prop · GB03149 · 1987-12-31 00:00:00 — I propositionen var departementschefen medveten om atl de föreslagna förbuden likväl inle kom all träffa alla utländska rätts subjekts eller andra konlrollsubjekts förvärv av aktier i bolag som driver finansieringsverksamhet av samma slag som finansbolag men som inte är finansbolag, därför atl värdet av tillgångarna inte när upp till gränsvärdet 10 milj. kr. Inle heller kom förbudet all träffa fall där konlrollsubjekt förvärvar aktierna i ell vanligt aktiebolag, vars ändamål frän början inte behöver vara atl driva finansieringsverksamhel och konlrollsubjeklet se nare omvandlar bolaget till ell finansbolag. Med hänsyn till all de föreslag- 18 na reglema var avsedda attgälla endast och till att Prop. 1987/88:149 detskulle krävas relativt komplicerade regler för att förhindra de ovan berördaförvärven som det praktiska behovet syntes vara ringa avstoddepartementschefen från atl föreslå sådana regler. Påmarknaden förekommer enstaka utlandsägda finansbolag som bildats efterförbudsregelns införande och pä ett sätt som beskrivits i föregående stycke. Iett fall är ägaren elt utländskt försäkringsbolag. Promemorians förslag innebäralt vissa finansbolag med utländska ägare skulle ges auktorisation. Dettagäller sädana bolag där den utländska ägaren gick in före utlänningsförbudetsinförande . Andra äter där ägaren genom det beskrivna förfarandetkringgått lagstiftningens intentioner borde enligl promemorian inte gesauktorisation. Är det utländska rättssubjektet ett försäkringsbolag anges ipromemorian atl detta ytterligare komplicerar frågan, eftersom ett svensktförsäkringsbolag inle får driva finansieringsverksamhet i etl eget finansbolag.Har etl utländskt försäkringsbolag bildat ett svenskt finansbolag i strid motintentionerna i förbuds-regeln och mot vad som är förenligt med försäkringsrörelseenligt svensk försäkringsrörelselagstiftning skall enligt promemorian inle ettsådant finansbolag kunna få auktorisation. a. till uppgift att utreda frägan om utländskt ägande i svenskakreditinstitut och kommer enligt egen uppgift att föreslå attutlännings-förbudet i FiL upphävs. 1 ställer kommer KMK alt föreslå en återgångtill den tidigare gällande ordningen atl lag om utländska förvärv iallmänhet blir tillämplig. KMK fillstyrker promemorians förslag i här berördadelar. Den uppmjukning av utlännings rätt att förvärva aktier som KMK kommeratt föreslå bör enligt kommittén prövas först i samband med all statsmakternatar ställning lill kommitténs förslag. Fräganom all ge auktorisation till ett finansbolag helt eller delvis ägt av etlutländskt rättssubjekt bör prövas mot bakgrund av del förbud som gällerför utlänning att förvärva aktier i etl svenskt finansbolag. När särskildaauktorisationsregler i FiL trätt i kraft och del därefter på den svenskakreditmarknaden bildas finansieringsföretag med utländska ägar-inlressen bördessa bolag enligt min mening inle kunna erhålla auktorisation så längeförbudsregeln består. Om etl finansbolag med utländskt ägande tillkommit genomett uppenbart och medvetet kringgående av förbudsregeln bör bankinspektionenockså kunna vägra ell sådant bolag auktorisation. De bolag som registrerats somfinansbolag före förbudsregelns införande är 1983 och som har utländskaägarintressen bör emellertid, om övriga kriterier för auktorisation äruppfyllda, kunna ges auktorisation. bör dock bankinspektionen erinrade bolag som erhåller auktorisation och som ägs av utländskt rättssubjekt omden utredning som pågår vad gäller del utländska ägandet och den självklaraskyldighet att rätta sig efter de ändrade bestämmelser som kan komma attinföras på detta område. Fräganom elt företag som ägs av svenskt eller utländskt försäkringsbo lag skall kunna få auktorisation som finansbolag har som nämnts ocksä tagits upp i promemorian. Hittillsvarande praxis har varil myckel restriktiv och inneburit förbud för svenska försäkringsbolag atl förvärva aktier i 19 bl.a. svenska finansbolag utöver vad som följer av deras generella rätl lill Prop.1987/88:149 aktieförvärv i andra bolag av röstetalet församtliga aktier. Det nu sagda gäller enligt försäkringsinspeklionen"regelrätta finansbolag" med upplåning på den allmänna marknaden.Hur etl fall där elt försäkringsbolag flyttar ul delar av sinkapitalplaceringsverksamhet -utan upplåning på den allmänna marknaden-till ellsärskilt finansbolag skall behandlas är oklart. Försäkritigsverksamhetskommitlénhar i sitt belänkande SOU 1987:58, Försäkringsväsendet , berörtfrågan om försäkringsbolag skall tillåtas driva finansbolag. Även KMK behandlardenna fråga i sitt kommande huvudbetänkande. I sitt remissyttrande har KMKansett det vara uteslutet all ge auktorisation för någotfinansbolag ägt av försäkringsbolag, oavsett om detta är inhemskt ellerutländskt. De finansbolag med utländska försäkringsbolag som ägare som redanetablerats i bör därmed inle nu kunna få auktorisation. Enligl KMK bördock undanlag göras för sådana bolag vari försäkringsbolagets ägande inte av rösterna eller av aktiekapitalet. Är det utländskaförsäkringsbolagets andel större, bör finansbolaget få dispens alt bedrivaverksamhet i nuvarande form fram till dess att statsmakterna lar ställning lillförsäkringsverksamhelskommitténs och KMK:s förslag. Enligtmin mening är del en betydelsefull stmklurfråga humvida en integration mellanbank/finansbolag och försäkringsbolag skall tillåtas. I praxis upprätthälls iprincip en åtskillnad mellan dessa institut på den svenska marknaden. Jag anseratl denna ordning alltjämt skall bestå i avvaktan pä beredningen av denna frågai anslutning lill framlagda och kommande utredningsförslag. Föralt ett utländskt försäkringsbolag inte skall få en förmånligare konkurrenssituationi förhållande till elt svenskt försäkringsbolag bör därför ett finansbolag medett utländskt försäkringsbolag som ägare i princip inte få auktorisation. Dettaåstadkoms emellertid enligt min mening utan atl avgörande vikt behöver läggaspå all ägaren är ett utländskt försäkringsbolag. I huvudsak bör således endastde finansbolag som ägdes av elt utländskt försäkringsförelag redan vidförbudsregelns införande kunna få auktorisation. Jag kan alltså inte anslutamig lill KMK:s förslag om en särskild dispens för dessa bolag för all få drivaverksamheten vidare. Om inte kommande regler om ägande av svenskt finansbolagiakttas av ett sådant bolag, ser jag inget hinder mol att ta auklorisationenunder omprövning. 2.3Finansieringsverksamhet som omfattas av bestämmelserna i lagen om finansbolag Mitt förslag: Definitionen av den finansieringverksamhetsom omfattas av bestämmelserna i lagen om finansbolag skall utvidgas lill allockså omfatta ställande av garanti för kredit och, såvitt avser finansieringsverksamhetriktad mot konsumenter, förmedling av kredit. De företag som har en naturlig likviditetsförvaltning iförhållande lill företagets verksamhet och storlek skall, även om en sådan förvaltningkan anses ulgöra finansieringsverksamhel enligl lagen om finansbolag, kunnaundantas frän lagens tillämpningsområde efter särskilt beslut avbankinspektionen. Detsamma skall gälla för de föreningar som utan vinstsyftedriver finansieringsverksamhet enbart för att tillgodose finansieringsbehovhos föreningens medlem- Förslaget i promemorian: I promemorian föreslås en meraheltäckande definition frän vilken det därefter görs ell antal unlantag. Någotundantag från FiL:s tillämpningsområde vad gäller förelagens normalalikviditetsförvaltning och föreningars finansieringsverksamhet lill medlemmarfinns inte i promemorian. Remissinstanserna:Remissutfallet är blandat. Flera instanser anser att företagenslikviditetsförvaltning bör falla utanför tillämpningsområdet. Konsumentverketanser alt kontrollen bör skärpas i de fall leverantörskrediter - som föresläsundantagna från lillämpningsomrädet-övertas av finansbolag. FöreningsbankernasFörbund anser atl kreditförmedling bör undantas från tillämpningsområdet. I ettflertal yttranden framhålls att leasing av fast egendom, i avvaktan päytterligare utredning, bör undantas från tillämpningsområdet. a.bankinspektionen, fullmäktige i (en reservation) ochkreditmarknadskommittén år dock av annan mening och anser all leasing av fastegendom skall omfattas av förslaget. a.all det är utomordentligt viktigt att det "straffria" området ärklart avgränsat. Skälenför mitt förslag: I I § FiL definieras finansieringsverksamhet, somnäringsverksamhet med syfte att lämna kredit eller medverka till finansieringgenom förvärv av fordringar eller upplåtelse av lös egendom till nyttjande. Enligt I §FiL är lagen som tidigare nämnts tillämplig på företag som bedriver sådanfinansieringsverksamhet som är angiven i 1 §, om netlotill-gångama iverksamheten enligl fastställd balansräkning uppgår till lOmilj.kr. Oberoendeav verksamhetens kvantitativa omfattning är lagen alltid tillämplig påfinansieringsförelag som helt eller delvis ägs av en svensk eller utländsk bankeller av dotterbolag till en sädan bank. Frän den Prop. 1987/88:149 förstbeskrivna bestämmelsen anges i 3 § ett antal undantag. Fördel första omfattas inle förelag vars finansieringsverksamhet avser förelagelsavsättning av egna varor och tjänster. Fördet andra undantas förelag som ombesörjer finansiering i samband med ett annalföretags avsättning av dess produkter, om företagen ingår i samma koncern ochförutsatt alt finansieringen sker med medel som inte anskaffats frånallmänheten. Fördel tredje görs undanlag för finansieringsverksamhet som utförs inom en gruppav näringsidkare som tillhör samma ekonomiska intressegemenskap, förutsatt allfinansieringen av verksamheten inte sker med. medel som lånats upp avallmänheten. Slutligenundantas från lagens tillämpning förelag som lyder under annan lagsfiftning omsärskild tillsyn. Idetta sammanhang skall ocksä påpekas att lagen inle heller gällerfinansieringsverksamhel som drivs av myndigheter, stiftelser eller organisationer.Detta framgär av 2§ FiL som anger alt lagen endast gäller för förelag somdriver finansieringsverksamhet. Utvecklingenpä del finansiella området har sedan FiL:s tillkomst varit mycket expansiv.Detta gäller inte minst för finansbolagen och deras verksamhet. drevfinansbolagen sin verksamhet som elt komplement till bankernas verksamhet.Numera har finansbolagen breddal sin verksamhet till alt omfatta flertaletbankakliviteler och erbjuder i vissa avseenden sina kunder t. o. m. meromfattande tjänster än bankerna. Även om facloring och leasing av lös egendomalltjämt är vikliga inslag i finansbolagens verksamhet har således en mängdaktiviteter tillkommit därutöver. Motdenna bakgrund Sr del naturligt alt söka finna en mera heltäckande definitionav begreppet finansieringsverksamhet. promemorian föreslagna definitionen är avsedd all vara heltäckande ochinnehåller ingen exemplifiering av kreditgivning eller medverkan tillfinansiering. Med finansieringsverksamhet i FiL bör enligt promemorian förståsnäringsverksamhet som har till ändamäl att lämna kredit, ställa garanti förkredit eller på annat sätt medverka till finansiering. Uttrycket "medverkafill finansiering" bör därvid omfatta, utöver de exempel som anges inuvarande definition, även förmedling av kredit saml leasing avseende fastegendom. Frånden heltäckande definition som föreslagils görs det omfattande undanlag. Liksomenligl gällande FiL undantas ocksä från lagens tillämpningsområden vissaförelag som omfattas av annan lagstiftning om särskild tillsyn och förelag somdriver en särskild finansieringsverksamhet. Ävenjag anser alt del vore önskvärt all finna en mera heltäckande och generell definition av sådan finanseringsverksamhel som bör falla inom tillämpningsområdet för FiL. Detta får anses naturligt med hänsyn till finansbolagens vidgade verksamheter . I promemorian har 22 fastighetsreniing/leasingav fast egendom inbegripits i definitionen av fi- Prop. 1987/88:149nansieringsverksamhet. Jag delar i princip denna uppfattning. Flera remissinstanserhar emellertid beträffande denna fråga krävl ytterligare utredning. a. harman sagt alt avgränsningen mellan faslighetsleasing och annanfastighetsförvaltning samt de ändrade konkurrensförhällandena på fastighetsmarknadensom kan bli följden av denna reglering närmare bör klargöras. Med hänsyn tillatt jag också avser att föreslå (avsnitt 2.5) att finansieringsverksamhel somdrivs i strid med bestämmelserna i skall kriminaliseras, får del inle rådanägon oklarhet över t. ex. hur faslighels-leasing skall avgränsas i förhållandelill andra verksamheter som inte skall utgöra finansieringsverksamhet enligtFiL. Justitiedepartementetkommer all la upp frågan om atl tillkalla en särskild utredare meduppgift att utreda frägor om leasing. En av utredarens uppgifter blir atl medförtur kartlägga marknaden för fastighetsleasing. KMK kommer även alt i sillhuvudbetänkande beröra denna fråga. Eftersom vissa oklarheter synes föreliggabeträffande fastighetsleasing, finner jag skäl alt avvakta dessautredningsförslag innan slutlig ställning tas lill om verksamheten på sättföreslås i promemorian skall ingå i definitionen av finansieringsverksamhelenligt FiL. Jag avser således att återkomma lill denna fråga efter det atlutredningsresultaten föreligger. Ipromemorian vidgas definitionen av finansieringsverksamhet med-förulomfastighetsleasing-kreditförmedling lill konsument och ställande av garanti förkredit. Jag anser atl dessa båda tillägg kan göras utan en genomgripandeomarbetning av definitionen. En sådan omarbetning bör enligt min meningövervägas först i samband med atl KMK:s huvudbetänkande behandlas. Jagföreslår således alt nuvarande definition, med vissa kompletteringar, behålls. Jaghar föreslagit atl kredit till konsumenter endast skall få lämnas avauktoriserade institut. Det är mol denna bakgrund en naturiig följd att utvidgafinansieringsverksamhelsdefinitionen lill atl också omfalla förmedling avkredit lill konsumenter. Även i sådan verksamhet finns detkonsumentskyddsintressen av samma slag som vid kreditgivning lill konsumenter.Om kreditförmedling inte skulle omfattas av definitionen skulle även föreliggaen uppenbar risk för kringgående av förbudet för andra än auktoriseradeinslilut att driva finansieringsverksamhet riktad mol konsumenter. Konsumentkreditlagenomfattar inte endast kredit som lämnas lill konsumenter av näringsidkare utanockså kredit av annan än näringsidkare, om krediten förmedlas av näringsidkaresom ombud för kreditgivaren. Påmotsvarande sätt som beskrivits om konsumenlkredil bör förmedling av kreditomfattas av uttrycket "finansieringsverksamhel riktad mot konsument"i FiL. Även för kredilförmedling bör de riktlinjer som dragils upp ikonsumentkreditlagen gälla. Uttrycket"som ombud för kreditgivaren" i konsumentkreditlagen har hämtats från konsumentköplagen. Enligt den lagens I § andra stycke gäller lagen även i fråga om köp frän annan än näringsidkare, om köpet förmedlas av näringsidkare som ombud för säljaren. Enligl förarbetena (SOU 1972:28, s 90) innebär kravel lill en början atl lagen blir tillämplig, om 23 näringsidkarenhandlar som fullmäktig för säljaren, dvs. i dennes namn och Prop. 1987/88:149för dennes räkning. Handlar näringsidkare som kommissionär blir lagentillämplig redan på grund av huvudregeln. Undantagsbestämmelsen är emellertidavsedd atl omfalla också fall då en säljare själv formellt uppträder som part,t. ex. genom alt underteckna avtalet som säljare, men en förmedlandenäringsidkare aktivt medverkar vid köpet och exempelvis ställer sittkontraktsformulär lill förfogande. All en näringsidkare i egenskap av mäklaregett säljaren anvisning om en spekulant pä en vara medför däremot i och för siginte alt han anses alt som ombud ha förmedlat köpet. Enkreditgivning som sker i egel namn men som uppges vara en förmedlad kreditskall anses vara en normal kreditgivning. I del fallet är del därför inle frågaom kredilförmedling. Gränsen mot en ren anvisning av en spekulant torde intebli särdeles svår all dra. Om en mäklare bara förmedlat kontakten mellankreditgivaren och kredittagaren föreligger inte kredilförmedling i lagensmening. Endast om mäklaren aktivt medverkat vid kreditgivningen eller på annatsätt uppträtt så alt kredittagaren haft anledning att uppfatta mäklaren somhandlande enligt en slällningsfullmakt föreligger enkreditförmedlingssituation. Somjag redovisat i avsnitt 2.2 förstås med konsumenlkredil en kredit vare sigdenna är avsedd alt användas för investering av mer värdebeslän-dig natur ellerför utpräglat förbrukningsändamål. Krediten skall emellertid vara avseddhuvudsakligen för enskilt bruk. Sädan konsumentkredit som beskrivits börsåledes ingå i begreppet finansieringsverksamhet riktad mol konsumenter. Hitbör som nämnts även räknas atl ställa garanti för sådan kredit. Beträffandeställande av garanti för kredit framgär av nuvarande upplåningsbestämmelseratl utfärdade garantiförbindelser i riskhänseende jämställs med lämnande avkredit. Detta innebär bl. a. atl det vid utfärdande av garanti för kredit görsen krediiprövning och ställs krav på säkerhet i överensstämmelse med vad somgäller vid lämnande av kredit. Det kan mot denna bakgrund ifrågasättas om inteställande av garanti, även utan att det särskilt anges, borde innefattas ibegreppet att lämna kredit. Vid lämnande av garanti för kredit till konsumentfinns det skyddsintressen av samma slag som vid direkt kreditgivning. Jagföreslår således att också ställande av garanti för kredit skall omfattas av deföreslagna bestämmelserna. Leverantörs-och köpkrediterna är av stor betydelse för samhällsekonomin. Även om detskulle vara motiverat alt förbjuda dessa av rent konsu-menlpolitiska hänsyn,vore detta en alltför ingripande åtgärd atl la till. Lagen bör därför som framgårav avsnitt 2.2 inte gälla företag med finansieringsverksamhel som avserfinansiering endast i samband med avsättning av tjänster som erbjuds ellervaror som framställs eller säljs av företaget. Någon ändring från vad som idaggäller för dessa krediter föreslår jag således inle. Ävenom inte leverantörskrediter och köpkrediter omfattas av lagen, anser jag när del gäller refinansiering av dylik kredit alt även förvärv av en fordran gentemot konsument skall ingå i begreppet "finansieringsverksam het riktad mot konsument". Ingen bör således kunna förvärva en fordran 24 gentemot en konsument, om man inle själv hade kunnat lämna krediten. Ytterligare ett undanlagär viss kredilförmedling lill annan än konsu- Prop. 1987/88:149 ment. Iavsnitt 2.2 har föreslagits att endast auktoriserade institut eller institutsom står under särskild tillsyn skall kunna ägna sig ål kreditförmedling tillkonsumenter. Skäl torde inte finnas att reglera annan kreditförmedling. Tillbestämmelsen om auktorisation som en fömtsättning för att bedrivafinansieringsverksamhel av viss omfattning har knutits en straffbestämmelse.Denna omständighet, menar bankinspektionen, kan försvåra en del avnäringslivets kreditgivning. Inspektionen har nämligen inte ansett sig haanledning att mot bakgmnd av nu gällande FiL - definitionen i förening medavsaknad av lillslåndsplikl och straffbestämmelse - ingripa och ställa undertillsyn företag som lämnat enstaka krediter till annal förelag även om dessaskulle överstiga värdegränsen 10 milj. kr. SomKMK påpekat innebär den nuvarande regeln, strikt tillämpad, att enfinanseringsverksamhel överstigande 10 milj. kr. i balansomslutning i ettnäringslivsföretag skall betraktas som finansieringsverksamhel. Företagetskall därmed registreras som ett finansbolag. När det gäller de storalikviditeter som många näringslivsföretag förvallar innebärdirekllån företag emellan upp till ell belopp pä 10 milj. kr. endast en ringadel av företagens hela likviditetsförvaltning. Som bankinspektionen anfört harman i praxis löst problemet genom att inspektionen, i enlighet med lagensförarbeten, ansett atl lagen inte omfattar normal likviditetsförvaltning inäringslivsförelag. Saken kommer genom lagstiftningens annorlunda utformning ietl annat läge dä finansieringsverksamhel i strid mot lagen kommer all fallaunder allmänt åtal. Enligtmin uppfattning bör näringslivsföretagen allmänt sett ha möjlighet att utan attträffas av FiL: s regler ägna sig ät en likviditetsförvaltning, som till artoch omfattning är naturiig i förhällande till förelagets verksamhet ochstorlek. I enlighet med tidigare ställningslagande ges alla en fri sektor attbedriva finansieringsverksamhet upp till etl nettovärde om 50 milj. kr. avfillgångarna i verksamheten, allt under fömtsättning alt verksamheten inleriktas mot konsument. Utöver detta undantag anser jag alt del bör finnas ettområde där bankinspektionen efter särskild prövning kan finna skäl att undantafinansieringsverksamhel som annars skulle falla under lagens tillämpning, mendär verksamheten inte kan sägas ha ett självständigt syfte vid sidan omföretagets huvudsakliga verksamhet. Tanken bakom denna formulering är attförelagens likviditetsförvaltning bör hållas utanför reglering så länge som detrör sig om en för förelagen naturlig förvaltning. Om förvaltningen avöverskottslikviditeten inom elt företag aktiveras på etl sådant sätt attverksamheten i stort blir alt jämställa med etl kreditinslitutsfinansieringsverksamhet finns emellertid inte skäl atl hålla denna verksamhetutanför tillsyn och kontroll. Jag föreslår att en undantagsbestämmelse meddenna innebörd las in i den föreslagna lagen. Bestämmelsenbör utformas sä atl en fömtsättning för dess tillämplighet är alt bankinspekfionen funnit alt verksamheten kan bedrivas ulan till stånd. Det bör således inte komma ifråga alt överlämna denna prövning helt till företagen själva. Detta är enligt min mening inte heller lämpligt mot bakgmnd av den straffsanktion som drabbar den som utan tillständ driver 25 finansieringsverksamhet.När del gäller bankinspektionens prövning anser Prop. 1987/88:149 jag attpresumtionen i dessa fall bör vara atl finansieringsverksamheten inte är avsjälvständig natur. Endast när omständigheterna pekar på atl del är fråga om ensjälvständig finansieringsrörelse skall verksamheten ställas under tillsyn.Sådana omständigheter kan vara alt verksamheten är relativt sett stor iförhållande fill företagets övriga verksamhet, eller att den marknadsförsgentemot allmänheten med t. ex. ell stort antal mindre krediter, eller attverksamheten har en självständig ledning och krediiprövning. Förfarandeti de här avsedda fallen torde normalt bli atl företaget på grund av egenanmälan blir föremål för granskning av bankinspektionen som efter utredning ivarje särskilt fall har atl pröva frågan om alt undantafinansieringsverksamhelen i fräga frän lagens tillämpning. Bankinspektionenkan också förelägga ell företag att inkomma med uppgifter för utredning av härbehandlade förhållanden. Detta framgår redan av 20 § i den nuvarande lagen. Lagenbör liksom omfatta endast sådan verksamhet som sker inom ramen förnäringsverksamhet och som drivs i förelagets form. bör i dettasammanhang avses aktiebolag, ekonomisk förening, handelsbolag och enskildnäringsidkare. Det skall således vara fräga om en yrkesmässigt bedrivenfinansieringsverksamhel som utmärks av självständighet, viss regelbundenhetoch varaktighet samt i regel av vinstsyfte och som drivs inom nämndaföretagsformer. Den finansieringsverksamhet som bedrivs av t.ex. staten,kommun, landsting, stiftelser och organisationer, offentliga institutioner,fonder och liknande bör således inte omfattas av bestämmelserna i denföreslagna lagen. Ett exempel på kredit som inte innefattas i yrkesmässigtbedriven finansieringsverksamhet är lån lill anställda. Detta stämmer överensmed hur lagen tillämpas. Påmarknaden förekommer elt stort antal föreningar som driverfinansieringsverksamhet i syfte all tillgodose medlemmarnas finansieringsbehov.I flertalet fall har dessa föreningar också en inlåning från medlemmarna,vilket är möjligt eftersom den inlåning som enligt bankrörelselagen förbehållsbank är begränsad till sådan som sker från allmänheten. Föreningarna fär ansesdriva sin verksamhet i företagels form.