prop · GB03155 · 1987-12-31 00:00:00 — Bestämmelsen är i och för sig tillämplig ävenpä fall där del obehöriga förfarandet vidtas sedan anställningen har upphört.För det fallet gäller emellertid en ytterligare inskränkning enligt andrastycket. Underpågående anställningsförhållanden gäller atl arbetstagaren inte fär utnyttjaeller röja en företagshemlighet hos arbetsgivaren som han har fält del av i sinanställning under sådana förhållanden att han insåg eller borde ha insett atthan inte fick avslöja den. Bryter arbetstagaren häremot uppkommer skadeståndsskyldighel. Denavtalsrelation som här avses omfattar i och för sig arbetstagare i såväl privatsom offentlig tjänst. När det gäller offentliga funktionärer finns detanledning att erinra om att tystnadsplikten också regleras genom sekretesslagen(1980:100). Beträffande samordningen mellan lagen om skydd för företagshemligheleroch sekretesslagen hänvisas till den allmänna motiveringen, avsnitt 2.10 samttill avsnitt 4.3 nedan. Föratt ansvar skall inträda krävs lill att börja med att det är fråga om en företagshemlighet som arbetslagaren/år/ del av i sin anställning. Hemlig heten skall ha sädant samband med anställningen att den omfattas av den lojaliletsplikt som följer av varje anställningsförhållande. Hemligheten skall ha ett direkt samband med arbetstagarens tjänst. Om en näringsidka re anförtror en arbetstagare en hemlighet som inte angår tjänsten och som arbetslagaren inte heller behöver ha vetskap om för att fullgöra sin arbets uppgift, omfattas inte informationen av del speciella lojaliletsförhällandet. Att arbetstagaren skall hafått del av hemligheten i sin anställning inne- Prop. 1987/88:155 bär inte attdet krävs alt han har mottagit den i uttryckligt förtroende av arbetsgivaren.Vad den anställde stöter på inom ramen för anställningen faller alltsä in underbestämmelsen. Antag att en anställd vid ett samtal med en annan arbetstagare färvetskap om ett visst förhållande. Han bör anses ha fält del av uppgiften i sinanställning och alltså bli skadeständsskyldig enligt förevarande bestämmelseom uppgiften röjs eller utnyttjas. Detta gäller även i det fallet att uppgiftslämnarendärvid gör sig skyldig till förtroendemissbruk. Vidareskall arbetstagaren ha haft någon form av insikt om att informationen intefick avslöjas. 1 vissa fall kan hemliga uppgifter delges i förening eller liknande. Att en arbetstagare då inte fårutnyttja eller röja uppgiften stär klart. I praktiken torde det emellertidvara vanligt att arbetstagaren får del av företagshemlighelen mer iförbigående. Han stöter exempelvis på den i samband med alt han kommer ikontakt med utvecklingsidéer, produktionsfaktorer eller liknande. Det kan ocksåvara så att han själv är direkt involverad i hemlighetens tillkomst. Ärarbetsrutinerna, säkerhetsinstruktionerna eller liknande utformade på ettsådant sätt att arbetstagaren med hänsyn härtill har insett eller borde hainsett vad saken gällde, inträder skadeståndsskyldighet om han utnyttjar ellerröjer hemligheten. Vad arbetstagaren borde ha insett beror således bl. a. på deåtgärder som närtngsidkaren har vidtagit till skydd för hemligheten. Slutligenfömtsätter skadeständsskyldigheten att utnyttjandet eller röjandet sker obehörigen.Elt uttryckligt eller tyst medgivande frän näringsidkarens sida utesluter entillämpning av skadeståndsbestämmelsen. Om ett sädant medgivande föreligger fårbedömas mot bakgmnd av omständigheterna i det enskilda fallet. Det bör i dettasammanhang påpekas att det inte är elt obehörigt handhavande av hemliginformation om en arbetstagare i enlighet med vissa författningsbestämmelserlämnar ut en företagshemlighel. Således kan lystnadsplikten brytas avvittnesplikt, om synnerlig anledning förekommer att vittnet hörs om enyrkeshemlighet (36 kap. 6 § ). Tystnadsplikten bryts ocksä avbestämmelsen i lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurtens-förhållandenutom såvitt gäller yrkeshemligheter av teknisk natur (4 §). Inte heller kan detanses obehörigt alt en arbetstagare i enlighet med 22 § lagen om medbestämmandei arbetslivet (1976:580) lämnar över information som han har mottagit medtystnadsplikt till en ledamot i styrelsen för sin arbetstagarorganisation. Förskadeståndsansvar krävs alt gärningen har begåtts med uppsåt eller avvårdslöshet. Det är således fråga om ett sedvanligt s. k. culpaansvar. Vadgäller bestämmande av skadeståndet hänvisas till 9 §. Ansvarsförhållandetefter det att anställningen upphört regleras i detta stycke. Bestämmelsen kan ses som en inskränkning i en huvudregel som innebär att en arbetstagare som slutat sin anställning är löst från sin 45 lojalitetspliktoch därför har rätt att utnyttja den erfarenhet, yrkesskicklig- Prop.1987/88:155 het och kunnighet som han förvärvat under sin anställning. Enligtdenna huvudregel görs ingen skillnad mellan kunnande på gmnd av rent personligaegenskaper eller kvalifikationer och sådan information som kan vara enföretagshemlighet hos näringsidkaren (jfr nedan). Det sagda gäller såväl då dentidigare anställde tar ny anställning som då han startar en verksamhet som konkurterarmed den tidigare arbetsgivarens. Ivissa situationer skulle det framstå som stötande, om allvarliga angrepp påföretagshemligheter skulle bli fria från sanktioner därför att angriparen intelängre är anställd hos näringsidkaren när angreppet fullbordas. 1 förevarandebestämmelse föreskrivs därför skadeståndsansvar för den tidigare anställde ifall dä det föreligger synnerliga skäl. Det skall vara fråga om fall dä arbetstagarenpå ett stötande sätt har missbmkat det förtroende som följer avanställningsförhållandet. Synnerligaskäl får i allmänhet anses föreligga dä en arbetstagare har tagit anställninghos näringsidkaren i syfte att komma över hemlig information eller då hanunder sin anställning har förberett ett överförande av hemlig information konkurterande verksamhet. Det senare kan ha skett exempelvis genom altarbetstagaren systematiskt har inhämtat eller upprättat dokumentation omförelagshemligheten. Det förhållandet att företagshemligheten har missbrukatsmed hjälp av dokumentation i nägon form, exempelvis en teknisk förebild, ärnågot som ofta talar för att det föreligger synnerliga skäl. En omständighetsom kanske inte ensam men i förening med andra omständigheter kan tala i denriktningen är att den tidigare anställde har intagit en särskildförtroendeställning hos näringsidkaren exempelvis som verkställande direktör,produktionschef eller forskningschef. Vidbedömningen av frågan om del föreligger synnerliga skäl har även skadansstorlek en viss betydelse. Synnerliga skäl kan inte anses föreligga, omutnyttjandet eller röjandet endast i ringa utsträckning har påverkat den tidigarearbetsgivarens konkurtensförmåga. Enomständighet som kan tala mot ansvar enligt förevarande stycke är attarbetstagaren själv har utvecklat hemligheten hos sin tidigare arbetsgivare. Iett sådant fall kan det ofta finnas skäl all inte frångå huvudregeln omarbetstagarens frihet att utnyttja sin kunskap och erfarenhet på den öppnaarbetsmarknaden. Ifall då den tidigare arbetstagaren kan göras ansvarig kan det nägon gäng kommaatt ställas pä sin spets huruvida arbetstagaren har avslöjat en specifik företagshemlighetsom omfattas av lagen eller om han endast har utnyttjat sin personliga kunskap,skicklighet och erfarenhet. Rörande principerna för denna gränsdragning kanhänvisas till utredningsbetänkandet (s. 373). Det kan tilläggas alt desituationer då det enligt del tidigare anförda kan anses föreligga synnerligaskäl för skadeståndsansvar endasl sällan torde vara sådana attgränsdragningsfrågan blir av intresse. Om arbetstagaren exempelvis har överförtdokumenterade hemligheter till den nye arbetsgivaren, kan det ju knappast görasgällande alt det är fråga om utnyttjande av personlig erfarenhet ellerliknande. Somredan har framhällits kan arbetsgivaren och arbetstagaren med 46 giltigverkan avtala om en tystnadsplikt efter anställningens upphörande Prop.1987/88:155 som går längre än som följer av förevarande stycke. Gränserna föravtalsfriheten sätts i sädana fall av 36 § avtalslagen. Ettanställningsvillkor av det aktuella slaget kan enligt den bestämmelsen lämnasutan avseende, om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständighetemavid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna iövrigt. En omständighet av betydelse vid tillämpningen av den bestämmelsen ärhur pass konkret tystnadsplikten har angetts i avtalet. För den anställde ärdel givetvis väsentiigt att veta vilka uppgifter eller vilka slag av uppgifterhan inte fär lämna ut. En annan omständighet av betydelse är hur läng tid som harförflutit efter anställningens upphörande då den tidigare anställde utnyttjareller röjer företagshemligheten. Ju som har förflutit, desto svårarekan det vara för den enskilde atl avgöra varifrån hans kunskaper och idéerhärstammar. Vid bedömning av om en sekretessklausul är att anse som oskäligenligt 36 § avtalslagen torde viss ledning kunna hämtas i de uttalanden somhar gjorts vid tillkomsten av den motsvarande jämkningsbestämmelsen i 38 §samma lag och i rättspraxis vid tillämpningen av den bestämmelsen. Densom uppsåtligen eller av oaktsamhet obehörigen utnyttjar eller röjer enföretagshemlighet som, enligl vad han inser eller bör inse, har angripits enligtdenna lag skall ersätta den skada som uppkommer genom hans (Jfr6 och 7 §§ i utredningens förslag) Paragrafenkompletterar 4, 5 och 6 §§. I 4 § föreskrivs skadeslåndsskyldighet för den somanskaffar en företagshemlighet genom ett brottsligt förfarande. Enligt 5 och 6 §§föreligger skadeståndsskyldighet för den som missbrukar en hemlighet som hanhar fått del av pä ett rättsenligt sätt. I förevarande paragraf föreskrivsdärutöver ett skadeståndsansvar för den -ofta en konkurtent - som utnyttjareller för vidare en företagshemlighet som, enligt vad han inser eller bör inse,har angripits i strid mot denna lag. För skadeståndsskyldighet enliglförevarande paragraf fömtsatts dock inte att hemligheten har tillhandahållitsjust av den person som har gjort sig skyldig till ett brottsligt förfarandeenligt 2 eller 3 § eller som har ådragit sig skadeståndsansvar enligt 5 eller 6§. Hemligheten kan ha vandrat i flera led, och del är tillräckligt att den urspmngligenhar angripits på angivet sätt. Enförsta förutsättning för skadeståndsansvaret är att nägon obehörigen utnyttjareller röjer en företagshemlighet. Vad som avses med utnyttjande och röjande harredan kommenterats i specialmotiveringen till 3 §. I subjektivt hänseendekrävs atl utnylljandel eller röjandet sker med uppsåt eller oaktsamhet. Atthandlingen sker obehörigen innebär bl. a. atl det inte får föreligga någolsamtycke från den näringsidkare som utsatts för angreppet. Denandra förutsättningen för skadeståndsansvar är att den som obehörigenutnyttjar eller röjer hemligheten har vetskap om det bakomliggande rättsstridigaförfarandet eller att han i varje fall borde ha insett detta. Omständigheternakan exempelvis vara sädana att en näringsidkare med Prop. 1987/88:155 branschkännedomhar anledning att misstänka att etl rättsstridigt förfarande ligger bakomröjandet. I sädant fall bör det av näringsidkaren krävas att han iakttarförsiktighet och undersöker förhållandena. Gör han inte det, riskerar han attbli skadeståndsskyldig om han sedan utnyttjar eller sprider den mottagnainformationen. Ensärskild fråga som har väckts under remissbehandlingen gäller fall då ennäringsidkare utnyttjar information som han har fält tillgång till genom systematiskutfrågning av en arbetstagare hos en konkurtent eller genom överköp ellervärvning av arbetstagaren. Vidsystematisk utfrågning av en arbetstagare hos en konkurtent har den näringsidkaresom ägnar sig ät utfrågningen vetskap om anställningsförhållandet och omarbetstagarens lojahtetsplikl gentemot sin arbetsgivare. I den män utfrågningenleder till alt en företagshemlighet avslöjas, är utfrä-garen i en situation avdetta slag medveten om att delta sker på ett rättsstridigt sätt. I sädana fallkan således skadeståndsansvar enligt förevarande paragraf inträda för denutfrågande näringsidkaren. Det finns anledning att understryka att detta fömtsätteratl utfrågaren åtminstone har bort inse alt arbetstagaren har gjort sig skyldigtill ett skadeständsgmndande förtroendemissbruk genom atl lämna uppgiften. Närdel gäller värvning och överköp finns det anledning hälla i minnet att enarbetstagare, som har slutat sin anställning, endast i speciella fall är bundenav en lojaliletsplikt till sin tidigare arbetsgivare. Skadeståndsansvaret förden tidigare anställde fömtsätter enligt 6 § andra stycket alt det finnssynnerliga skäl. Inte minsl vid överköp och värvning kan omständigheterna idet enskilda fallet vara sädana att synnerliga skäl föreligger. Del läget kan alltsäinträda att den överköpande näringsidkaren bör försäkra sig om att inlearbetstagaren på sin tidigare arbetsplats har betett sig på etl sådant sätl attdenne kan drabbas av skadeståndsansvar enligt 6 § andra stycket. Hararbetstagaren betett sig på detta sätt och den överköpande näringsidkaren insereller bör inse detta, kan ansvar för denne inträda enligt förevarande paragraf. Ettsärskilt problem föreligger i fall dä en konkurtent är i god tro när han förvärvaren på otillbörligt sätl spridd hemlighet och först efter förvärvet blirmedveten om angreppet. Enligt utredningen skulle det utnyttjande eller röjandesom sker efter det att vederbörande har insett eller bort inse del verkligaförhållandel betraktas som otillbörligt och alltså föranleda skadeståndsansvar.Jag delar inte denna uppfattning. Att utnyttja en företagshemlighet somförvärvats i god tro kan inte anses ha skett "obehörigen" och kan följaktiigeninte medföra skadeståndsansvar. Ansvarenligt 20 kap. 3 § skall inte ådömas någon pä grund av överträdelseav 5, 6 eller 7 §. Paragrafensaknar motsvarighet i utredningens förslag. 15-7 §§ föreskrivs skadeståndsskyldighel för den som obehörigen ut nyttjar eller röjer en företagshemlighet. Bestämmelserna kan sägas innebä- . ra en i lag pä visst sätt föreskriven tystnadsplikt. inte att någon skall kunnaådömas ansvar enligt 20 kap. 3 § på Prop. 1987/88:155 grund av atthan har överträtt någon av bestämmelserna i 5-7 §§. En annan sak är alt ansvarenligt 20 kap. 3 § kan komma i fråga vid överträdelse avtystnadsplikt i annan lag än lagen om skydd för företagshemligheler. Ettexempel är att en offentlig funktionär röjer en företagshemlighet som omfattasav sekretess enligt sekretesslagen. Förevarande paragraf hindrar inte attfunktionären i ett sädant fall kan straffas enligt 20 kap. 3 § föråsidosättandet av sekretesslagen. Vidbestämmande av skadestånd enligt 4-7 §§ för ett angrepp pä en näringsidkaresföretagshemlighet skall hänsyn tas även till dennes intresse av att hemligheteninte obehörigen utnyttjas eller röjs och till övriga omständigheter av annan änrent ekonomisk betydelse. (Jfr8 § i utredningens förslag) Paragrafenreglerar bestämmande av skadeståndet vid angrepp på en företagshemlighet. Fräganhar behandlats i avsnitt 2.7 i den allmänna motiveringen. Utgångspunktenvid skadeståndets bestämmande skall vara att den skada som har uppkommit genomangreppet skall ersättas. Den gmndläggande funktionen skall således vara attreparera skadan. Enligt allmänna bevisregler ankommer det på den skadelidandeatt visa skadans slorlek. Erfarenhetenav gällande rätt vid angrepp på yrkeshemligheter och liknande är, liksom vidintrång i exempelvis en patent- eller upphovsrätt, att det är förenat med storasvårigheter att visa den verkliga storleken av en uppkommen skada. Enriktpunkt för bestämmandet av skadestånd bör vara att skadeståndet inte får blisä lågt att det blir ekonomiskt lönsammare att obehörigen utnyttja nägon annansföretagshemlighet än att på ett legitimt sätt förvärva hemligheten.Skadestånden bör ligga pä en sådan nivä att det aldrig ter sig fördelaktigt attkalkylera med möjligheten att angripa någon annans företagshemlighet. Deomständigheter som är av belydelse vid bestämmande av skadeståndet hänför sigdels till parterna, dels till arten och graden av angreppet på företagshemlighelen. Omden skadelidande näringsidkaren allmänt sett befinner sig i underläge gentemotden som obehörigen utnyttjar företagshemlighelen, är detta en omständighet sombör beaktas vid bestämmandet av skadeståndet. Det kan t.ex. vara fråga om ettstörte företag som har utnyttjat en företagshemlighet hos ett litet företagmed små ekonomiska resurser och för vilket företagshemligheten är av avgörandebetydelse för konkurtenssituationen. Det kan i sädana fall vara vanskligt attbedöma den skadelidandes uteblivna vinst. Skadeståndet bör då kunna påverkasav andra faktorer säsom skadevållarens vinst. torde del vara lättare attutreda skadevållarens vinst än att beräkna det skadehdande företagetsuteblivna vinst. Och skulle det inte vara möjligt att visa omfattningen av skadevållarensvinst kandet finnas anledning att beakta den omsättning som denne har haft 4 1987/88. t.ex. vidförsäljning av en produkt som har anknytning till den aktuella Prop. 1987/88:155företagshemligheten. I vissa fall kan skadeståndet behöva bestämmas utan någramera direkta hållpunkter för bedömningen. Som exempel kan nämnas det fallet atten konkurtent genom företagsspioneri får veta att en näringsidkare förhandlarom samgående med ett tredje företag samt avslöjar detta förhållande tillnackdel för näringsidkaren. All göra kalkyler över eventuellt utebliven vinsteller liknande är i ett sädant fall antagligen inte möjligt. Skadeståndet fär istället bestämmas med beaktande av den skadelidandes intresse generellt sett avatt uppgiften inte blir allmänt känd. Uppsåtiiga eller grovt oaktsamma angrepp pä enföretagshemlighet bör givetvis föranleda högre skadeståndsbelopp än gärningarvilka framstår som mindre allvarliga. När del är fråga om ett utnyttjande av enföretagshemlighet kan även gärningens varaktighet böra beaktas. Talan om skadestånd enligt denna lag fär avse skada endastunder innan talan väcktes. För skada under lid dessförinnanär rätten till talan förlorad. (Jfr 9 § i utredningens förslag) Paragrafen rörpreskription av skadeståndsanspråk. Den har utformats efter mönster av 58 §tredje stycket patentiagen (1967:837). 1 motsats till vad som år vanligt när det gällerskadeståndsrättsliga preskriptionsbestämmelser räknas preskriptionen här intefrån en viss tidpunkt och framåt i tiden. Det avgörande enligt förevarandeparagraf är i stället liden för talans väckande, och preskriptionen räknas frånden tidpunkten bakåt i tiden. Bestämmelsen är inte tvingande och kan således sättas urkraft genom avtal. Den som har angripit en företagshemlighet i strid motdenna lag kan av domstol vid vite förbjudas atl utnyttja eller röjaföretagshemligheten. Talan enligt första stycket förs av den som har utsattsför det rättsstridiga angreppet. Sådan talan får föras även i samband med åtalför brott som avses i 2 eller 3 §. Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt omvitesförbudet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. Den som har överträtt ett vitesförbud får inte dömas tillstraff för en gärning som omfattas av förbudet. (Jfr 10 och 12 §§ i utredningens förslag) Denna paragraf reglerar möjlighetema att förbjuda den somhar angripit en företagshemlighet alt efter angreppet ulnytlja eller röjahemligheten. 1 den allmänna motiveringen har frågan behandlats i avsnitt 2.8. Första stycket Prop. Vidsådana angrepp pä en förelagshemlighet som är straffbara eller som grundar rätttill skadestånd kan domstolen - dvs. allmän domstol eller arbetsdomstolen meddela förbud för angriparen att utnyttja eller röja hemligheten. Ett förbudförutsätter att såväl de subjektiva som de objektiva rekvisiten i någon avstraff- eller skadeslåndsbestämmelserna är uppfyllda. Närdet gäller utformningen av vitesförbudet gäller vad som föreskrivs i lagen(1985:206) om viten, vilket bl. a. innebär att vitet kan utformas som ettlöpande vite. Skadeståndsansvarför angrepp pä en företagshemlighet enligt 5 eller 7 § kan drabba en juridiskperson. 1 sådana fall är det möjligt att rikta ett förbudsföreläggande mot denjuridiska personen. Ett sådant föreläggande kan också riktas mol den fysiskaperson som har genomfört angreppet. Talanom vitesförbud enligt första'stycket handläggs som tvistemål. Genom kumulationsregelni andra meningen är det emellertid möjligt för den som har utsatts för deträttsstridiga angreppet att föra denna talan även i ett brottmål om ansvarenligt 2 eller 3 § för detta angrepp. Talanom utdömande av vite skall enligt 8 § lagen om viten handläggas som brottmål.Genom kumulationsregeln i detta stycke är det möjligt att i detta mål handläggaett yrkande om nytt vitesförbud, som annars handläggs som tvistemål. Syftetmed denna bestämmelse är att undanröja att dubbla sanktioner följer på en ochsamma gärning. Bestämmelsenfår betydelse i fall dä nägon har förbjudits vid vite att utnyttja eller röjaen företagshemlighet som har angripits genom företagsspioneri. Ett utnyttjandeeller röjande skulle då kunna medföra straffansvar enligt 3 §. Genomförevarande bestämmelse förhindras delta. Bestämmelsen innebär även attoffentlig funktionär som har meddelats etl vitesförbud inte kan bestraffas enligl20 kap. 3 § för brott mot tystnadsplikt. Etlvilesförbud kan hävas pä talan av den som har ålagts förbudet, om ändamåletmed förbudet har förlorat sin betydelse. (Paragrafensaknar motsvarighet i utredningens förslag) Denna bestämmelse fär belydelse framför allt i de fall då tvekan kan föreligga om ändamålet med etl vitesförbud har förlorat sin belydelse. somhar förelagts vitel kan i ell sädant läge få klariagt vad som gäller. detuppenbart att ändamålet med vitesförbudet föriorat sin betydelse, Prop.1987/88:155 torde däremot möjligheten att fä förbudet undanröjt vara mindreintressant. Redan av 9 § lagen (1985:206) om viten följer nämligen att eltförelagt vite inte skall dömas ut om ändamålet med vitet har förlorat sinbetydelse. Om den som har ansökt om vitesförbud enligt 11 § visarsannolika skäl för att en företagshemlighet har angripits i strid mot denna lagoch det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta angreppetförtingar värdet av företagshemligheten, får domstolen meddela vitesförbud förtiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har förordnats.Därvid tillämpas 15 kap. 5-8 §§ . I fräga om överklagande av beslut enligt första stycketsamt i fräga om handläggningen i högre rätt gäller vad som föreskrivs irättegångsbalken om talan mol beslut enligt 15 kap. . (Jfr 11 § i utredningens förslag) Förutsättningarna för att meddela ett interimistisktförbud enligt denna paragraf är desamma som de som gäller vid beslut enligt 15kap. Käranden mäste således visa sannolika skäl för att etträttsligt angrepp föreligger. Vidare skall det finnas en risk för attangriparen fortsätter att utnyttja eller röja hemligheten och därmed förringarvärdet av denna. Inlösen m. m. Har någon angripit en företagshemlighet i strid mot dennalag, kan domstol förordna att en handling eller ett föremål, som han har i sinbesittning och som innefattar hemligheten, skall överlämnas lill den som harutsatts för det rättsstridiga angreppet. Om det finns skäl för det färdomstolen förordna att överlämnandet skall ske mol lösen. Kan en handling eller ett föremål som innefattar enföretagshemlighet inte utan olägenhet överlämnas enligt första stycket, färdomstol förordna att handlingen eller föremålet skall förstöras eller ändraseller utsättas för annan åtgärd som är ägnad atl förebygga missbmk. Dettagäller dock inte om förverkande eller annan åtgärd som är ägnad att förebyggamissbruk skall beslutas enligt 36 kap. . Talan enligt första eller andra stycket förs av den somhar utsatts för det rätlsstridiga angreppet. Sådan talan får föras även isamband med åtal för brott som avses i 2 eller 3 §. (Jfr 13-15 §§ i utredningens förslag)