prop · GB0332 · 1987-12-31 00:00:00 — Beträffandeöverförmyndarens tillsyn, som den föreslås i utredningen, verkar det för ossorimligt att överförmyndaren skall kunna detaljstyra exempelvis hur mycketpengar enskilda personer skall få disponera. En bättre ordning synes vara, attöverförmyndaren vid granskningsarbete kontrollerar att klienten för personligtbruk erhållit, efter sina tillgångar, skäligt rörelsekapital. 6 Inskrivning av godmanskap och förmynderskap Tingsrätteninstämmer i att förvaltarskap (liksom godmanskap enligt 11:4 FB, om de skall behållas) alltid bör vara inskrivna där huvudmannen har sitt hemvist. Med det senare begreppet förstås vanligen den ort där veder börande är mantalsskriven. Det synes vara utredningens mening att denna tolkning skall gälla även i förevarande fall. I motiven talas dock (sid. 209 näst sista stycket) om den ort där huvudmannen bor. Tingsrätten utgår från 116 atl detta är en lapsus ochatt klargörande tillrättaläggande kommer att Prop. 1987/88:32 göras i någonform under lagsfiftningsärendets fortsatta handläggning. Säsomtidigare nämnts i anslutning lill avsnitt 7.3.3 ovan är det nödvändigt attskärpa kraven pä överförmyndarnas uppmärksamhet när det gäller att begäraöverflyttning. Det finns anledning alt även i lagtexten understryka dettaansvar. Till nöds må man kunna nöja sig med ett tillägg till överförmyndarkungörelsen. Utredningenanser det icke påkallat att göra paragrafen tillämplig på godmanskap och förvaltarskap.Denna uppfattning kan tingsrätten inle dela: - Rätten har redan tillagts vissinitiativrätt enligt förslaget till 11:3 2 st FB. - Rätten får inte sällan kännedomom personers frånfälle före överförmyndarna till följd av den rapportering somregelbundet förekommer frän pastorsämbetena till tingsrätternasbouppteckningsavdelningar. Detta möjliggör ingripanden på ett tidigt stadium. - Rent allmänt är förmynderskapsärendenaav sådan beskaffenhet alt man inte utan mycket goda skäl bör betaga rättenmöjligheten att ta egna initiativ. Det är hindersamt att vara beroendeav överförmyndarens initiativ, särskilt när denne saknar juridisk skolning.Tingsrättens funkfioner med avseende å tillsynen över förmynderskapsärendena ärändå så pass omfattande att en långtgående initiativrätt framstår som berättigad. Motdenna bakgrund föreslås aft paragrafen förses med ett andra stycke, enligtvilket tingsrätten medges rätt att på eget initiativ se till att förvaltare ochgode män blir förordnade, när behov därav uppkommer. - - Tingsrätten ifrågasätter vidare om inte 12 kap. 5 §, bl.a. med hänsyn tillkapitelrubriken, även bör omfatta skyldighet att tillse att godmanskap och förvaltarskapinskrivs och att god man eller förvaltare förordnas. ---- Ipraktiken kan dock möjligheterna vara begränsade för tredje man att kontrollera om enavtalspart har god man eller står under förvaltare. Utredningen har för att underlätta detta föreslagit en regel i FB 12 kap. 3 § 3 st alt förvaltarskap och godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB skall överflyt tas om huvudmannen fält sitt hemvist på ort som hör under en annan tingsrätt. För att denna bestämmelse skall bli effektiv bör den komplette ras med ett stadgande om skyldighet för god man, förvaltare och överför myndare att hos tingsrätt genast anmäla ändrat hemvist för huvudman. Överförmyndarnämndeni : Prop. Förmyndarnaoch gode männens ställs ofta inför kinkiga och svårlösta problem. Naturligt fördem är att då söka vägledning och hjälp hos överförmyndaren. Överförmyndarnabedriver en betydande kurativ verksamhet. Det är därför angeläget att kontaktenmellan förmyndarna, gode männen och överförmyndarna är så smidig som möjligt.En sådan kontakt skulle väsentligt underlättas om handläggningen av ärendenaöverflyttas till överförmyndaren på förvaltarens resp. gode mannens hemort. Förmöjligheten till lättillgänglig information för tredje man om viss persons rättshandlingsförmåga,erfordras att uppgift om förvaltarskap kan erhållas på tillförlifiigt sätt. Attsåsom föreslagits endast tingsrätter skulle registrera förvallarskapen ärotillfredsställande, då förvallarskapen även enligt förslaget kommer att varainskrivna med anknytning till förvaltaren och inte vid huvudmannensmantalsskrivningsort. 7 God mans och förvaltares redovisning 2 och 4 §§ FB Rörandefidsfrister för avgivande av egendomsförteckning resp anmälan alt tillgångarsaknas föreslår utredningen enhetliga för förvaltarnas och godemännens del. Till följd därav görs i 4 § en ändring som jämväl berörförmyndarnas skyldighet. Emellertid består i sist angivna hänseende alltjämt enolikhet: för den mer komplicerade uppgiften att avge en förteckning medgesförmyndarna alltjämt endast en månad medan de för en enkel anmälan att tillgängarsaknas medges två mänader. Även om en likartad konsekvens finns inbyggd redan igällande lagstiftning hade det varit tilltalande om likformighet nu kunnaterhållas, när ändringar i övrigt ändå görs i de båda berörda paragraferna. "Förstaeller andra stycket" bör utbytas mot "Första och andra styckena",jfr motsvarande formulering i förslaget fill 13:8 4 st FB. förslag i 16 kap. 2 § 2 st FB skall , dvs. , gälla för säväl gode mäns som förvaltares skyldighet att ingiva förteckning till överförmyndaren. Förslaget innebär en förbättring i förhål lande till vad som gäller i nuvarande lagstiftning beträffande gode män och förmyndare för omyndigförklarade. Det synes dock vara en ytterligare 118 förbättring om tiden föravgivande av förteckning skulle vara densamma, Prop. 1987/88:32 oavsett omdet rör sig om förmynderskap, godmanskap eller förvaltarskap. Föreningen anserför sin del att tiden för samtliga skulle kunna vara efterinskrivning. Utöver en sådan ändring i 16 kap. 2 §, föreslår föreningen attsamma fid skall gälla för anmälan enligt 4 §. Överförmyndarnämndenanser att en månad är en lämplig respit för ingivande av förteckning tillöverförmyndaren, både när det gäller gode män och förvaltare. Skulleytterligare tid erfordras finns ju alltid möjligheten att begära anstånd. Detär värdefullt att ett ärende kommer igång sä snart som möjligl. Ifråga om rösträtten konstaterar hovrätten att flera av de argument som grundlagberedningenanförde mot rösträtt för de omyndigförklarade ännu har fog för sig. Detförtjänar framhållas att frågan rör en grupp människor som ofta är drabbade avsvåra psykiska störningar och därmed särskilt utsatta för obehörig påverkan. Hovrättenansluter sig fill de synpunkter som utredningen har anfört och fillstyrkerförslaget i denna del. förslag skall ett förvaltarförordnande inte påverka huvudmannensrätt att rösta i allmänna val. Ingen skall sålunda enligt förslaget kunna blifråntagen sin rösträtt på gmnd av sjukdom eller dylikt. Kammartätten anser atlförslaget i den delen ger anledning till invändningar av principiell natur.Det kan sålunda hävdas att en ordning som innebär alt personer som till följdav psykisk ohälsa eller dylikt saknar förmåga till eget rationellt tänkande ochhandlande inte bör ha rätt delta i fria val av det slag som utgör grundvalenför vår politiska demokrati. Som utredningen påpekar är det, även omomyndigförklaring kan utgöra rösträttshinder, inte uteslutet attinföra en ändring som innebär att sådana personer berövas rösträtten. Enligt kammartättensmening bör en sådan ordning övervägas, varvid erfarenheterna från bl. a.Finland och bör kunna tas fillvara. I varje fall synes reglerna ombudröstning böra skärpas, om utredningens förslag genomförs. ---- Dettorde sålunda sakna nämnvärd praktisk betydelse om dagens omyndigförklaradepersoner skulle tilläggas rösträtt vid allmänna val, även om gmndlagsberedningensi betänkandet redovisade resonemang (s. 121) rent principiellt torde vara svårtatt genomdriva. Denenskildes rösträtt skall enligt förslaget inte påverkas av elt förvaltarförordnande.Tingsrätten vill framhälla att,det inte i något av de länder vars reglering idenna fråga redovisas i utredningen förhåller sig så att de svårast sjuka ipraktiken har rösträtt. När frågan fidigare prövades i anslutning till arbetetpå en ny regeringsform föreslog grundlagberedningen (SOU 1972:15 s. 125) attomyndiga inte skulle ha rösträtt och anförde som främsta skäl härför risken förotillbörlig påverkan på personer med grava psykiska störningar. Dennauppfattning godtogs av remissinstansema och sedermera av statsmakterna.Utredningen har till stöd för sin uppfattning att även psykiskt svårt stördapersoner skall ha rösträtt i huvudsak nöjt sig med att hänvisa fill vad som idenna del sägs i utredningens direkfiv. Tingsrättendelar utredningens uppfattning att ett avgörande från fall till fall om enperson skall fårösta är betänkligt från rättssäkerhetssynpunkt och att en sådanordning inte heller är lämplig från andra synpunkter. Tingsrätten ställer sigemellertid avvisande till förslaget atl låta alla medborgare som fyllt 18 årfå rösträtt. Risken för otillbörlig påverkan av de svårast psykiskt sjuka kaninte negligeras och bestämmelsen i 17 kap. 8 § kan inte undanröjadenna risk. Frägan bör enligt tingsrättens mening övervägas ytterligare. Ett alternafivskulle kunna vara att undanta personer för vilka förvaltare förordnats i denutsträckning som svarar mot den nuvarande omyndigförklaringen. Dettaförutsätter dock att en central registrering sker av förvaltarförordnanden föratt allmän röstlängd skall kunna upprättas. -- - Enligt fingsrätlens uppfattning har såväl i direktiven som underutredningen betydelsen för den enskilde av rösträttens förlust överbetonats.Man bör i detta sammanhang ej heller bortse frän de mindre önskvärda följdernaav förslaget att ett ökat antal personer med grova förståndshandikapp kan isamband med val komma att utsättas för otillbörlig påverkan. Tingsrätten villdock ej ifråga om rösträtten förorda någon annan lösning än den utredningenvalt och avvisar med bestämdhet tanken att låta valmyndigheterna från fall lillfall avgöra om en person får rösta. Somfrämsta skäl till avskaffandet av omyndigförklaring har angivits det förhållandet att en omyndigförklarad - i likhet med en underårig - saknar rösträtt. Med hänsyn till de förutsättningar (psykisk sjukdom e.d.) som 120 f.n. gäller för en omyndigförklaring synes det dock kunna ifrågasättas om Prop.1987/88:32 de berörda själva verkligen kommer att uppleva återfåendet avrösträtten som nägot mera betydelsefullt. Däremot är det nog störte anledning afttro atl även dessa personer i likhet med andra med grava psykiska handikapp- kan komma att utsättas för otillbörlig påverkan av sin omgivning i sambandmed utövande av rösträtten. Det nuvarande systemet, som medger röstning ivissa fall utan personlig inställelse i vallokalen, ger onekligen möjlighetertill detta. Det synes vara en illusion att föreställa sig alt vårdpersonal och valförtällaredärvid kan stävja förekommande oegentligheler. De av förslaget berördapersonerna kommer emellertid - om förslaget blir verklighet - trots allt attutgöra en förhållandevis ringa del av den störte grupp människor som redan nutrots sina psykiska defekter är oförhindrade att rösta vid allmänna val. Fränallmän synpunkt torde därför förändringen inte ha någon störte betydelse.Tingsrätten vill därför inle motsätta sig utredningens förslag att avskaffaomyndigförklaringsinstitutet. Däremot finner tingsrätten det angeläget att detånyo närmare övervä-ges om inte gällande regler för budröstning bör skärpas föratt i vart fall minska möjligheterna till otillbörlig påverkan vid röstningen. Datainspektionenser med särskild fillfredsställelse atl rösträtt i allmänna val tillerkännsäven personer som av olika skäl ansetts böra vara omyndigförklarade. Denutestängning från samhällsgemenskapen som förlusten av rösträtten innebär är,enligt uppfattning, en av de allvariigasle följderna av enomyndigförklaring. De argument som kan åberopas för att inte låta deomyndigförklarade delta i allmänna val har, enligt styrelsens mening, inte så slortyngd att de uppväger de skäl, främst respekten för den enskilda människansvärde och integritet, som talar mot atl den som har omyndigförklarats ocksåfråntas sin rösträtt. Styrelsen anser det vara konsekvent och förtjänstfulltatt utredningen i samband med sitt förslag att avskaffa institutetomyndigförklaring även föreslagit aft upphäva kopplingen mellan rösträtten ochförvaltarinstitutet. ---- Ettuttryck för detta förändrade synsätt, som är gmnden för handikappolifiken,är att ingen till följd av sjukdom, hämmad förstånds utveckling, försvagat hälsotillstånd eller liknande ska berövas den medbor gerliga rätten att rösta i allmänna val. 1987/88:3 2 Deav gmndlagberedningen (SOU 1972:15) anförda skälen mot att tillerkänna den somär drabbad av svär psykisk störning rösträtt äger fortfarande giltighet.Sålunda måste man beakta risken för att en sådan person blir offer för otillböriigpåverkan vid röstning. Förbundet är därför tveksamt till förslaget i denna del.Frägan är dock av övervägande polifisk natur varför förbundet inte vill göranågot närmare uttalande i denna fråga. Förbundetanser aft utredningen närmare kunde ha diskuterat konsekvenserna för t.ex. senildementapatienter i långtidssjukvården liksom för psykiskt utvecklingsstörda av ettslopande av omyndigförklaringsinstitutet. Det är utsatta gmpper som kan varalätta atl påverka, vilket är särskilt känsligt i samband med allmänna val.Landstingsförbundet anser dock aU bestämmelsen i om otillbörligtverkande vid röstning liksom hiuills bör utgöra eU tillräckligt rättsmedel motoönskade förfaranden i deUa speciella hänseende. Det är dock enligt förbundetsmening angeläget att den vårdpersonal som har hand om dessa gmpper informerasomsorgsfullt om bestämmelserna, så att personkretsen vid behov kan skyddasfrån otillbörlig påverkan. Nämndenanser därför att begreppet omyndigförklaring bibehålles, men att de rättsligaförhållandena regleras i enlighet med utredningens förslag t. ex. vad gäller demedborgerliga rätfigheterna. Överförmyndarnämndenfinner att huvuddelen av de för vilka ett förvaltarskap förväntas bli inrättatkommer att leva ute i samhället. Visseriigen kommer efter domstolsprövning detvara fastlagt att brister i deras mentala fömtsättningar diskvalificerar demfrån att få full rådighet över sina tillgängar, men detta innebär inte attfrågan om deras förutsättningar att delta i samhällsbyggandet prövats. Överförmyndarnämndenfinner därför ej nägot skäl att till frågan om inskränkningar irättshandlingsförmågan koppla rösträtten. De för vilka ett förvaltarskapinrättas bör således få delta i de allmänna valen. Riksförbundetför utvecklingsstörda barn, ungdomar och vuxna: Videlar utredningens uppfattning aft de personer som på gmnd av risk för sådana kolliderande räftshandlingar omyndigförklaras, i stället bör kunna hjälpas pä ett sätt som inte medför den totala inkompetensförklaring, som 122 enomyndigförklaring med åtföljande förlust av rösträtl innebär. 1987/88:32resultat skulle kunna vinnas enbart genom ändring av röslrättsreglerna så atläven omyndigförklarade får rösträtt men med tanke på att begreppen omyndigförklaringoch förmyndare i det allmänna medvetandet fått en negativ klang synes detvälbetänkt att i stället använda termerna förvaltarskap och förvaltare. Huvudreglernaför förvaltarskapet, vilka LO ställer sig bakom, är följande: Ettförvaltarskap påverkar inte huvudmannens rätt att rösta i allmänna val. Ingen skallalltså i fortsåttningen kunna bli fråntagen sin rösträtt på grund av sjukdom e.dyl. Delär ofillfredsställande att omyndiga fråntas rösträtten då omyndigförklaringenofta kan vara orsakad av icke alls med rösträttens utövande sammanhängandeförhållanden. Det är därför välkommet att denna diskriminering undanröjs.Enligt vår mening finns det dock anledning att vid denna ändring skärpareglerna om budröslning, samt att även i övrigt minska risken för otillbörlig påverkanvid rösträttens utövande. Detär dock angeläget alt rösträttshindret försvinner vilket enligt Kvinnoförbundsmening kan lösas genom att inte knyta rösträttshindret till omyndighetsförklaringen. Rösträtt(7.4) Generelltanser att de fall av otillbörlig röstning somförekommer, talar för att en skärpning av reglerna för självaröstningsproceduren. Enligt vår mening är t.ex. reglerna för budröstning intetillräckligt strikta. Vi ser en fara i att psykiskt svaga personer kan bli utsattaför påtryckningar för att utnyttja sin rösträtt på ett speciellt sätt. Detallmänna intresset av att undvika otillbörligt röstande måste väga tungt. Utredningenpasserar enligt vår mening frågan allt för lättvindigt. anser att någon form av rösträttshinder bör kvarstå. Detär tveksamt om rösträtlshinder bör ingå som en del av det nya förvaltarskapsinstitutet. Ordningen som gäller i och är att föredra. Blir utredningens förslag ändå att rösträtlshinder tas bort, bör de nuvarande reglerna till skydd mot ofillbörlig röstning i vart fall stärkas. 9 Vissaandra rättigheter Prop. 9.1 Behörighetskrav för vissa befattningar m. m. : 2.Enligt 4 kap. 1 § 2 st rättegåtigsbalken får den som är omyndig eller ikonkurstillstånd inte utöva domarämbetet. Med omyndig avses här underårigeller omyndigförklarad. Utredningen har ansett det obehövligt att ändra dennabestämmelse. DeUa får emellertid till följd att den domare yrkesdomare ellernämndeman - som genom ett förvaltarförordnande fråntagits rätten aft självbestämma i egna angelägenheter likväl är formellt oförhindrad att bestämma iandras angelägenheter och därvid kanske rentav medverka i avgörandet av ettärende om just förvaltarförordnande. Det är givetvis helt olämpligt. Enligt 8 kap. 2 § 2 strättegångsbalken får den som är omyndig eller försatt i konkurs inte antas tillledamot i . Någon ändring härav har inte föreslagits. Att någonunderårig jurist söker inträde i förefaller föga sannolikt.Däremot skulle det kanske kunna tänkas att någon för vilken det förordnats en förvaltareskulle vilja bli advokat. Det hinder för inträde som gäller för enomyndigförklarad bör emellertid i fortsättningen gälla för en sådan sökande. Enligt 12 kap. 2 § 3 strättegångsbalken fär ej den vara ombud som är omyndig eller i konkurstillstånd.Vad ovan under punkt 3 sagts om sökande till bör gälla ävenför ombud. Enfräga som utredningen inte synes ha behandlat är behörigheten för den somställts under förvaltarskap att verka som styrelseledamot i t. ex. akfiebolageller att vara stiftare till olika typer av bolag. Den associationsrättsliga lagsfiftningeninnehåller ett hinder för den som är omyndig att vara styrelseledamot ellerstiftare. förutsätter att lagstiftningen kompletteras medregler som uppställer som hinder för den som är ställd under förvaltarskap attvara styrelseledamot eller stiftare i nu nämnda företag. Detta är nödvändigtmed tanke på det begränsade ansvar som kan åläggas den som är underställd förvaltarskap. Imånga andra lagar och författningar förekommer ordet omyndig i betydelsen underårig eller omyndigförklarad. Enligt dessa regler får "omyndig" inte inneha olika befattningar som t.ex. fastighetsmäklare, styrelseledamot, verkställande direktör eller revisor i aktiebolag. Skulle ordet omyndig nu i ett slag få enbart innebörden underårig blev följden att sådana omyndiga, som inte är underåriga, inte på grund av lagen kan hindras frän att bli styrelseledamot, verkställande direktör i aktiebolag etc. 124 Föreningenanser att utredningen inte har undersökt och redovisat vad Prop. 1987/88:32 detavgörande skälet kan ha varit till att en omyndigförklarad enligt gällande laginte får vara t. ex. styrelseledamot i aktiebolag. Utredningen borde alltså hakartlagt de författningar där ordet omyndig förekommit, undersökt varförhinder uppställts mot att omyndigförklarad utses till t. ex. vissa befattningarsamt övervägt om det vore möjligt alt ersätta ordet omyndig med underårig i t.ex.8:4 aktiebolagslagen. Konsekvensen av utredningens förslag är att t.ex. enpsykiskt insufficicnt person, som vore ställd under totalt förvaltarskap skullekunna utses till t. ex. styrelseledamot eller verkställande direktör i ettaktiebolag. I 8:4 ABL stadgas nämligen att den som är omyndig ej kan varastyrelseledamot eller verkställande direktör. Föreningen anser alltså attförslaget inte är genomtänkt i nu förevarande hänseende samt atl förslagetskulle få egendomliga och icke önskvärda eller överblickbara konsekvenser.Föreningen anser redan därför att det inle är möjligt att lägga utredningensförslag i dessa delar till grund för lagstiftning. 9.2 Adoption Kammarrätteni : Vissasärskilda synpunkter på författningsförslagen 4 kap. 2 och 5 a §§ FB Utredningensförslag innebär alt bestämmelserna i 4 kap. 2 och 5 a §§ FB av innebörd att enomyndigförklarad inte fär adoptera eller själv adopteras ulan förmyndarenssamtycke skall upphävas. Enligt kammartättens mening bör förvaltare som avsesi utredningens förslag kunna utses även för att företräda huvudmannen iangelägenhet rörande hans egen adoption. I ett sådant fall bör samtycke fränförvaltaren utgöra förutsättning för en adoption av huvudmannen. Även för detfall att enbart god man utses kan ifrågasättas om inte samtycke från denneskall erfordras. Detär naturligtvis en oundviklig konsekvens att tredje stycket i paragrafen upphävsnär institutet omyndigförklaring upphävs. Däremot är det inte godtagbart attföljderna härav lämnas obeaktade enbart med en hänvisning till att utredningen(Ju 1977:08) om barnens rätt har i uppdrag att se över bestämmelserna om adoption.Denna utredning torde nämligen knappast ha anledning att närmare övervägareglerna om vuxenadoptioner. Frägan om nödiga skyddsregler mot olämpligaadoptioner att vuxna utvecklingsstörda m.fl. bör ges en i vart fall temporärlösning redan i förevarande sammanhang. Utredningenshänvisning till rättens allmänna lämplighetsprövning inger betänkligheter. Del torde höra till undantagen att underiaget i ärenden om vuxenadoption är sädant atl man får kännedom om förekommande handi kapp hos det tilltänkta adoptivbarnet. Någon enkel kontroll rörande före kommande förvaltarskap kan inte göras, i vart fall inte med hjälp av 125 Adoptionsärenden följer nämligen i Prop. 1987/88:32 fommfråganadoptanlens, ej adoptivbarnets hemvist, se FB 4:9. Återstår då att infordra"socialutredning" i samtliga fall av vuxenadoption. Det finnsanledning att understryka behovet härav genom en uttrycklig författningsföreskrift.Förslagsvis kompletteras FB 4:10 med att socialnämnden alltid skall beredastillfälle att yttra sig. Mönster för en sådan regel kan hämtas från 6:18 FB. I.Enligt 4 kap. 2 § och 5 a § får den som är omyndigförklaradinte utan förmyndarens samtycke antaga adoptivbarn och inte heller får den somår omyndigförklarad adopteras utan sådant samtycke. I enlighet medhuvudförslaget föreslås nu att dessa förutsättningar för en adopfion skallborttagas. Därom är i och för sig inte något att invända. Fråga blir emellertidvilken hänsyn som bör las till att adoptanten eller adoptivbarnet harförvaltare förordnad för sig. Till skillnad från vad som gäller för enomyndigförklarad kommer i fortsättningen inga handlingar i ärendet att lämnanågra upplysningar om en eventuell förvaltares existens. Möjligen kan rätlenvid den lämplighetsprövning som sker enligt 4 kap. 6 § självmantsöka utröna detta. I de flesta sådana fall kommer också förvaltarskapet attfinnas inskrivet hos sanima fingsrätt, som handlägger adoptionsärendet. Detförefaller naturligt aft, om förvaltare är förordnad, denne ges tillfälle attyttra sig i ärendet. Tingsrättenavstyrker att paragrafen upphävs utan att någon motsvarande skyddsregel sätts i dess ställe. Ingående av äktenskap bör alltjämt anses vara en sä allvarlig angelägenhet att garantier sä långt möjligt är bör skapas för att kontrahenterna åtminstone har möjlighel att förstå vad de ger sig in på. Mot denna bakgrund föreslås att nuvarande regel i 2:2 GB utbyts mot en ny av ungefär följande innehåll: Om en person befinner sig i sådant tillstånd som anges i 1924 ärs lag och till följd därav icke är i stånd attavge en viljeförklaring, som enligt normal avtalsrättslig praxis bedöms som bindande, får vederbörande inte ingå äktenskap utan samtycke av särskilt förordnad förvaltare.