella målen konkretiserats i olika hälsoplaner. Modeller för det förebyggande arbetet har prövats i olika projekt.Det finns därför skäl att nu på en mera bred front starta dialogen medföreträdare för andra samhällssektorer och att konkretisera de åtgärder som börvidtas. 5 Rådgivande hälsopolitisk grupp - Folkhälso-grupp 1984/85:181 om utvecklingslinjer för hälso- ochsjukvården, m.m. redovisades förslag om att en rådgivande grupp till dendåvarande hälso- och sjukvårdsberedningen (S 1983:02) skulle inrättas meduppgift att i första hand behandla tvärsektoriella hälsopolitiska frågor. Underår 1987 föranledde överväganden inom regeringen att en ny och bredaresammansatt hälso- och sjukvårdsberedning (S 1987:04) inrättades medstatsministern som ordförande. Ianslutning till beslutet om inrättande av den nya beredningen angavs vissa skältill förändringen. Ett av dessa skäl var "att den förebyggande hälso- ochsjukvården kommit att prioriteras som ett resultat att HS-90-arbetet ochregeringens proposition 1984/85:181 om utvecklingslinjer för hälso- ochsjukvården, m.m. Där betonas att förutsättningen för att vi skall komma tillrätta med de stora folksjukdomarna är att vi satsar på det förebyggande folk- hälsoarbetet.Det förutsätter i sin tur ett samarbete mellan olika sektorer i . Skr.samhället där miljö- och hälsoaspekter av kost, trafik, energi, arbetsmiljö 1987/88:172 m.fl. områden fortlöpande beaktas". Det är enligt min mening nu tid att inrätta en rådgivande hälsopolitiskexpertgrupp till den nya hälso- och sjukvårdsberedningen. Den rådgivandegruppen bör vara utformad så att den på bästa sätt kan stödja hälso- ochsjukvårdsberedningens hälsopolitiska arbete. I och med att den kartläggning ochanalys av hälsosituationen som presenterats i Folkhälsorapport nu finnstillgänglig anser jag att det också finns det underlag som krävs för att kunnage gruppen en sådan sammansättning att den på ett effektivt sätt kan angripa deallvarliga folkhälsoproblemen. Gruppen bör benämnas folkhälsogruppen. Gruppens främsta uppgift blir att påskynda samhälletsåtgärder på folk-hälsoområdet. Gruppen skall genom sin sammansättning kunna ta initiativtill förslag om konkreta förändringar och helt nya verksamheter inom skildasamhällssektorer. De analyser som utförts av ,och , samt i Folkhälsorapport bör,liksom de principer jag redogjort för, vara vägledande för gruppens arbete.Speciell uppmärksamhet bör ägnas ohälsans ojämlika fördelning. En radåtgärdsområden har föreslagits i de hälsopolitiska handlingsprogrammen. Attfinna former för att omsätta dessa förslag i praktisk handling kommer atttillhöra gruppens huvuduppgifter. Jag anser att det är mycket angeläget attdet även på andra områden kommer till stånd arbete av den karaktär sombedrivits av när det gäller programmet mot olycksfallsskador. Folkhälsogruppen skall också analysera kunskapsbehoven ochställa krav på nya faktaunderlag och ytterligare forskning. Särskild vikt bör idet sammanhanget fästas vid forskningspropositionens förslag om att utredamöjligheterna för en förstärkning av den folkhälsovetenskapliga forskningen iSverige. I samband med forskningsfrågorna bör också utbildningsbehoven beaktas,så att en nödvändig kompetensutveckling inom olika organisationer kanåstadkommas. Gruppen skall vara ett beredningsorgan för hälso- ochsjukvårdsberedningen. Den skall följa hälsoutvecklingen och diskutera behovetav olika hälsopolitiska initiativ. Folkhälsogruppens sammansättning bestäms av behovet attuppnå en praktisk och konkret inriktning. Företrädare för statligaverk/myndigheter, som har särskilt ansvar för hälsofrågorna inom respektivesamhällssektor, kommer därför att ingå i gruppen. Vidare avser jag att beredavissa berörda organisationer tillfälle att ingå. För att ge en bredare kompetens vid prioriteringar ochförslag bör även experter knytas till gruppen. Dessa skall ha särskildakunskaper inom de områden som representeras av de hälsopolitiskaprogramunderlagen, dvs. de stora folkhälsoproblemen.