prop · GB033 · 1987-12-31 00:00:00 — Pä grund häravkan skyddsombud och skyddskommittéer utses för ell fartyg eller för flerafartyg gemensamt, men inle gemensamt för fartyg och arbetsplatser på land.Sådana gemensamma skyddskommittéer som avser kan således inleinrättas. Jag anser alt denna reglering är motiverad av hänsyn till sjöfartenssärskilda förhållanden och föreslår därför inte någon ändring. Én annan sak äralt del naturligtvis inle möter nägol hinder atl vid sidan av de lagregleradeformerna av skyddsverksamhet inrätta informella arbetsgrupper bestående avbåde ombordanställd och landbaserad personal. 11 § , . Skyddskommitténskall planera och övervaka skyddsarbetet på fartyget. Denskall noga följa ulvecklingen i frågor som rör skyddet mol ohälsa och olycksfall,verka för fillfredsställande skyddsförhällanden i fartygsarbelel ochövervaka alt fartyget är vederbörligen bemannat. skallbehandla frågor om de ombordanställdas hälsovård och om planering somavser nya eller ändrade lokaler, anordningar, arbetsprocesser eller arbetsmetoderombord eller användning där av ämnen som kan föranleda ohälsaeller olycksfall saml vidare andra ätgärder av större betydelse för säkerheteni arbetet och frägor om upplysning och utbildning rörande Sjösäkerhelslageninnehåller i 9 kap. 12 § bestämmelser om en skyddskommittés uppgifter.Motsvarande stadgande i arbetsmiljölagen, 6 kap. 9 §, har eft ganska likartalinnehåll. Sjösäkerhelslagensbestämmelser i ämnet har i enlighet med utredningens förslag i 7 kap. 12 §ändrats i etl par avseenden för all anpassas närmare till arbelsmiljölagen.Arbetsprocesser bör här liksom i 4§ nämnas vid sidan ay arbetsmetoder.Kommillén bör också behandla frägor om planering av användning ombord av ämnensom kan föranleda ohälsa eller olycksfall och, som avslutning pä uppräkningen,frägor om upplysning och utbildning rörande arbetsmiljön. Skyddskommittéernabör vidare, liksom skyddsombuden, få lill uppgift alt övervaka att fartyget ärvederbörligen bemannat. Rörande skälen för della förslag hänvisas till vad somanförts vid 4 § i förevarande kapitel. 7 1987/88. Svenska maskinbefälsförbundelhar i sitt remissyttrande framfört alt Prop. 1987/88:3 regeln att kommitténskall behandla frågor som rör planering hänger i luften eftersom utredningeninle tagit med grundparagrafen i arbelsmiljölagen om alt de anställda skall hainflytande på förändringar av sin egen arbetssituation och arbetsmiljö. Med denav mig föreslagna regeln i 6 kap. 1 § andra slyckel sista meningen har kritikenfrän förbundet fillmötesgälls. skyddsombud fär inlehindras att fullgöra sina uppgifter. Densom har utsetts lill skyddsombud får inte ges försämrade arbetsförhållandeneller anställningsvillkor med anledning av sitt uppdrag. När uppdraget upphörskall den som har haft del vara tillförsäkrad arbetsförhållanden ochanställningsvillkor som överensstämmer med eller är likvärdiga med dem somskulle ha rätt om han inle hade haft uppdraget. Förell skyddsombuds möjligheter all fullgöra sitt uppdrag på bästa sätl är del avstor belydelse all han åtnjuter trygghet i sin anställning och inte behöver räknamed efterföljande trakasserier. Sjösäkerhetslagen innehåller i 3 kap. 11 §bestämmelser i dessa avseenden, arbelsmiljölagen i 6 kap. 10-13§§. Mellan debåda lagarnas sakliga innehåll föreligger dock vissa skillnader. Bestämmelsernai ämnet har delals upp på flera paragrafer, i hiivudsak på samma sätt som iarbetsmiljölagen. I förevarande paragraf återfinns en motsvarighet till förstastycket av 3 kap. 11 § sjösäkerhelslagen, 6 kap. 10 § arbelsmiljölagen och 7kap. 13 § utredningens förslag. Bestämmelsernai arbelsmiljölagen ansluter nära till vad som sägs i 3 och 4 §§ lagen(1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen. Alt de ändåtagils med i arbelsmiljölagen har motiverats med, bl.a., att arbelsmiljölagensregler måste utformas som tvingande regler med sikte även pä arbetsställen ulanfacklig representation och att förtroendemanna-lagens i vissa stycken relativtdetaljbetonade bestämmelser skulle le sig främmande i arbelsmiljölagen. Man haröver huvud tagel ansett att bestämmelser som är väsentliga för den lokalaskyddsverksamheten bör skrivas in i arbetsmiljölagen även när likartade reglerfinns i förtroende-mannalagen (prop. 1976/77:149 s. 333). Delsagda gäller med betydande styrka även för sjöfartens förhällanden. Särskillett oceangående fartyg är långt från de fackliga organisationernas rådgivare.Där finns inte heller omedelbar tillgång lill andra författningstexter ochkommentarer än de som medförs ombord. Det är därför en fördel om lagtexten görsrelativt utförlig i de berörda hänseendena. Densom bryter mol 12 § skall ersätta därav uppkommen skada. Vid bedömande om och ivad mån skada har uppställ skall hänsyn las även till omständigheter av annanän rent ekonomisk belydelse. Om det är skäligt med hänsyn fill skadans storlekeller andra omständigheter, kan skadeslån-del sättas ned eller helt falla bort. Ärflera ansvariga för en skada, skall skadeständsskyldigheten fördelas mellan demefter vad som är skäligt med hänsyn lill omständigheterna. Enligl 3 kap. 11 § andrastycket första meningen sjösäkerhetslagen är Prop. 1987/88:3 den som brytermol reglerna om anställningstrygghet skadeständsskyldig enligl de gmnder somanges i 6 kap. 11 § arbelsmiljölagen. Iförevarande paragraf har, i överensstämmelse med utredningens förslag i 7 kap.14 §, tagits upp även arbelsmiljölagens materiella bestämmelser i ämnet.Belräffande skälen härtill hänvisas till vad som anförts i anslutning lillföregående paragraf En avlalsuppsägning elleren annan sådan rättshandling som sker. mot vad som sägs i 12 § ärogiltig. Omell skyddsombud gör gällande atl han med anledning av uppdraget all varaskyddsombud har blivit uppsagd från sin anställning eller har fått sinaarbetsförhållanden eller anställningsvillkor försämrade, har han räll all slåkvar i sin befallriing under oförändrade arbetsförhållanden ochanställningsvillkor till dess frågan har prövats slutligt. På yrkande avredaren får dock domstol förordna all vad som har sagts nu inte skall gälla. Omell skyddsombud efter del all anställningen upphört har väckt talan om allanställningsförhållandet skall beslå pä grund av alt uppsägningen är ogiltigenligl första stycket, fär domstol på yrkande förordna all skyddsombudet skallfå återgå i arbetet för liden intill dess ell beslut eller en dorn i fråganvunnit laga kraft. För den lid förordnandet gäller har skyddsombudet rätt lillde anställningsvillkor som är förenade med hans tidigare befallning. Vadsom sägs i denna paragraf om räll all slå kvar i befallning eller återgå iarbetet utesluter inte tillämpning av 17 eller 18 § sjömanslagen . (1973:282). Paragrafenmotsvarar 3 kap. 11 § andra stycket andra meningen, tredje-femte styckenasjösäkerhetslagen och 7 kap. 15 § utredningens förslag. Arbetsmiljölagen saknarbestämmelser i ämnet vilkel torde hänga samman med tillkomsten av lagen(1974:12) om anställningsskydd. Den lagen innehåller i 3436§§ bestämmelserangående tvist om giltigheten av uppsägning eller avskedande. Vidrevisionen är 1978 av sjösäkerhetslagen beaktades alt fartygsmiljöutredningen,vars första delbetänkande låg lill gmnd för lagändringarna, anfört all reglernai lagen om anställningsskydd inte kunde tillämpas pä arbetslivet lill sjöss.Skälet härtill var bl.a. alt anställningstryggheten borde knytas till del fördenna del av arbetsmarknaden karaktäristiska begreppet befallning ombord.Speciella säkerhetsaspekter, närmare reglerade i sjömanslagen, gällde ombord påfartyg. Räll alt kvarstå i en befattning ombord fick inle hindra tillämpningenav bestämmelserna i 17 eller 18 § sjömanslagen. Enligt 17 § kan befälhavareskilja frän hans befattning pä fartyget pä gmnd av sjukdom, och enligl18 § kan skiljas från befallningen om han är oduglig eller väsenlliglhar åsidosatt vissa förpliktelser i Qänsten. Departementschefen anslöt sig iallt väsentligt fill utredningens överväganden, och 3 kap. 11 §sjösäkerhelslagen fick sin nu gällande lydelse (prop. 1977/78:55 s. 58). Sjösäkerhelslagensbestämmelser har, fömtom att de tagits in i en sär skild paragraf, setts över i redaktionellt avseende. Del har synts bidra till 99 tydligheten all bestämmelsen rörande tillämpning av 17 och 18 §§ lagen sätts sist och får omfalla hela den nya paragrafen. 15 § Prop. 1987/88:3 Den som vill fordra skadestånd enligl 13 § eller väcka talan som avses i 14 § skallunderrätta motparten om detta inom elt är och från avslutandet av den åtgärd som anspråket grundas' pä. Har inom den tidenförhandling rörande anspråket påkallats enligt lagen (1976:580) om medbestämmandei arbetslivet eller med slöd av kollektivavtal, skall talan väckas inom sexmånader efter del all förhandlingen avslutades. I annat fall skall talan väckasinom från avslutandet av den åtgärd som anspråket grundas på. Förstastycket skall tillämpas också i fråga om anspråk på anställningsförmånerenligl 5 §. Iakttasinte vad som föreskrivs i första eller andra stycket, är rätten till talanförlorad. ,Enligl sista stycket i 3 kap. 11 § sjösäkerhetslagen skall talan på grund avbestämmelserna i paragrafen väckas inom tvä är frän avslutandet av den åtgärdvarpå anspråket grundas. Försummas del, är rätten till talan förlorad. I denmotsvarande, bestämmelsen i 6 kap. 12 § arbetsmiljölagen är regleringenannorlunda. Enligt första stycket skall den som vill fordra skadestånd enligt11 § underrätta motparten om sitt anspråk frän del skadaninträffade. Har inom deri liden förhandling rörande anspråket påkallats enligtlagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller med stöd avkollektivavtal, skall talan väckas inom fyra mänader efter del attförhandlingen avslutades. I annal fall skall talan väckas inom åtta månaderfrån skadans uppkomst. Enligl andra stycket skall första stycket tillämpas påmotsvarande sätt i fräga om anspråk på anställningsförmåner enligt 5§, dvs.skyddsombuds räll till den ledighet som fordras för uppdraget med behållnaförmåner. Slutligen sägs i paragrafens tredje stycke all rätten till talan ärförlorad, om vad som föreskrivs i första eller andra stycket inte iakttas. Blandbestämmelserna i medbestämmandelagen bör särskill 64 § nämnas. Förhandlingskall påkallas inom fyra mänader efter det all den skade-ståndskrävande harfält kännedom om den omständighet varfill yrkandet hänför sig och senast efter det att omständigheten har inträffat. Frän denna huvudregel, somär tillämplig också när det gäller förklaring alt rättshandling m.m. ärogiltig, stadgas vissa undantag. Vidare mä erinras om att enligt 65 § talan ifall som avses i 64 § skall väckas inom tre mänader efter det atl förhandlinghar avslutats. Farlygssäkerhelslagensbestämmelser i ämnet bör, som utredningen har föreslagit (7 kap. 16 §) anslutanärmare till arbelsmiljölagen. Bestämmelserna bör dock avse såväl den som villfordra skadestånd enligt 13 § som den som vill väcka talan enligl 14 §. Medhänsyn till sjöfartens förhållanden bör också längre tidsfrister anges, varvidnu gällande tvä år från avslutandet av den åtgärd på vilken anspråket grundassynes ulgöra en lämplig ram. Mälom fillämpningen av 12-14§§ handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången iarbetstvister. I fräga om talan mot arbetstagare gäller dock vad som ärföreskrivet om rättegång i allmänhet. Paragrafenmotsvarar 3 kap. 11 § sjätte stycket sista meningen sjösäker- Prop.1987/88:3 helslagen, 6 kap. 13 § arbelsmiljölagen och 7 kap. 17§ utredningensförslag. I förhållande till redaren eller annan arbetsgivare skall4-9 och 12-16§§ börja tillämpas när de som har utsett skyddsombudet harunderrättat redaren eller arbetsgivaren eller befälhavaren om valet. Paragrafen, som saknar motsvarighet i sjösäkerhelslagen,motsvarar 6 kap. 14 § arbetsmiljölagen. Den överensstämmer i sak med 7 kap. 18§ utredningsförslaget. Med hänsyn lill alt skyddsombud enligt 2 § utses av deombordanställda eller av företrädare för dem bör underrättelsenlämnas av dem som har utsett skyddsombudet. Elt alternafiv till alt underrättaredaren eller annan arbetsgivare är all underrätta befälhavaren, varigenomsamfiiga förekommande arbetsgivare blir bundna. Vad som sägs i 5 och 1217 §§ skall tillämpas också päledamöterna av en skyddskommitté. ' Inle heller denna paragraf har någon motsvarighet isjösäkerhelslagen men överensstämmer i sak med 6 kap. 15 § arbelsmiljölagen och7 kap. 19 § utredningsförslaget. Beträffande ett skyddsombud och sådan ledamot av en.skyddskommitté som har utsetts av de ombordanställda skall lagen (1974:358) omfacklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen tillämpas som om han vorefacklig förtroendeman utsedd av den lokala arbetstagarorganisation han tillhör.Della gäller dock inte i den mån hans rättigheter enligl detta kapiteldärigenom skulle inskränkas. Paragrafen saknar motsvarighet i sjösäkerhelslagen menöverensstämmer i sak med 6 kap. 16 § arbetsmiljölagen och 7 kap. 20 §utredningsförslaget. Etl skyddsombud enligl sjösäkerhetslagen torde knappastkurina anses vara en facklig förtroendeman, men kan jämställas med en sådan.Förlro-endemannalagen bör därför göras tillämplig på honom, som om han vorefacklig förtroendeman utsedd av den lokala arbetstagarorganisation han fillhör.Uppstår tvist, skall alltså skyddsombudet kunna vända sig lill sin egenfackliga organisation för alt få det bistånd han anser sig behöva. Till lokal organisation torde man i förevarande sammanhangfå räkna inle bara underavdelningar för fartyget i fräga ulan även exempelvisen avdelning för del rederi som fartyget fillhör. Att förlroendemannalagen blir tillämplig medför vissafördelar för skyddsombudet och hans organisation. Tolkningsföreträde kan tillkomma organisationen vid tvister. Motsvarande gäller för ledamöter av skyddskommittéer. 20 § Prop. 1987/88:3 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om anteckning av beslut enligt 7 och 8 §§samt om underrättelser om sädana beslul. Paragrafen avser sädana anteckningar och underrättelsersom föreskrivs i 9 kap. 10 § sjösäkerhetslagen. Den har införts efter förslagfrån lagrådet (jfr 5 kap. 18 §). Bestämmelserna i della kapitel gäller inle utländskafartyg i vidare män än regeringen föreskriver del. Till följd av bestämmelserna i 3 kap. 12 § och 9 kap. 20 §gäller sjösäkerhelslagens stadganden om skyddsverksamhet inte utländska fartygi vidare mån än regeringen förordnar därom. Samrria regel bör gälla i fråga ombestämmelserna i förevarande kapitel. Sjösäkerhelslagen innehåller i 7 kap. detaljeradebestämmelser om när tillsynsförrältningar skall äga rum och hur dessa skall gåtill. Reglerna för tillsynsverksamheten återspeglar emellertid i allt störreomfattning innehållet i inlernationella konventioner, främsl 1974 årsSOLAS-konvenlion och del lill den konventionen anslutande protokollet av är1978. Bestäm-'melserna kan därför behöva ändras relalivi ofta. När del gällerde mer detaljbetonade bestämmelserna finns det knappast anledning all varjegång underställa förslag till ändringar som innebär en anpassningtill den internationella regleringen. Även i övrigt finns i sjösäkerhelslagens7 kap. bestämmelser som är av den karaktären atl de med fördel kan las upp iförfattningar av lägre dignitet. Förevarande 10 kap. har därför fåll enutformning som ansluter till den nya lagens karaktär av ramlag. har ratificerat den av internationellaarbetsorganisationen () antagna konventionen (nr 147) om miniminormer ihandelsfartyg. Enligt artikel 2(d)(ii)har härigenom åtagit sig alltillse atl "del existerar lämpliga förfaranden - underkastade en allmänövervakning av behörig myndighet, då sä är lämpligt efterIrepartsöverläggningar mellan denna myndighet och representativa redare- ochsjöfolksorganisalioner - för prövning av varje klagomål som framförs i sambandmed och om möjligl för anställandet inom dess territorium avsjömän av dess egen nationalitet pä fartyg registrerade i ell främmandeland ". Artikeln innehäller ocksä bestämmelser om rapporteringsskyldighet. I proposition 1977/78:152 anförs (s. 22) alt det i svensklagsfiftnirig inte finns sådana regler för klagomål om anställningsförhållande pä fartyg som avses i den återgivna texten. och har under remissbehandlingen av fartygsmiljöulredningens betänkande påpekat della och föreslagit atl frågan uppmärksammas under del fortsatta arbetet med lagstiftningsärendet. ' Enligt den av mig föreslagna 10 kap: 8 § ifarlygssäkerhetslagen skall vid inspekfion undersökas bl. a. om arbetsmiljön är tillfredsställande. tygskall enligl 10 kap. 5§ i förslaget undergå inspektion när en tillsyns- Prop.1987/88:3 myndighet finner del motiverat, t.ex. med anledning av klagomål avdet slag som den återgivna konventionstexlen avser. Enligl 10 kap. 9§ i .förslaget skall tillsyn av utländska fartyg ske genom inspektion. Jag avser allföreslå regeringen all i den förordning som skall utfärdas i anslutning fillfartygssäkerhetslagens ikrafllrädande införa regler om skyldighet för sjöfartsverketatt rapportera klagomål enligt konventionen. Härigenom torde de svenskabestämmelserna uppfylla konventionens krav i det nu aktuella hänseendet. Tillsynav fartyg och deras utrustning och drift enligt denna lag och enligl föreskriftersom utfärdas med slöd av lagen utövas av , om något annal inteanges i lagen. Ifrågor som avser arbetsmiljön skall fillsynen utövas i samverkan medarbelarskyddsstyrelsen. Bestämmelserom lillsyn av livsmedelshanteringen finns i livsmedelslagen (1971:511). Paragrafenmotsvarar 1 kap. 3 § sjösäkerhetslagen och 8 kap. 1 § första stycket förstameningen och andra stycket utredningsförslaget. Närmarebestämmelser om hur tillsynen av fartyg m. m. skall gå till skall ifortsättningen huvudsakligen meddelas i tillämpningsföreskrifter och inte isjälva lagen. I första stycket nämns därför inte bara lillsyn som sker enligllagen ulan ocksä enligl föreskrifter som utfärdats med slöd av lagen. Avtydlighetsskäl anges ocksä att tillsynen kan avse fartygs utrustning och driftGfr 3 §). Iandra stycket behandlas samverkan mellan och arbelarskyddsstyrelseni arbetsmiljöfrägor. 1 1 kap. 3 § andra slyckel sjösäker-hetslageri föreskrivsalt sjöfartsverkels tillsyn av frägor avseende de ombordanställdas skydd motohälsa och olycksfall i arbetet skall utövas under samverkan medarbetarskyddsstyrelsen. Utredningen har tagit upp en motsvarande bestämmelse itillsynskapillel. Underremissbehandlingen har arbelarskyddsstyrelsen föreslagit all den tillsyn avfartyg och fartygsarbete som verkel utövar förs över lillsjöfartsverket. Fördelarna härmed skulle enligl verkel bl. ä. vara all antaletfillsynsmyndigheler nedbringas och alt fillsynen kan koncentreras tillexperlmyndigheten, . och bör emellertid den nuvarandeordningen behållas. skäl härför är enligt förbunden all arbetsmiljöarbetetannars löper risk att miriska i effektivitet. har endast ettfätal inspektörer, itiedan yrkesinspektionen har många fler som huvudsakligenkontrollerar arbetsmiljösituafionén på land. Ett annat skäl som förbundenåberopat är att det är lämpligt all én och samma'person kan göra inspektionertäckande hela det aktuella arbelsmiljöområdel. För egen del anscrjag,efter samråd med arbetsmarknadsministern, alt gällande ordning bör behällas. Tillsynen bör visserligen utövas under sjö fartsverkets ledning, men frågornas vikt och deras komplicerade natur gör del påkallat alt och arbelarskyddsstyrelsen samarbetar för ... 103 att nä fram till lämpligalösningar. Som anfördes under förarbetena till ' sjösäkerhetslagen (prop. 1965:132 s. 93) är avsiklen inleall arbetarskydds- Prop. 1987/88:3 styrelsen skall fatta beslul i ärendenenligt lagen. Vad gäller fillsynen på fältet samarbetar sjöfartsinspektionenoch yrkesinspektionen nära med varandra sä alt specialkunskaperna på ömse hållsamordnas lill fördel för både sjösäkerhet och arbetsmiljö. Naturligtvis måslesamverkan inte ske i varje särskill ärende ulan endasl när det är behövligt. -har gett ut Föreskrifter om samverkan mellansjöfartsinspektionen och yrkesinspektionen (1969:A20). En erinran i tredje stycket om livsmedelslagensbestämmelser har införts på förslag av slatens livsmedelsverk. Tillsyn av fartyg som ägs eller brukas av svenska slatenoch som anväiids för annal ändamål än alt i allmän trafik befordra passagerareeller gods utövas av den myndighet som förvaltar fartyget, om regeringen inleföreskriver någol annal. Myndigheten skall samråda med . Paragrafen motsvarar 1 kap. 4 § sjösäkerhelslagen och 8kap. 2 § utred ningsförslaget. . . har i sillremissyttrande föreslagit att undantaget för statsfartyg skall ulgå.Centralorganisafionen /SR har föreslagit all skall halillsyn över samtliga myndigheters fartyg. Den av utredningen föreslagna lydelsen överensstämmer medvad utredningen har föreslagit i fråga om de bestämmelser som i mitt förslaghar lagils upp i 2 kap. 3§ andra slyckel och 5 kap. 7§ andra stycket. Iförhållande lill 1 kap. 4 § sjösäkerhelslagen innebär förslaget den skillnadenatt i princip alla fartyg som tillhör staten och inte går i kommersiell trafikSlår under lillsyn av den myndighet som förvallar fartyget. F. n. står ävenfartyg som tillhör slaten och som används i aljmän trafik under tillsyn avsjöfartsverket och inle av den förvaltande myndigheten. Frågan har belydelsefrämsl för fäijor. För egen del anscrjag atl nuvarande ordning bör behållas.Tillsynen av alla fartyg som fraktar gods eller passagerare i allmän trafik böralltså i princip ankomma pä , med möjHghet för regeringen atlföreskriva att tillsynen skall utövas av den förvaltande myndigheten ellernägon annan. Jag förordar alltså en lydelse av paragrafen som nära anslutertill den nuvarande. : Generaltullslyrelsen har under remissbehandlingen anförtalt det inle klart framgår av lagen vilka befogenheter som tillkommer denmyndighet som förvallar ell statsfartyg respektive . I anledninghärav vill jag framhålla att befogenheterna enligl den nu aktuella paragrafenför den statliga myndighet som förvallar fartyget endast avser tillsynsförtättningarenligt della kapitel. Regeringen fär besluta atl en svensk utlandsmyndighetskall utöva tillsyn utanför .Regeringen fär vidare föreskriva alltillsynen av vissa slag avfartyg, viss utrustning eller vissa förhällanden ombord skall utövas av 'jq4 en.särskill förordnad tillsynsmyndighet. Paragrafen motsvarar ulannägon saklig ändring 1 kap. 3 § första slyckel Prop. 1987/88:3 andrameningen och 5 § sjösäkerhetslagen samt 8 kap. 1 § första stycket förstameningen och 3 § utredningsförslaget. Sjöfartsverketoch svenska ufiandsmyndigheler som har förordnals atl utöva tillsyn av fartygfär uppdra ät 1. svenska sakkunniga attverkställa tillsynsförrättningar utanför , 2. svenska eller ulländskasakkunniga atl biträda vid sådana förrättningar. Ersättningål sakkunniga som avses i denna paragraf betalas av redaren. Paragrafensförsta stycke motsvarar 1 kap. 6 § andra stycket sjösäkerhelslagen och 8 kap.4 § utredningsförslaget. lill lagrådet remillerade förslaget hade paragrafen följande lydelse: Sjöfartsverketfär uppdra åt sakkunniga att biträda vid tillsynsförrältningar eller atlverkställa sådana förrättningar utanför . Omen svensk utlandsmyndighet har förordnals all utöva lillsyn av fartyg, fårmyndigheten utse sakkunniga atl verkställa tillsynsförrältningar utanförSverige eller att biträda vid sådana förrättningar. Lagrådetanförde i sitt yttrande: Iparagrafen regleras vilka som i egenskap av sakkunniga får ges uppdrag atlverkställa eller biträda vid tillsynsförtättningar utanför . I paragrafensförsta stycke avses det fallet all ger uppdraget och andrastycket gäller del fallet alt uppdraget ges av svensk utlandsmyndighet somförordnats atl utöva lillsyn. Någothinder mot en reglering av angiven innebörd kan, lill följd av 11 kap. 6§tredje slyckel RF, inle möta så länge uppdrag ges fill svensk medborgare ellerannat svenskt rättssubjekt.