prop · GB03171 · 1987-12-31 00:00:00 — Förutom angivna krav på faktisk vård av barnet fordras attden efterlevande har den rättsliga vårdnaden om det. Något krav på attvårdnaden tillagts den efterlevande genom lagakraftägande dom av domstol finnsinte. Även t.ex. ett interimistiskt beslut i vårdnadsfrågan kan utgöra grundför att vårdnadsvillkoret är uppfyllt. Det fordras inte att den efterlevande ärensam vårdnadshavare för barnet. Också om barnet står under gemensam vårdnad avden efterlevande och en annan person är förutsättningen för rätt tillomställningspension uppfylld. Eftersom barnet måste sammanbo stadigvarande medden efterlevande, och ha gjort detta även för dödsfallet,fordras dock - i fall av gemensam vårdnad - att den efterlevande tar faktiskvård om barnet och att barnet varaktigt bor tillsammans med den efterlevande,och alltså inte med den andra vårdnadshavaren. Detta motsvarar vad somföreskrivs för rätten till bidragsförskott (1 § andra stycket lagen 1964:143 ombidragsförskott). I likhet med ettårig omställningspension utgåromställningspension för förlängd tid endast till efterlevande som är under 65års ålder. Utgående pension skall alltså, om den efterlevande fyller ,dras in vid utgången av månaden . Vidare utges förlängd omställningspension längst tillutgången av den månad då det yngsta barnet fyller . När detta inträffarupphör pensionsrätten. Ytterligare gäller att pensionsrätten bortfaller om denefterlevande skulle upphöra att bo stadigvarande samman med barnet ellerförlora vårdnaden om det eller om barnet skulle avlida. Av 16 kap. 9 § följeralt pensionen då dras in fr.o.m. utgången av den månad under vilken rätten tillden upphör. Skulle den efterlevande emellertid senare komma att ånyo uppfyllavillkoren för rätt till omställningspension enligt 5 § och barnet ännu inte hafyllt , kan pensionen - efter ny ansökan - utbetalas på nytt från dentidpunkten och utges längst fram till dess barnet uppnår denna ålder. Av första stycket framgår vidare att förlängdomställningspension utges först fr.o.m. månaden efter den då tolvmånaderstidenför rätt till omställningspension enligt 4 § löpt ut. Den förlängdaomställningspensionen utgår sedan så länge som villkoren i paragrafen äruppfyllda. Andra stycket innehåller en bestämmelse om att rätten tillomställningspension enligt den nu behandlade paragrafen upphör om den pensionsberättigadeingår äktenskap eller upptar en stadigvarande sammanlevnad med någon, medvilken den pensionsberättigade har varit gift eller.har eller har haft barn. Idessa senare fall är det utan betydelse om den nya parten är gift med annan.Har pensionen med tillämpning av denna regel en gång bortfallit, kanpensionsrätten inte senare återupplivas om det nya äktenskapet ellersammanboendet skulle upplösas efter en fid. Det förtjänar understrykas attregeln avser enbart omställningspension enligt 5 §. ningspension enligt 4 § (för av ) påverkasinte av omgifte e.d. Prop. 1987/88:171 Mofiven för förslagen harutvecklats i avsnitt 4.3.2. Någon motsvarighet till det nuvarande andra stycket ominverkan på rätten till barnpension av att underhållsskyldighet fullgjortsgenom betalning av engångsbelopp har, som utvecklats i avsnitt 3.4.1, inteupptagits i förslaget. Denna paragraf och de närmast följande behandlar villkorenför rätt till den i avsnitt 4.4 föreslagna särskilda efterlevandepensionen. För att bli berättigad till särskild efterlevandepensionmåste den efterlevande - enligt bestämmelse i första stycket - uppfylla de i 4§ angivna förutsättningarna'för rätt till ettårig omställningspension. Någotkrav på att den efterlevande faktiskt skall ha uppburit omställningspension hardäremot inte uppställts. Detta får betydelse för bl.a. utlänningars ochutlandssvenskars rätt till pension. Är den efterlevande utländsk medborgareräcker det inte att förutsättningarna för rätt till omställningspension enligt4 § är uppfyllda för att sådan pension skall kunna beviljas. Dessutom måstekravet i 5 kap. 4 § om viss tids bosättning i vara uppfyllt. Är så intefallet då omställningspension kunnat utgå men väl senare dårätten därtill upphört, kan den efterlevande alltså beviljas särskildefterlevandepension trots att omställningspension inte utgått. Likaså skall rätltill särskild efterlevandepension föreligga för en svensk medborgare, som underomställningsperioden varit bosatt utomlands utan att då ha haft rätt tillomställningspension och som därefter flyttat tillbaka till . Särskild efterlevandepension kan - på grund av hänvisningentill 4 § - inte utgå till änka eller änkling (eller därmed likställd) som äräldre än . Inte heller kan pensionen utges till den som dessförinnanuppbär ålderspension. Detta framgår av 9 § andra stycket. I första stycket anges vidare särskilda villkor som skallgälla för rätten till särskild efterlevandepension. Att vid tillämpningen avdessa villkor ledning kan hämtas från den praxis som utbildats vid tillämpningav motsvarande bestämmelser inom förtidspensioneringen har utvecklats i denallmänna motiveringen (avsnitt 4.4). Frågan om innebörden av begreppet lämpligt arbete reglerasi 8 § och utvecklas i motiveringen till den paragrafen. För rätt till särskild efterlevandepension krävs attförvärvsmöjligheterna skall vara nedsatta på grund av arbetsmarknadsmässigaskäl, nedsatt hälsa eller annan därmed jämförlig omständighet, såsom bosättningpå ort med brist på arbetstillfällen och svårigheter att flytta till annan ort.Sådana omständigheter kan också vara att det inte rimligen kan begäras att denefterlevande, till följd av t.ex. åldern och tidigare sysselsättning, söker sigin på arbetsmarknaden. Även handikapp av olika slag kan vara grund för att utgeefterlevandepension, om förtidspension eller sjukbidrag inte kan utgå till denefterlevande. Nedsättningen av hälsan kan ha både fysisk och psykisk grund.Även följdtillstånd efter sjukdom och medfödda defekter liksom, när det gälleräldre försäkrade, rena åldersförändringar kan medföra att villkoret för rått fillefterlevandepension är uppfyllt. Över huvud taget bör, når det ° gäller frågan om medicinska skäl föreligger, sammabedömningsgrunder Prop. 1987/88:171 tillämpas som för rätten till förfidspension.Prövningen för efterlevandepension kommer dock sannolikt att oftare gälla enkombination av flera faktorer som sammantagna påverkar förvärvsmöjligheterna. Har den efterlevandes förvärvssvårigheter annan grund ände angivna skall inte kunna utgå särskild efterlevandepension. T.ex. vård avanhörig utgör i sig inte skäl för sådan pension. Nedsättningen avförvärvsmöjligheterna måste kunna konstateras objektivt. Beror avsaknaden avarbete på bristande intresse för förvärvsarbete eller för utbildning tillsenare arbete, är kraven för rätt till särskild efterlevandepension alltså i principinte uppfyllda. Har den efterlevande t.ex. erbjudits ett för denne lämpligtarbete men inte velat tillträda detta eller på annat sätt orsakat attanställning inte kommit till stånd, bör pension inte beviljas eller - om detvar ett arbete med enbart kortare arbetstid - utges med endast en mindrekvotdel. Likaså bör en utgående sådan pension dras in eller sättas ned medhänsyn till omfattningen av det arbete som den efterlevande skulle ha kunnatpåbörja. Även härvidlag finns alltså parallellitet med förtidspensioneringen.Som angetts i avsnitt 4.4 krävs dock att det är rimligt begära att denefterlevande skall ta ett förvärvsarbete. I kommentaren till 7 och 8 §§ angesnärmare riktlinjer för denna bedömning. För rätt till särskild efterlevandepension krävs attförvärvsmöjligheterna är nedsatta med minst hälften. I kommentaren till 7 och 8§§ ges närmare riktlinjer för bedömningen härav. Nedsättningen av förvärvsmöjligheterna skall ha förelegatredan vid tidpunkten för dödsfallet. I annat fall kan särskildefterlevandepension inte beviljas, även om möjligheterna till försörjningsedermera satts ned med minst hälften. I sådant fall får den efterlevande, påsamma sätt som andra som blir arbetslösa, förlita sig på samhällets övrigaformer av stöd som tar sikte på sådana kategorier. Inte heller kan särskildefterlevandepension beviljas den vars förvärvsmöjligheter visserligen varnedsatta med minst hälften för makens död men som underomställningstiden lyckats få ett arbete som bedöms vara stadigvarande och somtryggar försörjningen. Nedsättningen av förvärvsmöjligheterna skall såledesfinnas även då rätten till särskild efterlevandepensioninträder, dvs. då rätten till omställningspension i endera avdessa två former upphör. Att försörjningsmöjligheterna var nedsatta i erforderligmån såväl vid makens död som då rätten till omställningspension upphör är dockinte tillräckligt för att rätt skall föreligga till särskildefterlevandepension. Är situationen sådan att den efterlevande underomställningstiden har erhållit ett arbete på minst halvtid som bedömts blistadigvarande men därefter slutat detta arbete och fått sinaförvärvsmöjligheter nedsatta, kan försörjningssvårigheterna inte anses ha ettsådant direkt samband med makens död att rätt bör föreligga till särskildefterlevandepension. Har arbetet haft mindre omfattning eller varit endastkortvarigt, är den efterlevande dock inte betagen rätten till denna förmån. Avpraktiska skäl kommer prövningen av i vad mån den efterlevandes förvärvsmöjligheter är nedsatta som regel att få göras med hänsyn fill förhållandena vid ansökningstillfället. Vad avser tiden torde i 1 de flesta fall kunna vara tillräckligt med en undersökningom i vilken Prop. 1987/88:171 utsträckning den efterlevande då faktisktförvärvsarbetat. I första stycket anges slutligen att nedsättningen avförvärvsmöjligheterna skall kunna antas vara inte endast kortvarig för att rätttill pension skall föreligga. För att särskild efterlevandepension skallförvägras på nämnda grund måste förhållandena vara sådana att det med hög gradav säkerhet kan bedömas att den efterlevande kommer att få ett stadigvarandearbete inom någon månad. Så kan t.ex. vara fallet om den efterlevande fått enfast anställning men ännu inte hunnit tillträda denna då rätten tillomställningspension upphör. Att det utlovade eller erhållna arbetet måste haviss varaktighet framgår av 16 kap. 7 a §. Denna fråga utvecklas närmare imotiveringen fill det stadgandet. Att rätten till särskild efterlevandepension - enligt bestämrnelsei andra stycket - inträder då rätten till omställningspension upphör innebäratt sårskild efterlevandepension kan utges från den tidpunkt då någon avförutsättningarna för rätten till omställningspension bortfaller. Detta blirfallet då den efterlevande uppburit pension enligt 4 § av ett åreller - för den som uppburit förlängd omställningspension - när det yngstabarnet fyller . Rätt till särskild efterlevandepension kan dessutominträda om t.ex. sammanboendet med barn under tolv ärs ålder av någon anledningupphör och omställningspensionen därför dras in. Skulle den efterlevandedå beviljas särskild efterlevandepension men senare återuppta sammanlevnadenmed barnet innan detta fyllt , kan den efterlevande - efter ansökan - pånytt få omställningspension. Om den efterlevande sålunda åter beviljasomställningspension, skall den särskilda efterlevandepension dras in. Deltaföljer av 9 § andra stycket. När rätten till omställningspension senare på nyttupphör, kan efter ny ansökan av den efterlevande ånyo prövas om förutsättningarföreligger för rätt till särskild efterlevandepension mot bakgrund av dåaktuella förhållanden. För att särskild efterlevandepension åter skall kunnabeviljas krävs i sädant fall att nedsättningen av försörjningsmöjligheternabestått alltsedan dödsfallet. I 7 § anges under vilka förutsättningar särskildefterlevandepension skall utgå som hel eller som partiell pension. Bestämmelsenär utformad efter förebild av motsvarande regel inom förtidspensioneringen. I princip bör graderingen av den särskildaefterlevandepensionen ske med hänsyn till i vilken omfattning den efterlevandesförvärvsmöjligheter är-nedsatta. På motsvarande sätt som i fråga omförtidspension bör en efterlevande vars förvärvsmöjligheter är helt nedsattaeller som uppgåi" till högst en sjättedel av det normala kunna erhålla helefterlevandepension. Till en efterlevande, vars förvärvsmöjligheter är nedsattai mindre grad men likväl med minst två tredjedelar av det normala, börefterlevandepension kunna utgå som två tredjedels pension. I övriga fall utgeshalv pension. 18 § anges närmare grunder för denna bedömning. Härvid kani stora delar ledninghämtas från tillämpningen av motsvarande bestämmelser inom ""tioförtidspensioneringen samt inom lagstiftningen om arbetslöshetsförsäkring och kontant arbetsmarknadsstöd. Vid bedömningen fär i varje enskilt fall göras en sammanvägningav föreliggande arbetshinder som är av arbelsmarknadsmässig art och sådana sombetingas av hälsoskäl eller annan därmed jämförlig omständighet. Här måstegöras en helhetsbedömning av den efterlevandes anknytning till arbetslivet ochav hans eller hennes möjligheter att få och ta ett förvärvsarbete, direkteller efter någon form av utbildning. Bedöms förvärvsmöjligheterna varanedsatta med minst hälften skall särskild efterlevandepension kunna beviljas. Bedömningen måste i varje enskilt fall ta sikte påförhållandena i just det fallet. Enbart den omständigheten att den efterlevandet.ex. bor i ett glesbygdsområde eller kommit upp i högre ålder kan inte alltidtas till intäkt för att särskild efterlevandepension skall beviljas. Vad somskall vara avgörande är om alla omständigheter sammantagna faktiskt medför attförvärvsmöjligheterna är nedsatta med minst hälften. Vissa paralleller kan dras med vad som gäller beträffanderätten till förtidspension. Det är således inte Utslagsgivande hur passomfattande det aktuella handikappet - i det fallet sjukdom e.d. - i sig är. Istället skall vikt fästasvid i vilken omfattning handikappet påverkarförvärvsförmågan. Även för den som lider av en förhållandevis allvarligmedicinsk defekt kan, om omständigheterna i övrigt är gynnsamma, möjligheternaatt få ett arbete som tryggar försörjningen vara goda. I ett sådant fallbeviljas inte förtidspension. I andra fall kan situationen vara den att enmindre allvarlig sjukdom i kombination med arbetshinder av annan art medför attförvärvsförmågan får anses vara nedsatt med minst hälften och förutsättningarnaför förtidspension därmed uppfyllda. Motsvarande bedömning får göras i vad avserrätten till särskild efterlevandepension. För rätt till särskild efterlevandepension fordras att nedsättningenav den efterlevandes förvärvsmöjligheter uppgår UU minsl hälflen. Som utgångspunktför bedömningen om detta villkor är uppfyllt kan i regel tas det arbete som denefterlevande innehar eller har möjlighet att ta inom . Om denefterlevande har ett stadigvarande arbete med längre arbetstid än halvtid ochmed anställningsförmåner som svarar mot vad som är normalt för ett sådant arbeteeller kan erbjudas ett lämpligt arbete av detta slag med tillträde inom dennärmaste tiden, föreligger inte rätt till särskild efterlevandepension. Då fråga är om en efterlevande som har endast halvtids-eller kortare deltidsanställning och möjligheter inte finns att bereda denefterlevande arbete som ger bättre försörjningsmöjligheter, kanefterlevandepension utges som två tredjedels eller halv eller - i vissa fall -hel pension. På motsvarande sätt får bedömas sådana efterlevande som till följdav sitt hälsotillstånd klarar av enbart deltidsarbete. För att särskild efterlevandepension skall kunna utgåkrävs emellertid att det år fråga om en betydande nedsättning avförsörjningsmöjligheterna. Den som t.ex, har ett deltidsarbete som ger sädana inkomsteratt det innebär en god ekonomisk situation, bör rimligen inte dessutomtillerkännas särskild efterlevandepension. Vid bedömningen får i normala fallgöras en jämförelse mellan å ena sidan de inkomster som den efterlevande uppbäreller kan uppbära och å andra sidan den inkomst som denne skulle ha kunnat fåom ett med hänsyntill de personliga förhållandena lämpligt helfidsarbete hade Prop.1987/88:171 Uppgår den faktiska inkomsten till mer än hälften av den inkomstsom den efterlevande kunnat påräkna vid lämpligt heltidsarbete, kansärskild efterlevandepension inte utgå. Om däremot den faktiskt erhållnainkomsten utgör t.ex. en tredjedel av helfidsinkomsten, skall kunna utges tvåtredjedels efterlevandepension. Den nämnda jämförelsen mellan de båda inkomstnivåerna fårinte bli någon mekanisk mätare av försörjningsmöjligheternas nedsättning. Detanförda får ses enbart som riktlinjer för tillämpningen. Bedömningen i vad mån förvärvsmöjligheterna är nedsattaskall ske med utgångspunkt i den enskilde efterlevandes personliga förhållandenoch sociala situation. Enbart den omständigheten att den efterlevande kanerbjudas ett arbete skall med hänsyn härtill inte utesluta rätt till. För att så skall vara fallet måste det erbjudna arbetetvara sådant att det kan anses som ett för den efterlevande lämpligt arbete motbakgrund av dennes speciella förhållanden. 18 § har tagits in regler för dennabedömning. Som tidigare framhållits kan ledning härvid hämtas från vad somgäller beträffande motsvarande bestämmelse för förtidspensioneringens del. I de fall där den efterlevande tidigare förvärvsarbetatbör i första hand beaktas möjligheterna att återgå till en sådan tidigaresysselsättning. Konstateras att möjligheterna härtill är nedsatta med minsthälften får en bedömning ske om försörjningsmöjligheterna är nedsatta i sammautsträckning i förhållande till andra sysselsättningar som kan komma i fråga.Härvid får man utgå från den del av arbetsmarknaden som det är rimligt attbeakta med hänsyn till varaktigheten och omfattningen av den efterievandes fidigareutbildning och verksamhet. Hänsyn får också tas till ett sådant yrke för vilketden efterlevande kan ha erhållit utbildning efter makens frånfälle. I begreppet lämpligt arbete ligger vidare, pä motsvarandesätt som för kontant stöd vid arbetslöshet, att anställningsförmånerna inte fårvara sämre än vad som är normalt. Även om den efterlevande kan erbjudas ettarbete på mer ån halvtid kan försörjningsmöjligheterna anses vara nedsatta medminst hälften, om detta arbete är förenat med anställningsförmåner som normaltutges vid motsvarande arbeten med en arbetstid om högst halvtid. Har den efterlevande inte tidigare förvärvsarbetat ochsaknar han eller hon yrkesutbildning eller fast förankring till en viss del avarbetsmarknaden, får uppskattningen av den arbetsinkomst som den efterlevandeskulle ha kunnat erhålla av ett lämpligt heltidsarbete ske med utgångspunktfrån arbetsförtjänsten i orten för en icke yrkesutbildad person. Ytterligare innebär de uppställda bedömningsgrunderna attställning får tas fill huruvida den efterievande skall anses skyldig att flyttafrån hemorten om det behövs för att få arbete. Vid avgörande av denna fråga fårbeaktas den efterlevandes ålder, familjeförhållanden, fastighetsinnehav ochandra liknande omständigheter. Om det med hänsyn härtill inte kan begäras attden efterlevande skall flytta, får försörjningsmöjligheterna bedömas med utgångspunktenbart från förhållandena på hemorten och den närmaste omnejden. Samma faktorerblir av betydelse vid bedömningen av frågan om det bör krävas att denefterlevande tar ett anvisat arbete på en ort inom pendlingsavstånd frånhemorten. I paragrafen finns inte föreskrivet någon särskildbedömningsgrund för Prop. 1987/88:171 äldre efterlevande. Här finns således enskillnad gentemot vad som gäller inom förtidspensioneringen. Särbehandlingen aväldre på förtidspensioneringens område innebär att bedömningen omarbetsförmågan är nedsatt främst skall avse den försäkrades förmåga attförsörja sig genom sådant arbete som han tidigare utfört eller genom annat förhonom tillgängligt lämpligt arbete. Innebörden härav är bl.a. att denförsäkrade är skyldig att anta endast sådant arbete som han utan vidare kanutföra. Krav på omskolning e.d. uppställs alltså inte. Vidare innebärbestämmelsen att det för rätten till förtidspension tas i beaktande endastsådant arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Hänsyn tas alltså enbarttill om lämpligt arbete finns eller kan anskaffas i anslutning tillbostadsorten. Någon flyttningsskyldighet föreligger inte i dessa fall. Att någon motsvarighet härtill inte har föreslagits förden särskilda efterlevandepensionens del skall ses bl.a. mot bakgrund av deskilda förutsättningarna som gäller för de båda förmånerna. Sålunda måsteenligt huvudregeln alltid föreligga en medicinsk grund för förtidspension,något som inte år fallet beträffande efterievandepension. Särreglerna för äldretar inom förtidspensioneringen primärt sikte på dem som tidigare förvärvsarbetat,medan den särskilda efterlevandepensionen i främsta rummet är avsedd för denmotsatta kategorin, nämligen personer som varit borta frånförvärvslivet. Vidare kommer flertalet av dem som kan bli aktuella förefterlevandepension sannolikt att befinna sig i just sådan ålder att de bliratt anse som äldre i den mening som avses inom förtidspensioneringen. Ävensådana äldre torde i många fall genom olika arbetsvårdsinsatser o.d. kunnaberedas sysselsättning som kan trygga försörjningen för dem, under förutsättningatt arbetshindren är äv i huvudsak rent arbelsmarknadsmässig - och således intehälsomässig - art. Om emellertid den efterlevandes möjligheter att komma inpå arbetsmarknaden försvåras även av nedsatt hälsa, ehuru detta inteberättigar till förtidspension, får bedömningen av nedsättningen avförsörjningsmöjligheterna till stor del ske med utgångspunkt från vad somgäller inom förtidspensioneringen beträffande äldre försäkrade. Motsvarandebör gälla också i fråga om en efterlevande som, även om han eller hon är fulltfrisk, kommit upp i närheten av den allmänna pensionsåldern. I dessa två nämndafall bör alltså den eljest gällande skyldigheten att genomgå omskolning o.d.resp. att flytta från hemorten om arbete finns på annan ort, inte upprätthållasmed samma styrka som annars. Om det med hänsyn till den efterlevandesförhållanden bedöms skäligt bör den kunna helt efterges. Omständigheter avdetta slag inryms bland dem som anges i 8 §. Den efterlevandes ålder kommer således att bli av storbetydelse vid bedömningen av rätten till särskild efterlevandepension. När det gäller yngre efterlevande, som står utan arbete och som inte har nedsatt hälsa, torde det i allmänhet finnas goda förutsättningar att bereda dem ett lämpligt arbete som kan trygga den fortsatta försörjningen. Kraftfulla insatser bör därför sättasin i sådana fall. Kraven på att den efterlevande flyttar till annan ort eller genomgår arbetsmarknadsutbildning e.d. kan naturligtvis också ställas högre ju yngre den efterlevande är. Även vid bedömningen av vad som skall kunna ~ - anses varaett för den efterlevande lämpligt arbete kommer åldern att spela Prop.1987/88:171 en betydelsefull roll. Beträffande yngre efterlevande, som är utanyrkesutbildning och utan fastare anknytning till viss sektor avarbetsmarknaden, kan förutsättas att ett vidare spektrum av framtida yrkesbanorframstår som realistiska än för efterlevande som kommit upp . I paragrafens/ör.y/a stycke föreskrivs vissainskränkningar av samordningskaraktär av rätten till särskild efterlevandepensionför den som uppfyller förutsättningarna inte enbart för sådan pension utan ävenför förtidspension enligt AFL eller sjukpenning eller egenlivränta enligt LAF m.fl.författningar. (Rätten till sjukpenning enligt AFL för efterlevande som ärberättigad till särskild efterlevandepension regleras i 3 kap. 3 och 8 §§. )Innebörden av paragrafen är att en efterlevande inte skall kunna ges dubbelkompensation genom att det för samma nedsättning av förvärvsmöjligheterna utgesmer än en förmån. De här föreslagna reglerna i kombination med 6 § förstastycket i dess föreslagna lydelse - som ställer krav på att deförvärvsmöjligheter som berättigar till efterlevandepension skall vara nedsattamed minst hälften -medför att den som uppbär hel eller två tredjedelsförtidspension (sjukbidrag) enligt AFL inte kan få särskildefterlevandepension.