prop · GB03154 · 1987-12-31 00:00:00 — För alt underlättaklassificeringen i sådana fall används i förteckningen ofta ullryckel"för militärt bruk utformad/e". Delta anger all materielen för altfalla under utförselbe-stämmelserna skall ha konstruerats, utrustats ellerändrats på sådant sätl att den påtagligt avviker från motsvarande civilamateriel. Andra i förteckningen förekommande uttryck är "speciella delartill" eller "speciella tillbehör lill". Dessa bestämningar angerall malerielen inte skall ha civil användning utan vara särskilt konstrueradeller ändrad för atl infogas i en slutprodukt som är krigsmateriel. Mot bakgrund av svårigheter som kan uppkomma vidgränsdragningen mellan civil och militär materiel använder sig KMI - inom varsansvarsområde del ligger atl göra bedömningar i klassificeringsärenden - avmöjligheten atl inhämla synpunkter och råd från teknisk-vetenskaplig expe;rlispå skilda områden. Sedan mitten av har denna ordning fåll en fastareform genom alt regeringen utsett sex frislående experter med erfarenhet frånskilda tekniska och vetenskapliga områden. Dessa experter - del s.k.tekniskt-vetenskapliga rådet - står till KMI:s förfogande vid bedömningen av deavgränsningsproblem som kan uppstå vid klassificeringen av materiel. Nuvarande ordning med en förteckning över vad som är attanse som krigsmateriel och de bestämningar som däri anges, har i stort sellvarit oförändrad under en lång följd av år. Den nuvarande förteckningenöverfördes med smärre förändringar från äldre bestämmelser. Mot bakgrund av den tekniska ulvecklingen inom deltaområde, bör enligl min mening krigsmaterielbegreppet ses över med syftet atlgenomföra de utvidgningar som kan behövas för att åstadkomma en korrektklassificering av civil resp. militär materiel. Jag avser därför alt föreslåregeringen all en särskild utredare skall tillkallas för atl företa en sådanöversyn. 6 Riktlinjer för krigsmaterielexporten m.m. Grundregeln är alt krigsmaterielexport från ärförbjuden. Undanlag kan medges från detta förbud. Prövningen av dispensärendensker med utgångspunkt i de riktlinjer som fastställdes av (prop. 1971:146, UU 21, rskr. 343) och som bekräftadeår 1982 (prop. 1987/88:154 1981/82:196, UU 26, rskr. I 1971års proposition uttalade föredraganden: Som jag förut har anfört måste huvudregeln vara generelltförbud mot alt exportera krigsmateriel utan tillstånd. De riktlinjer som härredovisas avser all ge närmare ledning för lillslåndprövningen, I vissa fall föreligger ovillkorligt hinder molkrigsmaterielexport. Delta kan vara fallet på grund av internationella avtal,beslut av eller folkrältsliga regler om export från neutralstat under krig. I dessa fall skall självfallet exporllillslånd vägras, Utrikes- och neutraliletspoliliska skäl saknar betydelse ifråga om krigsmalerielexporl lill de nordiska staterna och lill de neutralastaterna i . Därför bör i fredstid tillstånd beviljas för export lilldessa stater. I fråga om andra stater måste från fall lill fall bedömas om deutrikes- och neutraliletspoliliska skälen har så ringa vikt atl export börtillåtas. De principiella överväganden som här har redovisats ledertill att tillstånd inle bör beviljas för export lill stal som befinner sig i väpnad konflikl med annan stat,oavsett om krigsförklaring har avgells eller ej, stal som är invecklad i internationell konflikt som kanbefaras leda till väpnad konflikt, eller stat som har inre väpnade oroligheter. Vid tillämpningen av dessa regler bör man dock skiljamellan materiel av utpräglat defensiv karaklär och krigsmateriel i övrigt. Deallmänna utrikespolitiska skälen mol krigsmaterielexport har, som jag tidigarehar anfört, inle samma tyngd i fråga om defensiva vapen, l.ex. Visserligen bör inle ens defensiv materiel kunnaexporteras lill stal som befinner sig i väpnad konflikl med annan stat. Men ide övriga fall som här avses bör export av sådan materiel, som inte kanutnyttjas för all påverka den föreliggande krissituationen, kunna tillåtas.Della är hell i överensstämmelse med den praxis som gäller f.n. Starka utrikespolitiska skäl talar vidare mot alt Sverigeexporterar krigsmateriel, som kan bli utnyttjad för att undertrycka mänskligarättigheter. Även om denna princip redan nu kan sägas vara vägledande förpraxis i lillslåndsärenden, är det angelägel alt det uttryckligen slås fast somen grundläggande regel all export inte kan medges i dessa fall. Regeln avsesmedföra ökad reslriklivilet i fråga om urvalet av mottagare för svenskkrigsmaterielexport i överensstämmelse med del allmänna syfte som jag förut harangett för de nya riktlinjerna. Regeln bör uttryckas så, all tillstånd inleskall ges för export av krigsmateriel till stal, som på grund av deklareradeavsikter eller rådande politiska förhållanden kan anlas använda malerielen förall undertrycka mänskliga rålligheler som anges i FN-sladgan. Ifråga om reservdelar lill tidigare levereradkrigsmateriel föreligger särskilda förhållanden. Med den stränga reslriklivitel jag förordar för urvalet av de stater lill vilka krigsmalerielexporl skall medges är del osannolikt, alt tveksamhet uppstår i fråga om export av reservdelar till materiel, för vilken licens en gång lämnats. Skulle detta ändå inträffa, bör enligl min mening avgörande vikt fästas vid atl reservdelarna är etl komplement lill materiel, som exporterats med vederbörligt tillstånd. För all svensk krigsmaierielindu- slri skall kunna verka på exportmarknaden inom de ramarsom jag har angivit är del angeläget att köparna har goda garantier för all de får reservdelar till inköpt materiel. Reservdelar lill tidigare inköpt materiel bör därför få exporteras oavsett förhållanden som jag här angivit som hinder för export. Ovillkorliga exporthinder gäller dock givetvis även i della fall. Utredningen och flera remissinstanser har betonat desvårigheter som Prop. 1987/88:154 uppstår i förelagens planering, om påbörjadeeller konlraklerade leveranser måste avbrytas. Dessa svårigheter måste enligtmin mening beaktas. Om, som jag har funnit, krigsmaterielexport av vissomfattning skall tillåtas av beredskapshänsyn, bör man också beakta dekonsekvenser för sysselsättningen som kan uppslå, om en för export utbyggdkapacitet plötsligt inte kan utnyttjas. Utfärdad exportlicens bör därförindragas, förutom vid ovillkorliga exporlhinder, endast om den mottagandestaten kommer i väpnad konflikt med annan stat eller får inre väpnadeoroligheler. Även i fall av väpnad konflikl bör indragning av licensen kunnaunderlåtas, om det är förenligt med de neutralitetsrättsliga reglerna ochmotlagarstalen deltar i konflikten endast symboliskt. Som utredningen anfört och jag tidigare framhållit medförden tekniska ulvecklingen all med begränsade resurser får allt svårareatl följa med i den tekniska ulvecklingen och med egen produktion läcka heladen sektor som är av belydelse för del svenska försvarets behov. Det är som jagockså tidigare framhållit inle tänkbart att vi med hjälp av export avkrigsmateriel kan klara detta problem. Det kan därför bli nödvändigt atl iframliden inleda samarbete med företag i andra stater. I ell sådant samarbetemåste samarbetspartnern komma med på ett mycket tidigt stadium. Vidsamarbelsavtal mellan företag i och i andra länder om gemensamutveckling och produktion av krigsmateriel bör sådan utförsel lill del andra'landet som föranleds av avtalet medges oavsett förhållanden som tidigareangivits som hinder för krigsmaterielexport. Dock gäller även i delta fall detidigare angivna ovillkorliga exporlhindren. Avtal av delta slag förutsäller enmyckel restriktiv prövning vid val av utländsk samarbetspartner. Jagförutsätter atl avlalen alllid skall underställas Kungl. Maj:l och all myndigheternaskall ha full insyn i den svenska samarbelspartnerns verksamhet. Liksom f.n. bör endasl statlig myndighet eller av slalenauktoriserad vapenimportör godtas som köpare. Delta medför alt risken för attkrigsmateriel hamnar hos icke avsedd stat är kraftigt reducerad. För altyllerligare minska denna risk bör utländska köpare av svensk krigsmateriel, omdel inle av särskilda skäl kan underlåtas, skriftligen förklara alt materielenunder från köptillfället är avsedd för köparens egelbehov. I fråga om export av krigsmateriel lill befrielserörelservill jag i likhet med utredningen och remissinstanserna hänvisa till dengrundläggande principen, vilken bl.a. fastslagits i etl av godkäntutlåtande från stalsulskottel (SU 1969:82), alt ingen stat har räll alt ingripai en annan stals inre angelägenheter. Hävdandel av denna princip är framförallt i de mindre staternas intresse. En sanktionering av export avkrigsmateriel till vad soni från svensk sida betraktas som befrielserörelser ietablerade stater skulle urholka principen och undergräva våra möjligheter althävda den. Trots atl neutralitet i formell mening endast föreligger i krig ochinte vid inre väpnade konflikter, skulle en inblandning i sådana konfliktergenom export av krigsmateriel lill endera parten slå i dålig samklang med densvenska neutralitetspolitiken och med det konsekventa svenska stödet förfredlig lösning av konflikter, Därtill kommer svårigheterna all avgöra vad somskall betraktas som befrielserörelse. Principen atl endast etablerade stateroch av vårt land erkända regeringar eller deras ombud skall kunna uppträda somköpare bör alltså gälla generellt. krigsmaterielexporlkommitté, som hade tilluppgift all göra en . översyn av riktlinjerna och tillämpningen av dem, fann inte anledning all ifrågasälta de grundläggande motiven (SOU 1981:39 Svensk krigsmate rielexport). Kommillén ansåg alt riktlinjerna på del hela tagel fyllt sin 23 funktionväl och alt dessa myckel väl kunde ligga till grund för tillståndsprövningenäven i fortsättningen. Kommittén menade vidare alt riktlinjerna liksom dittillsborde tillämpas på etl restriktivt sätt samt ansåg att särskild försiktighetborde iakttas när del föreligger anledning befara att ett tilltänktmottagarlands yttre eller inre stabilitet är i fara eller informationsunderlagetom landet är bristfälligt eller motsägelsefullt. I denefterföljande propositionen (prop. 1981/82:196) fann föredraganden kommitténsbedömning väl motiverad och menade att riktlinjerna borde ligga till grund förtillståndsprövningen även i fortsättningen. Föredraganden anslöt sig också tillkommitténs uppfattning alt man ytterligare borde minska risken för atl materielsom exporteras från hamnar hos icke avsedd stal genom alt dels begäraintyg om att materielen skall användas av den köpande statens egnaförsvarsstyrkor, dels slopa den femåriga giltighetstiden för intygen. Inyssnämnda proposition tog föredraganden också upp avgränsningsfrå-gorna mellanmateriel av utpräglat defensiv karaklär och krigsmateriel i övrigt samtframhöll alt det inte är möjligl all dra någon strikt skiljelinje mellanmateriel av defensiv karaklär och övrig materiel, men alt de båda begreppenlikväl inle kan anses vara oegenlliga. Föredraganden betonade emellertid attflera faktorer måsle vägas in i den totalbedömning som måste göras, bl.a.avseende köparlandels inrikespolitiska förhållanden och utrikespolitiskasituation och del sätl på vilket materielen kan väntas bli använd. Utskottethade ingen erinran häremot (UU 1981/82:26). Enligt minmening bör riktlinjerna tillämpas på ell mera restriktivt sätt. Jag anser ocksåatt det finns skäl alt förändra dessa riktlinjer i restriktiv riklning. Jagvill emellertid i denna del avvakta medborgarkommissionens resultat, som kankomma alt ge ytterligare underlag för mina ställningstaganden. 7 Krav på slutanvändarinlyg och deklaration om egentillverkning samt följderna av vidareförsäljning av svensk krigsmateriel Min bedömning: Export av svenska vapen skall endasl kunna sketill länder vars regeringar åtagit sig, atl se till alt dessa vapen intevidareexporleras. Bruket av slutanvändarinlyg och s.k. deklaration om egentillverkning byggs ut och effektiviseras. Desvenska utlandsmyndigheterna får i uppgift atl ta emot slulan-vändarintygenfrån de mottagande ländernas försvarsmyndigheter och vidarebefordra intygenlill KMI. Utredningensbedömning: De svenska utlandsmyndigheterna bör enligl fasla rutiner fåuppgifter om handlingar i ärenden om exporllillslånd. Härigenom menarutredningen atl utlandsmyndigheterna får underlag för bedömningar av omleveranser av materiel nått räll mottagare (se betänkandet s. 91). Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig ifråga om bruket Prop. 1987/88:154 av slutanvändarinlyg menar KK atlförsvarsmakterna av flera skäl har behov av atl göra sig av med äldre brukbarmateriel och atl del därför inle är rimligt att förbjuda vidareförsäljning avsvensk materiel för all framlid. I stället bör regeringen på förhand, i sambandmed en affärsuppgörelses godkännande, göra en bedömning av för hur lång tidslutanvändarinlygel skall vara i kraft beroende på den typ av krigsmaterielfrågan gäller. KK menar också all om vidareförsäljning tillåts på särskildavillkor, mottagarlandets nationella exportregler bör ligga till grund förtredjelandsförsäljning samt erinrar om alt vedertagna ursprungsregler börtillämpas när vidareförsäljning äger rum. FFV tar upp frågan om export avsådana komponenter som saknar egen identitet och inle bidrar lill alt höja dekompletta produkternas profil. Om sådana komponenter utnyttjas imottagarländernas egna konstruktioner, bör enligt FFV de berörda länderna laansvar för atl de kompletta produkterna inte levereras till oacceptabla länder(se remissammanställningen s, 94-95). Såvitt avser utlandsmyndigheternas roll ifrågasätter fleraremissinstanser utredningens förslag medan några stödjer detta (seremissammanställningen s. 107-108). Skälen för min bedömning: Export av svenska vapen skallendast kunna ske till länder vars regeringar åtagit sig atl se till all dessavapen inte vidareexporteras. För utförsel skall ett slutanvändarinlyg utfärdatav köparlandels regering regelmässigt krävas. Genom utfärdande av dellaslutanvändarinlyg förpliktigat sig köparlandels regering alt tillse dels svenska materielen endast skall disponeras av dess egen försvarsmakt, delsall materielen i fråga inte får vidareexporleras i någon form till etl tredjeland utan uttryckligt tillstånd av den . Enligl den ordning som började tillämpas i och med den nugällande lagens ikraftträdande, dvs. med ingången av , ärslulanvändarintygens giltighetstid inle tidsbegränsad. Enligl min mening börden nuvarande ordningen bestå. Jag är alltså inte beredd atl ansluta mig lillKK:s uppfattning om all intygens giltighetslid skall sällas i relation till denlyp av materiel exporlen gäller. Detta utesluter inte all regeringen eftersärskild framställning därom kan pröva frågan om vidareförsäljning av materielsom omfattas av etl slutanvändarinlyg. Bruket av slutanvändarinlyg är i många fall den väg somslår lill buds när del gäller alt få försäkringar från mottagaren om atlmaterielen skall användas för egel behov och inle vidareexporleras. Det ärdärför angelägel all bruket av intyg från mottagare av krigsmateriel byggs ulså all della syfte nås i så stor utsträckning som möjligl. har också införts etl syslem med krav påanvändariniyg för stapelvaror som krut och sprängämnen, s.k. deklaration omegen tillverkning. För utförsel av sådan materiel krävs sålunda all entillverkare av t.ex. ammunition i godkänt mottagarland skriftligt deklareraratl krutet eller sprängämnena skall användas i den egna tillverkningen och intevidareexporleras ulan väsentlig bearbetning. För exportav komponenter som utgör reservdelar till tidigare levererad materiel krävs regelmässigt slutanvändarinlyg. Också i fråga om komponen ter som skall ingå i en slutprodukt som skall tillverkas av mottagaren krävs i 25 storutsträckning slutanvändarinlyg från mottagaren av den slutliga produkten. Omdella inle är möjligt, l.ex. beroende på att komponenterna saknar egenidentitet eller utgörs av utbytbara standarddelar och avses ingå i entillverkares egen produktion, kan slutanvändarinlyg inte erhållas. Det äremellertid lika angeläget här som i fråga om krut och sprängämnen atl fåförsäkran från tillverkaren om all vidareexport av komponenterna ej skall ske.Därför har inom ulrikesdepartemenlels handelsavdelning utarbetats ell användariniyg,en s.k. deklaration om egen tillverkning, enligt vilken mottagaren avkomponenterna skall deklarera alt dessa skall ingå som integrerade delar i egnaprodukter och all komponenterna inte har någon effekt på slutprodukternasursprung samt alt komponenterna inte skall vidareexporteras i sig. Jag delarutredningens mening atl de svenska utlandsmyndigheterna bör medverka isträvandena att förbättra ulförselkonlrollen. Detta bör enligl min mening skepå det sättet alt utlandsmyndigheterna fortsättningsvis anges som mottagare avslutanvåndarintygen och atl dessa myndigheter vidarebefordrar intygen lillKMI. Genom en sådan ordning kan missbruk av intygen förhindras. Som jag tidigare omnämnt skall köparen i ellslutanvändarinlyg intyga alt malerielen skall användas av den egnaförsvarsmakten och inte vidareexporleras. Enligl min mening börslutanvåndarintygen kompletteras så alt köparen också förbinder sig atl påbegäran bekräfta mottagandet av den materiel som omfattas av intyget. kanske antingen på det sättet all till slutanvändarinlygel fogas ell särskillmottagningsbevis eller all överenskommelse nås med mottagaren om alt lilldenne översända kopia av utfärdat ulförselbevis för påleckning om mottagandet.Också här bör den svenska utlandsmyndigheten på platsen ombesörja kontakten medköparen och vidarebefordra bekräftelsen om mottagandet lill KML Jag skall senare i avsnitt 15.2 behandla frågan om all elttillstånd till utförsel bör kunna förenas med en skyldighet för exportör allinge handling om all viss leverans nått avsedd mottagare. 7.2 Följderna av vidareförsäljning av svenskkrigsmateriel, m.m. Minbedömning: Tillämpningen av kraven på slutanvändarinlyg och deklaration om egentillverkning bygger på ett förtroende för myndigheter och tillverkare imottagarländerna. Om en köpare sviker etl sådant förtroende, skall deltapåverka hans möjligheter atl få nya leveranser från . Principen skallvara all elt land vars regering tillåtit eller underlåtit all förhindra vidareexportav svensk materiel inte längre skall få komma i fråga för export avkrigsmateriel från . Utredningensbedömning: Om en köpare sviker ell förtroende skall della påverka hansmöjligheter all få nya leveranser från (se betänkandet s. 84-85). Remissinstanserna: menar atlregeringen bör Prop. 1987/88:154 avbryta exporlen vid otillåtenvidareförsäljning, alternativt dra in tillverk-ningstillståndel. anser all det klarare bör utsägas all enköpare, som i strid med slutanvändarinlyg sålt svensk materiel vidare, inte iforlsällningen får köpa vapen från . Samma uppfattning redovisarSveriges . menar altall expon lill länder varifrån det förekommer vidareexport i strid medslutanvändarinlyg skall stoppas (se remissammanställningen s.94-95). Skälen för min bedömning: Med den restriktiva syn på valetav mottagarländer som den svenska politiken står för är del självfallet enviktig del i prövningen av ulförselärenden atl regeringen.kan få försäkringarom atl malerielen inle når länder den inte är avsedd för. Tillämpningen avkraven på slutanvändarinlyg och på deklaration om egen tillverkning bygger påett förtroende för myndigheter och tillverkare i mottagarländerna. För attminska risken för oklarheter och missförstånd i förhållande till andra staterkan del vara lämpligt att från fall till fall ingå bilaterala överenskommelser,s.k. Memorandum of Understanding () med regeringarna i de länder, lill vilkavi har en krigsmalerielexporl av viss omfattning, i syfte alt klargöratillämpningen av de svenska krigsmalerielexporibestämmelserna. Om del skulle visa sig atl en mottagare sviker förtroendetoch vidareexporterar i strid med gjorda åtaganden, skall detta påverka dennesmöjligheter atl i fortsättningen få köpa krigsmateriel från . Principenskall därvid vara all ell land vars regering tillåtit eller underlåtit atlförhindra vidareexport av svensk materiel inle längre skall få komma i frågaför export av krigsmateriel från . 8 Behovet av skärpt kontroll av krigsmaterielexporten ocheffektivare kontroll av bestämmelsernas efterlevnad m.m. Den svenska krigsmaterielindustrin är underkastadreglering och kontroll i flera hänseenden. Sålunda fordras enligl lagen(1983:1034) om konlroll över tillverkningen av krigsmateriel, m.m. regeringenslillslånd dels för tillverkning av krigsmateriel, dels i vissa fall förförsäljning och förmedling av krigsmateriel, uppfinning avseende krigsmaterieloch metod för framställning av sådan materiel. Kontrollen motiveras avutrikespolitiska skäl och av statsmakternas intresse av atl kunna styra deninhemska tillverkningen av krigsmateriel. Kontrollen har också belydelse förenskilds säkerhet och egendom. Lagen kompletteras med föreskrifter iförordningen (1983:1036) om konlroll över tillverkningen av krigsmateriel, m.m. Statliga myndigheter omfattas inte av denna kontroll. Del grundläggande förbudet mol krigsmaterielexportåterfinns, som sagts, i lagen (1982:513) om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m. Som också redovisats tidigare infördes genom lagen dels förbud för tillverkare av krigsmateriel all utan lillslånd av regeringen upplåta eller överlåta rätt alt ulom rikel tillverka sådan materiel, dels förbud all ulan 27 regeringens tillstånd bedriva militärt inriktad utbildning av utländska Prop. 1987/88:154 medborgare inom riket.Tillämpningsföreskrifter till lagen finns i förordningen (1982:1062) om förbudmot utförsel av krigsmateriel, m.m. Den som har fått regeringens tillstånd till tillverkningeller försäljning av krigsmateriel m.m slår under konlroll av KMI. Någonmotsvarande funktion för KMI finns inte när det gäller export av krigsmateriel.1 exportsammanhang fungerar KMI som ett beredningsorgan - en handläggandeenhet - inom . Uppgiften att kontrollera att någon olovlig verksamhetinte äger rum och att utreda misstankar om överträdelser av bestämmelserna åvilarpolis- och åklagarmyndigheterna saml när det gäller kontrollen över gränserna,tullmyndigheterna. Däremot menar jag att del bör vara en följd avtillståndsgivningen att regeringen kan få uppgifter om att givna tillståndföljs upp på del säll som varil förutsatt vid tillståndsgivningen. De svenska reglerna för kontroll av krigsmaterielexportentillgodoser enligl utredningens mening redan nu högt ställda krav. Utredningenhar dock funnit alt reglerna på vissa områden behöver kompletteras ochkontrollen skärpas. Utredningens överväganden har lett fram till förslag omreglering vad avser bl.a. marknadsföring, utlandssamarbete ochkunskapsöverföring liksom förslag till förbättrad konlroll av bestämmelsernasefterlevnad. Del stora flertalet remissinstanser ställer sig bakomeller lämnar utan erinran utredningens överväganden och förslag. Någraremissinstanser, däribland FFV, menar atl en utökning av exportkontrollen intefår resultera i en byråkrati som inte leder till målet utan enbart försvårarindustrins vällovliga ansträngningar. , till varsyttrande och hänvisar,anser alt nu gällande regler är tillräckliga och betonar att den oro som förnärvarande finns i debatten om vapenexporten inte får påverka regelsystemet påelt sådant sätl atl den svenska försvarsindustrin försvagas. ArbetsgivarföreningenSFO anmäler likartade synpunkter. RRV menar att samhällets kontroll bör övergå till attfrämst värdera företagens system för internkontroll och anser alt eltgenomförande av utredningens förslag inte kommer atl förbättratillförlitligheten i statens kontroll av krigsmaterielexporten i någon meraväsentlig grad. Några remissinstanser, däribland kammarrätten i ,anser alt förslagen bör utredas ytterligare. Enligl kammarrättens mening bördel därvid undersökas om de regleringar av förbudskaraklär som betänkandetinnehåller låter sig förenas med den europeiska konventionen angående skydd förde mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (seremissammanställningen s. 9698). För egen del vill jag säga följande.