prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag vill här även nämna att den norska regeringen harinbjudit ECE-län derna till en regional uppföljningskonferens är 1990, Den norska regering- 244 en har hemställt om ettnära nordiskt samarbete i förberedelserna för Prop. Jag harbesvarat denna hemställan positivt för svenskt Denordiska länderna har ocksä erbjudit sig att stödja regionala konferenser iu-länder, där dessa får tillfälle att diskutera Brundtlandkommissionensrapport och dess konsekvenser. Jagvill slutligen nämna att planerar ett internationelltseminarium om miljö och säkerhet . Syftet med seminariet är att medutgångspunkt i empiriska studier om samband mellan miljöförstöring samt nationelloch internationell politisk stabilitet belysa säkerhetspolitiska aspekter pä destora miljöproblemen. Detta problem berörs av , Jagbedömer det som väsentUgt att denna fräga blir närmare analyserad. Först ominsikten ökar bland världens regeringar, att den pågående miljöförstöringenutgör allvariiga risker för det internationella samfundets stabilitet, ja,kanske överlevnad, torde beredskap vara för handen att vidta konkreta ochlångtgående åtgärder i internationell samverkan. Miljösamarbeteti utvecklas snabbt. InomEG har samarbetet pä miljöområdet successivt förstärkts sedan det inleddes ibörjan av , Den höjda ambitionsnivån har bl, a, kommit till uttryck iden s, k, europeiska enhetsakten, som trädde 1987, genom vilken bl,a, målsättningen att förbättra miljön uttryckligen läggs till i . Någotformellt miljösamarbete mellan EFTA-länderna har inte förekommit.Luxemburgdeklarationen om ett närmare samarbete mellan EG ochEFTA nämner dock uttryckligen miljöfrågor som ett lämpligt samarbetsområde. Ettmöte med samtliga EFTA:s och EG:s miljöministrar och den kommissionsledamotsom ansvarar för miljöfrågor inom EG ägde rum i Noordwijk iNederiänderna, Vid detta möte antogs en deklaration om ett närmare samarbete.Frågor om luftburna föroreningar, klimatförändringar, begränsning avmiljörisker vid stora industrianläggningar, föroreningar och åtgärdermot jordförstörning kommer att ges hög prioritet. Man beslutade ocksä attförbättra informationsutbytet mellan medlemsländerna. Beslut fattades omregelbundna möten, Pä inget annat område har EFTA-länderna och EG enats om ettså långtgående samarbete, EG-kommissionenhar t, ex, fått tämligen vittgående möjligheter att för tainitiativ till att vidga samarbetet med EFTA-länderna, Sompåpekas i propositionen 1987/88:66 om och den västeuropeiskaintegrationen välkomnar regeringen de överenskommelser om ett starkaresamarbete på miljöområdet som man enades om i Noordwijk, finns det praktiskamöjligheter att förstärka samarbetet genom de konsultationsförfaranden somutvecklats, har fått ökade möjligheter att framföra synpunkter päett tidigt stadium pä planerade åtgärder på miljöområdet och därigenom fä ökatgehör för dessa. Sverigekan ocksä dra nytta av ari)etet inom EG på flera områden, t, ex. Prop.1987/88:85 vad gäller minskande av risker för störte industriolyckor. I den s, k, vitboken , som inom EG syftar tillatt avskaffa ett stort antal hinder för fri rörlighet för varor, tjänster ochmänniskor fram , återfinns även flera åtgärder inom miljöområdet. För att förbereda värt land för ett utvidgatmiljösamarbete i , har en speciell EG-beredningsgrupp för miljöfrågorupprättats. Dess syfte är att dels förbereda uppföljningen av Noordwijkmötet,dels bevaka vitboksarbetet. Jag räknar med att Europafrågorna kommer att bliallt viktigare framöver. Jag anser det särskilt vikfigt att man inomdepartement och myndigheter aktivt följer arbetet i EG, Ett omfattande samarbete med de västeuropeiska ländernaäger dessutom rum inom ramen för organisationer med en vidare medlemskrets,såsom och , Detta samarbete är värdefullt och jag anser att det börintensifieras. Inom bediivs t. ex, ett omfattande arbete inomkemikalieområdet, som har givit värdefulla bidrag till den svenska kemikaliekontrollen. Miljösamarbetet inom ECE har särskild betydelse eftersom ECEär ett alleuropeiskt samarbetsorgan där även de östeuropeiska staterna deltar.Inom ramen för uppföljningsmötet med konferensen om säkerhet och samarbete iEuropa (ESK) har de nordiska länderna lagt fram förslag i syfte attintensifiera det europeiska miljösamarbetet. De nordiska länderna har sedan början av 1970-taletsamarbetat aktivt om miljöfrågor, dels bilateralt och dels genom ettformaliserat samarbete inom ramen för . De nordiskaländerna har ingått bindande avtal om miljösamarbete i form av det år 1974ändrade Helsingforsavta-let. De nordiska länderna har vidare ingått en bindandemiljöskyddskonvention som trädde 1976, Konventionen föreskriverbland annat att vid prövning av tillåtligheten av miljöfarlig verksamhet skallen störning som sådan verksamhet medför eller kan medföra i en annanfördragsslutande stat likställas med en störning i det egna landet. Prioriterade områden för samarbete harvarit luft- och havsföroreningar samt kemikalieområdet. En förutsättning föratt uppnå goda resultat är att det utförs ett kvalificerat nordisktutredningsarbete. De nordiska länderna avsätter var för sig betydande resurserför miljövård. Nordiskt samarbete syftar bland annat till att samordna dessaresurser genom arbetsfördelning och utbyte av erfarenheter på en lång radcentrala miljöområden. Ett nytt nordiskt samarbetsprogram på miljöområdet hållerför närva rande på att utarbetas. Det avses vara mera långsiktigt och principiellt än motsvarande tidigare program och baseras bland annat pä de principer som är presenterade i rapporten från , har vidare beslutat att ta fram en nordisk plan mot havsföroreningar. Denordiska länderna arbetar i ökad utsträckning tillsammans pä det Prop.1987/88:85 internationella miljöområdet. Genom formella och informella samrådoch ofta ett samlat agerande kan de nordiska länderna spela en pådrivande rolloch tillvarata gemensamma intressen. Jag fäster stor vikt vid detta arbetssättoch förutsätter att största möjliga nordiska samarbete även fortsättningsviseftersträvas. Detbilaterala samarbetet på miljöområdet är omfattande. MedSovjetunionen, , , ochUngern har etablerat bilateralt samarbete på miljövårdsområdet. Dettasker inom ramen för de avtal om industriellt och tekniskt-vetenskapligtsamarbete som har ingått med dessa länder. Regeringen har gett naturvårdsverketi uppdrag att ansvara för genomförandet av arbetet som till stor del sker inomramen för bilaterala arbetsgrupper. Vid arbetsgruppsmötena utbytes informationom utvecklingen i resp, land och program faställs för de närmaste årenssamarbete, t, ex i form av tekniskt-vetenskapligt personutbyte och seminarier.Från svensk sida ser vi även detta utbyte som ett led i att främja vårapositioner i olika multilaterala förhandlingar. Nyligenhar frågan om ett separat samarbetsavtal på miljöområdet på regeringsnivåmellan och väckts. Förhandlingar i detta syfte avser jagatt sätta i gäng . Detförekommer även möten på ministernivå, främst med Östersjöstaterna, Vid dessatillfällen visas ofta ett stort intresse av att fä ta del av det svenskamiljökunnandet både vad gäller teknik och organisation. Detbilaterala samarbetet med länderna i syftar ofta till att samordnalikasinnade länder till gemensamma ståndpunkter och strategier i viktigaremultilaterala förhandlingar. Därigenom åstadkoms ofta en störte påverkan än omländerna agerar helt pä egen hand. Ävenmed längre bort belägna länder ökar kontakterna. Det gäller såväl fierau-länder som högteknologiska länder som och , med vilka teknisktsamarbete äger rum pä rtiänga områden. Detsvenska uppträdandet pä det miljöpolitiska området har väckt uppmärksamhet imånga länder. Man vänder sig allt mer till för att studera hur vi harangripit våra miljöproblem. Utomlands efterfrågas svensk expertis i ökad utsträckningför deltagande i seminarier, symposier m, m. Avminst tvä skäl bör vi se positivt pä denna utveckling. För det första ger detoss goda möjligheter att visa omvärlden hur vi bearbetar våra miljöproblem.Eftersom vi på flera områden har hunnit långt i miljöarbetet, ger detta ossmöjlighet att inverka på miljöpolitiken i andra länder. Det kan ocksä leda förbättrad miljö i , För det andra innebär deten möjlighet till ökad svensk export av utrustning och kunnande inom miljöskyddsområdet, EnUgt min mening finns det en avsevärd potential, som ännu är outnyttjad. Mitt förslag: inrättas för att främja ny teknik för en miljöanpassadoch varaktigt hållbar ekonomisk utveckling. internafionella miljödiskussionen har frågan om utvecklingoch spridning av ny och mer miljövänlig och resurssnål teknik fått en ökaduppmärksamhet, 1Brundtlandkommissionens rapport framhålls att utvecklingen av ny teknik är enhuvudfaktor bakom ekonomisk utveckling. Själva begreppet varaktigt hållbarutveckling förutsätter enligt kommissionen miljöbetinga-de begränsningar avtillväxten, om inte de teknologiska förutsättningarna förändras i miljövänligoch resurssnål riktning, I ett längre perspektiv krävs att de industrialiseradesamhällenas teknologiska struktur och produktionssystem anpassas till miljöns,krav. Detta kommer enligt kommissionen att ta . råder i vidakretsar uppfattningen att justeringar av teknik och utrustning behöver vidtasförst när miljöproblem uppstår och miljökraven ökar. Miljöhänsynen kommer oftain för sent i den tekniska planeringen. Detta synsätt måste förändras. Jagdelar åsikt, att en sådan teknisk utveckling skallfrämjas som lägger grunden för en varaktigt hållbar utveckling. Minimering avde negativa miljöeffekterna mäste pä ett helt annat sätt än styra ochvägleda forskning och utveckling av ny teknik. En sådan utveckling skall inteses som ett hot utan utgör en utmaning och ett tillfälle till bl, a, ökadindustriell verksamhet. Detfinns anledning till viss optimism. har ny intressant teknikutvecklats - oftast som resultat av härdare miljökrav frän regeringar ochmyndigheter. Industrin, tillsammans med forskare och tekniker, bör sfimulerasatt främja utveckling av miljövänligare teknik. Enangelägen uppgift är att sprida kännedom om ny miljövänlig och resurssnälteknik. Det gäller säväl stora som mindre och medelstora företag. Det gällerockså företag både inom och utom landets gränser. Det är angeläget att visa attdet ofta finns ny och mer miljövänlig teknik som alternativ till dentraditionella tekniken. Det är ocksä viktigt att kunna visa att sådan teknik idet längre perspektivet är den mest ekonomiska. Motdenna bakgrund föreslär jag att ett internationellt främjautveckling och spridning av miljövänlig teknik inrättas. Institutetshuvudsakliga arbetsuppgifter bör vara att främja forskning och utveckling avteknik för en miljöiinpassad och varaktigt hållbar ekonomisk utveckling ochatt bidra fill att öka utbytet av kunskaper och erfarenheter mellan olikaländer om sådan teknik. Institutet bör ha en internationell verksamhetsbas ochvara ett centrum för kunskap om miljövänlig och resurssnål teknik. Det börockså utveckla former för en aktiv internationell förmedling av information omsådan teknik till potentiella nyttjare:. Styrelseoch ledning för institutet bör ha en internationell profil med god förankringi, internationella organisationer, det teknisk-vetenskapliga sam- Prop.1987/88:85 fundet och internationellt näringsliv. Institutetbör kunna bidra till att framstående forskare från skilda delar av världen kanengageras i ett utvecklingsarbete av stor strategisk betydelse. En viktiguppgift för institutets forskare blir att analysera och bedöma ny teknikutifrån kravet pä en varaktigt hållbar ekonomisk utveckling. Regeringenbeslutade (Dir 1987:58) om en särskild utredning meduppgift att föreslå inriktning och utformning av institutets verksamhet.Utredningen skall vara klar till , Jag avser därefter att återkommatill regeringen med förslag om de närmare riktlinjerna för institutet. Jagberäknar nu att 25 milj, kr. per är under fem är bör avdelas för detinternationella miljöteknikinstitutet. Jag återkommer till medelstilldelningenvid min behandling av anslagsfrågorna för /89, 10Miljöskyddets regelsystem och organisation Mina bedömningar ikorthet: «Miljöhänsynen skall ges en ökad tyngd vid tillämpningen av ML, Företagensegenkontroll bör skärpas. Nya miljökrav skall i ökad omfattning beaktas vid omprö\ning av villkor enligt ML, Det är angeläget att förstärka och decentralisera tillsynen. Företagens egen kontroll bör utvecklas. Myndigheterna bör dessutom ges ökade re surser för miljöskydd. De statliga myndigheterna behöver tillföras i storleksordningen 100 tjänster för handläggare, Föreskrifterom kontrollen skall kunna meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. En miljörapport skall lämnas till tillsynsmyndigheten för sådan verksamhet som har tillstånd, rollsom central tillsynsmyndighet förstärks. Länsstyrelserna svarar för d«:n löpande tillsynen för all till ståndspliktig verksamhet. Miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall vara tillsynsmyndighet för verksamheter som inte kräver fillstånd. Möjligheten för en kommun att överta tillsynen över tillståndspliktig verksamhet bibehålls, Instansordningen ändrasi överklagade miljöskyddsärenden. Bl, a, fär länsstyrelsernas beslut i tillständsärenden överklagas hos koncessionsnämnden i stället för hos regeringen, Reglerom straff för miljöbrotl skärps. Ökad vikt ges åt miljöhän synen, Insatserför att integrera miljöfrågorna i utbildningssystemet är väsentliga. Särskilda utbildningsinsatser behövs för myndigheter som har att tillämpa ML, bl, a, miljö- och hälsoskyddsnämnderna samt polis och åklagare, «Förändringarna bör genomföras den Ijuli 1989, Mittställningstagande: Nya miljöproblem och en höjd ambitionsnivå för att kommatill rätta med och förebygga problemen kommer att ställa ökade krav påmiljöskyddets organisation. Denna bör i högre utsträckning än tidigare inriktaspå att tillsammans med sektorsintressen förebygga miljöproblem. Eneffektiv och ändamålsenlig tillsyn är en förutsättning för ett framgångsriktmiljöskyddsarbete. Tillsynen bör förstärkas betydligt genom att företagensegenkontroll utvecklas och ges fastare former. Myndigheternas resursutnyttjandebör effektiviseras genom att bl,a, ansvaret decentraliseras. Myndigheterna bördessutom ges betydligt ökade resurser på miljöskyddsområdet. Vissa förändringar isanktionssystemet behövs. Organisationsutredningensförslag: Det har varit en grundläggande förutsättning i utredningens arbeteatt företagens ansvar på miljöområdet måste markeras tydligare än . Ävenom man ökar kraven pä företagen, står det klart att de resurser som samhäUetställer till förfogande för miljövärds-arbetet är alldeles för knappa. Vissaeffektivitetsvinster kan uppnås inom ramen för nuvarande resurser som en följdav utredningens förslag, men detta är inte tillräckligt. Ytterligare resursermåste tillföras miljövärdsor-ganisationen. som utredningenframhåller att det är nödvändigt med ökade insatser för miljövärden inomlandet, framhålls att det är viktigt med ett stärkt engagemang för miljövård pådet internationella planet. En framgångsrikmiljöpolitik kräver framförhållning och långsiktighet. Miljöfrågorna måsteregelmässigt bli föremål för hänsyn inom alla samhällssektorer och beaktas päett så tidigt stadium som möjligt. Det kräver ett medvetande och ett ansvar hosalla i samhället - enskilda, företag, organisationer, myndigheter ochpolitiker. Utredningen lägger fram flera förslag som har denna inriktning. Det nuvarande systemet medprövning och tillsyn enligt ML har utsatts för kritik.Tillsynen anses allmänt vara den del där de största bristerna finns.Resurssituationen är enligt utredningen sådan att det råder storaskillnader mellan uttalade ambitionsnivåer och tillgängliga resurser. Utredningenanser att nuvarande förfarande med individuell tillståndsprövning i stortfungerar bra. Oklara eller svårkontrollerade villkor utgör dock en svag länkvid genomförandet. Inom tillsynen äravsaknaden av en samlad överblick en av de stora bristerna, vilket medför attunderlag för prioritering saknas. Brister i de program som reglerar företagenskontroll har också kunnat konstateras. Ansvarsfördelningen mellanmyndigheternas tillsyn och företagens egenkontroll är oklar i flera avseenden. Utredningen anser attföretagens primära ansvar för miljöskyddsarbetet bör förstärkas och föreslårett antal åtgärder för att ge företagens egenkontroll fastare former.Utredningen anser också att det finns anledning att pröva ett system med s, k,miljörevisorer i företagen. Myndigheternas tillsyn bör i större utsträckning kunnainriktas mot en Prop. 1987/88:85 övervakning av egenkontrollen, dvs.systemtillsyn. Myndigheternas arbete med prövning och tillsyn bör ocksädecentraliseras genom att det ökade kommunala engagemanget i miljöskyddsarbetetutvecklas till att omfatta hela landet. Utredningen betonar att enförutsättning för att ett decentraliserat beslutssystem skall fungera effektivtär att ansvarsfördelningen är klar. För att nå en sä entydig ochresurseffektiv ansvarsfördelning som möjligt föresläs att myndighetsansvaretför prövning och tillsyn hålls samman, "' En samordning och effektivisering avsamhällets insatser för att skydda miljön ställer krav på effektiva rättsligastyrmedel. Utredningen framhåller att det straffrättsliga sanktionssystemet påhela miljöområdet brister i konsekvens och överblickbarhet. Utredningenförordar att en genomgripande översyn av hela miljöstraflVätten inleds säsnart som möjligt, 1 avvaktan på en sådan översyn föreslår utredningen ettantal åtgärder för att åstadkomma effektivare sanktioner. Utredningen betonar att kunskapsförsörjningen inommiljövårdsområdet är av strategisk betydelse och att det är angeläget attytterligare höja effektiviteten inom detta område. Ett sätt att åstadkommadetta är att bättre utnyttja miljövårdsorganisationens samlade kompetens närdet gäller att utarbeta policy, handlingsprogram och allmänna råd etc.Utredningen anser att naturvärdsverkets egna utredningsresurser börkoncentreras till kvalificerad projektledning för att styra, samordna och följaupp verksamheten. Utredningen anser vidare att det är väsentligt attytteriigare utveckla samverkan mellan den tillämpningsinriktademiljövårdsforskningen å ena sidan samt universitet och högskolor å den andra. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer iutredningens redovisning om nuvarande organisation och dess brister. Kraftfullaåtgärder måste enligt många remissinstanser vidtas inom landet och internationelltför att komma till rätta med de övergripande miljöproblemen. Ett ökatmiljömedvetande och ett brett engagemang från alla samhällssektorer är enförutsättning för att sådana åtgärder skall vara framgångsrika. Flera centralamyndigheter understryker ati miljöfrågorna bör ingå som en del isektorsansvaret. Flera remissinstanser framhåller behovet av en samladöverblick över miljösituationen för att kunna prioritera åtgärder. Flertalet remissinstanser instämmer i attförutsättningarna för miljöskyddarbetet mäste förbättras genom eneffektivisering och framhåller att en avsevärd resursförstärkning måste tillför att överbrygga gapet mellan mål och resurser. De hittillsvarande erfarenheterna talar för att systemetmed individuell prövning enligt ML bör bibehållas, Egenkontrollen bör ävenfortsättningsvis utgöra basen i tillsyns- och kontrollsystemet och bör ocksäges fastare former. Skälen för mitt ställningstagande: Den organisatoriskauppbyggnaden av miljöskyddet bör ses mot bakgrund av miljösitu ationen säsom den utvecklades och uppfattades under 1950- och 1960-ta- 252 Av särskild vikt vartillkomsten av ML och lagen om hälso- Prop. 1987/88:85 ochmiljöfarliga varor är 1973, Båda dessa lagar har varit viktiga förmiljöskyddsarbetet. Samtidigtmed uppbyggnaden av lagarna lades grunden till den nuvarandemyndighetsorganisationen. Av central betydelse var därvid inrättandet avstatens naturvärdsverk är 1967, På den regionala nivån inrättades naturvärdsenhetervid länsstyrelserna. Successivt har såväl somnaturvårdsenheterna tillförts ökade arbetsuppgifter. På den kommunala nivånlades miljövårdande uppgifter på de dåvarande hälsovårdsnämnderna ochbyggnadsnämnderna. Utövertillkomsten av de olika lagarna och organisationen har andra insatser betyttmycket för utvecklingen inom miljöskyddet. Jag tänker dä på bidragssystem förinvesteringar samt forskning, utveckling och demonstration för att möjliggöramindre miljöskadlig teknik. Dessa instrument har betytt mycket för att kraftigtminska miljöproblemen pä vissa områden. Bl, a, har den kommunalaavloppsreningen förbättrats avsevärt. Inom flertalet industribranscher harockså betydande utsläppsminskningar kunnat uppnäs. Miljövårdsarbetethar breddats alltmer. Problemens vidd och komplexitet har successivt lagts idagen genom bl, a, forskning och undersökningsverksamhet. Därmed har ocksä nyaarbetsuppgifter tillkommit och insikten växt om att det inom mänga områdenkrävs grundläggande förändringar för att lösa miljöproblemen. Miljöproblemensinternationella prägel har också blivit tydligare . Föregen del anser jag att miljöproblemen måste ses i ett helhetsperspektiv. Varjesamhällssektor bör ansvara för att nya miljöproblem undviks och att existerandeproblem i möjligaste män löses. Miljövårdsmyndigheterna pä alla nivåer har uppgift att vara pådrivande och att förse övriga statliga myndigheter,kommuner, organisationer och företag med aktuell och relevant kunskap ochinformation. Allteftersom ny kunskap kommer fram ställs krav på ytterligare kraftfullamiljöskyddsåtgärder. Miljöhänsynen måste därför ges en ökad tyngd i allaverksamheter och vid tillämpningen av miljöskyddslagstiftningen och annanangränsande lagstiftning. Tekniskaåtgärder vid den enskilda föroreningskällan kommer även fortsättningsvis attvara ett viktigt medel för att komma till rätta med hälso-och miljöproblem ochminska utsläpp av föroreningar. Jag vill särskilt nämna utsläpp avluftföroreningar frän energianläggningar och processindustrier samt utsläppentill av klorerade organiska substanser. Den individuella prövningenenligt ML ger här goda förutsättningar att driva krav pä effektiva åtgärdersamtidigt som miljömässiga, tekniska och ekonomiska avvägningar kan göras i detenskilda fallet. Motbakgrund av de erfarenheter som vunnits bedömer jag att det flnns skäl att överväga vissa frågor kring prövningsförfarandet. Jag vill särskilt framhålla att utformning av villkoren i ett tillståndsbeslut har en avgörande betydelse för att tillsynen och kontrollen skall bli effektiv. Jag återkommer därför strax med förslag som bl, a, syftar till att förbättra förutsättningarna för omprövning av villkor, 253 Jag vill betonaatt det är av stor vikt att olika myndigheter Prop, 1987/88:85 tillämparregelsystemet för t, ex, översyn och omprövning av villkor på ett målmedvetetoch konsekvent sätt. Detär emellertid inom tillsynen som de största bristerna finns. Det ärutomordentligt väsentligt för ett framgångsrikt miljöskyddsarbete att tillsynenoch kontrollen av ML:s efterievnad är effektiv och ändamålsenlig. Tillsynenmåste planeras och prioriteras med hänsyn härtill. Jag anser det därförnödvändigt att avsevärt förstärka tillsynen och kontrollen. Jagvill betona företagens primära ansvar för att miljöfarliga verksamheterbedrivs inom . Det förutsätter att företaget byggerupp en egenkontroll av sådan omfattning att verksamheten med säkerhet kanbedrivas enligt de villkor som har fastställts. Som jag har framhållitfinns det brister i olika avseenden i nuvarande kontrollsystem. Jag anseremellertid att ett utvecklat system med väl avvägd och tillföriitligegenkontroll avsevärt bör kunna förbättra myndigheternas möjlighet att bedrivaen effektiv tillsyn över företagens miljöfarliga verksamhet och dess effekterpå hälsa och miljö. Jag redovisar därför i det följande ett antal förslag somsyftar till att förstärka egenkontrollen och öka tillföriitUgheten i företagensrapportering. Ettsystem med en utvecklad egenkontroll bör underlätta myndigheternas arbete.Myndigheternas primära uppgift blir att utforma villkoren för verksamheten ochföretagens egenkontroll.