prop · GB03164 · 1987-12-31 00:00:00 — Skälen för mitt förslag: Som framgått av den tidigareredogörelsen av kommilléns förslag med anledning av den nya plan- och bygglagstiftningenvill kommittén atl indelningen i ägoslagel tomtmark blir beroende av om s. k.garanterad byggrätt föreligger eller ej. När en detaljplans genomförandelidlöpt ul bör således enligl kommitténs synsätt någon indelning av mark som tomtmark inte göras. Det är mol denna bakgrundman fär se kommilléns nu ifrågavarande förslag om elt tillägg lill nylaxeringsgrundernai 16 kap. 2 § FTL. Det harockså framgått av mitt tidigare resonemang atl jag har samma grunduppfaltningsom bosladsuiskotlet intog i denna fråga, dvs. alt utgången av en detaljplansgenomförandelid inte ensam bör vara avgörande för om ny taxering är påkallad.Någon form av bindande avgörande som ulvisar atl annan ägoslagsindelning m. m.är påkallad bör här fordras för alt ny taxering skall göras. Kommillén har dockinle utformat sitt lagtexiför-slag med någon obligatorisk koppling lill endetaljplans genomförandetid. Jag finner därför all del kan läggas lill grundför mitt förslag och bör således vara tillämpligt i de fall då bygglov vägrats,negalivl förhandsbesked lämnats eller anstånd beslutats beträffande prövningav ansökningar om bygglov eller förhandsbesked. Ny taxering skall emellertid inleske endasl på den grunden atl mark som indelats som , betesmark,skogsmark eller skogsimpediment bör indelas som någol annat av dessa ägoslag. 2.4.4 Byggnadsvärde understigande . 1987/88: 164 Mitt förslag: Indelningen i ägoslag skall inle påverkas avbefintlig bebyggelse med elt sammanlagt taxeringsvärde som understiger 10000kr. Kommitténs förslag: Överensstämmer med milt. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrkerinförandel av en värdegräns. Kammarrätten i ifrågasätter dock om inlevärdegränsen bör vara högre än . Skälen för mitt förslag: Gällande lagstiftning innehålleren inkonsekvens i nu förevarande avseende. Del förhäller sig nämligen på delsättet all det saknas en värdegräns för när bebyggelse skall föranleda atl markindelas som tomtmark. Däremot stadgas i 7 kap. 16 § FTL bl.a. atl någol värde inleskall bestämmas för byggnad eller byggnader inom samma tomt, ombyggnadsbeståndels sammanlagda taxeringsvärde ej skulle uppgå till 10000 kr.Stötande situationer kan uppslå av denna inkonsekvens, i synnerhet i fräga ombyggnad på ofri grund, t. ex. då byggnadsvärde inle åsätts arrendatorns byggnadmedan fastighetsägarens lomienhel åsätts ell värde. Jag finner alt denna brist bör åtgärdas. bör således inleindelas som tomtmark endasl för att den är bebyggd med småhus som har ell värdeunderstigande . föranleder en ändring i 2 kap. 4 § FTL. 2.4.5 Justering för säregna förhållanden Mitt förslag: En beloppsgräns införs för när justering försäregna förhållanden skall äga rum i fråga om småhusenheter. Justering skallske när ell säreget förhållande föranleder höjning eller sänkning av riktvärdetmed minsl . Kommitténsförslag: Enligt kommittén skall en påtaglig inverkan på marknadsvärdet ansesföreligga när det är aktuellt att höja eller sänka riktvärdet med minst 30000kr. eller, om riktvärdet understiger , med minsl av dellavärde. Remissinstanserna:Bland remissinstanserna synes råda enighet om atl en begränsning av jusleringsmöjligheternabör införas. Del råder emellertid delade meningar om värdegränsen. Så anserexempelvis länsrätten i atl den föreslagna beloppsgränsen av30000 kr. är väl avvägd. Någon kompletterande regel för det fall dä riktvärdetunderstiger . vill dock länsrätten inle ha. RSV ifrågasätter om inlegränsen bör sättas lill . för alt beakta de iröskeleffekter som allliduppslår vid gränsdragning. LRF anser atl gränsvärdet i vart fall inle böröversliga . ViUaägareförbundel föreslär en gräns av . Skälen förmitt förslag: Enligt nuvarande regler i 7 kap. 5 § FTL finns det möjlighet attjustera etl med ledning av riktvärde bestämt värde. anges ingenannan värdegräns än den att del skall vara en påtaglig inverkan pämarknadsvärdet. Jag anserdet angelägel att del beträffande småhusenheter i lagtexten klart anges vad somavses med påtaglig inverkan i detta avseende för atl i någon mån undvika alllförbagaldlartade taxeringsprocesser. Var gränsen skall dras är naturligtvis enbedömningsfråga. Kommittén har.föreslagit atl en värdeförändring med etlabsolut angivet belopp av . kvalificerar för justering när riktvärdet uppgärlill . Jag delar i princip kommitténs bedömning attförändringen över ell visst högsta riktvärde bör uttryckas i etl absolutbelopp. Emellertid behövs ocksä en nedre gräns för all syftet med bestämmelsenskall uppnås. Eftersom avsikten är alt justeringar inte skall få ske medalltför små belopp bör del enligl min mening räcka med en angiven lägstavärdeförändringsgräns. Denna lägsta gräns för justering bör vara 10000 kr.Härigenom görs dessutom regeln inte onödigt krånglig. I övrigt bör förutsättningarna för atl vid värderingenkunna beakta säregna förhållanden förbättras genom alt taxeringsmyndigheternages större ledning genom allmänna råd osv. om de marknadsvärdeeffekler som kanfölja av vissa typiska slag av säregna förhällanden. 1987/88: 164 2.5 Värdefaktorer för tomtmarken 2.5.1Klassindelning av tomtmarkens storlek för småhus Mitt förslag: Tomtmarkens värdering enligt den s. k.värdeserien avskaffas. Minbedömning: Klassindelningen av tomtmarkens storlek avskaffas. I slället anges ellriktvärde för normalloml från vilket arealavvikelser beaktas genom denmarginella värdeinverkan varje kvadratmeter uppskattas ha. Avlagandevärdeinverkan vid större arealer beaktas genom all brytpunkter införs. Avrundningav riktvärden görs nedåt lill närmast hela tusental kronor. Kommitténs förslag: överensstämmer med milt. Remissinstanserna: Remissinstanserna är överlag positivtinställda lill förslaget. LRF menar dock alt metoden inte är gångbarbeträffande inte rättsligen bildade tomter. Även RSV framhåller atl kommillénsförslag ställer större krav på regler för beräkning av arealstorlek vidutbrytning av tomtmark från t.ex. lantbruksenheter. Tekniska högskolanframhåller all nuvarande syslem med korrektioner för tomtstorlek genom steg ien värdeserie är ganska grov och saknar i huvudsak empiriskt stöd vad avserprispåverkan. En närmare koppling lill den faktiska tomtstorleken, somregelmässigt är känd, kan vara atl föredra anser högskolan. Skälen för mitt förslag och min bedömning: I de allmännavärderingsreglerna i 7 kap. 3 § FTL anges bl.a. all värdefaktorer, somsärskilt skall beaktas vid riktvärdets bestämmande, skall indelas i klasser.Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer skall besluta om närmareföreskrifter om bl. a. klassindelning av värdefaktorer och klassindelningsgrunder.Riktvärdet för tomtmark för småhus skall utgöra värdet av en tomt eller, omsärskilda skäl föreligger, värdet av en kvadratmeter tomtmark. Som riktvärdeför tomtmark får endast anges värden i en fastställd värdeserie. Riktvärdenför tomtmark för småhus skall inom varje värdeområde bestämmas för skildaförhållanden för bl.a. värdefaktorn storlek. Värdefaktorn slorlek definierassom tomtmarkens areal. Vid den klassindelning som tillämpades vid AFT-81 kunde enarealskillnad om en kvadratmeter mellan i övrigt likvärdiga tomter innebära enskillnad i riktvärde på . Genom all avskaffa klassindelningenför tomtmarkens storlek skulle sådana Iröskeleffekter i fortsättningenundvikas. När FTK föreslog en sådan åtgärd i sitt slutbetänkande (jfr SOU1984:37 s. 247) invände emellertid flera remissinstanser däremot. Förslagetansågs bl.a. ge sken av en värderingsnoggrannhel som inle motsvarade marknadensvärdering. Småhuslaxeringskommitlén har dock utvecklat dessa tankegångar lösning som jag finner vara framkomlig trots atl dess noggrannhet intemotsvaras av en lika slor precision vid en marknadsvärdering. Utgångspunkterna vid en bestämning av värdefaktorntomtmarkens slorlek bör därvid vara följande. Värdebestämningen kan lämpligengöras genom all ell riktvärde anges för en normal, genomsnittligt stor, tomt. Islället för atl beakta arealdifferensen genom en stegvis klassindelning bör denmarginella värdeinverkan som över- eller understigande arealer har, uttryckas ikronor per kvadratmeter. Den marginella värdeinverkan torde vara linjär vidmåttliga avvikelser från normaltomlen, varför den då bör kunna bestämmas lillvisst belopp för varje kvadratmeter som den avviker därifrån. Den omständigheten,atl värdeinverkan för tillkommande areal avlar för större tomtytor, bör kunnabeaktas genom brytpunkter med samma grad av säkerhet som klassgränsernatidigare har beslämts. Den nu angivna slorieksbeslämningen leder lill alttomtmark till småhus kan åsättas värden i en värdeserie. Avrundningav riktvärdena skall i slället göras nedåt till närmast hela lusental kronor. Beträffande tomter lill sådana småhusenheter som utbrulilsfrån lant bruksenheter, tomter på lantbruksenheter och tomter till småhusenheter 23 som inteär registerfasligheler, fordras egentligen inga andra arealupp-skatlningar ände som tillämpades vid AFT-81. För de fall tillförlitlig uppgift om lomlarealsaknades i sådana fall rekommenderade RSV i anvisningar atl arealen skulleanges inom det intervall som framgick av karlbilden, om inle annan arealuppskaltningframstod som klart riktigare. Jag anser atl man bör kunna ulgå från i huvudsaksamma praxis även i fortsättningen. Skäl för atl frångå normallomtsarealen isådana fall skulle t. ex. kunna vara småhusets belägenhet i förhällande lillbyggnaderna på lantbruksenheten eller att en s. k. "hävdad"tomtgräns klart kan urskiljas. Vad jaghär föreslagit om klassindelning och värdeserien leder till ändringar i 7 kap.3 § och 12 kap. 2 § FTL. 1987/88: 164 2.5.2 Klassindelning av vatten och avlopp Minbedömning: Den skillnad som föreligger mellan småhusloml som har tillgång tilldricksvatten årel runt och tomt som endast har tillgång till sommarvatlenledningbör även i fortsättningen komma lill ullryck vid värderingen. Klassindelning avvärdefaktorn vatten och avlopp bör göras mer differentierad. Bedömningen avtomts tillgång till och avlopp bör inle påverkas av om byggnaden harsådana indragna ledningar. Kommitténs förslag: Överensstämmer med milt. Remissinstanserna: Kommitténs förslag vinner slöd hos de flestaremissinstanser som yttrat sig. Skälen förmin bedömning: Med värdefaktorn och avlopp avses enligt 12 kap. 3 § FTLi vilken utsträckning och pä vad sätl tomtmarken har tillgäng lill vatten ochavlopp. RSV har i föreskrifter indelat värdefaktorn i fyra klasser samtnärmare definierat dels lill all avse tillgäng till dricksvatten åretrunt, dels avlopp som wc-avlopp som godkänns av hälsovårdsnämnd. Den nuifrågavarande värdefaktorn kan synas ha elt visst samband med småhusetsstandardklassificering såtillvida atl det har ifrågasatts om vatten skall kunnautnyttjas i byggnaden året om för alt tomten skall taxeras förvattentillgången. Jag finner emellertid alt denna koppling inle bör göras.Anslutning till kommunall vatten eller tillgång lill egen brunn på tomten börsåledes komma lill ullryck vid tomlmarksvärderingen även om byggnadensvattenledningar är oisolerade och lill följd därav inle levererar vatten lillbyggnaden vinterlid. Vid bedömningen av om tomt har vallen-tillgäng eller inlebör även göras åtskillnad mellan de fall då tomlen har tillgäng lilldricksvatten året runt och de fall då tomlen enbart har sommarvatlenledning. Vidarefinns det enligl min mening anledning atl någol utöka antalet klasser i denutsträckning som är värdemässigt motiverat och möjligl i syfte atl nå en merdifferentierad bedömning av denna värdefaktor. Ambitionen bör här vara all iklassindelningen beakta skillnader mellan exempelvis kommunalt vatten och egenbrunn, sommar- och åretruntvallen, olika slags avloppsanordningar m. m. Närmarebestämmelser inom detta omräde kan meddelas av RSV. Därvid bör iakttas altomständigheter som bör beaktas i fråga om tillgången till och avloppskall finnas med i klassindelningsgrunderna. Således bör inle en omständighetsom redan beaktats i fråga om vatten och avlopp även kunna föranleda justeringför säregna förhållanden, exempelvis för extra dålig vattentillgång. Däremotbör del inle utgöra någol hinder alt justera för kvaliteten, t. ex. för illasmakandedricksvatten eller liknande. 1987/88: 164 2.5.3 Klassindelning av speciell belägenhet Minbedömning: Belägenhetsfaktorn bör, liksom , kunna beaktas genomnågon av följande metoder. För småhuslomler med klart urskiljbara gemensamma belägenhelsfaklorerbör etl egel riklvärdeområde avgränsas. I sådana fall kan emellertid justeringbelräffande belägenhetsfaklorn göras. När en sädan avgränsning av belägenhetsfaklorninle kan göras bör en klassindelning av olika belägenhetsfaktorers inverkan påvärdet göras. Justering bör i sädant fall endasl komma i fråga avseende belägenhelsfaklornsbeskaffenhet, dvs. dess kvalitet och liknande. De belägenhelsfaklorer som intelämpar sig för områdes- eller klassindelning beaktas genom alt riktvärdetjusteras för säregna förhållanden. Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna godtar de av kommillén föreslagna riktlinjerna. RSVvill dock all denna värdefaktor utmönstras ur fastighetstaxeringen. skulle della vara möjligl om riktvärdeområdena gjordes så små atlspeciell belägenhet normall beaktades genom indelningen. Enligt RSV kanområdena dock inte göras så små att de beaktar varje avvikelse från normaltomlen,varför en justeringsmöjlighel för säregna förhållanden bör finnas. LMV anseralt en faslighels belägenhet i förhällande till strand är en myckel viktigvärdefaktor och framhåller atl en större differentiering än två klasser ärnödvändig för all fånga in den myckel kraftiga värdeinverkan som kan förekomma,särskill i områden med slor efterfrågan på friiidsfasiigheter. Enligl verkelbör det särskill övervägas om inle indelningen i särskilda värdeområden börersätta klassindelningen i områden där läget i förhållande lill strand har särskillslor belydelse. Skälen förmin bedömning: Enligt bestämmelserna i 12 kap. 3 § FTL avses med värdefaktornspeciell belägenhet tomtmarkens belägenhet inom värdeomrädet l.ex. vid strand.1 de föreskrifter som RSV utfärdat lill ledning för AFT-81 begränsades dennaklassificering lill all enbart avse belägenhet vid strand. I anvisningar angavsall justering dock kunde ske för annan speciell belägenhet inom värdeomrädet.exempelvis nämndes slrandnära, sjöutsikl och buller. Deninverkan som en tomts belägenhet har på värdet bör enligl min mening i förstahand beaktas genom avgränsning av värdeomrädet. innebär ingen förändringjämfört med nuvarande regler. t.ex. så att av ett störreanlal tomter som ligger samlade, så gott som samtliga har egen strand och iövrigt är likvärdiga beträffande belägenheten, bör de naturiigtvis avgränsas tillell egel riktvärdeområde. Beträffande lägesfaklorn strand behöver då ingenklassindelning göras, men inget torde här hindra alt justering sker avseendebelägenhetsfaktorn, så atl exempelvis de enstaka tomter inom della område sominte har strand undantas från denna klassificering. I andra fall när tomterna inlekan avgränsas avseende strandbelägenhet eller liknande bör, liksom ,en klassindelning göras. Hänsyn bör i del fallet tas till all nuvarandeklassindelning med endast två klasser får anses ha varil alltför grov. Här böri fortsättningen finnas möjligheter all genom ytterligare klasser preciseralägels inverkan åtminstone vad avser klart avgränsningsbara faktorer somexempelvis strandnära läge, sjöutsikl, närhet till naturområden eller starkttrafikerade trafikleder osv. Vad jag tidigare uttalat om all den s. k.värdeserien för tomtmark bör upphöra kan också föranleda, att en höjning ellersänkning av riktvärdet beroende pä belägenhetsfaklorn bör uttryckas i procentav riktvärdet. Belägenhetsfaklorn bör här inte kunna justeras för annat än sinbeskaffenhet, exempelvis för bra eller dålig strand. Övriga slag av värde-påverkandebelägenhelsfaklorer som inle har enhetlig värdeinverkan och som är svårare atlklassificera och därför passar bättre för en individuell bedömning, t.ex. immissionersäsom buller och liknande negativa inslag, bör beaktas genom områdesindelningeller justering alltefter omständigheterna. Reglerom detta kan lämpligen las in i de föreskrifter och allmänna råd som RSVmeddelar. Prop.1987/88: 164 2.5.4Klassindelning av fastighetsrättsliga förhållanden Mittförslag: Klassindelningen av värdefaktorn faslighelsrättsliga förhällandenbehålls oförändrad. Min bedömning: De lillledning för klassindelningen meddelade normerna ses över. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: Kanitnarrätteni anser all faslighelstaxe-ringsnämnderna och domstolarna i dettasammanhang inle kan ikläda sig faslighelsbildningsmyndighetens roll.Kammarrätten föreslär därför alt en ej självständig fastighet bör betecknas"tomt som bedöms kunna bilda" resp. "ej kunna bilda självständigfastighet". Länsrälten i framhåller att betydelsen avgränsdragningen mellan "avstyckningsbar" resp. "ej avstyckningsbartomt" ej nog kan betonas. RSV föreslår atl denna värdefaktor ifortsättningen enbart indelas i klasserna avstyckad och ej avstyckad, eftersomej avslyckningsbara tomter kan antas bli myckel ovanliga. Skälen för mitt förslagoch min bedömning: Vid småhustaxeringen skall värdefaktorn faslighelsrättsligaförhållanden beaktas såväl vid värderingen av mark som av byggnad. Såvittgäller tomtmark avser denna värdefaktor enligl 12 kap. 3 § FTL om tomten utgör självständigfastighet eller inte. Utgör tomlen inle självständig fastighet skall hänsynäven tas lill möjligheten all tomtmarken kan bilda egen fastighet.Definitionen av värdefaktorn i fråga om småhus återfinns i 8 kap. 3 § FTL ochär i huvudsak likalydande bestämmelsen om marken. Ytterligare definitioner harmeddelats i RSV:s föreskrifter. De vid faslighetslaxeringen använda begreppen självständigoch osjälvständig fastighet eller tomt har språkligt sett inte varil helladekvata. Avsiklen med bestämmelserna har inle heller varil atl någon meringående prövning av avstyckningsmöjlighelerna skall företas. Emellertid har deföreskrifter som RSV utfärdat för att klargöra värdefaktorns innebörd söklåterspegla huvuddragen av då rådande praxis avseende avslyckningsbar-helen. Detre klasserna som RSV indelat värdefaktorn för småhuslomler i är självständigtomt, avstyckningsbar tomt resp. ej avstyckningsbar tomt. Den huvudsakliga skillnaden mellan en självständigfastighet och osjälvständig fastighet (dvs. icke rättsligen bildad fastighet)är alt den senare inle kan inlecknas särskilt och därmed inte heller kanbelånas. Därtill kommer också sädana faktorer som all viss osäkerhet kan rådaom huruvida faslig-helsbildning kommer alt fördröjas eller förhindras samt, vidfastighetsbildning, kostnaderna för denna. Jag anser del rimligt alt dessaskillnader även fortsättningsvis kommer till uttryck vid klassindelningen. För alt i möjlig mån söka undvika alt den bedömning somtaxeringsmyndigheterna gör i detta avseende av fastighetsägaren kommer alluppfattas som ell beslul eller förhandsbesked i faslighetsbildningsfräga, börterminologin för klassindelningen ändras. Jag anser all del därvid finnsanledning alt beakta kammarrättens i förslag alt beteckna en ejsjälvständig fastighet som tomt som bedöms kunna bilda resp. ej kunna bildasjälvständig fastighet. Värdefaktorn faslighelsrättsliga förhållanden kommerdock säkerligen trots ändrade beteckningar all även fortsättningsvis vara föremålför fastighetsägarnas intresse. Del finns därför ocksä anledning all övervägaom RSV:s normer lill ledning för klassindelningen kan utformas på ellannorlunda säll mol bakgrund av vunna erfarenheter. Vad jag nu nämnt föranleder ingen ändring i FTL. Dennärmare utformningen av reglerna kan meddelas av RSV. 1987/88: 164 2.6 Värdefaktorer för småhusen Mittförslag: Anknytningen till svensk standard vid bedömningen av småhusets storiekbestår. Detta kommer lill uttryck i lagtext genom att begreppen yta av bo- ochbiutrymme används. Min bedömning: Klassindelningen avskaffas, vilkel innebäralt varje kvadratmeter beaktas. Kommitténsförslag: De mälregler som skall användas vid fastighetstaxeringen bör även ifortsättningen utgå från svensk standard. lingar avdenna anses dock nödvändiga. Kommittén finner nämligen stan- Prop. 1987/88: 164dardens mått för bo- och biuirymmesarea avseende snedtaks- och slutl-ningsväningarsaml tjocka väggar vara alllför komplicerade. Om dessa standardmått inle kanförändras föreslår kommittén atl del måste övervägas all i lagtext införasärregler för fastighetstaxeringen. I avvaktan på atl standarden ändras i dessaavseenden förordar kommillén atl värdefaktorn storlek bestäms så alt den svararmol boulrymmel med visst tillägg för biutrymmena. Därvid föreslås all dessaareor väsentligen uppmäts enligl de mälregler som anges i svensk standard SS021051, men med följande förenklingar: 1) I slället förstandardens regel alt under snedtak begränsa den mälvärda arean lill sädangolvyta, som ligger inom 0,6 m utanför rumshöjden 1,9 m bör värdeareanbestämmas som sådan golvyta som ligger inom rumshöjden 1,5 m. 2) I våning somdelvis ligger under mark skall fördelningen mellan bo- och biutrymme ske enliglnågol slag av schablon. Denna kan lämpligen utformas med hänsyn lill antagandenom hur långt in i rummet dagsljusbelysningen när och bestämmas så all utrymmelängre bort frän fönsterfasaden aldrig kan hänföras lill boulrymme. Som boulrymmeskulle då räknas rum med tillfredsställande dagsljusbelysning, men area somligger mer än t. ex. från fönslerfasad skulle aldrig hänföras lill boulrymme. 3) Till skillnadfrån vad som skall gälla enligt standarden skall ingen avräkning ske för tjockamellanväggar eller vertikala schakt. Kommillén föreslår vidare all klassindelningen slopas säall varje kvadratmeter i fortsättningen räknas. I lagtexten föreslås också altmätslan-dardens termer bo- och biutrymmen används i stället för ullrycketbostadsyta. Remissinstanserna:Remissinstanserna är tämligen eniga om all man vid fastighetstaxeringen bör utgå från svensk standard. Graden av bundenhet till standarden råder det dock delade meningar om. BST finner del vara av utomordentlig vikt atl svensk standards mälregler kommer lill användning vid alla förekommande målningar av småhus, inle minsl vid faslighetslaxe ringen av samtliga småhus i landet. Så snart man för någol väsentligt mäländamål avviker frän standarden motarbetar man den enhetlighet i slorieksbeslämningen som varil huvudmotivet för standardens tillkomsl. BST är av den uppfattningen all sä gott som samtliga mätsätl som diskute rats för småhus är acceptabla frän materiell synpunkt. Möjligheten all låta vissa användare införa hjälpregler för tillämpning av standardens areabe grepp är på vissa objekt tveksam. BST säger sig dock inle vara främmande för att man i vissa situationer som inte kräver sä slor noggrannhet kan få uppskatta olika areors slorlek med användning av hjälpregler. Vad särskill gäller area under snedtak anser BST all standardens definition av mälvärl utrymme bör gälla generellt för alla husbyggnader. Den i betänkandet föreslagna regeln kan användas som en hjälpregel vid taxering av småhus. De skillnader som kan uppkomma mellan standardens huvudregel och denna hjälpregel förväntas enligl BST bli små och i det övervägande antalet fall ligga inom mätningarnas felmarginal. Belräffande area i sluti- 28 ningsvåningkan standardens regel vara svårtolkad för den enskilde. 1987/88: 164denna punkt kan BST länka sig en revidering av standarden om del går atl finnanågon enklare princip. Vad slutligen gäller tjocka mellanväggar anser BST altstandardens regel bör gälla oförändrad. Förekomsten av tjocka mellanväggar ismåhus bedömer BST dock vara av så ringa omfattning atl man kan bortse fråndenna regel vid taxering av småhus. Bostadsstyrdsen framhåller all den valt attinte ändra de mälregler som tillämpas i samband med låne- ochbidragsverksamheten i avvaktan på den översyn som görs av reglerna förberäkning av låneunderlag och pantvärde.