prop · GB03133 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1987/88:133 med anledning av tillträde till den europeiska konventionen till förhindrande av 1987/88-133 Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . har en konvention till förhindrande av tortyr och omänsklig ellerförnedrande behandling eller bestraffning utarbetats. Konventionen antogs avEuroparådets ministerkommitté och öppnades för undertecknandeden . har undertecknat konventionen. Konventionenförutsätter ratifikation för atl bli gällande. Enligl konventionen skall en särskild kommittéupprättas. Den skall ha till uppgift att genom besök undersöka hurfrihetsberövade personer behandlas. Syftet härmed är att förstärka dessapersoners skydd mot tortyr och andra övergrepp. För att tillgodosekonventionens krav bl. a. på atl kommittén skall ges fritt tillträde lill allade platser där frihetsberövade personer är placerade behövs lagstiftning. Ipropositionen föreslås att godkänner konventionen och att en ny lagmed anledning av tillträde till konventionen antas. Vidare föreslås enföljdändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. I 1987/88. 1 Förslag till Prop. Lag med anledning av tillträde till deneuropeiska konventionen mot tortyr m. m. 1 § I denna lag meddelasföreskrifter med anledning av åtaganden enligt den europeiskakonventionen till förhindrande av tortyr och omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning. 2 § Den enligt konventionenupprättade kommittén för undersökning av frihetsberövade personers behandlinghar rätt att besöka varje plats här i riket där en person som har berövats sinfrihet genom en myndighets åtgärd är placerad, om 1. besökethar till syfte att undersöka hur personen behandlas, 2. kommitténhar undertältat regeringen om sin avsikt att göra besöket. 3 § Den som ansvarar för en frihetsberövad skalllämna kommittén det biträde som den behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter. Denne skall därvid ge kommittén 1. tillträde till och möjlighetall fritt förflytta sig inom de platser där personer som berövats sin frihet ärplacerade, 2. möjlighet fill enskilda samtalmed frihetsberövade personer och med andra som kan ge upplysningar om en sådanpersons behandling, 3. information som behövs för attsyftet med besöket skall kunna upp- 4 §Omenmyndighetsomärberördavettbegärtbesökharinvändningar mot kommitténs förslag i fråga om tid eller plats för besöket, skall myndig heten genast anmäla detta till regeringen. Regeringen avgör om invändning skall framställas hos kommittén enligt artikel 9 i konventionen. Regeringen får besluta om förflyttning av personersom kommittén avser att besöka för alt göra del möjligt för kommittén attgenomföra sin uppgift. 5 § Beslämmelseromimmunitetförkommitlénsledamölerochexperter finns i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet ochprivilegier i vissa fall Härigenom föreskrivs att bilagantill lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall' skall haföljande lydelse. Immunitet och/eller privilegier gäller för följande Tillämplig internationell 36----- --------------------- Ledamöter och experter i kommit- Europeiskkonvention den 26 tén upprättad enligt till förhindrande av konventionen till förhindrande av tortyr och omänsklig eller fömed- tortyr m. m. rande behandling eller bestraffning Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. ' Lagen omtryckt 1987:341. ' Senaste lyddse 1987:1122. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, statsråden , , ,, , , R. , , , , , Proposition med anledning av tillträde till deneuropeiska konventionen till förhindrande av tortyr m. m. Skyddetmot tortyr utgör en av de mänskliga rätfigheterna. Förbud mot tortyr återfinnsbl. a. i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna och FN-konvenfion om medborgerliga ochpolitiska rättigheter. Tortyr är förbjuden även enligt 1949 årsGenéve-konventioner angående skydd för krigets offer liksom bådatilläggsprotokoll fill dessa konventioner. har i olika sammanhang aktivt stött detinternationella arbetet mot tortyr. var en av initiativtagarna till ochspelade en aktiv roll vid tillkomsten av FN-konvenlionen mot tortyr och annangrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Sverigeratificerade denna konvention . har även tillträtt den europeiskakonventionen om de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna frän1950 (). Också bland de fri- och rättigheter som upptagits idenna konvention återfinns i artikel 3 ett förbud mot tortyr. Artikeln harföljande lydelse. Ingenmå utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling ellerbestraffning. Påansökan av en enskild person eller en stat kan den europeiska kommissionen förde mänskliga rättigheterna pröva om en stat fullgör sina åtaganden enligtkonventionen. För atl ett klagomål av en enskild person skall kunna tas upptill prövning erfordras dock att den berörda staten avgelt en deklarationenligt konventionen om att den godtar en sädan klagorätt. Deklarationer avdelta slag har avgetls av Europarådels samtliga medlemsstater utom Cypern.Beträffande de stater som förklarat att de godtar domstolens jurisdiktion kanden bedömning kommissionen gör på begäran av kommissionen eller en berörd statocksä underställas domstolens prövning. För dessa stater blir domstolens domarbindande. Domstolens jurisdiktion har godtagits av samtliga konventionsstaterutom . Klagomål över påstådda kränkningar av artikel 3 ieuropakonventionen kan alltså för närvarandeprövas av kommissionen och slutligen av domstolen Prop. 1987/88:133 rörandesamtliga medlemsstater med undanlag av och . Om ettmål inte går vidare lill domstolen, blir det i stället som får pröva klagomålet. Inom har man gjort bedömningen att dettasystem kan kompletteras med ett system av mer preventiv karaktär, utanjudiciella funktioner, men med uppgift alt undersöka hur frihetsberövadepersoner behandlas. Härigenom avser man att stärka dessa personers skydd mottortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. För dettasyfte har en europeisk konvention fill förhindrande av tortyr och omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning arbetats ut. Konventionen iengelsk och fransk originaltext, som har samma giltighet, samt en översättningtill svenska bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Konventionen anger att en särskild kommitté skallupprättas som kan besöka de platser i konvenfionsstaterna där personer som ärberövade sin frihet är placerade. Efter avslutat besök skall kommittén avge enrapport till den stat som har granskats. I denna rapport kan kommittén påtalabrister och föreslå hur skyddet för frihetsberövade personer i den berördastaten kan förbättras. Om en stat inte följer kommitténs rekommendationer omlänkbara förbättringar eller om den inte samarbetar med kommittén, kan dennabesluta att göra ett offentligt uttalande i saken. Kommittén skall tillEuroparådets ministerkommitté lämna en berättelse över verksamheten. Kommitténhar däremot inte någon rättskipande funktion och skall inte uttala sig om detförekommit kränkningar av eller på annat sätt göratolkningar av denna eller av andra internationella överenskommelser. Genom att tillträda konventionen ikläder sigSverige vissa förpliktelser, främst skyldigheten att tillåta och atl se lillatt kommittén kan fullgöra sin uppgift i . Denna skyldighet berörhuvudsakligen svenska statliga och kommunala myndigheter men även frivilligaorganisationer och enskilda med ansvar för sådana platser där frihetsberövadepersoner är placerade. I det senare fallet rör det sig bl. a. om olika hem förvård eller boende och familjehem främst inom ram. För attsäkerställa atl skall kunna fullgöra sina åtaganden i nu nämndahänseenden behöver vissa frågor regleras i lag. Regleringen berör främstjustitie-, försvars- och socialdepartementens ansvarsområden. För atttillgodose konventionens krav pä immunitet m.m. för kommitténs ledamöter m.fl.måste ett tillägg även göras i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier ivissa fall. Regeringen beslöt atl inhämtalagrådets yttrande över etl förslag lill lag med anledning av Sverigestillträde till den europeiska konventionen mot tortyr m. m. samt över ettförslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier ivissa fall. Förslagen hade upprättats i . Lagrådet har i sitt yttrande lämnat förslagen utanerinran. Lagrådels yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 2. Jagavser nu alt i ett sammanhang ta upp dels frågan om godkännande av 5 konventionen, dels fräganom erforderlig lagsfiftning inför ett svenskt Prop. I förhållandetill de förslag som upptagits i lagrådsremissen skiljer sig de förslag somjag nu lägger fram endast därigenom att vissa mindre redaktionellaändringar gjorts i 3 och 4 §§ i förslaget till lag med anledning av Sverigestillträde till den europeiska konventionen mot tortyr 2 Bakgrunden till konventionen Ijanuari 1981 antog en rekommenda-fion(909/1981) i vilken den rekommenderade atl ministerkommittéskulle anmoda medlemsstaternas regeringar atl påskynda arbetet med att utformaden fidigare nämnda FN-konvenfionen mot tortyr. väcktes två motioner itortyrfrågan i den rådgivande församlingen, varav en från en svensk ledamot.Församlingens juridiska utskott, till vilket dessa motioner remitterades, avgavi en rapport (Doc. 5099), i vilken utskottet lade fram ett förslagtill en europeisk konvention till förhindrande av tortyr. Förslaget hadearbetats ut i samråd med den och denschweiziska kommittén mot tortyr. Vid det 366:e mötet med uppdrogs åt styrkommittén för mänskligarättigheter (Le Comité Direc-teurs pour les Droits de 1'Homme, CDDH) att arbetaut ett förslag till konventionstext eller annal rättsligt instrument i syfteatt stärka frihetsberövade personers skydd mot tortyr och andra övergrepp. till CDDH har därefter utarbetat ett konventionsförslag vilketgranskats bl. a. av den europeiska kommissionen och den europeiska domstolenför de mänskliga rättigheterna, av och avInternationella röda korset. Förslaget färdigställdes av CDDH i november 1986och överlämnades därefter till ministerkommittén som enhälligt antogkonventionstexlen . Konventionen öppnades för undertecknande den 26november 1987. Den undertecknades därvid av 19 av Europarådels 21medlemsstater, däribland . Därefter har konvenfionen undertecknats av ytterligareett medlemsland. Konventionstexten med kommentar ("Explanatory Report")finns tillgänglig i dokumentserie under beteckningen H(87)4. Konventionen blir bindande för de stater somratificerat den. Den träder i kraft från den dag då sju avEuroparådels medlemsstater har uttryckt sitt samtycke fill att vara bundna avkonventionen. 3Konventionens innehåll Prop. Deneuropeiska konventionen till förhindrande av tortyr och omänsklig ellerförnedrande behandling eller bestraffning består av en inledning följd av 23artiklar. I inledningen erinras om innehållet i artikel 3 ieuropakonventionen och om syftet med den nu ifrågavarande konventionen. Konventionstexlen är i övrigt indelad i femkapitel. Kapitel I upptar de grundläggande bestämmelserna om bildande avkommittén och dess uppgift (artiklarna 1-3). Kapitel II reglerar kommitténssammansättning, val av dess ledamöter samt arbets- och beslutsformer(artiklarna 4-6). Kapitel III innehåller regler om förfarandet vid besök, omkommitténs rapportering och om behandlingen av information som inhämtats isamband med besök (artiklarna 7-14). Kapitel IV innehåller vissa bestämmelserom konventionens inverkan pä andra internationella överenskommelser eller pånationella rättsregler (artiklarna 15-17). Kapitel V, slutligen, upptarbestämmelser om undertecknande, ratifikation och ikraftträdande m. (artiklarna 18-23). 3.2 De enskilda bestämmelsema Liksomför flera andra konventioner som har utarbetats inom finns somnämnts en kommentar - en "Explanatory Report" - till konvenfionen.Kommentaren har arbetats fram i CDDH med konventionstexten och hargodkänts av ministerkommittén för publicering. Min redogörelse för innehålleti de enskilda artiklarna och dessas tolkning bygger i huvudsak på dennakommentar. Iartikel I anges att en europeisk kommitté till förhindrande av tortyr skallbildas och kommitténs uppgift definieras. I artikeln anges sålunda attkommittén skall granska behandlingen av personer som har berövats sin frihet.Som tidigare framhållits har kommittén ingen rättskipande funktion. Dennauppgift åvilar kommissionen och domstolen. Kommittén skall endast undersöka förhållandena,påtala brister och eventuellt ge den berörda staten förslag till hurförhållandena kan förbättras. Dennaartikel ålägger konvenfionsstaterna att tillåta besök på alla platser där personer finns som har berövats sin frihet av en offentlig myndighet. Bestämmelsen anger den grundläggande förpliktelse som konventionen ålägger medlemsstaterna, nämligen att tillåta besök av kommittén på sta tens territorium. Kommittén skall således kunna besöka alla platser där personer som har berövats sin frihet är placerade. Det saknar belydelse om frihetsberövandet grundas på ett formellt beslut av en myndighet eller ej. Ansvaretför att frihetsberövandel kommit till stånd måste dock vila på en Prop.1987/88:133 offentlig myndighet. Begreppet frihetsberövande skallges samma innebörd som det har getts av den europeiska domstolen ochkommissionen i dessa organs rättspraxis vid tolkning av artikel 5 ieuropakonventionen. Denna artikel anger bl. a. förutsättningarna under vilkafrihetsberövanden får äga rum. Som exempel på frihetsberövanden som kanomfattas av konventionen kan nämnas, förutom fängelsestraff, anhållande,häktning och förvar, olika former av frihetsberövande under militärtjänstgöringsamt olika typer av tvångsvård inom den psykiatriska vården ellermissbrukarvården. Även tvångsvård av minderåriga omfattas av konventionen, omvärden utövas på ett sådant sätt atl den minderårige kan anses vara berövad sinfrihet. Del står klart att besök kan kommai fråga på såväl privata som offentliga inrättningar. Det avgörande är omfrihetsberövandet är en följd av en offentlig myndighels handlande. Statens skyldighet all tillåtabesök gäller inte endast i fredstid utan även under krig eller därmedjämförliga förhållanden. För alt tillgodose bl. a. militära säkerhetsintressenfinns särskilda bestämmelser i artikel 9. Denna artikel upptar den i konventionen grundläggandeprincipen om att kommittén och den berörda statens myndigheter skall samarbetamed varandra. Samarbetsskyldighelen omfattar alla kommitténs uppgifter ochligger till grund för andra artiklar i konventionen, t. ex. artikel 8 och 9. I denna artikel anges kommitténs sammansättning,kriterierna för medlemskap m. m. Kommittén skall beslå av lika många ledamötersom antalet konventionsstater. Ledamöterna skall ha högt moraliskt anseende,besitta erkänd sakkunskap om mänskliga rättigheter eller ha yrkesmässig erfarenhetinom de områden som läcks av konventionen. Ledamöterna i kommittén behöverinte ha juridisk utbildning. Exempelvis läkare och personer med erfarenhet avkriminalvård kan vara lämpliga som ledamöter. I artikel 5 regleras förfarandet vid val avkommiltledamöter, vilket i stora drag motsvarar del som gäller för val avledamöter till den europeiska kommissionen. I denna artikel ges bestämmelser om förfarandet ikommittén, beslutför-hetsregler m. m. Denna artikel anger atl kommittén skall besöka de platsersom har nämnts i Av bestämmelsen framgår att besök kan göras vidregelbundet 8 återkommandetillfällen, men också i enstaka fall när det anses påkallat. 1987/88:133Det är inte kommitténs primära uppgift atl göra besök i anledning av enskildaklagomål. Sådana klagomål bör i första hand riktas till den europeiskakommissionen och behandlas i den ordning som gäller enligt europakonventionen.Ingenting hindrar emellertid atl kommittén gör ett besök efter en begäran frånenskilda eller från en sammanslutning av enskilda. Kommittén avgör själv ivilken utsträckning sådana besök skall göras. Vad gäller de regelbundna besökenskall kommittén se till att dessa fördelas ungefär lika mellan medlemsstaterna.Besöken skall normalt göras av minst två kommiltledamöter. I brådskande fallkan kommittén representeras av en enda ledamot. Kommittén skall kunna knytaexperter och tolkar fill sig. Som experter kan ifrågakomma personer medsärskild sakkunskap inom ett visst område, som t.ex. läkare med erfarenhet avatt behandla och bedöma skador uppkomna genom tortyr. Denna artikel är indelad i fem punkter. I punkt I anges all kommittén föreelt besök skall underrätta den berörda staten om att den önskar göra etlbesök. Någon tidsgräns inom vilket detta skall ske anges inte i artikeln.Normalt skall dock en sådan underrättelse ges inom skälig tid före besöket. Iundanlagsfall kan det förekomma att ett besök görs efter det att enunderrättelse har lämnats. Som närmare framgår av artikel 14 skall dennaunderrättelse uppta namnen på de personer som biträder kommittén vid etl besök.Kommittén har dock ej någon skyldighet alt i denna underrättelse ange namnen påde ledamöter som skall delta vid ett besök eller att i förväg ange vilkaplatser den avser att besöka. Del förutsätts emellertid alt kommittén i densamar-betsanda på vilken konventionen vilar i förväg ger staterna information idessa hänseenden i underrättelsen eller på annat vis. I punkt 2 specificeras vad somankommer på den berörda staten för atl underlätta kommitténs uppgift. Avsamarbelsförplikldsen följer emellertid atl denna uppräkning inte äruttömmande. Även annat erforderligt bistånd kan således bli aktuellt. Under a) anges att kommitlmedlemmarskalf få resa in i det land där besöken skall genomföras och förflytta sig inomdetta utan inskränkning. Bestämmelsen skall ses i belysning av artiklarna 2 och16. Visumkrav t. ex. bör inte gälla kommiltledamöter och experter på uppdrag.Rätten atl resa fritt kring i landet är dock inte helt obegränsad, vilketframgår av artikel 9. Under b) föreskrivs att den berördastaten skall förse kommittén med upplysning om sådana platser som kan bliföremål för besök, t. ex. fängelser och polisstationer samt mentalsjukhus. Medstöd av denna bestämmelse kan kommittén begära en detaljerad förteckning översådana institutioner inom ett särskilt område som den avser besöka. Staten hardock ej skyldighet att förse kommittén med någon förteckning över allafrihetsberövade personer inom landet. Under c) anges att kommittén skall få obegränsat tillträdetill de platser 9 Detta hindrar dock inte atl kommittén beledsagas av en Prop.1987/88:133 tjänsteman från den berörda staten för att bistå (jfr arfikel 15).Om ett besök utförs t. ex. på sådana platser där militära säkerhetsaspekter görsig gällande, kan den berörda staten kräva atl en tjänsteman åtföljer kommitténunder besöken (jfr artikel 9). Denne får dock inte närvara under ett enskiltsamtal som en kommillledamot kan ha med en frihetsberövad (jfr artikel 8 punkt3). Under d) anges atl staten skall tillhandahållaannan information som är nödvändig för att kommittén skall kunna fullgöra sinuppgift. Här har gjorts en avvägning mot nationella bestämmelser, bl. a.rörande sådana uppgifter som är föremål för sekretess. Bestämmelsen angersåledes att kommittén vid införskaffande av information skall ta hänsyn tilltillämpliga nationella rättsregler och yrkesetik. Punkt 3 och 4 anger alt kommittén får ha enskildasamtal med personer som är frihetsberövade samt att den fritt får inhämtainformation från var och en som kan lämna upplysningar i saken, t. ex. anhörigaoch läkare. Om en frihetsberövad person inte önskar sammanträffa med kommittén,måste denna få möjlighet att försäkra sig om att detta ställningstagandegrundar sig på personens egen fria vilja. Någon skyldighet för enskildapersoner atl tillhandahålla kommittén information föreligger inte. Punkt 5 anger det närmast självklara förhållandetalt kommittén inför behöriga myndigheter i den berörda staten kanpåtala missförhållanden som den iakttar vid ett besök. Idenna artikel, som skall fillämpas endast i undantagsfall, ges en bestäm melse om atl en stat under vissa mycket speciella förutsättningar kan söka få till stånd ett uppskov med ett besök eller begära alt detta förläggs till en annan plats än den som har angetts i förväg. Detta kan ske om militära skyddsintressen eller hänsynen till den allmänna säkerheten kräver det, om det förekommer allvarliga oroligheler på en plats som skall besökas, t. ex. en fängelserevolt, om ett besök hos en enskild sjukhuspatient kan anses skadligt för dennes psykiska hälsa eller om ett brådskande förhör rörande etl allvarligt brott förhindras av elt besök av kommittén. Förelig ger sådana omständigheter, kan invändningar göras mot elt besök. Staten och kommittén skall då inleda överläggningar i syfte att nå fram till en överenskommelse om hur kommittén ändå skall kunna genom föra sin uppgift . Av betydelse är att staten inte definitivt kan motsätta sig ett besök med stöd av denna artikel. Den utgör således inget undantag från den grundläggande regeln i artikel 2, att staten skall fillåla besök på sitt tertitorium. Staten kan endast påkalla överläggningar, vilka dock skall hållas i den anda av samförstånd i vilken konventionen har sin grund. Resultatet av sådana överläggningar kan bli t. ex. att kommittén får träffa en frihetsberövad person på en annan plats än som från början har varit avsett. Om ett besök blir uppskjutet, skall staten tillhandahålla kom mittén fortlöpande information om behandlingen av de frihetsberövade personer, som finns på den plats som kommittén avsett att besöka. Artikd 10 Prop. Denna artikel anger i punkt I att kommittén efter avslutatbesök skall avge en slutrapport med en redogörelse för sina iakttagelser underbesöket. Rapporten skall tillställas den berörda staten. I denna rapport kankommittén påpeka brister och föreslå åtgärder i syfte att förbättra skyddetför frihetsberövade personer. I punkt 2 i artikeln anges attkommittén kan göra ett offentligt uttalande, om den berörda staten underlåteratl samarbeta eller vägrar vidta åtgärder med beaktande av de rekommendationersom kommittén kan ha lämnat. Härför krävs ett beslut med två tredjedelsmajoritet. Detta förfarande måste också ses mot bakgrund av atl artikel 11föreskriver atl kommitténs rapport och den information den har erhållit vid ettbesök inte är offentligt material. Ett offentligt uttalande av detta slag ärdel enda egentliga påtryckningsmedel som konventionen ger kommittén gentemotstaterna. I denna artikel ges bestämmelser om sekretess förkommitténs rapport och den information den har erhållit vid ett besök.Rapporten och sådan information är alltså som regel ej offentlig. Kommitténskall emellertid offentliggöra rapporten, om den berörda staten begär det.Personuppgifter får dock inte offentliggöras utan den berörda personensuttryckliga samtycke, om det inte kan ske utan att personens identitet röjs. I denna artikel anges att kommittén med beaktande avsekretessbestämmelserna i artikel 11 åriigen skall avge en skriftligredogörelse till ministerkommittén för verksamheten . Denna rapportskall vidarebefordras till ochoffentliggöras. Denna artikel föreskriver att kommiltledamöter ochexperter och andra som biträder kommittén skall iaktta sekretess. Sekretessengäller för alla uppgifter som dessa personer erhållit under fullgörande av sinauppdrag. Skyldigheten att iaktta sekretess kvarstår även efter det attuppdraget har fullgjorts. Denna artikel innehåller tre punkter. I punkt 1 föreskrivs atl namnen påde personer som biträder kommittén vid besöken skall anges i den undertättelse som kommittén skall lämna till den berörda staten enligt artikel 8. Efter en sådan underrättelse har staten på sätt som framgår av punkt 3 möjlighet att förklara att den inte tillåter att en viss expert eller någon annan person som biträder kommittén deltar vid besöken.