prop · GB0388 · 1987-12-31 00:00:00 — Den gällandestrålskyddslagen har syftat till att skydda främst arbetsta gare medan patienterna kommit i skymundan. Genom att SSI i föreskrifter (SSI FS 1982:2) stadgat atl föreståndaren i medicinsk verksamhet skall ha läkarlegitimation och fullgjord vidareutbildning i röntgendiagnoslik, har emellertid palientsäkerheten tillförsäkrats ett välbehövligt stöd. Föreskrif terna innebär nämligen, att en medicinsk ansvarig läkare med strålskydds kunnande inför () ansvarar för palientsäkerheten och väger in slrålriskerna vid en samlad bedömning av patientens totalrisker. Av dessa utgör som regel sjukdomen i sig och möjligheten till feldiagnos de 141 ----- I kommittédirektiven för översynen avstrålskyddslagstiftningen Prop. (1983:45) har uppdragsgivaren "även tänkt påpatienterna" och skriver på Bilaga 3 följande sätt: ".... Enmodern lagstiftning till skydd mot strålning bör vara inriktad på atl skyddainte bara arbetstagare utan även t. ex. patienter som utsättsför strålning i undersöknings- och behandlingssyfte " Trots detta har man i det nya lagförslaget helt tagit bort detför patienten så viktiga föreståndarskapet från en ansvarig läkare och lagtäven denna funktion på tillståndshavaren. föreslåsutmönstras ur lagen med motivet att utgångspunkten bör vara, att ansvaret föratt den erforderliga kompetensen finns åligger verksamhetshavaren. Förslaget innebärett uppseendeväckande och onödigt steg tillbaka beträffande patientsäkerheten.Enligt läkarförbundets mening kan endast en person med medicinsk kompetens ochmed personligt medicinskt ansvar inför SOS tillfredsställande sköta detta. Det är sannolikt alt utredaren funnit föreståndarskapetonödigt inom flera av de områden den nya strålskyddslagen omfattar och att mani likformighetens namn offrat patienternas intressen inom den medicinskasektorn. Det är emellertid vår skyldighet och rättighet att försvara derasintressen och markera att palientsäkerheten är en företeelse, som på ett heltavgörande sätt skiljer medicinsk verksamhet från annan verksamhet som täcks avstrålskyddslagen. Ett bibehållet och helst förstärkt föreståndarskap inomden medicinska verksamheten, i kombination med kungörelse omansvar för medicinteknisk utrustning i sjukvården m,m, (SOSFS/M/ 1978:26),utgör tillsammans en god garanti för att patientsäkerheten skall kunnaupprätthållas. Enbart kungörelsen i fråga är alltför svagt formulerad för attgå i land med denna medicinskt fundamentala och sammansatta uppgift.Läkarförbundet vill därför i patientsäkerhetens intresse bestämt förorda attföreståndarskapet bibehålls inom den medicinska verksamheten, 5.5 : Lagtextensformulering för patientstrålskyddel enligt 87 att stråldosen skall varaavpassad till en undersöknings eller behandlings avsedda resultat synes varaför vag kan leda till att nya tillämpningar i sjukvården eller förhälsokontroller icke grundas på vetenskap och beprövad erfarenhet. Exempel påtillämpning som icke skulle passera en dylik prövning, men för vilken SSI nuokritiskt beviljar tillstånd till såväl privatpraktiserande som offentligtanställda legitimerade läkare är "laserbehandling" (med laser iklass 3B) av såväl smärttillstånd som diverse andra krämpor, där det inte finnsnågon som helst möjlighet att med strålningens fysikaliska egenskaper uppnåbehandlingens avsedda resultat. Dessutom förorsakar en sådan tillämpning onödigakostnader i samhället för , för apparalinvestering och förförspilld arbetstid för sjukvårdspersonal, 5.6 Svenska läkaresällskapet:- gällandestrålskyddslagstiftning (SFS 1958:110) syftar främst till att skyddaarbetstagaren, I direktiven för den nya strålskyddslagen understrykes, atl denbör vara inriktad på att skydda inte bara arbetstagare ulan även patienter vilkautsätts för strålning 142 i undersöknings- ellerbehandlingssyfte, I lagen finns ett krav att Prop. 1987/88:88föreståndaren för radiologisk verksamhet skall vara leg, läkare, 1982 Bilaga 3 skärptes kompetenskraven på föreståndaren och fömtom läkarlegitimafionfordrades fullgjord vidareutbildning inom specialiteten röntgendiagnostik (SSIFS 1982:2), Fråganom strålskyddet inom hälso- och sjukvården är komplex. Enligt nuvarandelagstiftning ansvarar föreståndaren - i förekommande fall i samarbete medsjukhusfysiker och tekniker - för avvägningen mellan strålningensskadeverkningar och undersökningens avsedda resultat. Härvid beaktas ej enbartstrålskyddets tekniska och fysikaliska aspekter utan även patientens helasjukdomssituation. Sällskapet vill i detta sammanhang hänvisa till sittremissyttrande till över "förslag tillmeddelande om kompetenskrav hos föreståndare vid ansökan om tillstånd enligtstrålskyddslagen för arbete med medicinsk röntgendiagnostik" från1982-01-19, Häri framhöll Sällskapet, att föreståndaren i detta sammanhangskall vara specialistkompetent diagnostisk radiolog, som i sin tur skulle kunnadelegera ansvaret i speciella fall. Utredningensförslag att föreslåndarbegreppet skall utmönstras bedöms olika av Sällskapetsolika sektioner. Sektionen för medicinsk radiologi framhåller att för enenhetlig och sakkunnig värdering av de ofta svårbedömda, delvis organisatoriskafrågor, vilka föreligger i samband med radiologiska forsknings- ochhälsoundersökningar synes även organisationen med föreståndare lämpad, dåföreståndaren i regel besitter medicinsk vetenskaplig skolning och vanligeninnehar ställning som klinikchef. Till denna åsikt ansluter sig även sektionenför nukleär medicin. Sektionenför medicinsk teknik och fysik däremot framhåller, att föreståndarskapettidigare varit knutet till en överläkare eller annan för medicinsk verksamhetansvarig person. Det har därvid i realiteten ej inneburit någon förstärkning avdet ansvar läkaren ändå har haft i sitt medicinska ledningsansvar, i varje fallinte för ansvaret gentemot patienten. Man framhåller atl utmönstringen avföreslåndarbegreppet därför inte ändrar överläkarens situation med alt ha detyttersta ansvaret för sin medicinska verksamhet, I detta ansvar ligger ändå attbevaka alla omständigheter, som på något sätt skulle kunna utgöra risker ipatientens vård vare sig läkaren är föreståndare eller ej. Till denna åsiktansluter sig sektionen för radiofysik. Sammantagetanser dock Sällskapet, att slrålskyddsföreståndarskapet bör bibehållas. Denstora betydelsen av patientens totala risksituation har stor betydelse,avvägningen mellan risken för diagnostiska misstag och strålrisken görs bäst aven diagnostisk radiolog. Strålskyddinnebär ett samspel mellan olika kompetensföreträdare. Den medicinskakompetensen bevakar det medicinskt lämpliga användandet av strålning. Denstrålningsfysikaliska kompetensen bevakar de strålningsav-givande källornasrisker för patienter, personal och miljö. Den medicintekniska kompetensenbevakar apparaturens tekniska förhållanden i samband med strålningsavgiftning.Den farmacevtiska kompetensen bevakar hantering av radioaktiva isotoper. Samspeletmellan dessa kompetensföreträdare är av stor betydelse. bordedärför utöver tillståndshavaren finnas en s. k. strålskyddskommitté, Prop.1987/88:88 där ovanstående kompetensföreträdare bör ingå och ha helalandstinget Bilaga 3 som sitt bevakningsområde för strålskyddet. Utan ettsådant samverkansorgan blir det mycket svårt att utöva en effektiv bevakningav strålskyddsförhållandena för patienter, personal och miljö. Det finns redanidag strålskyddskommittéer i flera landsting och systemet borde byggas ut attgälla samtliga. bör det finnas antingen separata isotopkommittéer ellerarbetsutskott för isotopfrågor inom strålskyddskommittéerna. 6.1 Arbetarskyddsstyrelsen: Utredningenhar föreslagit att minderårig inte skall få anlitas till arbete därjoniserande strålning förekommer före det kalenderår då han eller hon fyller 16år. Även i arbelsmiljölagen finns en 16-årsgräns som dock är något annorlundautformad. I 5 kap 2 8 arbetsmiljölagen stadgas sålunda att minderårig inte fåranlitas till annat än vissa lätta arbeten före det kalenderår då han eller honfyller och inte heller innan han eller hon har fullgjort skolplikten. Iförarbetena till bestämmelsen framhålls värdet av att gränsen anpassades tillvad som gäller beträffande skolgången. Detta innebär att i normalfallet börjarnya regler gälla för alla i en årskurs i och med utgången avvårterminen då de slutar nionde årskursen. Till arbetsmiljölagens gräns knytsäven regler i föreskrifter från arbetarskyddsstyrelsen om arbetstid m. m. Enannorlunda gräns för joniserande strålning kan verka förvirtande och är därförenligt styrelsens mening olämplig. 6.2 : Paragrafen(14 8) strider mot den av Sverigeratificerade nr 115, enligt vilken arbetstagare som ej fyllt16 år ej får användas i radiologiskt arbete. Paragrafen bör därför utformas ienlighet härmed: "före det kalenderår under vilket han fyller 16år"bör bytas ut mot "innan han fyllt ". Slrålskyddsinstituletvill påpeka att detta ändå innebär en uppmjukning jämfört med vad som gällerför närvarande, då arbetstagare, som ej fyllt , inte får användas iradiologiskt arbete, såvida inte det radiologiska arbetet är en del avschemalagda studier. Slrålskyddsinstituletavser att i särskilda föreskrifter senare fastställa dosgränser alt gälla förden som fyllt 16 men ej . 6.3---------------------- : Den nuvarande åldersgränsen på 18 år Av text på sidorna 34 och 123 framgår vidare att en dosgräns på 15 mSv/år kan komma att tillämpas på individer . Efterievnad av denna dosgräns kommer att möta rent praktiska svårigheter då dessa personer måste administreras och bevakas dosmäs sigt på ett från övriga rutiner avvikande sätt. är efterlevnaden av dosgränsen myckel enkel, då antalet personer är ytterst be gränsat . En allmän sänkning av åldersgränsen kan komma att öka 144 antalet betydligt, då inga lagliga hinder föreligger. ---- Sammanfattningsvisföreslår att den nuvarande ål- Prop. dersgränsenpå bibehålles och undanlag tillätes enligt nu gällande lag Bilaga 3812. 6.4 kommun:-- Åldersgränsenför att få arbeta med joniserande strålning har sänkts från till 16 år.Med hänsyn till att alla individer ej är biologiskt fullt utvecklade bör arbete med joniserande strålning undvikas då. Den nuvarandeåldersgränsen bör därför vara kvar. 6.5 i : Utredningenföreslår att minderåriga inte får anlitas i arbetet i vilket joniserandestrålning förekommer före det kalenderår under det han fyller . nr 115 får arbetstagare under inte sysselsättas medsådant arbete. Lagförslaget bör enligt LO:s uppfattning justeras i enlighetmed . 6.6 : 1814talas om minderåriga och där har åldersgränsensänkts från 18 till . Eftersom alla individer ej är biologiskt fulltutvecklade vid anser dock Sällskapet att den högre åldersgränsen börkvarstå. 7.1---------------- : 158 i utredningens lagförslag anger att "rege ringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens strålskyddsinstilul får föreskriva om läkarundersökning av den som sysselsätts eller skall sysselsättas i arbete i vilket joniserande strålning förekommer". Motsva rande bestämmelse återfinnes i nuvarande strålskyddslag/18 8/. Det grund läggande syftet - att förhindra strålskador - gäller fortfarande. SSI:s gällande föreskrifter på området återfinns i SSI FS 1981:3. Socialstyrelsenfinner det väsentligt att det i den nya lagen läges in en uttrycklig föreskriftom samråd med styrelsen. Texten i 15 8 bör alltså ändras enligt följande:"Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statensstrålskyddsinstitut / samråd med får föreskriva omläkarundersökning ...". Detta ändringsförslag motiveras av att regler omperiodiska hälsoundersökningar, som föreskrives av olika myndigheter, alltidfår en inverkan på resurserna inom hälso- och sjukvården i och med atthälsoundersökningarna konkurterar med sjukvården och de olika hälsovårdsinsatsersom i övrigt åligger sjukvårdshuvudmännen. Härtill kommer att socialstyrelsensom fackmyndighet har intresse av att bevaka de kvalitativa aspekterna på olikamedicinska förebyggande åtgärder. 7.2---------------------------------------------------- Lundsuniversitet (medicinska fakulteten), (medi cinska fakulteten) och (sjukvårdsförvaltningen): Det innebär en anpassningtill nuvarande praxis atl det generella kravet på periodisk läkarundersökning av personal, som arbetar med joniserande strålning, mjukas upp. utan möjlighet att registrera 145 10 1987/88. några skador vid deperiodiska undersökningarna är det angeläget att Prop. begränsaläkarundersökningarna till en sådan som behövs för utfärdande Bilaga 3 av friskintyg i sambandmed anställningen. ar utan motiv ger endastde anställda ett felaktigt intryck av att deras arbetsmiljö är farlig. Vidbehov, i samband med inträffade missöden, olyckshändelser etc. skallsjälvklart läkamndersökning göras. bör personal, som arbetarmed icke-joniserande strålning, läkamndersökas på samma sätt som de somarbetar med joniserande strålning. 7.3------------------------- Chalmerstekniska högskola: Man kan ifrågasätta den medicinskt vetenskapligagrunden till att i en lagparagraf införa bestämmelser om läkarundersökning förpersonal sysselsatt i arbete med joniserande strålning. Frågan bör kunnahandhavas av SSI, som vid behov kan utfärda kompletteringar till debestämmelser som redan finns enligt arbetsmiljölagen. 7.4------------------------- : Den gamla tvistefrågan om värdet avsärskild läkarundersökning för anställning i arbete med joniserande strålningdiskuteras (paragraf 15). Däremot krävs inte dylika undersökningar föricke-joniserande strålning. MFR anser att vanligt friskintyg borde varatillräckligt för arbete i de av lagen berörda områdena med den gällandenoggranna strålskyddstillsynen. 7.5 : I 815 behandlas läkamndersökning m.m. och här framhålles att läkamndersökningen är förebyggande och intekontrollerande. Detta är en viktig princip i allt arbete som rör arbetsmiljön,men man får inte glömma att de risker som är mest debatterade vad gällerstrålning är sena effekter, t. ex. cancer. I detta avseende är det viktigt attde som i sitt arbete utsätts och utsatts för strålning, även efter slutadanställning följes upp, vilket möjliggör en dokumentation av eventuellasenkomna skador. Med hänsyn till den ofullständiga kunskap som ännu råderbeträffande dylika skador, är del också viktigt att personer som i sittradiologiska arbete får en helkroppsdos under 15 mSv/år registreras för senareuppföljning, även om de inte behöver genomgå regelbundna läkarundersökningar.Läkarförbundet vill därför betona arbetsgivarens ansvar vad gällerkontinuerliga resurser för kontroll av strålskyddet. 7.6 : Sällskapet finner det fördelaktigt att den18 15 diskuterade periodiska läkarkontrollen av personal som arbetar medjoniserande strålning uppmjukas. Det torde inte föreligga andra krav påläkarundersökning för den som arbetar med joniserande strålning än de somarbetar med icke joniserande strålning. Undersökningens syfte borde vara attutreda om individen är olämplig att arbeta med strålningsarbete eller inte. 7.7 ():------------------------------- Detär viktigt att principerna om läkarundersökning enligt 8 15 kvarstår i lagen.Det är dock angeläget att SSI kontinuerligt även infor- 146 merarom för vilka arbetsuppgifter och dosnivåer läkarundersökning inte Prop.1987/88:88 är lagstadgad, dvs. för sådana arbetsuppgifter där sannolikheten ärmycket Bilaga 3 liten alt få en helkroppsdos över 15 mSv/år (jämför sid 122).Det är av ekonomisk betydelse för samhället att samtliga arbetsgivare ochpersonalorganisationer får klart för sig vilka regler som gäller så kommertusentals meningslösa radiologiska läkarundersökningar att kunna inbesparas.Kostnaderna för dessa skulle i så fall kunna omprioriteras till meningsfullainsatser inom den lokala strålskyddsorganisationen. Endast ett 10-tal befattningshavarei svensk sjukvård torde behöva genomgå läkarundersökning. Samma informationbör även utgå när det gäller principer och rekommendationer förpersondosmätning, där med än av filmmätningarna är helt onödiga menkostnadskrävande. Onödiga hälsokontroller och per-sondosmälningar som utföresav psykologiska skäl eller slentrian motverkar lagstiftningens intentioner ochkan t. o. m. invagga personalen i falsk säkerhet i sådana situationer när andraskyddsåtgärder hellre borde sättas 7.8Malmö kommun:-- Två typer av skador kan uppslå på grund av joniserandestrålning, sena somatiska skador t. ex. cancer och akuta strålskador t. ex.skador på ögonlinsen. Det är svårt att vid en läkarundersökning avslöja vilkapersoner som är särskilt mottagliga för dessa skador. Läkarundersökningenbör avse alt utreda om personen är olämplig att arbeta med joniserandestrålning eller ej. 8.1------------------------- : En utgångspunkt för regleringen av ansvaretbeträffande sådant radioaktivt avfall som uppkommer vid verksamheter utanförkärnenergiområdet bör enligt utredningen vara att ett motsvarande ansvar skallvila på en tillståndshavare enligt strålskyddslagen som genom den nya lagen omkärnteknisk verksamhet åvilar en tillståndshavare enligt den lagen. Samma kravbör således enligt utredningen gälla på allt radioaktivt avfall, oavsett delhärrör från kärnteknisk eller annan verksamhet. Nämndendelar utredningens uppfattning och tillstyrker utredningens förslag attstrålskyddslagstiftningen utformas så, atl i en ny strälskyddslag bör anges attstatens strålskyddsinslitut efter regeringens bemyndigande äger föreskriva huravfallsprodukter utanför kärnenergiområdet skall hanteras och slutförvaras.Nämnden har inte heller i övrigt någon erinran mot förslaget till nystrålskyddslag. 8.2------------------------------------------------- Stockholmskommun (miljö- och hälsoskyddsförvaltningen):-------------------------- För radioaktivtavfall, flytande och fast finns en viss nedre aktivitelsgräns för när avfallet kan lämnas till resp. spolas ut i avloppet. Ansvaret för alt avfallet hanleras och slutförvaras på ett säkert sätt vilar på den som fått tillstånd enligt strålskyddslagen. Utred ningen föreslår att i en ny strålskyddslag anges att regeringen eller SSI får föreskriva hur avfallsprodukler utanför kärnenergiområdet skall hanteras 147 Förvaltningenser positivt på att den nya strålskyddslagen gör det möj- Prop. 1987/88:88 ligtatt reglera hanteringen av avfallsprodukterna genom föreskrifter. En- Bilaga 3ligt förvaltningens mening är det dock oklart hur samhällets kontroll överhanteringen av avfallsprodukter skall skötas. Det är enligt förvaltningensmening mycket viktigt med tanke på strålningsrisken för de som arbetar medavfallshanteringen inom kommunen och för miljön i sin helhet att radioaktivaämnen inte tillåls att felaktigt hamna i soporna eller i avloppet. 8.3------------------------------------------ Malmökommun (miljö- och hälsoskyddsnämnden): Nämnden vill poängteranödvändigheten av alt avfallsfrågorna regleras. Det är väsentligt att någonmyndighet har total överblick över avfall inklusive kasserad utrustning o. d.som kan utsända strålning. En sådan överblick ger möjligheter att förhindrakontaminering av olika ekosystem. 8.4---------------------- : Avslutningsvis ser läkarförbundet med tillfredsställelseatt den nya strälskyddslagen avser att reglera hur avfallsprodukter utanförkärnenergiområdet skall hanteras och slutförvaras. Detta är en inte minst frånmiljömedicinsk synpunkt väsentlig fråga, särskilt mot bakgrund av den ökandehanteringen av radioaktiva ämnen i konsumentartiklar. 8.5------------------------- : I betänkandet föreslås att den som bedriververksamhet med radioaktivt ämne skall svara för att åtgärder vidtas förhantering och slutförvaring av avfall. Bolaget anser detta vara en viktigkomplettering. Med undantag av små mängder mycket lågaktivt avfall som ienlighet med Strålskyddsinstilutets anvisningar kan disponeras som vanligtavfall kan olika typer av radioaktivt avfall omhändertas av STUDSVIK motersättning. För avfall av SFR-typ finns ett avtal mellan STUDSVIK och SKB omslutförvaring som godkänts av regeringen och därvid har även kostnaderna förslutförvaring reglerats. Fråganom ägarskapet och därmed det formella ansvaret för avfallet på vägen frånisotopanvändare till slutförvaring torde inte varajuridiskt reglerad men synesej utgöra något praktiskt problem. För avfall av SFL-typ (långlivat avfall)finns ännu inte något avtal med SKB men ett sådant håller på att förberedas ochi praktiken omhändertar STUDSVIK även SFL-av-fall under förutsättning att ettavtal uppnås för täckande av slutförvarings-kostnader. 8.6---------------------------------- (): SKB har av de svenska kärnkraftföretagengivits uppdraget att utveckla, planera, bygga och driva system och anläggningarför hantering och omhändertagande av använt kärnbränsle och radioaktivt avfallfrån de svenska kärnkraftverken. SKB handlägger också frågor beträffandeprospektering, anriknings- och uppar-betningstjänster, samt reservlagring avuran för den svenska kärnkraftindustrin. SKBhar studerat förslaget med hänsyn till den påverkan den nya lagen kommer att få på företagets verksamhet, och vill framföra följande syn punkter. Iallt väsentligt innebär lagens nya formulering ingen ändring av de Prop.1987/88:88 praktiska förutsättningarna för SKB:s verksamhet. Vi finner att deföre- Bilaga 3 slagna ändringarna är positiva. Specielltvill vi påpeka den strävan, som lagen visar att behandla ansvaret för avfalletfrån kärnenergi och icke-kärnenergianknuten verksamhet på ett likartat sätt. Vianser att det är utmärkt att SSI ges ansvar för att en samordning avavfallshanteringen kommer till stånd. I det sammanhanget vill vi nämna det godasamarbete som finns beträffande hanteringen av radioaktivt avfall från olikaverksamheter, vilket kommit till uttryck i avtalet mellan SKB och om slutförvaring av låg-och medelaktivt avfall frånicke-kärnenergianknuten verksamhet i SFR-1, som innehas av SKB. 9.1 Försvaretsforskningsanstalt (FOA): Utredningen presenterar fleraskäl till att i en ny strålskyddslag inte ställa upp ett principiellt krav påtillstånd för apparater och anordningar som avger icke-joniserande strålningoch förordar att den nuvarande ordningen bibehålls, vilket innebär att tillståndför icke-joniserande strålkällor skall krävas endast när det föreskrivs isärskild ordning. FOA delar utredningens uppfattning om denna fråga. Det ärdock tveksamt om den föreslagna ansvars- och uppgiftsfördelningen mellanmyndigheter för strålskydd respektive arbetarskydd är den lämpligasteformen. Delta kan belysas med hur myndigheterna fördelar frågor rörande laser. Praktiskaaspekter, mot bakgrund av hur skyddsfrågor om icke-joniserande strålninghittills tagits upp och drivits vid slrålskyddsinstitulet ocharbetarskyddsstyrelsen, har uppenbart vägt tungt som argument för denföreslagna fördelningen mellan myndigheterna och är inte helt konsistent medambitionen om att skapa en central myndighet för både joniserande ochicke-joniserande strålning. Den ökande användningen i samhället och förbättradekunskaper om icke-joniserande strålnings verkan kan ge anledning tillomprövning på delta område relativt snart. 9.2 Försvaretssjukvårdsstyrelse (SjvS): SjvS är positiv till den vidareutvecklingav syslem med generell tillståndsgivning för viss apparatur som förordas avutredningen. Enligt21 8 förslaget till ny strålskyddslag får tillstånd meddelas också för hälso-och sjukvårdshuvudmän, viss yrkesgrupp eller vissa vårdinrättningar, institutioneroch företag. SjvS bör i vissa fall likställas med sjukvårdshuvudmännen t. ex.vid innehav av röntgenutrustning. Då SjvS inte har egen kompetens för serviceoch underhåll kommer SjvS att köpa tjänster såsom sker (). 9.3 : I19 8 anges de tillslåndskrav som gäller Av intresse främst de krav som gäller import.Under punkt I anges alt tillstånd krävs för att importera Delta överensstämmer med vad som sägs i 2 8 första 149 stycketstrålskyddslagen förutom att verbet införa bytts ut mot importera. Prop.1987/88:88 Punkten 2 första delen gäller "teknisk anordning som är avseddatt sända Bilaga 3 ut joniserande strålning". Denna benämning återfinnsockså i 2 8 första stycket samma lag förutom att röntgenutrustning ej nämnssärskilt i förslaget.