prop · GB0369 · 1987-12-31 00:00:00 — Den kryptiskt formulerade begränsningen, som saknar motsva righet vad gäller prövning av resningsansökningar, tar inte endast sikte på sädana fall där prövning i förvaltningsdomstol kan åstadkommas genom besvär i vanlig ordning utan avser ocksä situationer, där talan väckes genom ansökan om stämning, t, ex, enligt lagen om rättegången i ar betstvister. Med "domstol" avses enligt lagförslaget också"sådan nämnd som avses i 2 kap. 9 § andra stycket andra meningen regeringsformen". Då ett ärende kan prövas av t, ex, psykiatriska nämnden eller kriminal vårdsnämnden, uteslutes alltså talan om omprövning i regeringsrätten enligt de nya reglerna. Även t, ex, hyresnämnd likställes i detta samman hang med domstol, vilket klart illustrerar sådana brister i det föreslagna rättsskyddssystemet, att det svårligen låter sig försvaras inför internatio nellt forum. Det finns knappast någon anledning att förmoda att organ, somi den svenska grundlagen inte erkännes som domstolar, av den euro- 201 peiskadomstolen skulle accepteras som sådana. Juridiska fakultetsstyrelsen vid i att Prop. 1987/88:69 begreppet "civila rättigheter" äroklart och fortsätter: Den lösning på Bilaga 2 problemet som promemorianförordar, saknar inte elegans. Man anknyter den legalitetsprövning somregeringsrätten skall utöva, till regeringsformens bestämmelser omlagstiftningsförfarandet i 8 kap, 2 eller 3 §; om myndighetsutövning berörförhållanden som måste regleras genom dessa normer (utom utlännings vistelse iriket) medges en slutlig klagorätt till regeringsrätten om inte någon domstolannars skulle vara behörig att pröva ärendet (se 2 a § 1-3 1 förslaget om lagtill ändring av lagen om allmänna förvaltningsdomstolar). Som promemorian ocksäframhåller torde en sådan lösning väl uppfylla den europeiska konventionenskrav. Juridiska fakultetsstyrelsen vid i styrelsens forskningsnämnd: Det i promemorian föreslagna rättsmedletskall endast innefatta en kassationsprövning. När regeringsrätten beviljarresning, händer inte så sällan att regeringsrätten ändrar förvaltningsbesluteteller meddelar ett nytt beslut. Som ovan närmare utvecklats, föreligger ipraktiken inte någon större skillnad mellan den föreslagna grunden för bifalltill anförda rättsbesvär och motsvarande resningsgrund. Detta kan komma attmedföra, att regeringsrätten med utnyttjande av sin rätt att bevilja resningvanligtvis kommer att avgöra ärendet i sak, även när ärendet hänskjutits tillregeringsrätten genom anförande av rättsbesvär. Det finns med andra ord skälatt anta, att regeringsrättens prövning i praktiken kommer att blividsträcktare än den kassationsprövning som föreslås i promemorian. Enligt förslaget skall det nya institutet vara tillämpligtpå förvaltnings beslut, som innebär myndighetsutövning mot någon enskild och rör tillämpning av en föreskrift om något förhållande som avses i RF 8:2 eller 3, Att RF 8:2 omnämns här har väl sin förklaring i att konventionens artikel 6 med "civila rättigheter och skyldigheter" förmodligen frånbörjan har avsett just civilrättsliga förhållanden, även om begreppet sedan har fått en vidare tolkning. Men mäste RF 8:2 omnämnas för att skall uppfylla sina förpliktelser enligt konventionen? Privaträttsliga tvister av görs i princip av allmän domstol, och därmed är konventionens krav uppfyllda, (Det kan visserligen ifrågasättas om föreskriften i RB 42:5 om dom utan stämning, när käromålet är uppenbart ogrundat, uppfyller kon ventionens krav, men den frågan är inte aktuell i detta lagstiftningsärende,) Om ett förvaltningsbeslut rör tillämpning av privaträttsliga regler, lär det i regel utgöra ett partsbesked och faller då utanför den föreslagna reglering en, eftersom det inte innebär myndighetsutövning. Enligt RF 11:3 kan dock rättstvist mellan enskilda med stöd av lag avgöras av annan myndig het än domstol. Exempel härpå erbjuder hyresnämnderna och arrende nämnderna, kanske också statens va-nämnd. Men dessa faller utanför den föreslagna regleringen, antingen därför att deras beslut kan överklagas hos domstol eller därför att de har en sådan sammansättning att de enligt förslaget skall jämställas med domstol. Slutsatsen av det nu anförda blir, att det är onödigt att omnämna RF 8:2, i den mån privaträttsliga tvister avses,------ Enligt förslaget skall med domstol jämställas sådan nämndsom avses i RF 2:9 andra stycket, dvs, nämnd vars sammansättning är bestämd i lag 202 ochvars ordförande skall vara eller ha varit ordinarie domare, I promemo- Prop.1987/88:69 rian sägs, att härmed avses psykiatriska nämnden,kriminalvårdsnämnden Bilaga 2 samt t. ex. hyresnämnderna. Enligt RF:sterminologi är dessa organ förvaltningsmyndigheter. Tanken är tydligen, att deär domstolar i konventionens mening, trots att de inte är det i hyser starka tvivel om att den europeiska domstolen skullebetrakta de nämnda organen som domstolar och således använda ett vidsträcktaredomstolsbegrepp än det som gäller enligt svensk rätt. Lantbruksstyrelsenhar inget att erinra mot den begränsning av tillämpningsområdet som görs genomhänvisningen till regeringsformen. : tillstyrker att utlänningsärenden undantasfrån en allmän överprövningsrätt i enlighet med förslaget i promemorian. Dockkan ifrågasättas om inte den föreslagna furmulering-en av 2 a § Ii lagen omallmänna förvaltningsdomstolar blir alltför snäv för att det avsedda syftetskall uppnås. Ordetvistelse har inte i utlänningslagen en helt entydig betydelse. Med vistelseförstås i allmänhet att en utlänning redan inrest i riket och befinner sig iSverige, Den situationen att utlänningen ännu inte formellt inrest utanbefinner sig vid passkontrollen inbegripes knappast i uttrycket. Därmedföreligger - om än ej avsett - en risk att beslut om avvisning vid gränsenskulle falla in under regeringsrättens legalprövning. Dessa fall är både avbrådskande natur och hög frekvens. Verket föreslår därför att man i 2 a § 1använder uttrycket "inresa eller vistelse" i stället för enbart"vistelse". Avkommentaren till den föreslagna 2 a § 1 framgår att ärenden som prövas enligtutlänningslagen har ansetts särskilt böra undantas eftersom dessa ofta är avmycket brådskande natur. En betydande mängd utlänningsärenden rör dock inteblott tillämpningen av utlänningslagen utan även frågan om huruvida den sökandeär att anse som flykting enligt 1951 ärs genéve-konvention angående flyktingarsrättsliga ställning och därmed berättigad till resedokument enligt artikel 28 inämnda konvention. handläggs denna prövning parallellt med ett avlägsnandeärendeenligt utlänningslagen. Om då en överprövningsrätt i enlighet med förslagetinte skulle finnas för avlägsnandeärendet men däremot för flyktingprövningenfinns en betydande risk för att verkställighet fördröjs i avlägsnandeärendet. Detförtjänar påpekas att 3 § utlänningslagen har samma kriterier för vem som ärflykting som genéve-konvention. Det är således endast för den sökandesrätt till resedokument som flyktingprövningen enligt konventionen fårbetydelse. Den krets av ärenden somomfattas av artikel 6 i europarådskonven tionen är snävare än den krets som anges i den föreslagna ändringen av 2 a § i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Till de ärenden som inte torde omfattas av artikel 6 hör medborgarskapsärenden. Med den föreslag na utformningen av lagförslaget kommer emellertid avslag på ansökan i vissa ärenden enligt lagen om svenskt medborgarskap (1950:382) att om fattas av rätten till överprövning av regeringsrätten. De ärenden det gäller är ansökan om naturalisation (6 §), ansökan om bibehållande av svenskt medborgarskap (8 §) och ansökan om befrielse från svenskt medborgar- 203 skåp (9 §), Dessa ärendenkan komma under regeringens prövning anting- Prop. 1987/88:69 en efterbesvär eller genom att statens invandrarverk överlämnar dem till Bilaga 2regeringens prövning med stöd av 9 a § lagen om svenskt medborgarskap. Deskäl som har redovisats i promemorian för att undanta vissa ärenden frånöverprövningsrätten - behov av snabb handläggning och stor ärendemängd - görsig inte med samma styrka gällande i ovan nämnda medborgarskapsärenden som iärenden enligt utlänningslagen. har det rört sig om mellan200 och 300 medborgarskapsärenden ärligen som skulle omfattas av den föreslagnaöverprövningsrätten. Verket vill ändå ifrågasätta om ärendena är av sådan naturatt de bör överprövas av regeringsrätten bland annat med hänsyn till att iärendena kan finnas säkerhets- och utrikespolitiska inslag. Länsstyrelseni : Åtskillig lagstiftning inom verksamhetsområdeberörs av den föreslagna ändringen såsom expropriationslagen, vattenlagen,förköpslagen, jordförvärvslagen, miljöskyddslagen, fornminneslagen och yrkestrafiklagen.Även byggnadslagen och väglagen hör hit för att nämna exempel, som ej finns medi promemorians förteckning. Länsstyrelseni har liknande synpunkter och tillägger: Rent formelltfaller även skattelagstiftningen in under konventionstextens begrepp"civila rättigheter och skyldigheter". Emellertid är vårskattelagstiftning som bekant redan så utformad att skattemyndigheternasbeslut kan överprövas av domstol (länsrätt, kammarrätt, regeringsrätt). Den nuföreslagna överprövningsmöjligheten i regeringsrätten berör således inteskatteavdelningens verksamhet. : I promemorian sägs att det totala antalet författningar, somenligt förslaget kan komma under regeringsrättens prövning, är förhållandevis beränsat(några tiotal författningar). Detta i sin tur kan enligt promemorian tas tillintäkt för att det nya institutet inte kommer att medföra något större behov avökade resurser för regeringsrätten. vill dock nämna attantalet författningar, som kan komma att beröras av de nya reglerna, inte synesvara så begränsat som anges i promemorian. Vid en översiktlig genomgång avförfattningar med anknytning till miljövårdens område hittades ytterligare etttjugotal som kan läggas till promemorians exempel på författningar. Förordningen(1985:841) om miljöfarligt avfall Förordningen(1985:836) om bekämpningsmedel Lagen(1983:428) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark Ädellövskogslagen(1984:119) Terrängkörningsförordningen(1978:594) Terrängtrafikkungörelsen(1972:594) Lagen(1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten Lagen(1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg Förordningen(1976:1055) om svavelhaltigt bränsle Bilavgaskungörelsen(1972:596) Renhållningsförordningen(1979:904) Byggnadslagen(1947:385) Byggnadsstadgan(1959:612) Lagen(1938:274) om rätt till jakt 204 Jaktstadgan(1938:279) Prop. Lagen(1950:596) om rätt till fiske Bilaga 2 Fiskeriförordningen(1982:126) Skogsvärdslagen(1979:429) Väglagen(1971:948) Fordonskungörelsen(1972:595) Förordningen(1982:923) om transport av farligt gods Enligtfullmäktige i kommer ärenden inom valutaregleringen att omfattas avden nya prövningsmöjligheten, se avsnitt 1 i remissammanställningen. Regeringsrättensledamöter: enligt de nya bestämmelserna skall enligt promemorianavse frågan om den rättstillämpning som ligger till grund för beslutet stridermot lag eller annan författning. Vi saknar tillräckligt underlag för entillförlitlig bedömning av huruvida en sådan prövning tillgodosereuroparådskonventionens krav enligt artikel 6 och vill enbart erinra om attdomstolen i och Lönnroth- målet underkände resningsinstitutet somform för domstolsprövning enligt artikel 6 under hänvisning till att dettainstitut inte innebär att en domstol har befogenhet att allsidigt pröva de berördaärendena. Dennärmare innebörden i den prövning som enligt förslaget skall ankomma päregeringsrätten preciseras inte i promemorian. Enligt denna bör regeringsrättenkunna söka ledning i de principer som har utbildat sigför motsvarande prövning när det gäller kommunalbesvär, Kommunalbesvärsinstitutetavser i sin helhet en laglighetsprövning, oavsett vilken av de i 7 kap, 1 §kommunallagen angivna besvärsgrunderna som är tillämplig i det särskildafallet. Om det överklagade beslutet inte har tillkommit i laga ordning elleröverskrider beslutsfattarens befogenhet eller vilar på orättvis grund sä stårbeslutet i strid mot kommunallagen eller annan lag eller författning. Den i 7kap, I § punkt 4 angivna besvärsgrunden "kränker klagandens enskildarätt" är en sådan grund som enligt artikel 6 i konventionen skallberättiga till en domstolsprövning. Punkt 2 i samma paragraf upptarbesvärsgrunden "står i strid mot lag eller annan författning". Denna besvärsgrundhar i regeringsrättens praxis fått en mycket snäv tillämpning. Besvärsgrunden har iallmänhet åberopats endast när beslutets innehåll stått i strid mot en uttrycklig författningsregel av offentligrättsligkaraktär. Vad som sägs i promemorian tyder pä att man avsett en begränsning av prövningen till det som motsvarar denna besvärsgrund. Mot bakgrund av det anförda är det emellertid uppenbart att om prövningen enligt det nya institutet skall tillgodose konventionens krav, den inte kan ges en sådan begränsning. Prövningen bör avse bl, a, förfarandefel, exempelvis att be slut fattas i strid mot 7:2 regeringsformen (jfr RÅ 1982 2:20) eller mot 205 förvaltningslagen,och frågan om kravet enligt 1:9 RF på saklighet eller Prop, 1987/88:69opartiskhet iakttagits. Omfattningen av prövningen bör komma till uttryck Bilaga 2 i lagtexten. Hänvisningen i promemorian till kommunalbesvärsinstitutetfår huvudsakligen betydelse när det gäller gränsdragningen mellan laglighetsprövningoch lämplighetsprövning. Denna grundas för kommunalbesvärens del på hänsynentill den kommunala självstyrelsen. På motsvarande sätt bör regeringsrätten vidtillämpningen av det nya prövningsinstitutet på statliga myndigheters beslut geakt på att de principer som den för området i fråga ansvariga myndighetenföljer inte frångås, så länge principerna inte står i strid mot lag eller annanförfattning. Enligt vär mening hade det varit värdefullt om frågan omgränsdragningen mellan laglighets- och lämplighetsprövning hade fått ennärmare belysning genom några konkreta exempel från lagstiftningsområden somkan bli aktuella, I det följande skall redovisas nägra områden därgränsdragningsproblem kan uppkomma. Bland ärendetyper med hög frekvens och stor betydelsenämns i promemorian ärenden enligt expropriationslagstiftningen, I 2 kap,expropriationslagen anges i olika paragrafer ändamål för vilka expropriationfår ske, Laglighetsprövningen omfattar således bl, a, om angivna ändamålföreligger eller ej. Även om dels rekvisiten för expropriation för ett visstfall är uppfyllda och dels den som vill expropriera behöver just den mark somansökan avser samt inte kan erhålla den på annat sätt, kantillståndsmyndigheten vidare på grund av bestämmelserna i 2 kap, 12 § förstastycket expropriationslagen vara lagligen förhindrad att meddela expropriationstillstånd.Enligt denna paragraf skall nämligen expropriationstillstånd inte meddelas omändamålet lämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller olägenheterna av expropriationenfrån allmän eller enskild synpunkt överväger de fördelar som kan vinnas medden. Bestämmelserna innebär ett åliggande för tillståndsmyndigheten att göraavvägningar mellan motstående intressen. Kan det påvisas att myndighetenmeddelat ett tillstånd utan att ha gjort erforderliga intresseavvägningar stårdet klart att regeringsrätten enligt det föreslagna prövningsinstitutet skallkunna undanröja tillståndet. Svårigheterna uppstår när expropriationsanspråketvisserligen vägts mot andra intressen men det görs gällande att ett motståendeintresse inte tillmätts tillbörlig vikt, I ett sådant fall är det kanskemöjligt att konstatera att avvägningen inte skett med den omsorg som kankrävas. Också dä synes tillståndet kunna undanröjas såsom stridande mot lag, Iandra fall kan prövningen bli mera grannlaga, t, ex, dä politiska bedömningarav tyngden hos ett allmänt intresse fått vara avgörande. En avsikt med attregeringen i regel skall vara tillständsmyndighet i fräga om expropriationer ärjust att politiska bedömningar skall kunna fälla utslaget, I de sistnämndafallen kan självfallet rättstillämpningen inte sägas stå i strid mot lag, I yrkestrafiklagen finns i 2 kap, bestämmelser ommeddelande av trafik tillstånd, I 3 § sägs att trafiktillstånd får ges endast till den som med hänsyn till yrkeskunnande, personliga och ekonomiska förhållanden samt andra omständigheter av betydelse bedöms vara lämplig att driva verksamheten, 206 Har någon vägrats etttillstånd på grund av påstådd olämplighet torde Prop. 1987/88:69 regeringsrätten vid en laglighetsprövning kunna finna sökanden lämplig Bilaga 2 och pä grund därav undanröja beslutet. Viinstämmer i promemorians förslag att prövningen skall vara en kassationsprövning.Vi anser dock att kassationen skall kombineras med att frågan på nytt blir anhängighos den myndighet vars beslut har kasserats, I lagtexten bör därför sägas utatt regeringsrätten, vid bifall till ansökan om överprövning, inte bara skallundanröja det överprövade beslutet utan ocksä återförvisa ärendet tillbeslutsmyndigheten för ny behandling, I anslutning härtill bör i inledningentill 2 a § ordet "undanröja" ersättas med "överpröva", JK:Jag känner mig - i avsaknad av närmare redogörelse för de utländskarättssystemen som åberopas i motiveringen - osäker om den europeiska domstolenskulle anse en ren laglighetsprövning, motsvarande den som innefattas i detsvenska kommunalbesvärsinstitutet, tillräcklig för att uppfylla konventionensfordran pä rätt till domstolsbehandling. Fråga är om inte konventionstextenmycket väl kan uppfattas som innehållande ett krav pä en materiell prövning iden nationella domstolen. Änmera kritisk finns det enligt min mening anledning att vara mot den summariskabehandling som rättsföljdsfrågan erhållit i förslaget. Det må vara att i ett kassatorisktförfarande rättsföljden formellt måste bestå i att det klandrade beslutetupphävs. Om det som klaganden har behov av för att få sin materiella rätttillgodosedd är någon form av gynnande beslut, måste emellertid en garanti finnasför att han erhåller en ny sakprövning och att regeringsrättens i domskälenuttryckta uppfattning om utgången i sak får prejudicerande verkan. Antagandet imotiveringen om att undanröjandet av ett klandrat beslut "som regel"får till följd att saken åter blir anhängig hos den myndighet som har meddelatdet undanröjda beslutet synes alltför svagt grundat. Det är tvivel underkastatom det tillstånd i fråga om rättsföljden som förslaget innefattar skulletillfredsställa den europeiska domstolen. Hovrätten:Det kunde ha varit av intresse att något mer ha fått belyst vilket kravkonventionen kan anses ställa på domstolsprövningens omfattning, I artikel 5talas om arresterades rätt att hos domstol få prövat "lagligheten" avfrihetsberövandet, I artikel 6 talas endast om att hos domstol"pröva" civila rättigheter och skyldigheter. På grund av vad somanförs i promemorian saknar hovrätten emellertid anledning ifrågasättaslutsatsen att en kassatorisk laglighetsprövning är tillräcklig frän konventionenssynpunkt. Prövningen om "denrättstillämpning som ligger till grund för beslutet strider mot lag eller annan författning" motsvarar den som gäller enligt 7 kap, 1 § första stycket andra punkten kommunallagen. Vid kommunalbesvär omfattar rättsprövningen ytterligare fyra besvärspunk ter. Att dessa inte medtagits i förslaget torde förklaras främst av att de har ett nära samband med principerna för den kommunala självstyrelsen, vilka inte aktualiseras i förvaltningsbesvärsmål. Att rättsprövningen begränsas på sätt föreslagits förefaller således lämpligt ur internrättslig synpunkt. Det torde kunna förutspås att här aktuella beslut - med hänsyn till att de redan 207 förts upp till en mycketkvalificerad beslutsnivå - bara i undantagsfall kan Prop. 1987/88:69 ansesstå i strid mot lag eller författning. Emellertid synes den föreslagna Bilaga 2 ordningen motiverad just för sådana fall. Socialstyrelsen:Ett bifall till klagandens talan skall enligt vad som anges i promemorian somregel medföra att saken åter blir anhängig hos den myndighet som har meddelatdet undanröjda beslutet, I promemorian har emellertid inte klarlagts vilkakonsekvenserna blir när regeringsrätten undanröjer det överklagade beslutetoch visar saken åter till beslutsmyndigheten, och den myndigheten på grund avföreskrivna preklusions- eller preskriptionsregler är förhindrad att på nytt taupp saken till prövning. Skall den klagande i ett sådant fall begära resningeller måste han med stöd av artikel 6 vända sig till kommissionen i Strasbourgför att fä en ändring till stånd? I ett sådant undantagsfall kan enligtsocialstyrelsen ifrågasättas om inte regeringsrätten analogt skulle kunnatillämpa det i 58 kap, 7 § RB angivna förenklade förfarandet, vilket skulle geregeringsrätten möjlighet att ändra det överklagade beslutet tillförmån för den klagande om saken finnes uppenbar. Bankinspektionenhar synpunkter på gränsdragningen mellan laglighetsprövning ochlämplighetsprövning i tillståndsärenden enligt fondkommissionslagen ochaktiefondslagen, se avsnitt 2 i remissammanställningen. vid i : Vad regeringsrätten enligt denya reglerna skall pröva är huruvida "den rättstill-lämpning som liggertill grund för beslutet strider mot lag eller annan författning". Man haralltså valt att anknyta till endast en av de i RB angivna resningsgrunderna,varför den materiella prövningen - låt vara att man här slopat uppenbarhetrekvisitet- är mera begränsad än i de enligt RB handlagda resningsärendena. Däregeringsrättens praxis dessutom visar, att resning i förvaltningsmäl beviljasutan närmare anknytning till RB:s resningsgrunder - ibland pä renabillighetsskäl och även på formella grunder - är det uppenbart, att ramarna förprövning enligt den nya ordningen totalt sett är avsevärt mycket snävare,(Angående resningsgrunderna enligt praxis, se Ragnemalm a, a, s, 189-212,) Denvalda konstruktionen innebär vidare, att man i systemet inför den komplikationen, att man måste skilja mellan laglighetsprövning och lämp lighetsprövning; endast den förra typen av prövning skall i princip kunna förekomma. Vid tillämpningen av både förvaltningsbesvärs- och resnings institutet är man däremot befriad från denna i förvaltningsärenden ofta tämligen hopplösa uppgift. Till skillnad från vad som förutsattes i prome , där man tycks utgå från att resningsinstitutet endast medger en laglighetsprövning, visar regeringsrättens praxis i resningsärenden, att man ofta gör totalbedömningar av i grunden diskretionär karaktär, där även mindre flagranta fel av materiell art, olika oregelbundenheter i förfa randet, nytillkomna omständigheter och en allmän strävan att skapa "rätt visa" kommer in i bilden, (Det är för övrigt även inom den allmänna processrätten i åtskilliga hänseenden oklart vad som innefattas i uttrycket lagstridig rättstillämpning; se härom Welamson, Rättegång VI, 2 uppl, 1980 s, 224,) Ett institut av typ "rättsbesvär" blir avsevärt mera svårhan- teriigt och kan aldrig erbjuda samma rättsskydd. till det tandlösa kommunalbesvärsinstitutet,som i princip innefattar en Prop, 1987/88:69 renodlad legalitetsprövning, jävar inte påståendet. Härtillkommer att den påstådda liberaliseringen i förhållande till den i RB angivnaresningsgrunden "uppenbart lagstridig rättstillämpning" delvis tyckstagas tillbaka i de förtydliganden som göres i motiven. Visserligen behöver,heter det, den bristande överensstämmelsen med den norm som är aktuell intevara uppenbar, "med det skall finnas grund för ett konstaterande attbeslutet är lagstridigt. Något tillspetsat skulle man kunna uttrycka saken såatt det primärt gäller för den klagande att påvisa att beslutet är författningsstridigtoch inte för beslutsmyndigheten att påvisa motsatsen", I anslutninghärtill rekommenderas att man vid tillämpningen söker ledning i "deprinciper som sedan läng tid tillbaka har utbildat sig när det gällerkommunalbesvär". Detta tyder klart på att det endast blir fråga om attsålla fram mera påtagliga övertramp.