prop · GB0361 · 1987-12-31 00:00:00 — Skälenför mitt förslag: Enligt den nuvarande huvudregeln i 15 § 1 mom, AGL skallbeskattningsmyndigheten genom en s, k, schematisk bodelning beräkna den efterievandemakens andel till hälften av giftorättsgodset. Vid skattläggningen skall dockalltid den s, k, basbeloppsregeln i 13 kap, 12 § iakttas. Enligtden regeln har den efterievande maken alltid rätt att vid bodelning medanledning av dödsfall fä egendom till så stort värde att den - tillsammans medvad den efterlevande kan ha som enskild egendom - svarar mot fyra gångerbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Detta gäller dockinte om den avlidne efteriämnar barn som inte ocksä är den efterievandemakens barn. Ettannat undantag frän huvudregeln är att skattläggningen skall ske i enlighet meden bodelningshandling som anger annan fördelning av boet än en hälftendelning.Detta förutsätter att bodelningshandlingen ges in i skat- teärendet och att man vidbodelningen har iakttagit föreskrifter i lag om Prop, 1987/88:61 bodelning, Päen punkt föranleder de nya arvsreglerna en direkt följdändring av förevarandebestämmelser. Genom ändringen i ÄB ändras nämligen basbeloppsregeln från enbodelningsregel till en arvsregel. Den nya basbeloppsregeln i 3 kap, I § andrastycket ÄB kommer därmed att beaktas vid det schematiska arvskifte som skallske enligt 11 § 1 mom, AGL, Iövrigt föranleder ändringarna av familjerätten flera frågor av principiellnatur. En sådan är om det är möjligt att förena en schematisk beskattningsmetodmed de nya reglerna utan omfattande och komplicerade regler om bl, a, efterbeskattning.Några remissinstanser har uttryckt farhågor av detta slag. Deras inställning pådenna punkt skall dock ses mot bakgrund av att familjelagssakkunnigas förslaghade ett annat innehåll än de numera antagna reglerna. De sakkunnigas förslagskulle ge ett betydande utrymme för dispositioner med kvarlåtenskapen vilket i sintur skulle kräva långtgående bestämmelser om efterbeskattning och återvinning.Ett sådant system skulle komma att medföra stora problem vid den praktiskatillämpningen. Med den lösning som valts har den bilden förändrats.Visserligen kan regler om efterbeskattning och återvinning inte undvaras men sådanakompletterande regler behövs endast för nägra situationer. Jag återkommer tilldenna fråga i avsnitt 2,5, Denschematiska beskattningsmetoden är ur bl, a, förenklingssynpunkt vidaöverlägsen ett system med verkliga bodelningar och arvskiften som grundval förbeskattningen. Även om den civilrättsliga regleringen bildar den självklarautgångspunkten för arvsbeskattningen bör huvudregeln vid beskattningen liksom hittillsvara att den efterlevandes skattefria giftorättsandel beräknas till hälften avmakarnas behållna giftorättsgods. En sådan regel ansluter ocksä till dencivilrättsliga huvudregeln i 11 kap, 3 § ÄktB, Fråganom beskattningsreglernas anpassning till den civilrätlsliga regleringen ställspä sin spets när det gäller den nya bodelningsregeln i 12 kap, 2 § ÄktB ,Bestämmelsen innebär att vardera sidan skall behålla hela eller viss kvotdel avsitt giftorättsgods om den efterlevande maken begär det. Bestämmelsen ärintagen som en jämkningsregel från huvudregeln om hälftendelning men någrasärskilda förutsättningar för dess tillämpning är inte uppställda. Det räckermed att den efterlevande framställer en begäran härom. På grund av en sådanbegäran kan den efterlevande undgå att dela med sig av sitt giftorättsgods tillden avlidnes testamentstagare eller till den avlidnes barn som inte ocksä ärbarn till den efterlevande. Att i dessa situationer förstärka den efterlevandesskydd har i motiven angetts vara skälet för regelns tillkomst (prop, 1986/87:1 s,88 och 190-191), Om12 kap, 2 § ÄktB åberopats i en bodelning mellan å ena sidan den efterlevandeoch å andra sidan övriga dödsbodelägare bör detta enligt min bedömning beaktasvid beskattningen. Bestämmelseni 12 kap, 2 § ÄktB är emellertid inte enbart riilämplig i de fall när den avlidne efterlämnar barn som inte också är barn till den efterlevande eller universella testamentstagare. Den kan äberopas av den efterievande ocksä i andra situationer än dem som i första hand motiverat 36 Ensådan säkerligen mycket vanlig situation torde vara att den avlidne /88:61 endast efterlämnar make och deras gemensamma barn samt atttestamente saknas. Den efterievande är i sådant fall ensam dödsbodelägare ocharvinge. Den avlidnes kvarlåtenskap ärvs med fri förfoganderätt vilket innebäratt den inte kan testamenteras bort. Den efterlevande behöver under angivnaförutsättningar inte åberopa 12 kap, 2 § ÄktB för att freda sin egendomeftersom han eller hon under alla förhållanden skall överta hela boet. Haneller hon kan däremot ha ett intresse av att klargöra och påverka egendomsfördelningeni det bo som övertas. Eftersom den efterievande maken är ensam dödsbodelägarekan bodelning dock inte ske. Bestämmelsen i 12 kap, 2 § ÄktB kan ändå äberopasoch det torde inte heller finnas något hinder mot att den efterlevande och denavlidnes efterarvingar ingår en frivillig överenskommelse avseendeegendomsfördelningen i boet. Jämför LU 1986/87:18 s, 34 f. Vidett ställningstagande till frågan när en avvikelse från den schematiska hälftendelningenskall medges finns det också anledning att väga in de uppenbara risker förskatteplanering som ett beaktande av 12 kap, 2 § ÄktB skulle föra med sig i nuaktuella fall. Till följd av att det saknas motstående intressen skapas detenligt min mening ett alltför stort utrymme för den efterlevande maken attuppnå icke avsedda skattefördelar. Vid den bedömningen har jag också beaktatden omständigheten att det i många fall kan vara svårt att avgöraägarförhållanden mellan makar. Det kan antas att skattemyndigheterna skulle fåbetydande svårigheter att i efterhand angripa uppgifter i bouppteckningen omegendomens fördelning mellan makarna. Även när det gäller tillgångar för vilkadet finns registrerade uppgifter om äganderättsförhållandena, t, ex,fastigheter och börsaktier finns det utrymme för den efterlevande maken attgöra gällande en annan ägarfördelning med stöd av s, k, dold äganderätt.Yrkanden av detta slag har i flera fall godtagits avdomstolarna. Man skulle därmed riskera att det i ett betydande antal fallskulle uppkomma tvister mellan beskattningsmyndigheterna och de skattskyldiga iägarfrågan. Det säger sig självt att en sådan ordning skulle gå på tvärs medsträvandena mot förenkling och effektivisering av arvsbeskattningen som förnärvarande kännetecknas av höga administrationskostnader i förhällande tillskatteintäkterna. Motbakgrund av det sagda anser jag att det inte är lämpligt att frångå denschematiska hälftendelningen i andra fall än när 12 kap, 2 § ÄktB ligger tillgrund för en formenlig bodelning enligt bestämmelserna i 9 kap, I § och 5 §ÄktB, Mittförslag innebär således att bestämmelsen i 12 kap, 2 § ÄktB skall beaktas i defall den åberopas i en bodelning. Lagrummet kan dock få självständig betydelsei vissa andra situationer. Jag tänker på det fall att den avlidne förordnat attett legat skall utgå och att dess värde överstiger den avlidnes egendom.Påkallar den efterlevande maken i ett sådant fall tillämpningen av nyssnämndalagrum får detta till följd att lott för legatet inte kan läggas ut till störrevärde än vad den döde ägde, I ytterligare etthänseende föranleder de nya bodelningsreglerna i äkten skapsbalken en kommentar frän min sida. Vid bodelning efter den ena 37 makens död kan denefterlevande och övriga dödsbodelägare komma överens om att visst slag avenskild egendom skall dras in i bodelningen (10 kap, 4 § andra stycket och 9kap, 5 § ÄktB), Egendomen skall i sä fall behandlas på samma sätt somgiftorättsgods, I civilrättsligt hänseende innebär detta en avvikelse frånprincipen om en hälftendelning av makarnas behållna giftorättsgods. Delningenomfattar inte enbart giftorättsgods utan även enskild egendom. Enligt minuppfattning bör en bodelning av detta slag som ges in i skatteärendet kunnaligga till grund för beskattningen. Prop, 1987/88:61 Mitt förslag: Efterarvingarnasandel skall även i fortsättningen normalt bestämmas till hälften av den sistavlidnes bo. De nuvarande möjligheterna till annan fördelning behålls.Bestämmelserna kompletteras också med regler om fördelningen när en bröstarvingetill den först avlidne maken fått ut sitt arv och om fördelningen i det fall densist avlidne saknar arvingar. Någon avvikelse frän hälftendelningen skalldäremot inte ske om tillämpningen av basbeloppsregeln påverkat fördelningen viddet första dödsfallet. Familjelagssakkunnigasförslag: De sakkunniga har inte föreslagit annan ändring av förevarande reglerän att avvikelse från hälftendelningen skall ske om annan arvinge redan tagitsitt arv. Remissinstanserna:Förslaget har inte kommenterats av remissinstanserna. Skälen för mitt förslag:Med den nya familjerättsliga regleringen kommer antalet efterarvsfall att ökabetydligt. Beskattningen i dessa fall kompliceras inte sällan till följd avatt hänsyn skall tas till förhållandena vid den först avlidne makens död. Även om förenklingsskältalar för en begränsning av de olika undantagen från huvudregeln om en hälftendelningav den efterievande makens bo har de enligt min mening inte sådan styrka i detta sammanhang bör ändra bestämmelserna. Det innebär att avvikelserfrån hälftendelningen blir aktuella om förekomsten av enskild egendom ellertestamente till förmån för annan än den efterievande inverkat pä kvarlåtenskapensfördelning vid det första dödsfallet. Det nuvarande undantaget för verkliga delningsförrättningarbör också behållas. Detär ocksä rimligt med ett undantag från huvudregeln för det fall att ett barn tillden först avlidne maken fått ut sitt arv vid det första dödsfallet. Den nya arvsregeln sominnebär alt kvarlåtenskapen i sin helhet går till den först avlidne makensarvingar om den sist avlidne saknar arvingar kräver också en anpassning avarvsskattereglerna vid efterarv. Eftersom arvet således skall anses härröraendast frän den ena maken skall det för varje arvinge läggas ut som en lott.Den nya ordningen bör tillämpas även om detförsta dödsfallet har ägt rum före ikraftträdandet. Denna fråga berörsytterligare i avsnitt 2,9 om ikraftträdande m, m. När det däremot gäller efterarv i den situarionen attbasbeloppsregeln har tillämpats vid det första dödsfallet blir min bedömning enannan. Somtidigare nämnts omvandlas basbeloppsregeln från en bodelningsregel till enarvsregel. Det följer av 11 § AGL att denna nya arvsregel skall beaktas vidskattläggningen efter den förste makens död. De nya efterarvs-reglerna innebäratt hänsyn skall tas till att basbeloppsregeln har inkräktat på en arvingesrätt vid det första dödsfallet, Fräga uppkommer om beskattningsmyndigheten isådana fall skall göra avvikelser från den schematiska delningen vidbeskattningen när den efterlevande maken avlider. Ett inte helt ovanligt fallkommer att bli att ett icke gemensamt barn helt eller delvis har fått ståtillbaka för efterlevande makens rätt enligt basbeloppsregeln. Den förstavlidnes barn blir i så fall efterarvinge i den sist avlidnes bo, Hans andelskall dock minskas med hänsyn till vad han fått vid det första dödsfallet (3kap, 2 § andra stycket ÄB), Den verkliga andelen kan i så fall bli mindre änvad en schematisk hälftendelning leder till och skatten följaktligen beräknaspä en för stor lott. Det ärställt utom tvivel att en fullständig följsamhet på arvsskatteområdet till denhär beskrivna nya ordningen skulle föra med sig en påtaglig komplicering avarvsbeskattningen. Det bör också beaktas att skillnaden mellanbeskattningseffekterna av en schematisk hälftendelning jämfört med en verkligdelning normalt blir mättliga. Basbeloppsregeln aktualiseras nämligen i mindrebon där de höjda grundavdragen för bröstarvingar leder till att någonbeskattning inte sker eller till låg skatt. Jag har med hänsyn till dessaförhållanden stannat för att något undantag från den schematiska hälftendelningeninte bör göras i det nu diskuterade fallet. Jag vill i sammanhanget ocksä erinra om 54 § AGL, Avbestämmelserna framgår bl, a, att arvsskatten skall förskjutas av dödsboet. Enkonsekvens av den schematiska lottläggningen vid beskattningen är att decivilrättsliga fördelningsreglerna kan avvika från dem som legat till grund förskattebeslutet. Arvingar och testamentstagare kan under sådana förhållandenmed stöd av 54 § AGL fördela skatten med hänsyn till den verkliga fördelningenav kvarlåtenskapen. 2.5 Efterbeskattning och återvinning Mittförslag: Reglerna om efterbeskattning och återvinning kompletteras medbestämmelser som gör det möjligt att efterbeskatta resp. medge återvinning avskatt i vissa fall då den verkliga fördelningen av kvarlåtenskapen kommit attavvika frän den schematiska. Familjelagssakkunnigasförslag: Överensstämmer i princip med mitt förslag (se betänkandet s,296-297), Remissinstanserna:Förslaget har fått ett blandat mottagande. Till följd av den inställning somkammarkollegiet redovisat i frågan om valet mellan schematisk och verklig delning (se avsnitt 2,3) hävdarkollegiet att endast Prop, 1987/88:61 en smärre komplettering av efterbeskattningsreglernaär nödvändig medan reglerna om återvinning kan lämnas oförändrade. vid ifrågasätter om de nyafamiljerättsreglerna i högre grad än de nuvarande påkallar särskildamöjligheter att i efterhand justera det schematiska skiftet. påminner om de svårigheter som kan förutses i fråga omkontrollen av efterlevnaden av de föreslagna bestämmelserna. Skälen för mitt förslag: I avsnitt 2,3 har jag diskuteratolika arvsskatterättsliga effekter av de nya äktenskaps- och arvsreglerna. Somframgått förordar jag att det schematiska skiftet även i fortsättningen börvara huvudregel vid beskattningen. Liksom kan man räkna med atthuvudregeln kommer att tillämpas i de allra flesta fall. En viss ökning avantalet fall där beskattningen grundas pä en verklig bodelning kan dockförutses till följd av de nya bodelningsreglerna. Den nya bodelningsregeln i 12 kap, 2 § ÄktB om rätt för efterievandemake att behålla sitt giftorättsgods är i första hand tänkt att utnyttjas omden efterlevande äger den större delen av egendomen. Genom att åberopabestämmelsen ifråga kan hon eller han freda sitt giftorättsgods frän anspråkfrån den avlidnes egna barn eller från universella testamentstagare. Det kanemellertid också tänkas situationer då den efterlevande har den mindre delen avbehållningen men trots det väljer att begära jämkning. Detta kan t, ex, varafallet om det ligger i familjens gemensamma intresse att ett barn till denavlidne övertar en rörelse eller jordbruksfastighet som den avlidne ägt. Enbegäran om jämkning från den efterlevande maken leder till att barnet ärver denstörre delen av bobehällningen medan den efterlevande får en mindre del vidbodelningen. Om arvsskatten i detta fall beräknas på grundval av en schematisk hälftendelningkan den bli för låg. En liknande situation uppkommer om den efterlevande makensenskilda egendom tas in i bodelningen enligt den nya bestämmelsen i 10 kap, 4 §ÄktB, Den avlidnes kvarlåtenskap som skall delas mellan arvingar ochuniversella testamentstagare blir i så fall större än vad som följer av enschematisk hälftendelning av makarnas gemensamma giftorättsgods. Också i dettafall blir arvsskatten för låg, Familjelagssakkunniga har för fall av detta slagföreslagit att det införs en möjlighet till efterbeskattning. En skyldighet attdeklarera förvärvet skulle införas. Jag kan visserligen ha förståelse för den av någraremissinstanser framförda synpunkten att kontrollen av efterlevnaden av sädanabestämmelser kan bli problematisk. Enligt min mening är det dock inteacceptabelt med en ordning som utesluter möjligheten att ingripa närbeskattningseffekterna genom olika åtgärder - även om dessa är legala ochberättigade - blivit andra än dem som varit avsedda. Det är därför enligt minmening nödvändigt att komplettera efterbeskattnings- och deklarationsreglernasä att de omfattar nu angivna fall. Kompletteringar bör göras pä i princip detsätt familjelagssakkunniga föreslagit. De föreslagna bestämmelserna om deklarationsskyldighet ochom efter beskattning måste emellertid kompletteras i ytteriigare ett hänseende, 40 Anledningenhärtill är att resonemanget i det föregående utgår frän den Prop. 1987/88:61 förutsättningenatt bestämmelserna i 12 kap, 2 § och 10 kap, 4 § ÄktB åberopas i en bodelningsom sker efter skattebeslutet. Inget hindrar emellertid att en åtgärd avaktuellt slag vidtas i ett tidigare skede, t, ex, frånbouppteckningsförrättningen och fram till dess att bouppteckningen ges ineller från denna tidpunkt till dess att skattebeslutet meddelas. För attåstadkomma ett materiellt riktigt beskattningsresultat bör bodelningar somskett före skattebeslutet därför också bringas till beskattningsmyndighetenskännedom. Jag föreslår därför en obligatorisk uppgiftsskyldighet för nuangivna fall i kombination med en skyldighet att ge in de bodelningar där 12kap, 2 § eller 10 kap, 4 § ÄktB åberopats. Jag föreslär också att reglerna om efterbeskattningskall omfatta den situationen att det efter skattebeslutet upptäcks att enåtgärd av nu angivet slag har vidtagits , Ilikhet med vad som uttalats i skilda sammanhang tidigare är det även minuppfattning att någon mera påtaglig ökning av kontrollresurserna i dettasammanhang inte är försvarlig med hänsyn till arvs- och gåvoskatternas ringa statsfinansiellabetydelse. Av det skälet mäste man räkna med att en del fall där den föreslagnaefterbeskattningsregeln skulle vara tillämplig kommer att upptäckas först närden efterievande maken avlider, I nägra av dessa fall kan det förutses att detgått den förste maken dog och att därmed skatteanspråket ärpreskriberat. Mot den bakgrunden kan det sättas i fråga om inte en förlängningav preskriptionstiden alternativt en annan utgångspunkt förpreskriptionstidens beräkning borde införas. Redan med dagens regler uppkommeribland situationen att ett i och för sig skatteplikrigt förvärv till följd avbl, a, kontrollsvårigheter upptäcks så sent att anspråket har preskriberats.Det inträffar inte alldeles sällan vid tillämpningen av reglerna om s, k,framskjutna förvärv. Jagkan naturiigtvis ha förståelse för att sädana effekter av lagstiftningenupplevs som otillfredsställande från fiskala utgångspunkter. En lösning avdessa problem genom t, ex, en förlängning av preskriptionstiden har dockprincipiella och praktiska aspekter som måste vägas in vid ett ställningstagande.Med hänsyn till den restriktiva hållning jag i det föregående intagit när detgäller möjligheterna att avvika från den schematiska delningen i en för deskattskyldiga gynnande riktning föreslär jag inte i detta sammanhang någonstörre utbyggnad av efterbeskattningsmöjligheterna. Vid en samlad bedömning harjag därför stannat för att reglerna om efterbeskattning inte börkompletteras med några särskilda preskriptionsregler. Jag förutsätter att preskriptionsfräganövervägs ytterligare av arvsskattekommittén. Dettorde regelmässigt bli så att en verklig delning som leder till lägre skatt änden schematiska företas och åberopas innan skatten fastställs. Den motsattasituationen kan dock inte uteslutas. Det finns därför skäl att även ändraåtervinningsreglerna så att skatten kan sättas ned i ett sådant fall. Som familjelagssakkunnigaföreslagit (se betänkandet s, 476) bör en sådan bestämmelse förses med denbegränsningen att den delning som åberopas måste ha gjorts inom ett är fränskattebeslutet. Dennärmare utformningen av de nya bestämmelserna om efterbeskatt- 41 ning och återvinningliksom de kompletteringar av deklarationsreglerna som krävs tar jag upp ispecialmotiveringen (avsnitt 4,2), Mitt förslag:Reglerna i 12 § AGL om beskattningen av förmånstagarförvärv förenklaskraftigt. Hälften av belopp som tillfaller efterlevande make i egenskap av förmånstagaretill försäkring skall vara fritt från skatt. Familjelagssakkunnigasförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s, 298-299) Remissinstanserna:Det fåtal remissinstanser som har behandlat frågan har godtagit de sakkunnigasförslag. Skälenför mitt förslag: Om en avliden efterlämnar en försäkring, till vilken någon förmånstagareinte har insatts, ingår försäkringens värde i dödsboets behållning ochbeskattas som vilken annan egendom som helst. Om däremot förmånstagare ärinsatt sker arvsbeskattning av beloppet enligt 12 § AGL och gåvobeskaUningenligt 37 § 2 mom, AGL, Beskattningen bygger pä de civilrättsliga bestämmelserom försäkringar som finns i lagen (1927:77) om försäkringsavtal, FAL, Enligt 102 § FAL kanförsäkringstagare som vill att försäkringsbeloppet skall tillfalla annaninsätta denne som förmånstagare till beloppet. Det finns återkalleliga ochoåterkalleliga förmånstagarförordnanden. Vid oåterkalleliga förmånstagarförordnandenhar försäkringstagaren förbundit sig gentemot förmånstagaren att låtaförordnandet stå vid makt. Enligt104 § FAL skall försäkringsbelopp som utfaller efter försäkringstagarens dödej ingå i dennes kvariåtenskap om förmånstagare är insatt. Om förordnandetvarit återkalleligt och försäkringstagaren efterlämnat make eller bröstarvingeskall dock försäkringsbeloppet vid beräkningen av dödsbodelägares giftorätt, rättenligt 13 kap, 12 § andra stycket , rätt till vederlag eller räUtill laglott behandlas som om beloppet hade riilhört boet och tillagts förmånstagarengenom testamente. Regeln gäller inte tjänstegrupplivförsäkring som tillfallit make,med make likställd person eller bröstarvinge. Förvärvsom görs av bröstarvinge med tillämpning av jämkningsreglerna i 104 § FALträffas också av beskattning, I 12§ första stycket sista meningen AGL finns en specialregel för det fall att makeär förmånstagare. Skattskyldighetföreligger inte för den del av förvärvet som skulle ha motsvaratgiftorättsandelen om försäkringen hade ingått i boet, Närdet vid sidan av makenfinns andra förmånstagare beräknas makens skattefria andel med hänsyn tagentill samtliga förvärv. skilda sammanhang omvittnade komplexitet som kännetecknar arvs- ochgåvobeskattningen av försäkringar har i allt väsentligt sin grund i kopplingenmellan de svårtillämpade civilrättsliga reglerna i 104 § FAL ochbeskauningsreglerna i 12 § AGL, Till följd av den ändring av 104 § Prop,1987/88:61 FAL som beslutats i samband med familjerättsreformen skapasförutsättningar för förenkling av försäkringsbeskattningsreglerna i AGL,Ändringen i FAL innebär i huvudsak följande. Denuvarande mekaniska jämkningsreglerna upphävs, I stället skall ett förmånstagarförordnandekunna jämkas till förmän för make och bröstarvingar efter en bedömning avomständigheterna i det enskilda fallet. Jämkning skall göras bara om entillämpning av förordnandet skulle leda till oskäligt resultat. Jämkningenskall vara en fråga mellan förmånstagaren och den som begär jämkning.Förekomsten av en försäkring skall alltså inte längre påverka fördelningen avbobehållningen. En särskild jämkningsregel skall gälla för det fallet attförsäkringstagaren vid sin död låg i skilsmässa eller var skild men inte hadegjort bodelning. Den efterlevande maken skall då ha rätt till jämkning för attfå ut sin bodelningsandel. Rätten att påkalla jämkning enligt de nya reglernapreskriberas efter det aU bouppteckning har avslutats ellerdödsboanmälan har gjorts. Enföljd av ändringen i 104 § FAL är att det bör införas en föreskrift i 12 § AGLav innebörd att vad som tillfaller efterlevande make eller bröstarvinge medstöd av 104 § andra stycket FAL skall beskattas som arvfallen egendom. Densärskilda regleringen avseende bröstarvinges laglott kan tas bort. Dennya jämkningsmöjligheten kan sägas ersätta den ökning av den skattefriagiftorättsandelen som beräknats när annan än den efterlevande är förmånstagare.Det finns enligt min uppfattning likväl ingen anledning att överväga denbestämmelsen att viss del av ett belopp som tillfaller den efterlevande makenefter jämkning enligt de nya reglerna skulle vara skattefritt på grund avgiftorätt.