prop · GB03105 · 1987-12-31 00:00:00 — a. deutredningsuppgifter som föreslås i denna proposition kan leda till åtgärder somkompletterar planen. Således syftar denna handlingsplan inte till att läckahela jämställdhetsarbetet utan är ett sätt att samordnatarbeta med en av våra viktigaste politiska frågor, ett verktyg som förutsätterrevidering och kompletterande konkreta åtgärder under arbetets gång. Regeringenföreslog i propositionen om kvinnornas villkor på arbetsmarknaden (prop.1984/85:130, AU: 18, rskr. 346) ett åtgärdsprogram för att förbättra kvinnornasvillkor på arbetsmarknaden. Programmet tog upp insatser framför allt inomarbetsmarknadspolitikens och utbildningspolitikens områden. Syftet var främstatt stimulera kvinnor till att bredda sina utbildnings- och yrkesval. Ettviktigt inslag var den projektverksamhet i syfte att förbättra kvinnornasvillkor på arbetsmarknaden som pågått . Dessutominnehöll åtgärdsprogrammet förslag angående en kartläggning avkvinnorepresentationen i statliga beslutande och rådgivande organ. Dettaförslag ledde senare till att en särskild utredning (A 1985:03) omkvinnorepresentation tillkallades. Utredningen avlämnade sitt förslag . Åtgärdsprogrammetinnehöll slutligen vissa förslag avseende mannens roll i jämställdhetsarbetet. Detprojektinriktade arbetssätt som tillämpats har enligt min mening varit ett verksamt och ändamålsenligt komplement till det jämställdhetsarbete som bedrivs av organisationer och i myndigheter. kommerdärför, som ett led i handlingsplanen, att föreslå en fortsatt Prop.1987/88:105 projektverksamhet. Tyngdpunkteni jämställdhetspolitiken bör enligt min mening även fortsättningsvis liggainom arbetsmarknadspolitiken och utbildningspolitiken. Att bryta den könsuppdeladearbetsmarknaden är av avgörande betydelse för jämställdheten i såväl arbetslivsom familj. Utbildningspolitikensroll i jämställdhetsarbetet är central. De åtgärder som där vidtas eller intevidtas kommer att påverka könsuppdelningen på arbetsmarknaden under överskådligtid framåt. En särskild handlingsplan har därför utarbetats för skolan och denhögre utbildningen. Denna redovisas av chefen för ochav statsrådet . Familjepolitikensroll för jämställdhetsarbetet måste vidare poängteras. I detta sammanhang böråtgärder som syftar till att öka männens delaktighet i arbetet med hem ochbarn lyftas fram. Fråganom en jämnare könsfördelning i beslutande och rådgivande församlingar bördessutom ges ökad uppmärksamhet. Utredningen om kvinnorepresentation har påett övertygande sätt visat hur långt vi är från jämställdhet inom detta område. Denekonomiska politikens roll för jämställdheten mellan kvinnor och män ochfördelningen av ekonomiska resurser är slutligen områden som i ökadutsträckning måste uppmärksammas. a. fördelningen av de ekonomiskaresurserna mellan kvinnor och män ser vi en del av jämställdhetsarbetetsresultat inom andra sektorer. Enframgångsrik ekonomisk politik underlättar en aktiv fördelningspolitik.Regeringens handlingsplan för jämställdhetspolitiken har sin utgångspunkt idetta synsätt. 2 Kvinnornas roll i ekonomin 2.1 Inledning Denekonomiska politiken syftar till full sysselsättning, hög tillväxt, fast penningvärde,jämn fördelning av levnadsstandarden, regional balans och balans i de utrikesbetalningarna. Samtligadessa mål är av intresse för möjligheterna att bedriva en aktivjämställdhetspolitik. Vissa av målsättningarna är också av särskilt intresse förfördelningen av välfärden mellan kvinnor och män nämligen full sysselsättning,hög tillväxt, jämn fördelning av levnadsstandarden och regional balans. Sysselsättningspolitikenhar bidragit fill det markant ökade arbetskraftsdeltagandet för kvinnor underden senaste tjugoårsperioden. förvärvsarbetar avkvinnorna i åldern jämfört med av männen. Särskilt snabb harsysselsättningsökningen varit för kvinnor med barn - från tilldrygt . väntas andelen kvinnorsom förvärvsarbetar vara lika stor som andelen män. Dennasnabba sysselsättningsökning har till en del varit möjlig genom att en hög tillväxt i ekonomin skapat förutsättningar för en utbyggnad av den 11 Förändringar i skattesystemet har bidragit till den öka- Prop.1987/88:105 de förvärvsfrekvensen genom att göra det lika lönsamt för kvinnorsom för män att lönearbeta. Ökade skatteintäkter har via bl. a. föräldraförsäkringoch barnomsorg använts så att kvinnor ytterligare ökat sitt arbetskraftsutbud.Utbyggnaden av den offentliga sektorn har skapat arbetstillfällen inte minstför de på arbetsmarknaden nytillträdande kvinnorna. En ekonomi i tillväxtskapar också förutsättningar för en aktiv fördelningspolitik, något som ärviktigt inte minst för kvinnor vars anknytning till arbetsmarknaden varierarmellan olika faser av livscykeln. Ettväsentligt inslag i välfärdspolitiken är en jämn fördelning av levnadsstandarden.En utgångspunkt för regeringens jämställdhetspolitik är att kvinnor såväl sommän skall kunna uppnå ett ekonomiskt oberoende byggt på en egen försörjning.Under den senaste tjugoårsperioden har det skett en snabb utjämning avinkomster och levnadsstandard. Utjämningen har bromsats . Dennautjämning beror inte bara på en löneutjämning mellan olika grupperförvärvsarbetande utan också på kvinnors ökade förvärvsfrekvens liksom denutjämning av arbetstiderna som skett mellan kvinnor och män. Kvinnorarbetar i genomsnitt av den tid män arbetar jämfört med knappt50% . Dessa siffror mäter då endast det betalda arbetet.Omfattningen och fördelningen av det obetalda arbetet i hemmen vet vi förnärvarande inte tillräckligt mycket om. Denekonomiska politiken syftar också till regional balans. Den köns-uppdeladearbetsmarknaden där kvinnor och män i stor utsträckning sysselsätts inom olikabranscher och yrken förstärker de regionala balansproblemen. Regionalpolitikenär därför av väsentlig betydelse för möjligheterna att förverkligajämställdhetsmålen. För att kvinnor såväl som män skall kunna bosätta sig ocharbeta i alla delar av landet krävs ett differentierat näringsliv och ettbefolkningsunderlag som möjliggör en god samhällelig service. Någradrag i den samhällsekonomiska utvecklingen förtjänar att särskilt uppmärksammasfrån jämställdhetssynpunkt. Arbetskraftsresursernaunder den närmaste femårsperioden väntas öka framför allt beroende på en starkökning av antalet personer i åldrarna , de åldersgrupper som har dethögsta arbetskraftsdeltagandet. minskar ungdomskullarna liksomantalet äldre i arbetsför ålder. Ett allt mindre tillskott till arbetskraften kanväntas från kvinnorna i och med att deras arbetskraftstal alltmer närmar sigmännens. Trotsökade arbetskraftsresurser finns tecken på brist på arbetskraft inom allt fleryrkesområden och regioner. Arbetskraftsbristen har flera orsaker, t. ex. densnabba utbyggnaden av bl. a. barn-, äldre- och handikappomsorgen. Allt högreutbildningskrav ställs också över praktiskt taget hela arbetsmarknaden och alltfler arbetssökande ställer högre krav på arbetsinnehåll och arbetsmiljö. Omstruktureringenav näringslivet har i stort sett inneburit att den 12 vamproducerande delen avnäringslivet såväl produktions- som sysselsätt- Prop. 1987/88:105 ningsmässigtminskat sin betydelse i förhållande till den tjänsteproducerande delen. Samtidigtförändrar den snabba tekniska utvecklingen ständigt förutsättningarna förindustriell produktion varför den traditionella uppdelningen i vam- och tjänsteproducerandesektorer förlorat en del av sin innebörd. I den stmkturella omvandlingen liggersåledes också sådana faktorer som ökat tjänsteinnehåll i produktionen, ökatinslag av immateriella investeringar och en snabb introduktion av ny teknik.Samtliga dessa faktorer understryker behovet av såväl en god gmndutbildning hosde anställda som en beredskap till vidareutbildning. De påverkar ocksåsammansättningen av arbetskraften så att de traditionella arbetaryrkenaminskar i omfattning medan tjänstemannabefattningarna ökar. Industrinsvarar för ungefär en tredjedel av näringslivets samlade förädlingsvärdeoch sysselsättning. fram väntas industrins andel avförädlingsvärdet vara oförändrad eller öka svagt medan sysselsättningsandelenkommer att fortsätta att minska till följd av en förväntad snabbproduktivitetsutveckling. räknar därför med en minskning avantalet industrisysselsatta med ca 25 000 personer fram . Blandindustribranscherna väntas framförallt verkstadsindustrin och den kemiskaindustrin expandera. Dessa sysselsätter av alla förvärvsarbetande mänoch av alla förvärvsarbetande kvinnor medan industrisektorn totaltsysselsätter av männen och av kvinnorna på den svenska arbetsmarknaden. Förutsättningarnaoch möjligheterna för kvinnor att i någon större utsträckning få ettindustriarbete bör ses mot bl. a. denna bakgrund. Å andra sidan har industrin kraftig brist på bl. a. yrkesarbetare. Kvinnornainom industrin har de mest monotona arbetena och ofta den sämsta yrkesutbildningen.Detta innebär att de löper särskilt stor risk att slås ut i den fortlöpandeomstruktureringen och rationaliseringen. Strukturomvandlingenmedför också en risk för en ökad uppdelning i arbetslivet mellan manligaarbetstagare med efterfrågad kompetens på kvalificerade jobb och outbildadekvinnliga arbetstagare på rutinarbeten. Samtidigtinnebär omstruktureringen och moderniseringen av industrin nya valmöjligheterför kvinnorna i och med att allt färre industriarbeten ställer krav på fysiskstyrka. Om kvinnorna skall kunna utnyttja denna utveckling till sin fördelmåste de i ökad utsträckning satsa på att skaffa sig och behålla en god tekniskutbildningsbakgmnd. Arbetsgivarna måste också i större utsträckning tillvaratade anställdas resurser genom att satsa på kvinnor i bl. Behovetav en ökad satsning på yrkeskunnande hos de redan anställda förstärks under av den demografiska utveckling en, med minskade ungdomskullar och ett allt mindre fillskott till arbets kraften av kvinnor i takt med att kvinnornas arbetskraftstal alltmer närmar sig männens. De redan nu konstaterade rekryteringssvårigheterna inom många områden riskerar att kraftigt förvärras om man inte bättre söker ta till vara de befintliga arbetskraftsresurserna, genom bl. a. en ökad satsning på internutbildning. Industrin har emellertid inte bara brist på yrkesarbetare.Sedan början Prop. 1987/88:105 av är det en markant brist påtekniska tjänstemän inom industrin. Detta gäller också inom andra delar avarbetsmarknaden. Andelen kvinnor i tekniska yrken och i tekniska utbildningarär fortfarande anmärkningsvärt låg. Den begåvningsresurs som kvinnorna utgörmåste tillvaratas på ett mer aktivt sätt om teknikerbristen skall kunna hävas.Jag återkommer senare till dessa frågor. De tjänsteproducerande delarna av näringslivet har ökatsin betydelse. Inte mindre än hälften av samtliga anställda arbetar inomprivat tjänsteproduktion och denna andel väntas öka. Den privata tjänstesektorn utvecklas emellertid intelikformigt. I en bilaga fill långtidsutredningen (SOU 1987:3, bil. 17) visashur den typ av tjänster som riktar sig till det enskilda hushållet haft en visstillbakagång medan sådana tjänster som efterfrågas av företag eller företag ochhushåll haft en kraftig tillväxt. Den minskande efterfrågan på tjänster riktade till hushållinnebär sannolikt att en viss mängd arbete flyttats från den avlönade till denoavlönade sektorn av ekonomin eller eventuellt till den svarta sektorn.Omfattningen av detta arbete och dess fördelning mellan könen vet vi ingentingom. Från jämställdhetssynpunkt kan man emellertid konstatera att vissa grupper-framförallt ensamstående kvinnor med barn - har svårt att kompensera sig förden standardökning som andra hushållsgrupper kan tillgodoräkna sig från olikatyper av "egenproduktion". Av de hushåll som får socialbidrag har hushållsgmppenensamstående kvinnor med barn varit den grupp som ökat snabbast. Den offentliga sektorns utbyggnad har haft en avgörandebetydelse för kvinnorna på arbetsmarknaden. arbetar knappt 60%av alla anställda kvinnor i den offenfiiga sektorn och där framför allt inomdet kommunala området. väntas sysselsättningeninom den kommunala sektorn fortsätta att öka bl. a. till följd av förskolansfortsatta utbyggnad och behoven inom äldreomsorgen. Brist på arbetskraft är ett filltagande problem för alltfler kommuner och landsting. Bristsituationen kan komma att förvärrasytterligare. Den planerade utbyggnaden av barn-, äldre- och handikappomsorgenkräver mer personal och medelåldem bland de redan anställda inom den expansivaäldre- och handikappomsorgen är hög. Delar av den kommunala sektorn präglasockså av en stor personalomsättning. Utbyggnaden av den kommunala sektorn under 1970-taletgenomfördes utan påtagliga personalrekryteringsproblem. För medelålders och äldre kvinnor med liten arbetslivserfarenhet och dålig formell utbildningsbak grund erbjöd t. ex. den kommunala en möjlighet till ett attrak tivt arbete. Rekryteringsbasen utgjordes således till en viss del av tidigare hemarbetande kvinnor. Den gruppen har i det närmaste försvunnit i och med att kvinnor behåller sin arbetsmarknadsanknytning även under de år de har småbarn. Det som var det eftersträvade och ibland det enda möjliga arbetet för medelålders kvinnor har inte samma attraktionskraft på unga, förhållandevis välutbildade ungdomar på 1980-ta- let. En väl fungerande vård-och omsorgssektor är emellertid inte bara en Prop. 1987/88:105 nödvändig del avvälfärdssamhället utan också en förutsättning för det moderna tvåförsörjarsamhället.Möjligheterna att rekrytera och behålla personal är här avgörande. a.socialdepartementet övervägs olika åtgärder för att komma till rätta med dettaproblem. Jag återkommer senare till detta. Utvecklingeninom olika delar av samhällsekonomin måste även ses ur ett regionaltperspektiv. Antalet sysselsättningstillfällen växer betydligt snabbare i vissaregioner än i andra. Densnabba ökningen av de delar av den privata tjänstesektorn som är riktad motföretag är geografiskt starkt koncentrerad till Stockholmsornrå-det och även tillvissa andra utbildnings- och kommunikationscentra. Samma fenomen kan iakttasför de kunskapsintensiva delarna av tillverkningsindustrin. Sysselsättningsökningeninom de långsiktigt expanderande delarna av näringslivet förstärker såledesandra regionala obalanser. Den kommunala expansionen uppvisar naturligt nogsamma geografiska fördelning som näringslivet. Denkönsuppdelade arbetsmarknaden och den regionala obalansen innebär att kvinnorutanför storstadsområden och större tätorter har väsentligt mindre möjligheterän män att trygga sin egen försörjning. De för levnadsstandarden vitalafaktorerna arbetskraftsdeltagande och arbetstid uppvisar således storaskillnader både mellan kvinnor och män i olika delar av landet och mellankvinnor inom olika regioner. Som exempel kan nämnas att medan kvinnorna iStockholms län till var förvärvsarbetande och till arbetadeheltid så var av de halländska kvinnornaförvärvsarbetande och av samtliga kvinnor i arbetade heltid. Trotsarbetskraftsbrist inom vården kommer även fortsättningsvis betydandesysselsättningssvårigheter att finnas för traditionellt utbildade ochtraditionellt yrkesinriktade kvinnor i framförallt glesbygdsområdena. För attinte samhällsutvecklingen ytterligare skall accentuera de rådande obalansernakrävs åtgärder både för att vidga kvinnors utbildnings- och yrkesval och föratt skapa ett varierat näringsliv i fler regioner. En sådan inriktning pååtgärderna är särskilt betydelsefull ur ett jämställdhetsperspektiv. Idagens samhälle med hushåll där såväl kvinnan som mannen förvärvsarbetarmedför geografisk röriighet nämligen ofta väsentliga svårigheter. Föratt motivera en familj att byta bostadsort krävs inte bara två arbeten utanäven fungerande barnomsorg för förskolebarn och yngre skolbarn. Allt flerfamiljer löser problemen att finna arbete på samma ort genom att den ena ifamiljen - företrädesvis mannen - långpendlar. En sådan lösning innebäremellertid ett ytterligare ingrepp i barnfamiljernas - och kanske framför alltkvinnornas - knappa tidsutrymme. Detförtjänar emellertid också att påpekas att den tekniska och struktu rella omvandlingen av näringslivet innebär möjligheter till decentralisering av såväl tillverkning som administration och utbildning. a. kvinnor i glesbygden kan denna utveckling innebära förbättrade möjligheter till ar bete och kompetensutveckling. 2.3 Kvinnors ekonomiska standard Prop. Ekonomisk standard är en viktig del av välfärdsbegreppet.Den ekonomiska standarden för en enskild person bestäms bl. a. av arbetstid,arbetsinkomster, förmögenhetsförhållanden, bidrag och skatter. Dessutom harhushållets sammansättning en avgörande betydelse både vad avser hushålletsstorlek och den ekonomiska situationen för övriga, främst vuxnahushållsmedlemmar. Ett hushålls eller en individs ekonomiska standard påverkasockså i hög grad av de offentliga tjänsterna. Ett viktigt inslag i välfärden är också tillgång till tid.Tid att förfoga över kan i vissa situationer vara viktigare än ökade materiellaresurser. Diskus sionerna angående arbetstidsförkortning tyder på att kvinnoroch män har delvis olika prioriteringar vad avser tid och pengar. Ekonomiskt oberoende byggt på eget förvärvsarbete för bådekvinnor och män är som tidigare påpekats ett väsentligt mål förjämställdhetspolitiken. Den ökade förvärvsfrekvensen har inneburit attkvinnors oberoende ökat men många kvinnor är fortfarande ekonomiskt beroende aven man, framför allt för sin ekonomiska standard. Självfallet är också mångamän beroende av bl. a. kvinnornas arbete i hemmen för sin ekonomiska standard. Tabell 1 Sammanräknad inkomst tkr, 1985 Den sammanräknade inkomsten mäter summan av de sexinkomstslagen inkomst av tjänst, kapital, annan fastighet, tillfälligförvärvsverksamhet, jordbruksfastighet saml rörelse. I inkomstsummorna ingårockså skattepliktiga sociala förmåner som sjukpenning, föräldrapenning,arbetslöshetsersättning m. m. Källa; SCB, Be 20, . Den sammanräknade inkomsten (se tabell 1) är genomgåendelägre för kvinnor än för män och störst skillnad är det mellan samtaxeradekvinnor och samtaxerade män. Kvinnornas inkomst svarar mot av männens medande ensamstående kvinnorna med barn har inkomster som motsvarar av vadmotsvarande grupp män har. Drygt hälften av alla kvinnliga inkomsttagare ärsamtaxerade. De viktigaste orsakerna till att kvinnors inkomster är såmycket lägre än mäns hänger samman med arbetad tid och lön. Olikaundersökningar visar att skillnader i årsarbetstid väger tyngre som förklaringtill inkomstskillnader än skillnader i lön. Enligt ()svarar således olikheterna i arbetstid för mer än hälften av de totalainkomstskillnaderna före skatt. Med arbetad tid avses här tid i förvärvsarbete. Vissapreliminära uppgifter angående tidsanvändning tyder på att om man läggersamman förvärvs- arbetstidoch hemarbetstid arbetar kvinnor och män ungefär lika mycket. Prop.1987/88:105 Männen förvärvsarbetar knappt dubbelt så mycket som kvinnorna. Kvinnornahemarbetar knappt dubbelt så mycket som männen. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män är betydande.Kvinnornas genomsnittslöner varierar över olika avtalsområden men utgör normaltmellan och av männens löner inom samma område. minskade skillnaderna mellankvinnors och mäns löner genom låglönesatsningar i avtalen över helaarbetsmarknaden. avskaffades också de särskilda kvinnolönerna som dåfortfarande fanns på den privata sektorn. har lönegapet mellankvinnor och män återigen ökat framför allt som ett resultat av olika höglöne-satsningarför privat anställda tjänstemän som i det närmaste helt har kommit mäntillgodo. Det kan också nämnas att de s. k. marknadslönetill-läggen på detstatliga området till har kommit män till del. Lönen för ett arbete bestäms till en del av en arbetsvärdering.Arbetsuppgifter som utförs av kvinnor värderas vanligtvis lägre änarbetsuppgifter som utförs av män. Arbetsvärdering är ett i - fillskillnad från de - förhållandevis outvecklat instrumentför att öka jämställdheten. Initiativ i denna fråga ankommer företrädesvis påarbetsmarknadens parter. Det finns också andra förklaringar till att kvinnor harlägre lön än män. Dessa förklaringar kan uppfattas som mer eller mindrerationella. En orsak är att kvinnor och män arbetar i olika branscher.Kvinnor arbetar företrädesvis i branscher med låga löner, som t. ex. textil-och livsmedelsindustrin och vårdsektorn. En annan orsak är att kvinnor och män arbetar inom olikayrken inom branscherna bl. a. som en följd av att kvinnor och män har olikautbildningsbakgrund. Kvinnor tillhör i allmänhet de lägst betalda yrkesgruppernainom varje bransch. En tredje orsak är livsarbetstid, veckoarbetstid ocharbetstidens förläggning. Kvinnor arbetar t. ex. övertid i mindre utsträckningän män. Kvinnornas frånvaro är också väsentligt högre än männens. Denviktigaste orsaken till detta är kvinnors frånvaro i samband med barns födelseoch vård av barn. Kvinnornas frånvaro avviker från männens framför allt underde år de har små barn. Av kvinnorna med barn var i genomsnitt 48%frånvarande från arbetet . För kvinnorna med äldre barn är frånvarotaletungefär detsamma som för männen. Kvinnors frånvaro medför färre år i yrket,något som också ofta leder till lägre lön. Förvärvsavbrott kostar alltså mer än ett eventuelltbortfall av lön under frånvaron eftersom det innebär ett avbrott i denkunskapsinhämtning som sker i förvärvsarbete. Möjligheterna tillavancemang påverkas ofta också. Även arbetstidens förläggning avgör inkomsternas storlek.Inom t. ex. detaljhandeln är löneskillnaden mellan kvinnor och män mycketliten. Skillnaden växer emellertid om man tar hänsyn till att kvinnornas inkomsterinom detta område till största delen kan hänföras till arbete på obekvämarbetstid. Den största delen av inkomstskillnaderna mellan kvinnoroch män kan 17 2 1987/88. En liten del av skillnaden kan emellertid inte relateras tillskillnader i utbildningsbakgrund, yrke eller arbetstid. Denna skillnad, somtycks minska, kan kallas könsdiskriminering och förekommer både inom privat ochoffentlig verksamhet. Löneinkomstenär för de flesta den viktigaste inkomstkällan. Även för de andra inkomstslagengäller emellertid att män tjänar mer än kvinnor. Beträffande de skattepliktiga sociala förmånerna är bildenemellertid den motsatta (tabell 2). Tabell 2 Inkomster, arbetstider och pensionspoäng 1985. Sammanräknad inkomst (1) (tkr) varav sociala förmåner, män 112,9 /6,2 tkr(l)varav sociala förmåner, kvinnor 80,1 8,(5 Inkomst efter skatt, män Inkomst efter skatt, -52,1 Genomsnittlig pensionspoäng, män (2) 3,84(3) Genomsnittlig (2) pensionspoäng, kvinnor Andel män utan pensionspoäng 67,6 2,52(3) 12,9(3) 26,1(3) Medelarbetstid,män Medelarbetstid, kvinnor 40,5(3) 32,0(3) (1) Sammanräknad inkomst omfattar summan av de sexinkomstslagen; inkomst av tjänst, kapital, annan fastighet, tillfälligförvärvsverksamhet samt rörelse. I inkomstsummoma ingår skattepliktiga socialaförmåner t. ex. sjukpenning, föräldrapenning, arbetslöshetsersättning ochskattepliktigt utbildningsbidrag. (2) Avser endast personer med pensionspoäng (3) Siffran avser . Medan män i genomsnitt uppbär . iskattepliktiga sociala förmåner, vilket motsvarar 10,av deras genomsnittligasammanräknade inkomst, får kvinnor i genomsnitt . vilket motsvarardrygt av deras sammanräknade inkomst. När man beaktar dessa skillnader börman också ha i minnet att de skattepliktiga sociala förmånerna ärinkomst-relaterade varför kvinnor jämfört med män i än högre grad än vad dessasiffror visar är beroende av socialförsäkringssystemet. Inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män är större föreskatt än efter skatt. Detta är en naturlig följd av den progressivainkomstbeskattningen. Män som gmpp betalar alltså mer i skatt än kvinnor somgrupp. En närmare analys av kvinnors och mäns skatteinbetalningar visar dockatt kvinnor i samma inkomstskikt som män betalar mer skatt. sig avdragsmöjligheter ihögre utsträckning än kvinnor. Detta beror sanno- Prop. 1987/88:105 likt påatt det är hushållsekonomiskt fördelaktigt att den i hushållet -vanligtvismannen - som har de högsta inkomsterna också utnyttjar möjliga avdrag.