prop · GB036 · 1987-12-31 00:00:00 — Förstastycket kan läsas så aft styrdsens förvaltning eller verkställighet skullekunna föras över till någon annan nämnd inom kommunen respektivelandstingskommunen. Detta bör enligl lagrådels mening knappast komma i fråga.Den nämnda läsarten utesluts, om första slyckel får denna avfattning: "Kommunfullmäktigeeller får uppdra - - - på annan nämnd än styrelsen." Den föreslagna lydelsenhindrar givetvis inle, all en specialreglerad Prop. 1987/88:6 uppgift, somdittills handhafts av styrelsen men som enligl specialregleringen kanfullgöras av nägon annan nämnd, i etl krisläge flyttas från styrelsen. Föreskrifternasärskill i paragrafens första stycke ger regeringen betydande extraordinärabefogenheter all bestämma över den offenfiiga förvaltningen i ell krisläge.Redan AFL medger en omfördelning av uppgifter inom den statliga och kommunalaförvaltningen. En nyhet i förslaget är all regeringen även när den i normalalider skulle sakna behörighet lill det kan föreskriva all enförvaltningsmyndighets uppgifter - ocksä en myndighets - helt ellerdelvis inle skall fullgöras. Följdenav en sädan föreskrift kan bli atl den lagstiftning som myndigheten var sattall administrera inte kan fungera som avsett eller rent av blir ulan verkan.Meningen är tydligen all regeringen med stöd av första stycket andra punktenskall kunna meddela behövliga föreskrifter av även rent materiell innebörd. Åtminstoneenligl ordalagen ger alltså första slyckel en omfattande och till sinakonsekvenser svåröverskådlig fullmakt för regeringen all gripa in pä det annarslagreglerade omrädet. Del möter å andra sidan uppenbara svårigheter att iallmänna termer eller genom konkreta beskrivningar dra upp snävare gränser förregeringens handlingsmöjligheter. Lagrådet vill peka på några möjligakonsekvenser av de föreslagna bestämmelserna pä elt par centrala områden. Polis-och åklagarmyndigheterna utgör förvaltningsmyndigheter i lagens bemärkelse. Delkan väl länkas att polisen vid krig eller i jämförbart läge bör befrias frånvissa specialreglerade uppgifter vid sidan om sina centrala övervaknings- ochutredningsuppgifter. Som en följd av atl andra myndigheters verksamhetbegränsas kan det vidare bli inaktuellt atl utreda en del specialstraffrättsligaöverträdelser. Huruvida det i andra fall bör kunna ske en inskränkning avpolisens brottsutredande verksamhel på så sätt alt brott av visst slag lämnasutan beivrande ler sig någol osäkert. På del centrala straffrättsliga omrädet färemellertid en sädan begränsning av polisens uppgifter - när dessa alls kanfullgöras - anses utesluten. En annan sak är all prioriteringen i den brottsbekämpandeverksamhelen blir en annan i ell krisläge än under vanliga fredsförhällanden. Enbesläktad fräga gäller möjligheten att flytta över centrala polisiära uppgifterpä annan myndighet än polismyndighet, främst militär enhet. Sedan debestämmelser som tidigare formellt gällde om hur militär personal fickanvändas för alt stilla upplopp m.m. upphävts (prop. 1969:12, 1 LU1969:8), finns del över huvud laget inle någol stöd i lag för atl la militärpersonal i anspråk i syfte all hindra eller beivra brott mol allmän ordning ochsäkerhet inom den civila sektorn Qfr JuU 1975/76:3). Regeringen torde dock haviss befogenhet all la sådan personal i anspråk enligl nödrätlsliga grunder. Bemyndigandeti första slyckel gör del nu i och för sig möjligl för 134 regeringenall i större eller mindre omfattning under krigsförhållanden Prop.1987/88:6 flytta över uppgiften alt upprätthålla allmän ordning och säkerhetfrån polisen lill försvarsmakten eller någol annat organ. En sådan tanke tordeemellertid inle ha haft någon aktualitet vid statsmakternas övervägandeni fråga om totalförsvarets uppläggning Qfr SOU 1979:75 s. 51 f). Enligl lagrådets mening skulle det vara av värde om defrågor som här har berörts uppmärksammades under lagstiftningsärendetsfortsatta handläggning, i varje fall genom uttalanden i motiven. Departementschefen har (avsnitt 7.2) berört betydelsen avden nya föreskriften om nedläggning av en myndighels verksamhet för den kommunalasjälvstyrelsen. Han uppehåller sig särskilt vid de kommunala förvaltningsmyndighetersom har specialreglerade uppgifter. Han förulsälter alt nedläggning, som inlesammanhänger med atl viss slallig verksamhel upphör, inte skall ske annat än iundantagsfall; stor hänsyn skall därvid las lill den kommunala självstyrelsen. I samband med tillkomsten av 13 kap. 13 § RF uttalade konstilutionsut-skoltel,att paragrafen är så utformad att den i och för sig inte hindrar att denkommunala beslutanderätten överförs till statligt organ. Utskottet framhöll attdel av demokratiska skäl självfallet är viktigt att förtroendemannastyrel kanupprätthållas också i skärpta lägen. Utskottet förutsatte alt detta beaktades idet förslag till fullmaklslagstiftning som förbereddes. Konstitutionsutskollets uttalande torde närmast avse verksamhelenhos beslutande kommunall organ, dvs. fullmäktige enligl definitionen i remissförslagets5 §. Det fär dock anses angeläget att vad utskottet säger om vikten av förtroendemannastyrelsupprätthållande - och som lagrådet instämmer i - blir beaktat ocksä beträffandekommunal förvaltningsmyndighet. Därför bör regeringen inle kunna meddelaföreskrifter om verksamhels upphörande som innebär all en styrelsehelt läggs ned; delsamma gäller i fråga om överflyttning av verksamheltill statlig myndighet. Bl.a. med hänsyn till de befogenheter som tilläggsstyrelserna i 7 § ter sig en sådan möjlighet orimlig. Om någon specialregleraduppgift ankommer pä en styrelse och den uppgiften inle längre skall fullgöras,bör alltså en föreskrift enligt 11 § första slyckel avgränsas så alt den avserendast den ifrågavarande uppgiften. Detta kan visserligen sägas ligga i de ovanåtergivna molivuttalandena, men enligl lagrådets mening är det intetillräckligt. En erinran om alt regeringen vid meddelande av en föreskrift enligl11 § första stycket skall beakta den kommunala självstyrelsen bör inflyta ilagtexten. Lagrådet föreslär pä grund av del sagda att 11 § förstastycket ges följande lydelse: "Regeringen får, med beaktande av den kommunala självstyrelsen, föreskriva- föreskrifter meddelas." Den behörighet som enligl lagrummet ges ät regeringen altöverlåta egen beslutanderätt till slallig förvaltningsmyndighet kan enligt 2 § komma alt UtnylQas inle bara i krig ulan också i krigsfara eller när del råder sädana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara 135 variriket har befunnit sig. Gäller det uppgifter som har tillagts regeringen i Prop.1987/88:6 grundlag, är delegation emellertid enligt 13 kap. 8 § första slyckelRF möjlig endasl i krig eller vid omedelbar krigsfara. En sädan uppgift är t.ex. befogenheten enligl 11 kap. 13 § RF att meddela nåd i brottmål m.m.Lagrådet föreslär all paragrafen förses med följande reservation, inlagen i enandra mening: "Ankommer uppgiften pä regeringen enligt grundlag, gällervad som har sagts endasl för fall av krig eller omedelbar krigsfara." Detfår anses väl motiverat alt de föreslagna bemyndigandena, vilka finns i AFL,las in också i den nya lagen. I fråga om sädana föreskrifter som avses i förstastycket 2. vill lagrådet dock påpeka atl bestämmelserna i 2 kap. 9 § andrastycket RF begränsar regeringens möjligheter att föreskriva om sammansättningenav ulskrivningsnämnderoch psykiatriska nämnden, om dessa skall fortsätta sin verksamhelunder krig eller krigsfara Qfr 28 § lagen /1966:293/ om beredande av slutenpsykiatrisk värd i vissa fall). Vidtillämpningen av bestämmelserna i 14 § första stycket 3. bör observeras deåtaganden som har gjort genom undertecknandet av den europeiskakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna. Enligt artikel 6 punkt 1 i konventionen skall envar ha rätt tilldomstolsprövning i en sak som gäller hans civila rättigheter och skyldigheter.Om en statlig förvaltningsmyndighet har alt pröva ärenden av det slaget ochbesvär över myndighetens beslul i ell sådant ärende skall föras hos domstol, fären föreskrift enligt 14 § första stycket 3. beträffande den myndigheten inleinnebära ett åsidosättande av åtagandet enligt nämnda artikel. Av artikel 15punkt 1 i konventionen framgär visserligen atl en fördragsslutande part harrätt atl under krig eller i annal nödläge som hotar nationens existens - medvissa undanlag -avvika från skyldigheterna enligt konventionen i denutsträckning som är oundgängligen erforderligt med hänsyn till situationenskrav. Det får dock anses tveksamt om ett förbud mot överklagande, som innebäråsidosättande av skyldigheten enligt artikel 6 punkt 1, annat än iundantagsfall skulle komma atl bedömas som oundgängligen erforderligt. Statligaförvaltningsmyndigheter som kan bli aktuella i detta sammanhang torde vara t.ex.hyresnämnderna, statens va-nämnd och, i fräga om återkallelse av legitimation, hälso-och sjukvärdens ansvarsnämnd. När del gäller andra statliga förvaltningsmyndigheterbör erinras om vad som i jusliliedeparlemenlels promemoria Ds Ju 1986:3 harföreslagils om rätt all hos regeringsrätten ansöka om laglighelsprövning av besluli etl förvaltningsärende som innebär myndighetsutövning mot nägon enskild ochrör tillämpning av - med visst undantag - en föreskrift om nägot förhållandesom avses i 8 kap. 2 eller 3 § RF. Om förslaget genomförs bör givetvis denrätlen inte påverkas av ell förbud mot överklagande av sådan myndighets beslut. allmänna motiveringen (avsnitt 8.1) framhålls alt bestämmelsen i första slyckelförsta meningen inte syftar pä förflyttning i den bemärkelse som avses i 11kap. 5 § tredje stycket RF, eftersom domaren skall ha kvar sin egen Qänsl.Lagrådet har ingen invändning mot departementschefens tolkning av begreppetförflyttning i gmndlagsregelns mening. Del förbudet mot förflyttning haransetts inte böra kunna kringgås genom all en domare görs Qänslledig frän sin Qänsloch åläggs all eventuellt under begränsad fid - utöva annan Qänsl Qfr prop.1975/76:105 Bil. 2 s. 218). Som departementschefen påpekar har delta kommittill ullryck i 5 kap. 1 § första slyckel första meningen . Inle heller en sädantolkning bör emellertid enligt lagrådets mening hindra den föreslagnabestämmelsen. Den kan närmast ses som en utvidgning - låt vara en iblandlångtgående sädan - av den Qänstgöringsskyldighet som enligt 5 kap. 1 § förstastycket andra meningen föreligger för vissa ordinarie domare, en skyldighetsom inte har ansetts strida mol förflyllningsförbudet. Meningenär enligl motiven all en ordinarie domare skall kunna åläggas Qänslgöring ocksåvid en domstol av annal slag än den där han har sin egen Qänsl. får ansesrimligt i sådana extraordinära situationer som del kan bli fräga om när fullmaklslagenskall tillämpas. Emellertid bör observeras all med jämställd domarQänst i 11kap. 5 § tredje stycket RF avses att Qänsten skall ha samma eller i huvudsaksamma löneslällning saml all domamppgiflerna skall vara väsentligen likartade (prop.1964:140 s. 100). Även om del inle är fråga om förflyttning i RF:s mening börbegreppet "jämställd" i den föreslagna bestämmelsen kvalificeras såall tanken inle leds till begreppets innebörd i grundlagsregeln vad gäller domamppgiflerna. Lagrådetföreslär på grund av det sist sagda atl 18 § första slyckel ges följandelydelse: "Regeringen får i särskilda fall besluta att en innehavare avordinarie domartjänst skall fullgöra en högre eller en i fräga om anställningsförmånernajämställd domartjänst vid en annan domstol än den han tillhör. Detta gällerdock inte justitieråd och regeringsråd." Innebördenav de föreslagna reglerna om fördelningen av ombudskoslnaderna torde vara allmotpart eller annan skall svara för kostnaderna som om dessa hade varit den bortavarandepartens egna ombudskoslnader och alt denna part i princip skall återbetalakostnaderna i den män de inle sålunda läggs på annan. Denna ordning bör enligllagrådets mening komma till tydligare uttryck i lagtexten. Reglerna torde passabäst för tvistemålens del. För fall då ombud har förordnals i brottmål synesden enklaste lösningen vara alt tillämpa reglerna i RB om skyldighet attbetala tillbaka kostnad för offentlig försvarare, Lagrådetföreslår att paragrafen får följande avfattning; "Ettsärskilt--" av rätten. Ifräga om - - - för ränta. Motpart eller annan som är ersättningsskyl- 137 dig för sädana kostnaderskall åläggas all utge ersättningen lill slalen. 1987/88:6 Belopp sominle annan sålunda förpliktas erlägga skall återbetalas till staten av den förvilken ombudet har förordnats, dock inle i den män del överstiger det för honomgällande maximibeloppet för rällshjälpsavgifl vid allmän rättshjälp enligt rätishjälpslagen(1972:429). Omersättningen- inte åläggas. Beträffandekostnaderna för ett särskill ombud i brottmål fillämpas bestämmelserna irättegångsbalken om skyldighet för tilltalad eller annan all lill slatenåterbetala kostnad för offentlig försvarare." Uppräkningeni andra stycket synes onödigt detaljerad och läst vid just de beteckningar päspeciella ledamöter som återfinns i den nu gällande lagsfiftningen. En mera allmänlhällen beskrivning är all föredra. Lagrådet föreslär all andra stycket färdenna lydelse: "Vid förfall för en särskild ledamot, en leknisk ledamoteller någon annan sädan ledamot i en domstol får annan lämplig persontillkallas." Dessaparagrafer har det gemensamma syftet atl förekomma all parter görrättsförluster genom alt lill följd av krigsförhållanden eller liknande hindrasfrån alt iaktta olika slags frister, processuella eller materiella. Fyrametoder anvisas för atl komma lill rätta med svårigheterna: bemyndigande lillregeringen alt meddela föreskrifter om förlängning av frister (32 §), möjlighetalt underlåta avvisning av för sent inkomna överklaganden (33 §), utvidgning avrätten att efter ansökan få ny tid utsatt för en åtgärd (34 §) och uppmjukningav lidsfristen för ansökan om återställande av försutten fid (35 §). uppfattning har de olika metoderna inle blivit riktigt väl avstämda molvarandra. De olika bestämmelserna bär också spär av en inte fullt genomfördsamordning av regler för skilda rättsområden. Lagrådet vill i det följandefästa uppmärksamheten på brister i regleringen och i anslutning därtill visa påolika förbättringsmöjligheter. Lagrådet anser sig emellertid inle hatillräckligt underlag för alt lägga fram förslag lill den omarbetning avbestämmelserna som synes önskvärd. I 32 § anges under trepunkter frister som regeringen kan förlänga förordningsvägen. Uppräkningen i en punkt läcker emellertid delvis den som görs i en annan punkt. I punkt 3 nämns t. ex. frister för all anhängig göra talan i domstol, men dessa kan samlidigl läsas in under beskrivningen i punkt 2. Överlappningen får sä till vida saklig betydelse som den automa fiska förlängning av frister som enligl andra slyckel skall följa pä en kungörelse om krigstillsländ inle gäller frister enligl punkt 2. Det inses inte , varför inte samtliga de frister som åsyftas i 32 § kan bH föremål för den automatiska förlängningen. Görs andra stycket generellt tillämpligt, ligger det närmast till hands all i första stycket grupperafrister na under endast två punkter, varvid den första omfallar tider för all väcka talan, göra anmälan, fullgöra en skyldighet m. m., dvs. vad som kan kallas 138 materiella frister, medanden andra punkten gäller fider för alla slags Prop. 1987/88:6överklaganden. Hit hänförs ocksä "omprövning". Del är osäkert, omdenna term inbegriper sädant som återvinning, resning och besvär över domvilla;saken bör ut. Enligt1 § är lagen tillämplig på beslutande kommunala församlingar,förvaltningsmyndigheter och domstolar. Regeringen faller utanför denna krets avorgan. Tvekan kan möjligen råda, huruvida 32 § kommer alt gälla frister föröverklagande lill regeringen. Rimligast är all anla alt sä blir fallet. Eftermönster av bl.a. 9 § andra stycket AFL och 7 § förvaltningsprocesslagen medgesi 33 § domstol och annan myndighet atl la upp en för sent inkommen fullföljdsinlaga,om del skäligen kan anlas all laga förfall föreligger pä grund av krigsförhällandenoch därmed jämställda förhållanden. Liksom departementschefen anser lagrådetall bestämmelserna i 11 kap. 11 § RF inte bör anses ulgöra hinder mot en sådanordning. Denna erbjuder ocksä en smidig utväg att förebygga rättsförluster pågrund av sådana fördröjningar som tvingas fram av krigshändelser o. dyl.Lösningen ger likväl upphov till en del frågetecken. Sålundakräver relationen lill institutet återställande av försutten tid närmareövervägande. Ansökan om återställande skall inom RB:s tillämpningsområde görasinom från del alt förfallet upphörde Qfr dock förslaget i 35 §). Detkan frågas, om en skrivelse med överklagande som har kommit in senare likvälbör få beaktas, såvida nu hindret för en rätlidig fullföljd var all hänföra lillde extraordinära förhållandena. Etl annal spörsmål är, om samma förhållande somkan föranleda alt en försenad inlaga inle avvisas alternativt kan beaktas somgrund för återställande av försutten lid. En extra komplikation vid tillämpningenav den föreslagna 33 § vällas av ordningen med en lilläggsfrist vid anslulningsvad.- Med hänsyn till del anförda kunde övervägas alt utesluta överklaganden enliglRB frän tillämpningen av paragrafen. Förslageti 34 § innebär alt reglerna om återställande av försutten lid skall tillämpas ocksäpå vad som ovan har kallats materiella frister samt på fristerna för resningoch för besvär över domvilla. Prövningen har lagts pä högsta domstolen ochregeringsrätten, underförstått efter den fördelning dem emellan som anges i 11kap. 11 § RF. En ansamling av sådana ärenden hos de högsta domstolarna underkrigslid är emellertid naturligtvis högst oläglig. Den är inte hellerframtvingad av den nämnda grundlagsregeln. De frister som avses i 34 § ärnämligen som framgår av remissen inle sådana som kan återställas enligl 11kap. 11 § RF. Vill man utanför detta lagrums tillämpningsområde införa av nya frister, är man givetvis inle hänvisad endasl lillde prövningsorgan som anges där (se f. n. 10 § andra stycket och 11 § AFL samt18 § fillämpningskungördse lill AFL). Beslutanderätten bör i ställetsä långt möjligl decentrahseras. Tänkbart är l.ex. all direkt i lagen anförtroät domstolarna att besluta om lilläggsfrist för en åtgärd som skall vidlas vidrespektive domstol och alt i övrigt bemyndiga regeringen all i förordning pekaut behöriga organ Qfr nyssnämnda författningsbestämmelser). Lagrådetvill emellertid kasta fram tanken på atl man går ell steg längre. Likavälsom en "ordinarie" myndighet enligl 33 § kan betros med alt Prop.1987/88:6 underlåta avvisning av ett pä grund av krigsförhållandena försenatöverklagande, borde en sädan myndighet, kan man hävda, tillåtas att under motsvarandeomständigheter godta en försenad åtgärd av del slag som behandlas i 34 §.Bestämmelserna i 33 och 34 §§ kunde med denna uppläggning smällas samman ochsärskilda bestämmelser om utsättande av ny lid efter ansökan kanske undvaras.Resultatet skulle kunna bli en inte föraktlig regelförenkling. Gemensamtför reglerna i 33 och 34 §§ fär anses vara all ell beslul att sakbehandla enförsenad framställan eller att sätta ut en ny frist för en åtgärd inte bör fäfallas ulan all motpart, där sådan finns, har beretts tillfälle alt yttra sig. Åvenom man kan falla tillbaka på allmänna grundsal-ser, skulle en bestämmelse iämnet, eventuellt försedd med någon modifikation, t. ex. i fråga omförvaltningsärenden, vara av värde Qfr 58 kap. 6 och 12 §§ RB). Belräffande34 § kan slufiigen anmärkas alt åtgärder vid domstol delvis läcks avbeskrivningen i bäde punkt 1 och punkt 2 och atl det är nägol oklart i vilkenutsträckning ny lid skall kunna beviljas partsföreträdare för ell allmänlintresse. Vadsist angår 35 § är att observera att det inte finns några lagbestämmelser omtidsfrister för ansökan om älerslällande av försutten lid iförvaltningsärenden. Föreskrifterna i första slyckel om tidsgräns för ansökanom återställande "enligt allmänna regler" bör därför inte gälla regeringsrättensprövning; härigenom skulle ju närmast uppkomma en försämring för de sökande.Med hänsyn härtill och lill den innebörd som de högsta domstolarna har gett åtbegreppet "återställande av försutten lid" kan ifrågasättas om inleförsta stycket borde handla om "ansökan om utsättande av ny tid enligt 34§ och ansökan hos högsta domstolen om älerslällande av försutten tid". Detbör vidare uppmärksammas atl en omarbetning av 34 § enligl vad som harskisserats kan få konsekvenser för innehållet i första stycket. Sådandelgivning som avses i andra stycket bör givetvis verkställas enligtdelgivningslagen. Lagrådet vill ifrågasätta om inle delta för tydlighetensskull bör framgå av lagtexten fill andra slyckel. Del stycket skulle dä medfördel kunna slås ihop med tredje stycket, som torde avse även delgivning genommilitär myndighet. Ett nytt andra stycke skulle förslagsvis kunna få följandelydelse: "Delgivning med den som Qänstgör inom försvarsmakten får inte skepå de sätt som avses i 12 eller 15 § delgivningslagen (1970:428), Hardelgivning annars skett enligt delgivningslagen, skall den anses ha skett påbehörigt vis, även om den inte verkställts genom militär myndighet." Lagrådetlämnar förslagen utan erinran, 140 Bilaga 15 Prop. Den föreslagna lagens paragrafer och deras motsvarighet i AFLoch dess tillämpnlngskungörelse samt i SRL Rubrik, 1 § 4 och 5 st. 1 § 1 och 3 st. 1 § 1 och 3 st. 1 § 2 st. 1 § 2 st. 2,3,4, 4,5,6, 11, 5 och 6 §§ 5,6,8, 12 och 13 §§ 9, 10 §§ 12 och 15 §§ 12 och 15 §§ 2 § 1 st. 2 och 3, 2 st. samt 11 § 2 § 1 st. 1 2 § I st. 2, 5, 6 samt 11 §§ 3 § 1 st. och 16 § 5 § 2 st. 2 § 1 st. 2 § 1 st. 4 och 4 § 1 st. 9 § och 10 § 1 st. 10 § 2 st. 10 § 1 st. 10 § 2 och 3 st. Proposition ...................................................... .... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... .... 1 Propositionens lagförslag ...................................... .... 2 Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde 12 1 Inledning ........................................................ .. 12 2 Författningsberedskapen som endel av totalförsvaret 14 3 Regeringsformen ............................................. 16 3.1 Grundlagsregler om krig ochkrigsfara ................ 16 3.2 Ockupationsförhållanden .............................. .. 17 Allmännaförutsättningar ........................... .. 18 Regeringen................................................ .. 21 Valunder ockupation ................................ 23 Deoffentliga organen i övrigt........................ 25 4 Ny administrativ och judiciellfullmaktslagstiftning .. .. 30 4.1 Reformbehovet ............................................ .. 30 4.2 Allmänl om utformningen av dennya beredskapslagstiftningen 33 Dennuvarande regleringen........................... 33 Enenda ny lag ........................................ .. 36 Dennya lagens tillämpningsområde .............. .. 37 4.3 Tidpunkt för fillämpning ................................. 39 4.4 godkännande ............................. 40 4.5 Den kommunala beslutsprocessen m.m............. .. 41 4.5.1.......................................................... Kommunfullmäktigeoch landsfing 41 Dennuvarande ordningen .................... 41 Beslutanderättenbör kunna delegeras ..... 42 4.5.2 Kommunstyrelse,förvaltningsutskott och övriga verkställande organ 44 4.5.3 Rätten all anförakommunalbesvär.............. .. 46 4.5.4 Del kyrkokommunala området ................. .. 46 4.5.5 Vissa andra frågor på detkommunala omrädet 48 Kommunalvalm.m................................. .. 49 Kravpä svenskt medborgarskap.............. .. 49 Lokalaorgan i kommunerna ................. .. 50 Kommunalabolag m.m........................... .. 50 4.6.1 Överflyftning avarbetsuppgifter m.m.......... .. 52 4.6.2 Nedläggning av en myndighelsverksamhet .. 52 4.6.3 Överklagande avförvaltningsmyndigheters beslul 55 4.6.4 Delegation av regeringensbefogenheter ... 56 4.6.5 Formerna för beslul m.m........................... .. 57 4.6.6 Handläggningen avförvaltningsärenden .... .. 58