prop · GB03149 · 1987-12-31 00:00:00 — Gränsen för när ett finansieringsföretag ställs undertillsyn föreslås beträffande företagskrediter oförändrat bli . Del kan därför göras gällande atl ett finansbolag när del passerar nämnda gräns och upp lill ca blir i va rierande grad överkapitaliserat. Bankinspektionen anser för sin del all enöver- ,, kapilaliseringav mycket små finansbolag inte är någon olägenhet. Kravet torde Prop.1987/88: 149 medföra en planering från början av en större verksamhet än runt10 Mkr- Bilaga 3 gränsen vilkel framtvingar överväganden om störreadministrativa resurser och- stabilitet. Enligl uppgift avser kreditmarknadskommittén alt föreslåen frigräns för före-tagskrediigivning på . Bankinspektionen har i ochför sig inle någon erinran mol att det förslaget genomförs . Därmedskulle en bättre relation uppnås mellan aktiekapitalet och storleken på denkreditportfölj som kräver tillstånd som finansbolag. Å andra sidan bör beaktasatl de minsta finansbolagen i sin kreditgivning sannolikt vänder sig till demindre företagen som intar en ställning som från skyddssynpunkt liknarkonsumentens. 2 Behovet av auktorisation /KO har omfattande lillsynsuppgifter inomkonsumenikredil-områdei enligl konsumenikrediilaget (1977:981),marknadsföringslagen (1975:1418) och lagen (1971:112) om avtalsvillkor ikonsumentförhållanden (avtalsvillkorslagen). Verket mottar ett stortantal ärenden och förfrågningar som direkt eller indirekt rörfinansieringsföretags verksamhet. Härvid har framkommit alt brister imarknadsföringen, höga avgifter och oskäliga avtalsvillkor inte är ovanliga,speciellt på den oreglerade kredilmarknaden. /KO:s åtgärder syftar lill atl förbättrakonsumenternas ställning på kredilmarknaden. Verket har haft skäl atl riktakritik mot finansbolag och andra finansieringsföretag avseende de sätt pävilka krediterna marknadsförts och lill viss del avseende avtalsvillkoren. KOhar utfärdat ell flertal s.k. förbuds- ochinformationsförelägganden inom området samt i några fall fört talan iMarknadsdomstolen. beslut om inriktningen av konsumentpolitikenhar lett till en förstärkning inom verket av arbetet med hushållsbudget- ochskuldsaneringsfrågor. Arbetet bedrivs i nära samarbete med kommunernaskonsumentvägledare och socialarbetare, kriminalvårdsinstitutioner m. fl.samhällsinstitutioner men även med banker och finansbolag. hari det arbetet tydligt kunna iaktta sambandet mellan lättillgängliga krediteroch för stor skuldsättning hos enskilda hushåll. Den enskilde har ofta svårtatl förslå vad en kredit i verkligheten kostar och får ofta bära alltför storakreditkosinader. Såsom det påpekas i promemorian, har finansinstituten eltfaktiskt överlag gentemot den enskilde konsumenten, som normalt är oinsalt ifinansiella frågor. Trots de många negativa erfarenheterna kan verketkonstalera att det naturligtvis är nödvändigt atl konsumenterna harlånemöjligheter och kan göra kreditinköp. För alt konsumenterna skall kunnabedöma sina ekonomiska åtaganden och planera sin ekonomi måste dock kreditgivningenske på en seriös marknad där osäkerhetsfaktorerna minimeras, marknadsföringenär balanserad, avtalsvillkoren är överblickbara och skäliga samt därkreditgivarna är ansvarskännande. stöder uppfattningen alt del föreliggerell behov för sam hället atl starkare kunna påverka finansieringsbolagsverksamheten och alt finansieringsverksamhet riktad mol konsument som regel endast ska få be drivas av auktoriserade förelag. Bilaga 3 1 promemorian föreslås atl elt auklorisalionsförfarande införs förfinansbolagen och atl vissa andra ändringar görs i finansbolagslagen,allt i syfte att skapa en ökad trygghet för att bolagens verksamhet drivs påetl i olika avseenden från sundhetssynpunki godtagbart sätt.Kreditmarknadskommitténs översyn av finansbolagslagen kan förutsättas avsefrägor av det slag som tagits upp i promemorian. Även om kommilléns förslagkommer alt lämnas senare under denna vär kommer det att av naturiiga skäl attförflyta åtskillig tid, innan en lagstiftning på grundval av kommitténs samladeförslag om den svenska kreditmarknaden blir genomförd. Mot denna bakgrund ochdå de nu föreslagna lagstiftningsåtgärderna framstår som angelägna harförsäkringsinspeklionen i huvudsak ingen erinran mot all finansbolagslagen nuändras i överensstämmelse med vad som föreslagits i promemorian. 4 , NO 2.3 Nuvaranderegistreringsförfarande Som bakgrund till förslaget om auktorisation avfinansbolag lämnas en översikt över olika former av tillståndsgivning. Härnämns kortfattat atl del inle är ovanligt med krav på auktorisation. Någraexempel ges på både offentligt reglerad obligatorisk auktorisation och på avbranschorgan anordnade frivilliga auktorisalionssyslem. Gemensamt för dessafall sägs vara atl auklorisationen ger en konsumentupplysning och även en formav konsumentskydd. Några försök att förutsättningslöst analysera för- ochnackdelar med auktorisalionssyslem görs inle och konkurrenseffekterna av sädanasystem berörs knappast alls. NO finner därför inledningsvis anledning att erinra om vadsom anfördes om bl. a. auktorisation och olika former av tillståndstvång iförarbetena till konkurrenslagen. Departementschefen underströk (prop. 1981/82:165 medförslag lill konkurrenslag s. 231) att en av de bärande tankarna beträffandeen ekonomi med marknadshushållning är att det finns näringsfrihet ochetableringsfrihet. Här gäller det alltså att det finns fritt marknadstillträdeför såväl nya företag som för varor och tjänster från andra marknader. Att nyaföretag kan etableras framhöll departementschefen, driver ju utvecklingenframåt och utövar etl tryck på de befintliga företagen att inte stelna tillutan att vara effektiva och hälla rimliga priser. Departementschefen anförde vidare: "Min bedömning är därför att man måste iaktta stor restriktivitetmed etableringskontroll, privat såväl som offentlig auktorisation samt olikaformer av tillståndstväng, där villkor ställs upp för att etablering skall fäske i viss verksamhet. Beslut och regler, som framstår som motiverade sett motbakgmnd av sill syfte, kan allvarligt inverka på konkurrensfömtsättningarna, t.ex. mellan olika företag i en bransch, eller på fömtsättningama för atl detöver huvud skall förekomma konkurrens inom en viss samhällssektor eller på enviss marknad. I de fall etableringsfriheten begränsas genom lagstiftningär det i regel fråga om enskilda branscher, där speciella skäl såsom hälso- och säkerhetsrisker, behovav 55 inlegrilelsskyddeller skydd för stora ekonomiska värden anses föreligga. Även i Prop.1987/88: 149 dessa fall bör emellertid återhållsamhet iakttas med all ställaandra villkor, än Bilaga 3 sådana som hänför sig lill kompetensen hos demsom utövar verksamhelen. Villkoren bör alltså i princip inle innefatta enbedömning av behovet av antalet förelag i en bransch eller på en ort." Viktiga principiella ställningstaganden görs också i prop.1985/86:126 med förslag lill lag om näringsförbud m. m. 24ff).Näringsfriheten betecknas där som en av grundstenarna i del ekonomiskasystemet. Vidare pekas på atl inskränkningar i näringsfriheten mol dennabakgrund har varil mycket sparsamma och haft speciella bevekdsegrunder.Föredragande slalsrådel uttalar atl man bör värna om den vidsträcktanäringsfriheten och att del generellt sett bör krävas starka skäl för atl gäraytterligare inskränkningar i denna. I sammanhanget kan också hänvisas lill konsumentverkelsrapport (KOV 1978:801) bl. a.för en utvärdering av olika auktorisaiionssystems för- och nackdelar. Ipromemorian redovisas som exempel från finansmarknader där tillståndsprövningförekommer etableringsreglerna för banker, försäkringsbolag ochfondkommissionsbolag. Gemensamt för dessa områden kan sägas vara atl ellväsentligt motiv för elableringskonirollen är konsumentskyddet. Del rör såledesför konsumenten stora ekonomiska värden i den meningen att den som sätter inpengar i banken, tecknar försäkring mol viss premie eller anlitar enfondkommissionär för all förvärva, sälja eller förvara värdepapper skall varasäker på alt den som erhållit ell sådant ekonomiskt förtroende skall kunna ståför sina förpliktelser. I fråga om finansbolagen har tidigare inle ansettsföreligga något behov av en mer omfattande tillståndsprövning. gällerdärför bara krav på registrering grundad på viss formell prövning. Detta ärenligt NO:s mening också naturligt eftersom del inte för konsumenternaföreligger så betydande skyddsvärda intressen på en marknad där företagenhuvudsakligen lämnar krediter och på andra sätt medverkar till finansiering.Analogin med banker, försäkringsbolag och fondkommissionärer är således iväsentliga avseenden felaktig. 2.5 Överväganden och förslag I promemorian föreslås att registreringssystemet skallersättas med ell auktorisalionssyslem. Tendensen har gått mol en avreglering påolika områden av kreditmarknaden och ytterligare steg i form av en uppmjukningav etableringsbe-stämmdserna kommer förhoppningsvis alt kunna las pä grundvalav kreditmarknadskommitténs betänkande. Ett resultat bör då bli atl den rakabehovsprövningen av banker ersätts av mera konkurrensfrämjandeetableringsregler, även om någon form av tillståndsprövning troligenfortfarande kommer att vara nödvändig. Finansbolagen har verksamt bidragit lill att det ifråga omkreditgivning råder en stark konkurrens mellan olika typer av företag. Inte minst har finansbolagen medverkat till att främja utvecklandet av nya produkter. När det däremot gäller inlåning från allmänheten, där bankerna har ett genom lagstiftningen givet för steg, är inle konkurrensen lika pålaghg, vilket senast visats genom sänkningarav inlåningsräntorna ulan motsvarande justeringar av utlåningsränlorna. bleringsmöjligheierna försvåras och vissa av deexisterande finansbolagen tvingas Prop. 1987/88: 149 lämna marknaden finnsrisk för all nytänkande och kreativitet försvagas och Bilaga 3 således atleffekfiviieten inom branschen hämmas. Förslaget kommer alt innebära atl de stora och etablerade finansbolagen, bland vilka de bankägda dominerar, fårelt verksamt skydd mol konkurrens från mindre och nyetablerade företag. Några allvarligare missförhållanden hos de med stöd inuvarande lagstiftning . registrerade finansbolagen har enligt NO:s uppfattningknappast påvisats. Här kan hänvisas lill den i promemorian (s. 38) nämndaskrivelsen från. bankinspektionen samt den information sombankinspektionen senare lämnat lill departementet. Problemen är generellt settdärför inte så stora atl de motiverar införande av ell auktorisalionssyslem. Deganska fåtaliga problem som redovisas är mera av den karaktären alt de skullekunna förhindras eller avhjälpas genom en väl fungerande tillsyn. En springandepunkt synes här vara all bankinspektionen på grund av otillräckliga resurserhar haft svårigheter all upprätthålla en effektiv tillsyn. Att antaletfinansbolag blivit större än vad som beräknades vid nuvarande lagstiftningstillkomsl kan knappast tillåts tas till intäkt för atl genometableringskontroll begränsa antalet. Däremot är det ell uppenbart skäl atl getillsynsmyndigheten ökade resurser vilket med nuvarande avgiftsfinansiering kanske utan atl del belastar statsbudgeten. Möjligen kan också bankinspektionensbefogenheter när del gäller alt få finansbolagen alt vidta rättelse då missförhållandenhar konstaterats behöva skärpas ytterligare. NO finner mol bakgrund av det anförda, bl. a. nackdelarnafrån konkurrenssynpunkt, atl övervägande skäl talar för atl förslaget i dennadel inte bör genomföras. I promemorian avvisas en rak behovsprövning av finansbolagoch del sägs alt någon kvantitativ begränsning inle bör ligga i den föreslagnatillståndsprövningen. Emellertid föreslås ett materiellt prövningskriteriumsom i princip överensstämmer med det som gäller vid prövning av fondkommissionslillstånd.Bankinspektionen skall således bevilja tillstånd om verksamhelen inle kan antasbli till skada för väsentliga allmänna intressen. återges (s. 23) ellregeringsbeslut rörande tolkningen av elableringsbeslämmelserna för fondkommissionsrörelse.Motsvarande rekvisit som i promemorian föreslås för finansbolag innefattarenligt regeringen förutom en lämplighetsbedömning från allmänna utgångspunkterockså ell visst hänsynstagande till om behov av rörelse föreligger. NO vill försin del bestämt avvisa etl prövningskriterium för finansbolag som innefattarinslag av behovsprövning. Om någon skärpning av nuvarande regler skall genomförasanser NO all prövningen enbart bör vara av kvalitativ natur, innefattande enlämplighels-prövning av ledande personer hos finansbolagen. Enlämplighetsprövning som inle grundar sig på formell utbildning torde dock kunnabli vansklig och ge utrymme för ell betydande mått av godtycke. 2.5.3 A ktiekapilalets storlek Förslaget all införa krav på ell minsta aktiekapital på 10miljoner kronor kommer enligt vad som uppges att innebära all ungefär 75 procentav de nuvarande 57 finansbolagenmåste höja sitt aktiekapital för atl fä tillstånd atl driva finansie- Prop.1987/88: 149 ringsverksamhet. Motiveringen är alt endast företag med ellrelativt stort akiieka- Bilaga 3 pital kan anses ha förutsättningar alldriva finansieringsverksamhel på ell självständigt och förtroendeingivandesätt. Etl syfte synes också vara att minska antalet finansbolag. Vid sidan av de auktoriserade finansbolagen kommer deläven fortsättningsvis all accepteras atl det finns finansieringsförelag med enbalansomslutning om finansieringsverksamheten interiktar sig mol konsument. Dessa finansieringsföretag kan emellertid inte på etlnaturligt sätt expandera sin verksamhet eftersom de om de når över 10 miljonerkronor i balansomslutning, genom kravet på iaktiekapital i praktiken, enligt vad som redovisas i promemorian, måste uppnåen balansomslutning på l(X) för att verksamheten skall varaföretagsekonomiskt försvarbar. Del är normall all nyetablerade företag startari mindre skala. Genom successiv expansion uppnår företagels verksamhet enstörre omfattning. Denna naturliga tillväxt omöjliggörs genom förslageteftersom iröskdeffekten att i etl slag expandera från en balansomslutning på10 till , när auktorisation blirerforderlig, för de allra flesta små finansieringsförelag torde vara oöverstiglig.Många av de registrerade finansbolagen med en balansomslutning mellan 10miljoner kronor och drygt l(X) torde komma all försvinna frånmarknaden eftersom de får svårt alt snabbi expandera sin verksamhet ierforderlig omfattning. Del ler sig över huvud tagel egendomligt att ha ellsystem av detta slag med ell område, mellan en balansomslutning på 10 miljonerkronor och , där finansieringsverksamhet inte får bedrivas. Förslaget kommer alt hämma nyetableringen avfinansieringsföretag. Eftersom impulser till nytänkande normalt ofta kommerfrån de mindre förelagen får förslaget också i denna del konsekvenser som ärmycket allvarliga från konkurrenssynpunkt. Självfallet innebär systemet ävenpå denna punkt etl starkt skydd för de stora, etablerade företagen som intemöter någon konkurrens från mellanstora företag. Om det ändå införs ell minimikrav på aktiekapitaletsstorlek, utöver vad som återfinns i aktiebolagslagen, anser NO all kravet börläggas på en betydligt lägre nivå än . som tillstyrker förslaget om en auktorisationav finansbolag begränsar sitt yttrande till atl i huvudsak omfatta frågor somdirekt berör verkets verksamhetsområde. Fullmäktige fillstyrker förslaget om skärpt lagstiftning isyfte atl sanera finans bolagsmarknaden. Fullmäktige vill understryka vikten av konsistens mellan prövningsreglerna i lagstiftningen för olika finansinstitut. Auktorisation avfi nansbolag kan vara en väg. Fullmäktige vill emellertid framhålla alt etlauktorisa- 58 lionskrav inte utan vidare medför en sanering avfinansbolagsmarknaden efter- Prop. 1987/88: 149 som åtskilliga möjligheterlill kringgående öppnas. Fullmäktige vill därför fram- Bilaga 3 hållamöjligheterna att åstadkomma en önskvärd sanering genom en förstärkning avbankinspektionens övervakning, eventuellt baserad på skärpt lagstiftning omkonsumentkreditgivning. Fullmäktige vill särskilt framhålla atl lagförslaget (5 §)lämnar avsevärt utrymme för tolkning av prövningskrilerierna. Dessa börytterligare preciseras i förarbetena till lagstiftningen för atl undanröjarisken för godtycke i auklorisa-lionsprövningen. På några punkter förordar fullmäktige ändringar avpromemorians förslag. Definitionen avbegreppet finansieringsverksamhet i lagförslaget I § synes innebära atlföretags likviditetsförvaltning kan träffas av bestämmelserna i lagen ochsåledes medföra krav på auktorisation som finansbolag. Lagförslaget börjusteras så all denna icke avsedda effekt undanröjs. Lagförslagetssyften tillgodoses genom kravet att aktiekapitalet i ell finansbolag skallvara . Däremot synes behov inle föreligga alt också haen gräns på för nettovärdet av tillgångarna. Sistnämndagräns bör höjas lill . Fullmäktigetillstyrker att faslighetsleasing omfattas av auklorisationskravet i enlighetmed förslaget. Däremot avstyrker fullmäktige alt bankinspektionen skulleutnyttja sin räll enligt lagen alt medge upplåning lill högst tjugo gånger detegna kapitalel för bolag som sysslar med fastighetsleasing. 2 Behovet av auktorisation Den svenska finansbolagsmarknaden har efter hand tenderatatl omfatta ett allt bredare spektrum av företag, från välskötta institut tilladministrativt och finansiellt undermåliga bolag. Denna för finansbolagenspecifika utveckling kan i huvdsak hänföras till den bristfälliga lagstiftningsom reglerat verksamheten. Såväl som bankinspektionen möter i sinaverksamheter åtskilliga exempel på institut som inte fyller ens lågt ställdasundhelskrav. Också från konsumentpolitisk utgångspunkt talar starka skäl fören sanering av finansbolagsmarknaden genom skärpt lagstiftning. Fullmäktige delar således de bedömningar om behovet avskärpt lagstiftning som redovisas i promemorian. Det framgår all förslagen ihuvudsak innebär ell föregripande av kreditmarknadskommitténs slutsatser,vilket i och för sig kan vara en olägenhet p. g. a. risken för inkonsistensergentemot kommilléns förslag i övrigt. Eftersom kommilléns övervägandenemellertid kan väntas resultera i lagstiftning först om , talar starkaskäl för all denna för kreditmarknadens sundhet viktiga fråga behandlas medförtur. Fullmäktige vill emellertid framhålla all eltauktorisationskrav för finansbolag inte utan vidare medför en sanering av finansbolagsmarknaden. a. leverantörskrediter i detaljhandeln lämnas utanför auklorisationskravet, före ligger åtskilliga möjligheter till kringgående av lagstiftningen genom all påolika sätt låta säljare av varor träda in mellan konsument och finansiär. Fullmäktigevill därför framhålla möjligheterna atl åstadkomma en önskvärd sanering genom en förstärkning av bankinspektionens övervakning, eventuellt baserad på skärpt lagstiftning om konsumentkreditgivning. 3Kapitalkrav m. m. Prop. 1987/88: 149 Fullmäktige tillstyrker den föreslagna kombinationen avkvalitativ prövning och ° elt lägsta aktiekapital som villkor för auktorisation. Detrådande systemet som i praktiken begränsas till etl registreringsförfarande ärhelt otillräckligt som grund för fortlöpande tillsyn. Fullmäktige lillstyrkerockså att auktorisation skall vara etl krav för den som överhuvud taget skallfå ge kredit till konsument. Fullmäktige vill särskilt framhålla altauklorisaiionsprövningen måste bli en grannlaga uppgift för bankinspektionen.Lagförslaget (5 §) lämnar avsevärt utrymme för tolkning avprövningskrilerierna, inte minst av vad som skall anses ulgöra "väsentligaallmänna intressen". Lagstiftningens förarbeten måste ytterligareprecisera prövningskrilerierna för att kunna ge klarare riktlinjer för auklorisaiionsprövningen.Fullmäktige vill understryka vikten av konsistens mellan prövningsreglerna ilagstiftningen för olika finansinstitut. 1 två avseenden vill emellertid fullmäktige förordaändringar av promemorians förslag. Den första ändringen synes vara nödvändig för atl motverkaen knappast avsedd utsträckning av auklorisationskravet så all del träffarockså företags reguljära likviditetsförvaltning. Av 1 § lagförslaget framgåratl näringsverksam-hel som har till ändamål atl lämna kredit eller ställagaranti för kredit eller på annat sätt medverka till finansiering faller underlagstiftningens definition av finansieringsverksamhel. Lagen gäller enligt 2 §företag som driver sådan verksamhet bl. a. om nettovärdet av tillgångarna iverksamheten överstiger . Härifrån gäller enligt 3 § vissaundanlag. För att inte kreditgivning som sker inom ramen för förelags normalalikviditetsförvaltning skall omfattas av lagens tvingande ochslraffsanktionerade bestämmelser om finansieringsverksamhet, bör i 3 § införasmöjlighet för bankinspektionen atl dispensera från bestämmelserna efter ensärskild prövning. Sådan dispens bör kunna lämnas företagslikviditetsförvaltande verksamhet när finansieringsverksamheten är tillomfattningen begränsad jämförd med företagels egentliga verksamhet. Fullmäktige vill för det andra föreslå atl lagen skallgälla företag som har nettotillgångar i finansieringsverksamheten på , en höjning från förslagets . Somockså konstateras i promemorian innebär kombinationen av aktiekapital på tiomiljoner kronor och tillgångsportfölj på likaledes enonödig inkonsistens i form av ell myckel högt kapilalläckningskrav i eltuppbyggnadsskede. Om i stället tillgångarna i finansieringsverksamhetenskall uppgå till för alt auktorisation skallkrävas, blir kapitaltäckningen mer kontinuerlig. Del är knappast etl starktskyddsintresse alt auktorisation skall krävas för direktlån lill förelag ochandra juridiska personer på . Lån fill konsumentfår ju enligt förslaget över huvud tagel inte ges ulan auktorisation. anser att förslaget om auktorisationinnebär en allvarlig in skränkning av näringsfriheten. Om ett sådant ingrepp skall övervägas, erfordras givetvis först en noggrann utredning och analys av konsekvenser, koslnadseffek- 60 ler,gränsdragningsproblem m.m. En sådan analys saknas i promemorian dels Prop.1987/88: 149 beträffande förslaget om auktorisation, dels beträffande övriga förslag. Etl sålunda bristande underlag för lagstiftning inte barastrider mot statsmakternas numera ställda krav på utredningar ulan ärsjälvfallet i sak inle godtagbart. Dessa brister motiverar i och för sig enligtbankföreningen all förslaget inte läggs till grund för lagstiftning. Förslagetmotsvarar inle heller de rältssäkerhelskrav som måste ställas på utformningenav slraffsanktionerade inskränkningar i näringsfriheten. Vidare anser bankföreningen atl del påstådda behovet avskyndsam, provisorisk lagstiftning inle föreligger. Sambandet medKreditmarknadskommitténs kommande förslag rörande alla kreditinstitut är inletillräckligt beaktat. förslag bör avvaktas innan nuföreslagna åtgärder övervägs. finner atl den remitterade promemorian inteär ägnad att läggas till grund för lagstiftning. 1 behandlingen av detta remissärenda har PKbankendeltagit. PKbanken har förklarat sig dela här framförda synpunkter. Det har framförts krav på en fastarereglering av den verksamhet som finansbolagen bedriver. Antalet finansbolag harunder ökat påtagligt, och verksamheten som sådan har tilltagitkraftigt i omfattning. Överhuvud tagel kännetecknas utvecklingen inomfinansbolagssektorn av en betydande expansion. Även om denna marknad dominerasav ett antal stora och välrenommerade bolag, har inslaget av mindre seriösaförelag blivit markant. Del är ell allmänt och samhälleligt intresse atl allkreditgivning bedrivs i seriösa och sunda former. Detta är väsentligt ocksåfrån konsumentpolitisk synpunkt. På företag som skall få bedriva verksamhet påkreditmarknaden bör man därför ställa höga kvalitativa krav. Allmänt sett bördessa företag kunna fungera så att allmänheten har fullt förtroende för derasförmåga och vilja att fullgöra sina förpliktelser och all bedriva sinverksamhet under invändningsfria former. Det är uppenbart att det förekommer aktörer inomfinansbolagssektorn vilka inle uppfyller de krav som man från samhällelig ochkonsumentpolitisk synpunkt har anledning att ställa.