prop · GB03105 · 1987-12-31 00:00:00 — I barnfamiljer förefaller arbets uppdelningen gå efter tradifionella linjer så att mannen ägnar mycket tid åt förvärvsarbete och kvinnan mycket tid åt hushållsarbete, båda inom ramen 53 för i stort sett likalånga arbetsdagar. Det är angeläget att öka kunskapen Prop. 1987/88:105 omtidsanvändningsmönstren hos olika grupper. Som jag tidigare nämnt kommer jagatt ta initiativ i denna fråga. Hösten1983 tillsatte dåvarande jämställdhetsministern en arbetsgrupp om mansrollenmed uppgift att komma med förslag angående mannens roll i det fortsattajämställdhetsarbetet. Arbetsgruppen avlämnade ett idéprogram Mannen iförändring . Programmet innehåller idéer och förslag som medutgångspunkt från männens villkor i samhället är ägnade att öka jämställdheten.Jag återkommer till idéprogrammet i det följande. Jagvill i detta avsnitt även beröra ett av de allvarligaste uttrycken för bristandejämställdhet, nämligen olika former av våld mot kvinnor. Sexuella övergreppmot kvinnor och kvinnomisshandel är brott som varitföremål för en bred debatt och även föranlett åtgärder från samhällets sida.Jag anser det angeläget att strävandena fortsätter att underlätta situationenför kvinnor som på olika sätt misshandlas, förföljs eller trakasseras av män. Idessa frågor har jag samrått med chefen för , chefen försocialdepartementet och statsrådet . Inomdet familjepolitiska området finns redan ett antal uttalade mål av störstabetydelse för jämställdhetsarbetet. Genomriksdagsbeslut skall alla barn ges en rätt att delta i kommunalbarnomsorg frän ett och till dess de börjar skolan. Förbarn vars vårdnadshavare förvärvsarbetar eller studerar gäller rätten plats idaghem, eller kommunalt familjedaghem. För barn som är i familjedaghem ellervars föräldrar är hemarbetande gäller rätten plats i öppen förskola eller deltidsgmpp.Senast år 1991 skall detta mål vara uppfyllt. Förföräldraförsäkringen gäller målet att denna skall byggas ut till att omfatta 18månader och att ersättningen skall betalas enligt sjukpenningnivån. Ambitionenär att detta skall vara genomfört . Behovstäckninginom barnomsorgen och en väl utbyggd föräldraförsäkring skapar enligt minmening en god grund för ett samhälle där såväl kvinnor som män kan kombineraförvärvsarbete med föräldraskap. Inom ramen för dessa övergripande mål finnsvissa områden där jag anser det väsentligt att påverka utvecklingen. Barnomsorgenär ett företrädesvis kvinnodominerat yrkesområde. En ökad andel män inombarnomsorgen har enligt min mening positiva effekter inte bara påarbetsförhållandena utan är även viktigt utifrån en Förskolans personal är viktiga förebilder eftersom barnomsorgenär ett komplement till föräldrarnas fostran och omsorg. bör andelen män inom barnomsorgen öka. Möjligheternaatt vara föräldraledig utnyttjas framför allt av kvinnor. En ökad andel män som utnyttjarmöjligheterna till en längre sammanhängande period av vård och omsorg om detegna barnet bör uppnås . Andelen män som utnyttjarmöjligheten till reducerad arbetstid för vård av bam bör också öka. Min bedömning: Enfortsatt anpassning av barnomsorgens öppethållande tider och arbetstiderna isamhället bör ske. Fler män inom barnomsorgen är önskvärt. I förskolanspedagogik bör teknik- och naturvetenskap ges ett ökat utrymme. Skälenför min bedöming: Utbyggnaden av barnomsorgen har skett snabbt. harungefär av alla förskolebarn - med undantag av de bam som är hemma med föräldraledigförälder - plats i någon form av omsorg. Behovstäckningeninom barnomsorgen kommer att innebära att ett väsentligtjämställdhetsmål är uppnått. Jagvill emellertid ta upp några övriga frågar som jag anser vara av särskild vikti den fortsatta utvecklingen och utbyggnaden av barnomsorgen nämligentillgängligheten, behovet av manliga förebilder inom barnomsorgen ochförskolans pedagogiska innehåll. Barnomsorgen präglas idagav en viss social snedrekrytering. Barn till föräldrar inom LO-kollektivet harinte plats i barnomsorgen i lika stor utsträckning som barn till föräldrar frånandra löntagargrupper. Detta kan till en del bero på öppethållandefiderna i bamomsorgeneller sett från en annan utgångspunkt att arbetslivet inte är anpassat för ett tvåförsörjarsam-hälle.Enligt min mening är det vikfigt med en fortlöpande översyn av arbetstider -öppethållandetider inom såväl arbetslivet som inom den kommunala servicen. Desenare årens utbyggnad av förskolan har emellertid minskat den socialasnedrekryteringen. Jag har tidigare idagföreslagit kommunvis upplagda jämställdhetsprojekt. Det är min förhoppning inom ramen för dessa projekt kan se över och vidta de lokala anpassningarsom är nödvändiga för att öka barnomsorgens tillgänglighet för alla föräldragmpper. Jagvill också erinra om att flera initiativ redan tagits för att öka förskolanstillgänglighet. Således gav regeringen i uppdragatt i samarbete med bl. a. LO, och Prop.1987/88:105 SCB utreda den sociala snedrekryteringen inom barnomsorgen. Förhöjtstatsbidrag utgår numera också till nattöppna daghem. Inombarnomsorgen arbetar företrädesvis kvinnor. Jag har redogjort förvissa åtgärder i avsikt att uppnå en mindre könsuppdelad arbetsmarknad. Jaganser att särskilda åtgärder härutöver måste vidtas inom barnomsorgen. Skälentill detta är både det nuvarande personalläget med svårigheter i flera kommuneratt rekrytera och behålla kvalificerad personal liksom det pedagogiska värdejag fillmäter en barnomsorg som har såväl kvinnlig som manlig personal. Underperioden fram behövs sammanlagt 26000 årsarbetare för att klarautbyggnadsprogrammet. Ytterligare personal kan komma att behöva utbildas om dennuvarande situationen med kraftiga avgångar från förskolläraryrket fortsätter. Föratt öka intresset för arbete inom barnomsorgen har en rekryteringskampanjinletts . Enligt min mening bör de fortsätta rekryteringsinsatsernage ökat utrymme åt sådana åtgärder som är ägnade att öka andelen manligasökande till yrket. Jagvill också kortfattat beröra den pedagogiska verksamheten inom barnomsorgen.Socialstyrelsen har på regeringens uppdrag utarbetat ett pedagogiskt programför förskolan. Programmet lägger fast en grundläggande kvalitetsnivå och enram för verksamheten. Utifrån dessa utgångspunkter skall kommunerna självautforma sina riktlinjer för arbetet. Personalen på den enskilda förskolan gesstora möjligheter att utifrån sin yrkes kompetens och sina specifika kunskaperom den egna barngmppen och barnens behov, intressen och erfarenheter formaverksamheten. En ökad andel manlig personal i barnomsorgen har ett stortpedagogiskt värde eftersom barn tar efter vad vi gör snarare än vad vi säger.Manliga barnskötare, förskollärare och fritidspedagoger är viktiga förebilder. Inomramen för statsbidraget till barnomsorgen avsätts medel till utvecklings-och förnyelsearbete. /86 har särskilda medel avsatts förprojektarbete på temat Teknik i förskolan. Verksamheten är ett led i detåtgärdsprogram för att förbättra kvinnornas villkor på arbetsmarknaden m.m. somförelades (prop. 1984/85:130, AU: 18, rskr. Erfarenhetema frånprojektarbetet visar att teknik och naturvetenskap inte är ämnesområden somutan särskilda ansträngningar ges plats i det dagliga arbetet i förskolan.Trots att vi lever i ett tekniskt alltmer utvecklat samhälle präglas förskolanav ett visst motstånd mot tekniken som ett område för lek och upptäckter. Dettaär enligt min mening särskilt allvarligt för flickorna i förskolan eftersomdessa inte heller i sin hemmiljö så ofta uppmuntras att utveckla sina anlag förteknik och naturvetenskap. Mermålmedvetna ansträngningar bör vidtas i utbildningen av barnomsorgspersonalenför att ändra detta förhållande. Det är vidare viktigt att de små flickorna gesett väl tilltaget utrymme i förskolans arbete inom detta område. Min bedömning:Uppmärksamhet måste riktas mot sådana faktorer i arbetslivet som kan försvårauttag av föräldraledighet. En ökad kunskap om hur denna ledighet utnyttjas inomolika branscher och yrkesområden är önskvärd. Informationsinsatserna i syfteatt uppnå en jämnare fördelning av föräldraledighet mellan föräldrarna bör intensifieras. Skälenför min bedömning: En väl utbyggd föräldraförsäkring har möjliggjort deninternationellt sett höga förvärvsfrekvensen för kvinnor i . Som jagtidigare har anfört är en övervägande majoritet av kvinnorna numera kvar iarbetskraften under hela den barnafödande delen av livet. Detta har å ena sidanmedfört att kvinnor med barn har en väsentligt högre frånvaro änalla andra grupper på arbetsmarknaden men deras återinträde i arbetslivet är åandra sidan väsentligt underlättat genom att de behållit sin anknytning tillarbetsmarknaden. Enangelägen jämställdhetsfråga - inte minst inför den fortsatta utbyggnaden avföräldraförsäkringen - är att öka männens uttag av föräldraledighet. Jag serframför allt två skäl till att denna ökning måste komma till stånd. Fördet första är det från fädernas och barnens utgångspunkter viktigt med en tidigoch nära kontakt. Enligt min mening etableras en sådan kontakt bäst under ettvardagligt umgänge med det lilla barnet. Föräldraförsäkringen erbjuder härunika möjligheter. Fördet andra är en jämnare fördelning av föräldraledigheten en viktig väg attförbättra kvinnornas villkor pä arbetsmarknaden. En längre tids sammanhållenföräldraledighet måste bli ett naturiigt inslag i arbetslivet oavsett om denenskilda arbetsplatsen domineras av kvinnor eller av män. Jag anser att storuppmärksamhet måste riktas mot sådana faktorer i arbetslivet som kan försvåramöjligheterna till föräldraledighet. a. en möjlighet till daglig förkortning av arbetstiden för attta hand om barn . Hur denna möjlighet att förkorta arbetstidenutnyttjas av olika grupper föräldrar vet vi mycket litet om.Tillgänglig statistik över arbetad tid tyder dock på att det framför allt ärmammorna som utnyttjar denna möjlighet. En ökad kunskap om hurföräldraledigheten utnyttjas inom olika branscher och yrkesområden är önskvärd. Somjag tidigare nämnt avser jag att senare återkomma till regeringen med vissaöverväganden rörande föräldraledigheten. Jagvill även beröra frågan om omplaceringar efter föräldraledigheten. Enbestämmelse till skydd mot omplaceringar finns i föräldraledighetslagen. Trotsdenna reglering förekommer det enligt vad jag erfarit att arbetstagaremissgynnas för att de utnyttjat sin rätt till föräldraledighet. Enligt minmening är det därför angeläget att kunskapen ökar om vad som händer när enanställd kommer tillbaka till arbetsplatsen efter föräldraledigheten. Jag harmed tillfredställelse noterat att arbetslivscentrum har tagit initiafiv till ettforskningsprojekt om hur föräldraledighetslagen tolkas och tillämpas av bl. a.de lokala parterna på arbetsmarknaden. Jag kommer att följa utvecklingen inomområdet. Underhela har en rad informationsinsatser vidtagits kring föräldrars rätttill föräldraledighet och föräldrapenning. Syftet har varit att sprida kunskapom gällande regler och att påverka fäder att utnyttja sina rättigheter. Kunskapen om möjligheternatill föräldraledighet och föräldrapenning är trots detta ofta bristfällig.Enligt min mening bör därför ytterligare informationsinsatser genomföras.Dessa bör inte enbart rikta sig till de blivande föräldrarna utan också tillarbetsgivare, fackliga organisationer m.fl. för att på så sätt få till stånd enbred altitydpåverkan. Erfarenheterna visar nämligen att attityden tillföräldraledighet i allmänhet och föräldralediga pappor i synnerhet växlarkraftigt mellan olika delar av arbetslivet och också mellan olikalöntagarkollektiv. Inom kvinnodominerade sektorer tycks sålunda attityder ochvärderingar uppmuntra till ledighet medan förhållandet är det motsatta inommanligt dominerade sektorer. Informationen bör såledesintensifieras och avse såväl sådan ledighet som utgår i samband med barnsfödelse som sådan daglig förkortning av arbetstiden som arbetstagare med barn iförskoleåldern har rätt till. Enligt min mening bör bl. a. de ekonomiskakonsekvenserna för en familj vid olika fördelning av ledigheterna mellanföräldrarna belysas. Jag kommer senare att ta initiativ i denna fråga. 5.3.3Idéprogrammet Mannen i förändring Min bedömning:Opinionsbildningen för jämställdhet i samhället bör i ökad utsträckning riktasig till män. Idégruppen om mansrollsfrågor har här en viktig uppgift.Fortsatt projektverksamhet inom området kommer att initieras. Skälenför min bedömning: Som jag inledningsvis konstaterat innebär utvecklingen frånett enförsörjarsamhälle till ett tvåförsörjarsamhälle avsevärda förändringarinte bara för kvinnorna utan också för männen. Jämställdhetsdebatten i Sverigeliksom i andra länder har framför allt förts utifrån den utgångspunkten attkvinnornas villkor i arbetsliv, familj och samhälle behöver förbättras. Dettaär enligt min mening en rimlig utgångspunkt. Generellt sett har kvinnan haften svagare ställning än mannen och trots avsevärda förbättringar under senareår råder fortfarande bristande jämställdhet inom många områden. Samtidigthar utvecklingen mot mer jämställda förhållanden i kanske framför allt familjenoch i arbetslivet inneburit väsentliga förändringar och ibland ävenpåfrestningar för männen. Jämställda förhållanden mellan kvinnor och mänförutsätter emellertid att såväl kvinnor som män är beredda att ändra påinvanda traditioner, attityder och roller. Mot denna bakgmnd tillsatte dåvarandejämställdhetsministern en arbets- grupp (A I983:B) ommännens roll i jämställdhetsarbetet. 1987/88:105avlämnade idéprogrammet Mannen i förändring. Idéprogrammetsändes ut för synpunkter till ett stort antal myndigheter och organisationer.Reaktionerna på arbetsgruppens förslag var överlag positiva i de 40-tal svarsom kom in. En sammanställning av synpunkterna har upprättats inomarbetsmarknadsdepartementet (J 4725/85). Iidéprogrammet föreslogs bl. a. åtgärder ägnade att stärka den enskilde mannensfadersroll. Föräldraförsäkringen skulle förbättras så att föräldrar somutnyttjar var av föräldraledigheten skulle få rätt till ersättningmed sjukpenningbelopp istället för som f. n. nio månader.Vid en utbyggnad av föräldraförsäkringen utöver vad som gäller , skulleden tillkommande tiden fördelas lika mellan föräldrarna utan möjlighet attöverlåta dagar. Samtliga remissinstanser ställde sig bakom förslaget om enutbyggnad av föräldraförsäkringen. Dock var hälften emot den del av förslagetsom kunde innebära att många familjer skulle gå miste om den högre ersättningenom inte föräldrarna delade ledigheten. Arbetsgruppenföreslog att kretsen av personer som skulle kunna komma ifråga för rätt tillledighet med ersättning i form av tillfällig föräldrapenning skulle vidgas tillnära anhörig, som t. ex. farfar och morfar. Mer än hälften av de som yttradesig tillstyrkte detta förslag. Vidareframhöll arbetsgmppen vikten av information för att stimulera fler män att varaföräldralediga. Samtliga remissinstanser som yttrade sig anslöt sig tillförslaget. Iidéprogrammet framfördes att mödra- och barnhälsovården också skulleuppmärksamma papporna och deras behov av föräldraförberedelse. Arbetsgruppenansåg att mera manlig personal inom dessa områden var viktig. Arbetsgruppenföreslog vidare att män borde ha möjlighet till bättre stöd i olika former avpersonliga krissituationer. Familjerådgivning med ökat inslag av manligpersonal, krisjourer och behandlingsprogram i samband med fängelsestraff varnågra av de åtgärder som föreslogs. Arbetsgruppens utgångspunkt i dessasammanhang var att män i kris kan vara särskilt motiverade attförändra traditionella beteendemönster. Reaktionerna på arbetsgruppens förslagi dessa avseenden var överlag positiva. Bristen på terapiresurser framhölls. Idéprogrammetinnehöll också förslag till insatser i skolan för att uppnå en attitydpåverkanpå pojkar. I programmet framhölls dessutom vikten av insatser i traditionelltmanliga miljöer som inom t. ex. idrottsrörelsen och undervärnplikttjänstgöringen. Jaganser liksom arbetsgruppen om mansrollen att opinionsbildande arbete är ett viktigt inslag i ett fortsatt arbete för jämställdhet isamhället. Opinionsbildningen bör i ökad utsträckning riktas till män både i deras egenskap av beslutsfattare i dagens samhälle och i deras egenskap av samhällsmedborgare. Liksom arbetsgruppen anser jag att diskussion i enkönade grupper t. ex. i samband med värnpliktstjänstgöring kan vara ändamålsenlig. Viss försöksverksamhet med denna inriktning har prövats inom ramen för projektverksamhet. Jag avser att ta ytterligare initiativ i denna fråga. Jag vill i dettasammanhang även nämna att den tidigare arbetsgmppen Prop. 1987/88:105 sedanfebruari 1987 är knuten till jämställdhetsrådet (A 1982: A), som en idégmpp (A1987: A) om mansrollsfrågor med uppgift att bl. a. stimulera till debatt ochfrämja opinionsbildningen i dessa frågor. Jagvill här också ta upp en annan fråga som aktualiserades av arbetsgruppennämligen männens villkor i samband med skilsmässor och separa-fioner. eller en separation innebär ofta en synnerligen på- frestande situafionför alla inblandade parter inte minst för eventuella barn. Enligt arbetsgmppensrapport känner sig män ofta förfördelade i samband med skilsmässor bl. a.därför att kvinnorna i de flesta fall får vårdnaden om barnen. Kvinnornahar som tidigare påpekats fortfarande huvudansvaret för hem och barn. Detta äroftast anledning till varför kvinnorna får vårdnaden om barnen. Det kanemellertid finnas anledning att se över vissa av de mtiner som fränmyndigheters sida tillämpas vid skilsmässor. Sålunda är det enligt min meningviktigt med män inom familjerådgivningsverksamheten och som familjeterapeuter.Det bör också prövas att i samband med vårdnadsutredningar i störreutsträckning utnyttja arbetsteam med såväl kvinnlig som manligpersonal. Ett sådant arbetssätt kan bidra till en mer allsidig belysning iutredningen. Iidéprogrammet föreslogs också ytterligare forskning angående samhällsutvecklingenskonsekvenser för mannen i familj och samhälle. Med anledning av detta förslaggav dåvarande jämställdhetsministern delegafionen (A 1983:01) förjämställdhetsforskning (JÄMFO) i uppdrag att utarbeta ett forskningsprogram påområdet. Delegationen har redovisat forskningsprogrammet . Jag noterar med tillfredsställelse att delegationenfortsättningsvis kommer att ägna detta forskningsområde särskild uppmärksamhet. Somjag nämnde inledningsvis under detta avsnitt är det angeläget att fortsättaarbetet med att underlätta situationen för kvinnor som på olika sättmisshandlas, förföljs eller trakasseras av män. Kvinnomisshandel, liksombarnmisshandel och sexuella övergrepp mot kvinnor och barn är former av våldsom ofta utspelas mellan människor som har nära känslomässiga relationer tillvarandra. Detta gör frågorna komplicerade att arbeta med. Socialstyrelsendisponerar särskilda medel bl. a. till försöks- och utvecklingsarbete sombedrivs av kvinnojourer och andra organisationer som stöder misshandladekvinnor. Kvinnojourernas verksamhet är enligt min mening omisfiig i dessasammanhang. har även männens situation vid familjekriser kommitatt uppmärksammas alltmer. På flera orter har mansjourer och kriscentra för mänstartats. Även denna verksamhet är angelägen i det fortsattajämställdhetsarbetet. Chefenför har lagt fram förslag till två nya lagar som tar särskilt sikte på skydd och stöd åt kvinnor. ingår i regeringensprogram för att förbättra brottsoffrens ställning (se Prop. 1987/88:105 prop.1987/88:100 bil. 4, s. 34-35). Ipropositionen (prop. 1987/88:107) om målsägandebiträde föreslås att målsägandenfår rätt till ett eget juridiskt biträde vid förundersökning och rättegångrörande vissa typer av brott. Det gäller i första hand mål som rör grövresexuella övergrepp. Om det kan antas att målsäganden har ett särskilt starktbehov av biträde, skall sådant kunna förordnas även i mål om vissa andra typerav grövre brott med inslag av våld eller annan integritetskränkning. Detjuridiska biträdet skall ta till vara målsägandens intressen och ge stöd ochhjälp under det rättsliga förfarandet. lagrådsremiss med förslag fill lag om besöksförbud föreslås vidare attbesöksförbud skall få meddelas om det på gmnd av särskilda omständigheterfinns risk för att någon kommer att förfölja eller på annat sätt allvarligttrakassera en annan person. Förslaget är ett led i strävandena att förbättraskyddet framför allt för kvinnor som förföljs eller trakasseras. Förbudet skallkunna utfärdas av åklagare i taget. Det skall kunna överprövas avdomstol. Avsiktenär att båda lagarna skall träda i kraft . Iårets budgetproposition har chefen för jusfitiedepartementet också beräknatmedel till stöd för brottsofferjourer och liknande verksamhet (se prop.1987/88:100 bil. 4, s. 122). Enviktig fömtsättning för jämställdhet är att kvinnor och män delar makt, inflytandeoch ansvar på samhällets alla områden. Kvinnors och mäns erfarenheter skiljersig från varandra. De beslut som fattas i samhället bör vara väl underbyggdaoch allsidigt belysta. Därför behövs underlag både från kvinnors och mänserfarenhetssfärer. Enjämn könsfördelning i olika beslutande församlingar är emellertid också enviktig demokratifråga. Representativ demokrati kräver att både kvinnor och mändeltar i besluten. Kvinnorsrepresentation i direktvalda politiska organ har ökat kraftigt under 1970- och 1980-talen.Jämfört med länder utanför har de svenska kvinnorna en stark ställning ibåde riksdag, kommuner och landsting. I utgjordekvinnorepresentationen 1985. I landetskommunfullmäktige fanns då kvinnor och i landstingen . Då de politiskapartierna visar upp sig för väljarna är således kvinnorna förhållandevis många. Viktigabeslut fattas emellertid även i en mängd andra församlingar som är indirektvalda och därmed mindre synliga. I dessa församlingar är kvinnorepresentationenenligt min mening oacceptabelt låg. Jagkommer i det följande att inrikta mig på frågan om kvinnorepresenta tionen i de statliga organen. Jag tänker närmast på sådana indirekt valda organ som lekmannastyrelser för centrala och regionala statliga myndighe- 61 ter och statens offentligautredningar, det s. k. kommittéväsendet. I dessa Prop. 1987/88:105 organ fattasmånga viktiga beslut - t. ex. om hur reformer skall utformas och förverkligasoch om hur resurser skall fördelas. Den låga kvinnorepresentationen i dessaförsamlingar, , riskerar enligt min mening att leda till att de beslutsom där fattas saknar viktiga dimensioner. Att öka kvinnorepresentationen ärdärför en fråga av största betydelse, inte bara i det fortsattajämställdhetsarbetet, utan även i det polifiska arbetet i stort. Idet följande tar jag upp konkreta mål för att öka kvinnorepresentationen ochredovisar förslag fill åtgärder. I dessa frågor har jag samrått med chefen förcivildepartementet. Statsmakternabör enligt min mening vara föregångare och visa vägen i arbetet med att ökakvinnorepresentationen. a. denna anledning anser jag det nu nödvändigtatt formulera konkreta tidsbestämda mål för kvinnorepresentationen. Jag kommeri det följande att redovisa mina ställningstaganden till betänkandet (SOU1987:19) Varannan damernas från utredningen (A 1985:03) om kvinnorepresentationoch remissinstansernas synpunkter. Jag kommer då bl. a. att föreslå attregeringen ställer sig bakom de mål för andelen kvinnor i statliga organ somdär föreslås. Enligt min mening börkvinnorepresentationen i stafiiga organ fram fill ha ökat till ochtill 1995 bör andelen kvinnor i dessa organ vara . Slutmålet bör emellertid varaatt statliga styrelser, kommittéer, råd och nämnder skall ha en jämnkönsfördelning. Detta mål bör kunna uppnås . Föratt finna metoder att öka kvinnorepresentationen i statliga styrelser, kommittéer,råd och nämnder, samt att belysa nomineringsförfarandet till dessa organ, fillsatteregeringen en särskild utredare med uppgift att föreslååtgärder i dessa frågor. Utredaren fick namnet utredningen (A 1985:03) omkvinnorepresentation. Idirektiven angavs huvuduppgiften vara att överväga olika modeller för hurkvinnorepresentationen skulle kunna öka. Utredningen skulle även överväga omdet var möjligt och lämpligt att uppställa tidsbestämda mål.