prop · GB0352 · 1987-12-31 00:00:00 — Om ettsådant pris inte kan direkt anges, skall nyttigheterna upptas fill det beloppsom med hänsyn förehggande förhållanden kan beräknas ha åtgått, ombetalning skolat ske i pengar. Om det är fräga om produkter eller varor frånegen jordbruksfastighet eller egen rörelse, skall de tas upp till det beloppsom det kan beräknas att den skattskyldige skulle ha erhållit vid försäljningunder jämförbara förhållanden av motsvarande kvantiteter. Förmånsbeskattningskommitténanser att dessa värderingsregler inte är tillräckligt precisa för att de skallkunna rillämpas vid preliminärskatteuppbörden. Kommittén menar att envärdering rill ortens pris förutsätter kännedom om prisstatistik m. m. som intekan antas vara tillgänglig ett skatteavdrag skall göras. Enskyldighet för arbetsgivare att göra skatteavdrag på värdet av naturaförmånerförutsätter enligt kommittén att värderingsregeln i varje fall såvitt gällerkällskatten - modifieras så att värderingen kan ske utan större omgång och iallt väsentligt grundas på material som kan antas vara tillgängligt för arbetsgivaren.Kommittén har försökt åstadkomma detta genom att i UBL införa bestämmelser som sägeratt arbetsgivaren skall lägga sin kostnad för förmånen till grund för preliminärbeskattningen.Värdet skall också utgöra bas för beräkning av arbetsgivaravgifter. Medarbetsgivarens kostnad skulle avses vad arbetsgivaren betalat för förmåneneller om arbetsgivarens kostnad inte är direkt känd som vid t. ex. uttag uregen produktion - det värde som skall tillämpas vid beskattning av uttag uregen näringsverksamhet. Föregen del vill jag anföra följande. Det är riktigt som kommittén 59 konstateraratt värderingsregeln i 42 § KL inte alltid ger ett direkt svar på Prop.1987/88: 52 frågan om vilket värde en förmån skall ha. Där ges riktlinjer förvärderingen när marknadspriset inte är direkt känt. Men i de allra flestafallen är det pris arbetsgivaren själv har betalat för förmånen lika medmarknadspriset. I vissa fall kan priset ha påverkats av t. ex. inköpsrabatter.Det är dock ett faktum som arbetsgivaren själv är medveten om och kan beakta omrabatterna är av viss omfaUning. Det pris arbetsgivaren betalat bör inormalfallet godtas av skattemyndigheterna. I fråga om egentillverkning ochliknande fall kan värderingar göras med ledning av de principer som gäller föruttag ur egen näringsverksamhet (jfr 42 § KL). Mot denna bakgrund behövs intekommitténs förslag om särskilda värderingsregler vid den preliminärabeskattningen. Enligt min mening skulle ett sådant system få motsatt effekt.Förslaget innebär ju att arbetsgivaren vid preliminärskatteuppbörden och vidberäkning av arbetsgivaravgifterna skulle rillämpa andra värderingsregler än ikontrolluppgiftssammanhang. I det sist nämnda fallet skulle 42 § KL tillämpas.Vidare skulle underiaget för arbetsgivaravgifterna inte stämma överens medunderlaget för pensionsgrundande inkomst som i princip bygger på det värde somnaturaförmånen tagits upp till vid taxeringen. Jaganser alltså sammanfattningsvis att samma värderingsregler skall gälla vid preliminärskatteuppbörden,vid fullgörandet av kontrolluppgiftsskyldigheten, vid den slutliga taxeringenoch vid beräkningen av arbetsgivaravgifter. I fräga om bostadsförmåner kommerjag dock att föreslå avsteg från denna princip. Förtydlighetens skull vill jag poängtera att man i allmänhet bör kunna godta detbelopp som arbetsgivaren betalt för produkterna som värde vid beskattningen. Ärdet fräga om produkter som ingår i arbetsgivarens ordinarie utbud skallsedvanlig rabatt inte läggas till. Vidare skall de principer i övrigt somtillämpats i praxis vid värderingen gälla också . Har t. ex enanställd i en tävling som arbetsgivaren arrangerat vunnit en semesterresa tillett sådant värde att den anställde med hänsyn till sina ekonomiska förhållandeninte skulle ha valt att själv bekosta en sådan resa bör värdet även i framtidenkunna jämkas. Om den anställde kan byta ut förmånen mot pengar skall dockbeskattning alltid ske till fulla värdet. Det bör i sammanhanget nämnas att omarbetsgivaren utverkar förmånliga rabatter för sina anställda hos sinaaffärsrelationer kan det vara fräga om en skattepliktig förmän, eftersom deåtnjutits pä grund av anställningsförhållandet. Enligt32 § 1 mom. första stycket a gäller att lön och annat som utgåttför tjänsten skall hänföras till intäkt av tjänst. Som skatteplikrig intäkt avtjänst har enligt praxis ansetts även förmän som tillkommit den anställdeindirekt genom att den utgått till en person som står honom nära. Ilagrådsremissen ifrågasattes om inte ett regeringsrättsavgörande (RÅ 1985 1: 78) som rörde ett fastighetsköp av en anställds make gav uttryck för ett annat synsätt. För att undanröja denna tveksam het föreslogs i remissen ett tillägg till nämnda bestämmelse enligt vilket lön eller annat som utgått till en anställd för tjänsten direkt eller indirektskulle 60 hänföras till intäkt avtjänst. Lagrådet fastslär emellertid i sitt yttrande att enligt klarregeringsrättspraxis skall en sådan s. k. genomsyn, som motiveratändringsförslaget i remissen, tillämpas. Lagrådet konstaterar vidare att denovannämnda regeringsrättsdomen inte innebär något avsteg från principen omgenomsyn vid beskattningen utan att avgörandet gäller en principiellbevisvärderingsfråga. Lagrådet avstyrker det föreslagna tillägget till 32§ Imom.första stycket a. Lagrådets argument och ställningstagande beträffande gällanderätt och rättsfallets innebörd har en sådan tyngd att jag oreserverat kanansluta mig till lagrådets uppfattning att tillägget inte behövs. Mittförslag: Värdet av kostförmån skall bestämmas med utgångspunkt i ettgenomsnittspris i riket för lunchmältid av normal beskaffenhet.Genomsnittspriset skall bygga på en prisinsamling förebeskattningsåret. Förmånsvärdetför en fri måltid (lunch eller middag) skall vara lika avgenomsnittspriset. Förmånsvärdetav/n kost är lika av genomsnittspriset. Närarbetsgivaren tillhandahåller den anställde fria måltider genom kupong skallvärderingsreglerna gälla endast om kupongvärdet för en måltid inte överstigergenomsnittspriset avrundat uppåt till närmast hela krontal. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt med undantag för att grundvärdetföreslås utgöra av genomsnittspriset. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna är posiriva till ett schabloniserat system enligtden modell som kommittén föreslagit. Olika ståndpunkter har framförts vadbeträffar nivån på ett beräknat grundvärde. Skälenför mitt förslag: Förmånen av fri eller subventionerad kost skall i principvärderas till ortens pris (marknadsvärdet). I prakriken används dock vidtaxeringen de genomsnittsvärden som RSV fastställer vaije är för preliminärbeskattningenoch för arbetsgivaravgifter. Detta innebär att beskattningen av kostförmänerredan i dag är starkt schabloniserad. Systemet fungerar i stora drag väl menbör som kommittén föreslår lagregleras. En för taxering och källbeskattninggemensam värderingsregel bör alltså införas. Ilagstiftningen anges inte närmare hur beräkningen skall göras av degenomsnittsvärden som tillämpas. RSV har i princip haft fria händer att ta framett åriigt värde, vilket grundats på förslag frän , SCB.Den metod som använts grundar sig huvudsakligen pågenomsnittskonsumtionen per individ av råvaror, värdet för tillredningsarbetet,kostnaden för husgeråd, lokaler, bränsle och lyse etc. Dessa beräkningar hargett värden som varierat mellan ca 72 och av ett insamlat genomsnittsprisavseende lunchmältid. Metoden ger alltså värden som ligger under ett genomsnittligtmarknadsvärde som värderela- tionenmellan beräknat värde och marknadsvärdet varierat kraftigt. Det finns därförskäl att som kommittén föreslagit gå över till ett system som i princip byggerpå prisinsamlingar och som ger ett säkrare värderingsunderlag. Hänsyn börockså tas till förväntad prisutveckling under beskattningsåret.Prisinsamlingarna bör begränsas till att avse priset för lunchmältider av"dagens-rätt-karaktär". Närdet gäller att bestämma förmänsvärdets nivå talar bl. a. personalsociala skälför att utforma förslaget så att någon väsentlig förändring inte sker förflertalet anställda med kostförmån. Vid en sammanvägning av de faktorer sominverkar pä frågan bör av genomsnittspriset anses utgöra ett rimligtförmånsvärde. Det föreslagna värdet innebär att hänsyn tagits till denreduktion av genomsnittspriset som av försiktighetsskäl görsnär värdet av fri kost bestäms för beskattningsändamål. Vidare har hänsyntagits till att 600-kronorsregeln i allmänhet torde ha utnyttjats i fråga omkostförmån. Värdet bör gälla alla typer av måltider, innefattande t. ex sävälmåltider mot kuponger som sädana som tillhandahålls i personalmatsalar. Förhelt fri kost utgör värdet statistiskt av genomsnittspriset. Ifall dä arbetsgivaren tillhandahåller den anställde fri kost genom kupong börde nämnda värderingsreglerna gälla endast om kupongvärdet för en måltid inteöverstiger genomsnittsvärdet avrundat uppåt till närmast hela krontal. Kupongerär ett sätt att tillhandahålla den anställde fri eller subventionerad måltid.En självklar förutsättning för värdering enligt schablon är därför attkupongen bara används av den anställde. Inuvarande praxis hör till de förmåner som undantagits frän beskattning frieller subventionerad måltid för lärare eller annan personal vid skola,förskola, daghem och fritidshem, som har tillsynsskyldighet eller motsvarandeansvar för barn under skolmåltid eller i samband med s.k. pedagogisk måltid.De nya reglerna bör inte föranleda någon ändring i denna praxis. Det harifrågasatts om inte detsamma bör gälla beträffande måltider tillsammans med senildementapatienter inom äldreomsorgen. Enligt min mening bör skattefrihet gälla även idessa fall. Jaganser i motsats till kommittén att det inte behövs särskilda värderingsreglerför fritt vivre (en kombination av bostadsförmän och kostförmån). Devärderingsregler jag föreslär bör därför gälla även för värdering av kostförmäni fall av fritt vivre. Jag återkommer senare till frågan om värderingen avbostadsförmän som ingår i fritt vivre. Mitt förslag: De reglersom gäller för värdering av bostadsförmän vid taxeringen lämnas oförändrade.Preliminärbeskattningen förbättras genom att särskilda riktvärden bestäms förolika områden i riket som är väsentligen enhetliga i fräga om boendekostnader.Vid preliminärbeskattningen skall vidare det lägsta av nämnda genomsnittsvärdenreduceras om bostaden är belägen utom tätort med närmasteomgivning. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt med undantag för att Prop. 1987/88:52kommittén inte föreslagit någon reducering av värdet för landsbygd. Remissinstanserna:De flesta remissinstanser instämmer i förslaget om förbättradpreliminärbeskattning. Till dessa hör bl. a. , som anseratt ytterligare differentiering krävs mot bakgrund av att preliminärskattevärdenaäven bildar underlag för arbetsgivaravgifter. Några remissinstanser, däriblandRSV, anser att förslaget kan komma att motverka förenklingssträvandena vidbeskattningen. RSV anser att de fördelar som kan uppnås med kommitténs förslaginte är sä stora att de överväger nackdelarna från bl. a. kostnadssynpunkt. Skälenför mitt förslag: Naturaförmån i form av bostad är en av de tre förmåner påvilka preliminär A-skatt skall beräknas. Till skillnad mot vadsom gäller i fråga om den tidigare behandlade kostförmånen används detpreliminära bostadsförmänsvärdet regelmässigt inte vid den efterföljandetaxeringen. Det finns flera förklaringar till detta förhällande. Värdet på enbostad påverkas av många olika faktorer såsom bostadens storlek, standard,ålder, o. d. Dessa omständigheter ger i sin tur en stor spridning avbostadsvärdena vilket i sig försvårar eller omöjhggör användningen av preliminärskattevärdetäven vid den slutliga taxeringen. Såvitt gäller bostäder rör man sig också medstörre värdebelopp än vad som är fallet vid kostförmänsbeskattningen. anfört är en för källbeskattning och taxering gemensam värderingsregelinte realistisk. Däremot bör möjligheterna att fä en bättre överensstämmelsemellan det preliminära skatteuttaget och det slutliga tas till vara. Isammanhanget bör också beaktas att de preliminära värdena även avses ligga tillgrund för beräkningen av arbetsgivaravgifter. Preliminärskattevärdetför bostadsförmån bestäms efter ett genomsnittligt värde förhela riket. Värdet bygger pä SCB:s årliga bostads- och hyresundersökningar ochutgör ett genomsnitt för fyra regioner, nämligen , ,kommuner med mer än 75000 invånare samt övriga kommuner. Jag anser att dettastatistiska grundmaterial bör tas till vara för att förbättrapreliminärbeskattningen. Det kan diskuteras om man bör förbättra underlaget ytteriigaregenom att utvidga prisinsamlingen till flera regioner. I det till lagrådetremitterade lagförslaget ull ändring i 8 § uppbördslagen bestämdes antaletregioner för vilket riktvärden skulle tas fram till fyra. Som motiv anfördesatt fyra värdeområden var en tillräcklig differentiering men att indelningenborde kunna ändras om det skulle finnas behov av det med hänsyntill befolkningsutvecklingen m. m. Lagrådet har kritiserat förslaget pä denna punkt.Lagrådet anser det olämpligt att i lagtexten låsa fast antalet områden tillfyra. Jag har erfarit att senast gjorda undersökningar beträffandebostadskostnader inom olika områden visar på att prisskillnaderna i vissa fallvarit sä små att det finns skäl att använda samma värden för dessa områden. Jagansluter mig till lagrådets uppfattning. Lagrådetanser också att den aktuella regeln för att bättre överensstäm ma med grundlagens krav bör byggas ut så att det framgår efter vilka principer uppdelningen av riket på olika områden bör ske. Lagrådet före slår att indelningen sker i områden som är väsentligen enhetliga i fråga om 63 Jagansluter mig till lagrådets uppfattning även i denna fräga. De genomsnittliga värdensom skall ligga till grund för preliminärbeskattningen skall också utgöraunderlag för arbetsgivaravgifterna. Det finns i synnerhet beträffandearbetsgivaravgifterna anledning till en försiktig värdering eftersom dessa iprincip är definitiva vid uppbördstillfället. Det finns därför ett behov av differentieringav värdena vilket gör sig gällande främst vad avser rena landsbygden. Enreducering av det lägsta genomsnittliga värdet bör ske för bostäder sombefinner sig utom tätort med närmaste omgivning. De aktuellaprisinsamlingarna bör utföras av SCB och ske före beskattningsåret.Vidare bör hänsyn tas till den förväntade prisutvecklingen underbeskattningsåret när skattetabellerna fastställs. I övrigt får det ankomma päregeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att utfärda erforderligaverkställighetsföreskrifter. Mitt förslag bör ocksågälla för värdering av bostadsförmän som tillhandahålles tillsammans medkostförmän (fritt vivre). Värdet av sådan bostadsförmän kan härigenom liksomför bostadsförmän i övrigt bli ett annat vid preliminärbeskattningen än vidtaxeringen. 2.4.4Förmån av fri och delvis fri semesterbostad Mittförslag: Förmånsvärdet av fri semesterbostad som är av normal beskaffenhet ochbelägen i skall bestämmas till ett schablonbelopp om . för denförsta veckan eller del av denna. Schablonvärdering får tillämpas endast omförmånen riktar sig till hela personalen. Omarbetsgivaren hyr en semesterbostad skall schablonregeln gälla under förutsättningatt semesterbostaden hyrs årsvis. Värdet skall fåjämkas uppåt eller nedåt, om det finns synnerliga skäl. Kommitténsförslag: En schablonregel skall gälla i de fall en semesterbostad ägs av enpersonalstiftelse eller utgör tillgång i arbetsgivarens verksamhet och samtligaanställda i fräga om dispositionen har i huvudsak samma ställning som om denägts av en personalstiftelse. Förmånsvärdet bestäms till 1/40 av basbeloppet.Schablonen omfattar inte företagsledare i fåmansföretag eller bostäder som ärbelägna i utlandet. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna är positiva till att ett schablonbelopp införs förvärderingen. Några remissinstanser framhåller alternativet med skattefrihet.Andra remissinstanser anser att den nuvarande ortsprismetoden bör bibehållas.Ett flertal remissinstanser är kritiska mot kommitténs förslag att anställdasom utnyttjar av arbetsgivaren förhyrda semesterbostäder undantas frånschablonregeln. Nägra remissinstanser anser att även semesterbostäder iutlandet bör omfattas av schablonregeln och att den bör gälla även förföretagsledare i fåmansföretag. Skälenför mitt förslag: Bostadsförmän värderas med utgångspunkti det hyrespris som gäller på orten. Om någon jämförelse inte Prop. 1987/88: 52kan göras, får annan lämplig grund tillämpas. För fri eller subventionerad semesterbostadhar vidare skattecheferna i de olika länen utfärdat riktlinjer för värderingeni olika områden. Den kritik som har riktats mot det nuvarande systemet avserfrämst den osäkerhet som ofta råder om det rätta ortspriset. Detta kan ocksånormalt bara fastställas först i efterhand vid taxeringen. Tvister omförmånsvärdet är inte heller ovanliga. Vidaregörs från bl. a. företagshåll gällande att de nuvarande reglerna är olämpligaoch att de motverkar rätten till avdrag för avsättningar Ullpersonalstiftelser. Också RSV har påtalat bristen pä enhetliga värderingsnormer. Motbakgrund av att den kritik som riktats mot det nuvarande systemet i vissa delarär välgrundad, bör möjligheterna att nu förenkla reglerna tas till vara. Kommitténhar härvid övervägt olika modeller för värderingen. Som jag anfört tidigareföreligger särskilda värderingsproblem när det gäller bostadsförmåner iallmänhet. Mot den bakgrunden har jag avstått från att föreslå en för källbeskattningoch taxering gemensam värderingsregel för bostadsförmåner. I fräga omanställdas förmän av semesterbostad bör emellertid möjligheterna att förenklareglerna genom en schablonregel tas till vara. Detalternativ som kommittén stannat för är i princip sådant att det bör kunnaanvändas vid värderingen. Med den allmänna utgångspunkten att åstadkomma enrättvis och hkformi» beskattning framstår emellertid den av kommitténföreslagna schablonen om 1/40 av basbeloppet som alltför låg. Ett schablonvärdebör å andra sidan inte heller - främst av personalsociala skäl - bestämmasalltför högt. Vid en sammanvägning av de förhållanden som kan inverka på fråganbör en rimlig nivå på schablonen kunna bestämmas till I . Mot bakgrund avdet subventionsvärde som ligger i beloppet bör schablonen få tillämpas för enanställd endast högst varje beskattningsår. Av förenklingsskälvärderas förmånen alltid . oavsett om förmånen utnyttjats endastnågon eller . Kommitténhar föreslagit att schablonregeln endast skall få tillämpas om ensemesterbostad ägs av en personalstiftelse eller om den utgör tillgång i arbetsgivarensverksamhet. Vidare anser kommittén att schablonen inte bör gällasemesterbostäder i utlandet eller för företagsledare i fåmansföretag. Detfinns enligt kommittén inte lika starka skäl att tillämpa en gynnsamvärderingsprincip när arbetsgivaren hyr en semesterbostad som i de förenämndasituationerna. Arbetsgivarens disposition är då av mer tillfällig natur ochkapital har inte heller ställts till de anställdas disposition. Vad gällerföretagsledare i fåmansföretag har kommittén ansett att det finns en uppenbarrisk att de anställda i ett sådant företag endast skulle ha ett formelltinflytande på förekommande uthyrningar. Frän remissinstanserna harkritik riktats mot kommitténs förslag i dessa hänseenden. a. har det gjorts gällande att skilda värderingsprinciper för i grunden likartade förmåner skulle få ett slumpmässigt utfall och uppfattas som orättvisa hos de anställda. Det har också sagts att många mindre 65 5 1987/88. företagsaknar förutsättningar att lägga ned kapital i kostnadskrävande anläggningar. a. mot bakgrund av att förhyrning av semesterbostäder utgör en mertillfällig disposition än investeringar i egna anläggningar hävdas att engenerös schablonregel inte bör gälla i hyresfallen. En Ullämpning av schablonregelni hyresfallen kan ocksä medföra en del avgränsningspro-blem. En begränsningtill enbart ägda anläggningar framstår dock som orättvis och slumpartad. Jag ärdärför inte beredd att ansluta mig till kommitténs förslag utan anser attschablonregeln även bör gälla för hyrda semesterbostäder. För att undvikaoönskade effekter bör dock schablonregeln i hyresfallen få tillämpas endastvid förhyrning pä årsbasis. Det förekommer att arbetsgivare eller personalstiftelsehar andelar i stugbyar eller liknande med rätt att disponera en bostad underett visst antal veckor . I sådana fall är schablonregeln inte tillämplig.För att den skall tillämpas krävs att bostaden disponeras . Detbör vara en förutsättning för schablonregelns fillämpning att förmånen riktarsig till hela personalen så att samtliga anställda skall ha tillgång till förmånenoch att fördelningen bestäms efter objektiva grunder, t. ex. genom turordningeller lottning. Detta kan ju ske genom att överenskommelse härom träffasmellan företrädare för arbetsgivaren och arbetstagarna. Under dessaförutsättningar fär det anses föreligga en tillräcklig garanti för att samtligaanställda även i ett fåmansföretag fär tillgång till semesterbostäder.Schablonregeln bör gälla också för företagsledare i fåmansföretag. För attmotverka eventuellt missbruk är det emellertid nödvändigt att begränsaanvändningsområdet. Den föreslagna begränsningen till högst perbeskattningsår är enligt min mening tillräcklig för att förhindra missbruk. Förslagetom värdering enligt schablon innebär i princip en avvikelse frän ortsprismetoden.Att utsträcka schablonregeln till att omfatta även semesterbostäder i utlandetbör inte komma i fräga. Tillämpningav schablonregeln bör begränsas till semesterbostäder av normal standard.Undantag bör därför ske för bostäder av t. ex. exklusiv beskaffenhet. Jagföreslår därför att en regel införs med innebörd att schablonmässigt beräknatförmäns värde fär jämkas om det finns synnerliga skäl. Det bör nämnas att detschablonmässigt beräknade värdet inte omfattar någon kost. Ingår också fri kostutgör denna en särskild, skattepliktig förmån. Somjag tidigare nämnt är jag inte beredd att föreslå ett skattesubventioneratsemesterkupongsystem. 2.5Förmånsvärdering vid beräkning av arbetsgivaravgifter och preliminärskatt m. m. Mitt förslag:Arbetsgivaravgifter skall beräknas pä värdet av skattepliktiga naturaförmåner.Arbetsgivaren åläggs att ange nämnda värde pä kontrolluppgift och att innehållapreliminärskatt pä detta värde. Uppbörden avarbetsgivaravgifter och preliminärskatt är samordnad. Arbetsgivarnaskall värdera de förmåner som utgått närmast föregående månad.Arbetsgivarens redovisning av arbetsgivaravgifter i uppbördsdeklaration eller årsuppgiftskall stå fast om denne saknat skälig anledning anta att hans värdering av förmånernavarit för låg. Lokal skattemyndighet fär- även om grund för rättelse föreligger - underlåta att besluta om ett höjtavgiftsuttag om höjningen skulle avse ett mindre belopp. Kommitténs förslag:Överensstämmer med mitt beträffande preliminär-skatteuppbörd,kontrolluppgiftsskyldighet och att värdet av förmånen skall ligga till grundför arbetsgivaravgifter. Remissinstanserna: Deflesta remissinstanser har inte nägra principiella invändningar mot att värdetav skattepliktiga naturaförmåner tas med vid beräkning av underlaget förarbetsgivaravgifter eller att samma värden används vid beräkningen avpreliminär skatt och avgifter. Från näringslivshåll motsätter man sigemellertid bestämt pä grund av svårigheterna att värdera förmåner att en sådangenerell skyldighet införs beträffande preliminär skatt,kontrolluppgiftsskyldighet och arbetsgivaravgifter. Man anser att denskyldigheten bör begränsas till de förmåner för vilka tabellvärden ellerliknande finns. Skälen för mitt förslag:Uppbörden av arbetsgivaravgifter och preliminär skatt är samordnad sedan någraår tillbaka. Systemet, som såvitt gäller arbetsgivaravgifterna omfattarnaturaförmånerna kost, bostad och bil, fungerar i stort sett bra.