prop · GB03147 · 1987-12-31 00:00:00 — Den hänvisning som görs i 11 § första stycket i den gamla lagentill 23 § SoL har slopats. Någon saklig ändring är inte avsedd. Övrigaändringar i paragrafen är av språklig natur. 23 §För missbmkare som behöver stå under särskilt noggrann tillsyn skall det finnas LVM-hem som är anpassade för sådan tillsyn. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, beslutar vilka hem som skall vara sådana hem. Bestämmelsenmotsvarar 18 § i den gamla lagen. Endast språkliga ändringar har gjorts. Enligt24 § socialtjänstförordningen (1981:750) beslutar påframställning av huvudmannen för hemmet, om ett hem skall anses vara ett sådanthem för särskild tillsyn som avses i 18 § i den gamla lagen. Motsvarandebestämmelse avses gälla även efter den nya lagens ikraftträdande. 24 §Vården skall inledas på sjukhus, om fömtsättningar för sjukhusvård är uppfyllda och det anses lämpligt med hänsyn till den planerade värden i övrigt. Omnågon behöver sjukhusvård , skall han beredas tillfälle tillsådan värd. Överläkarenvid den sjukhusenhet där missbmkaren vårdas skall se fill att socialnämndeneller den som förestår värden vid LVM-hemmet genast undertältas, om missbmkarenönskar lämna eller redan har lämnat sjukhuset. Överläkaren fär besluta attmissbmkaren skall hindras att lämna sjukhuset som behövs för attsäkerställa att missbmkaren kan föras över till ett LVM-hem. Paragrafens/öw/aoch andra stycken motsvarar i sakligt hänseende 12 § första stycket första ochtredje meningarna i den gamla lagen, men har ändrats språkligt. Itredje stycket, som är nytt, har införts en skyldighet för överläkaren vid densjukhusenhel där missbmkaren vårdas alt se fill att socialnämnden eller den somförestår vården vid det aktuella LVM-hemmet underrättas om en missbmkare villlämna sjukhuset. Med överläkare avses läkare som har medicinskt ledningsansvarvid sjukhusenheten, öm missbmkaren redan hunnit avvika skall underrättelseocksä ske. Sjukhuspersonalen får efter beslut av överläkaren hindramissbrukaren atl lämna sjukhuset som behövs för att ordnatransport fill etl LVM-hem direkt eller via t. ex. polisen. Enligt 45 § haröverläkaren, vid sidan av socialnämnden och den som förestår vården vid ettLVM-hem, rätt att påkalla polishandräckning för att fä missbmkaren överfördtill LVM-hemmet. Bakgmnden till den föreslagna bestämmelsen har behandlats iden allmänna motiveringen, avsnitt 4.7. Denkvarhållningsrätt som införs bör gälla under kortast möjliga tid. Dét fömtsatts att alla berörda ser fill atl transporten från sjukhuset sker skynd samt. 25 § Om intagning i ochom utskrivning från ett LVM-hem beslutar den Prop. 1987/88:147 som förestår vården vid hemmet. Densom förestår värden vid ett LVM-hem får besluta att en intagen skall flyttastill elt annat LVM-hem, om det anses lämpligt från vårdsynpunkt och den somförestår värden vid det andra hemmet samtycker till överflyttningen. Paragrafenmotsvarar, med viss redaktionell och språklig ändring, 13 § första och andrastyckena i den gamla lagen. Den som förestår vården vid ett LVM-hem fattar i regel beslut omintagning den dag missbrukaren kommit till hemmet eller, om vården inleds päett sjukhus, som missbmkaren tas in på sjukhuset. Enligt nuvarandeordning påbörjas värden genom intagningsbeslutet och vårdtiden börjar räknasfrån . Som framgår av kommentaren till 20 § kan det dock förekomma attdagen för beslut om intagning och faktisk inställelse inte sammanfaller. Föratt inte skapa osäkerhet utan göra beräkningen av vårdtiden så okomplicerad sommöjligt anges därför i 20 § att tiden skall beräknas med utgångspunkt från denfaktiska inställelsen vid LVM-hemmet eller sjukhuset. Påbörjandet av vårdenskall dock fortfarande föregås av ett beslut om intagning. Insfilutionen åtarsig därigenom huvudansvaret för att genomföra vården, inkl. beräkningen avvårdtiden. Insfilutionen ansvarar därför också för att utskrivning sker såsnart det inte längre fmns skäl att fortsätta vården med stöd av lagen. Beslutom utskrivning fattas av den som förestår vården vid LVM-hemmet. Fömtomett beslut om intagning fordras inskrivning i LVM-hemmet. Om inskrivning finnsbestämmelser i 17-20 §§ socialtjänstförordningen. Inskrivningen reglerarförhållandet mellan socialnämnden och LVM-hemmet. Nämnden ansöker om inskrivningoch, i regel, föreståndaren för hemmet beslutar om inskrivning. a. att det finns en plats på hemmet för missbmkaren. 26 §Den som förestår vården vid ett LVM-hem skall fortlöpande hålla socialnämnden undertättad om hur vården framskrider och samråda med nämnden i alla frågor av vikt. Före överflyttning till ett annat hem och före utskrivning skall samråd allfid ske. Bestämmelsenmotsvarar 13 § tredje stycket i den gamla lagen. Vissa språkliga ändringar hargjorts. 27 §Den som förestår vården vid ett LVM-hem skall, så snart det kan ske med hänsyn till den planerade vården, besluta att den intagne skall beredas tillfälle att vistas utanför LVM-hemmet för vård i annan form. Socialnämndenskall se till att sådan vård anordnas. Omfömtsättningar för vård i annan form inte längre föreligger, får den somförestår vården vid LVM-hemmet besluta att missbmkaren skall hämtas tillbakatill hemmet. Förstastycket motsvarar i huvudsak 15 § i den gamla lagen. skallså snart det är möjligt få tillfälle att pröva vårdformer vid sidan av j04 LVM-institufionema.Med detta avses såväl institutionsvård som vård i Deninstitutionsvård som kan komma i fråga är bäde kom- Prop. 1987/88:147 munaltdrivna behandlingshem som inte är LVM-hem och insfitutioner med enskildhuvudman. Familjevård för vuxna missbmkare eller väl planeradeöppenvårdsprogram av olika slag kan vara lämpliga altemafiv. I begreppet vård iannan form ingår således en mångfald av olika tänkbara vårdalternativ. Detgemensamma är emellertid att det alltid måste ingå en adekvat behandling ivården. Det fär inte förekomma atl någon bereds möjlighet atl vistas utanförLVM-hemmet utan atl han ingår i något vårdprogram. För att markera dettaåterfinns orden "eller vistas i eget hem" i 15 § i dengamla lagen. Inget hindrar dock att missbmkaren bor hemma och deltar i eltprogram. Detär den som förestår vården vid LVM-hemmet som beslutar om vård i annan form.Detta framgår endast indirekt av den gamla lagens bestämmelser men klargörs nui denna paragrafs första stycke. Bestämmelseni andra stycket är ny. Det ankommer dock redan enligt nuvarande ordning påsocialnämnden aft se till att institutionernas klienter kan erbjudas för demsärskilt lämpade värdformer utanför institutionerna (prop. 1981/82:8 s. 91). Idefta stycke har denna skyldighet för nämnden slagits fast. Genom bestämmelsenavses att inskärpa betydelsen av att socialnämnden anordnarnågon form av behandling utanför hemmet för den enskilde. Fömtsättningar förvård på försök utanför hemmet måste givetvis föreligga i det enskilda fallet.Det kan naturligtvis i vissa fall förekomma att den intagnes eget beteendeomöjliggör vård i annan form än på ett LVM-hem. Itredje stycket slås fast att den som förestår vården vid LVM-hemmet får beslutaatt missbmkaren skall hämtas tillbaka till hemmet, om fömtsättningar för vårdi annan form inte längre föreligger. Detta gäller även enligt nuvarande ordningmen framgår endast indirekt. Ettbeslut att inte medge vård i annan form eller att missbmkaren skall hämtastillbaka får enligt nuvarande ordning inte överklagas. Det har ansetts attsådana beslut rör en vårdfråga som inte lämpar sig för en domstols prövning.Rättens medverkan har ansetts böra begränsas till sådana frågor därrättssäkerhetsaspekter gör sig gällande och där det är möjligt att göra enlegalitetsprövning (prop. 1981/82:8 s. 103). Någon ändring av dettaförhällande föreslås inte i den nya lagen. Däremot är det möjligt för denintagne på ett LVM-hem att överklaga socialnämndens beslut, om socialnämndenskulle vägra bistånd enligt 6 § SoL i form av vistelse pä t. ex. ettbehandlingskollekfiv. 28§ Innan vård i annan form påbörjas skall socialnämnden, i samråd med denintagne och den som förestår värden vid LVM-hemmet, upprätta en plan för denfortsatta vården. Syftet med bestämmelsen är att ytterligare framhålla viktenav att vård i annan form utnyttjas på ett konstmktivt och planenligt sätt.Enligt bestämmelsen skall socialnämnden i samråd med missbmkaren ochden som förestår vården vid LVM-hemmet upprätta en plan för vården Det bör vara en uppgift för missbmkarens kontakt- ,f. manatt medverka vid planens tillkomst. 29 § Har en intagen vistats i ett LVM-hem utan atl vård i Prop.1987/88:147 annan form kommit lill sländ, skall föreståndaren anmäla detta till hem mets styrelse och ange orsaken till del. Bestämmelsen, som är ny, har tillkommit för atlLVM-hemmets styrelse genom sin insyn och tillsyn skall kunna verka för atl deintagna får möjlighet all pröva andra vårdformer. Avsikten är inle atlstyrelsen skall göra någon prövning av föreståndarens åtgärder i det enskildafallet. Genom informationen fär styrelsen emellertid möjlighet atl påverkaLVM-hemmets rutiner och socialnämndernas insatser för de intagna päinstitutionen. 30 § skall aktivt verka för alt den enskildeefter vårdti den fär bostad och arbete eller utbildning saml se lill alt han får personligt slöd eller behandling för alt varaktigt komma ifrån sitt missbruk. Paragrafen har sin motsvarighet i 14 § andra stycketförsta och andra meningarna i den gamla lagen. I bestämmelsen klargörs på etttydligare sätt än tidigare alt socialnämnden har skyldighet alt se lill atl denenskilde efter vårdtiden får fortsatt slöd. De viktigaste inslagen i sädantstöd är en egen bostad och arbete. Mänga av missbrukarna har en mycketbristfällig utbildning. Åtskilliga har t. ex. avbrutit singrundskoleutbildning i förlid. Många saknar varje form av yrkesutbildning. Detär väsentligt alt den enskilde ges tillfälle atl genomgå den utbildning som hanhar behov av. I många fall behöver han också genomgå elt längrebehandlingsprogram. För unga narkotikamissbrukare kan del röra sig om årslångaprogram. kan enligl 6 § SoL vara skyldig all medge bistånd tillsädan värd. skall aktivt verka för alt missbrukarenefter vårdtiden får bostad och arbete eller utbildning innebär en långt gåendeskyldig-hel för nämnden. Som regel skall dessa insatser kunna utnyttjas av denenskilde när han lämnar LVM-hemmet. Utgångspunkten mäste vara atl den somskrivs ut inte skall behöva återvända till en miljö och livssituation där hanhar små utsikter atl hålla sig ifrån missbruket. För atl kunna fullgöra sinskyldighet enligt bestämmelsen måste socialnämnden på elt tidigt stadium börjaplanera för utskrivningen. Missbrukarens kontaktman har här en viktigarbetsuppgift. Vidare krävs ett väl fungerande samarbete mellan socialnämnd ochbl. a. arbetsförmedling, bostadsförmedling samt skola. All åtgärderna kräversamråd med den enskilde följer av socialtjänstlagen och har på grund häravinte tagits in i lagtexten. 31 § Den som vårdas enligl denna lag i ett LVM-hem fårinte inneha alkoholhaltiga drycker, narkotika eller andra beroendeframkallande me del, injektionssprutor eller kanyler eller andra föremål som är särskilt ägnade all användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika. Han får inle heller inneha något annat som kan vara lill men för vården 106 ellerordningen vid hemmet. Påträffas sädan egendom som angetts, får Prop.1987/88:147 den omhändertas. 32 § Om det anses påkallat, får den som vårdas enligtdenna lag kroppsvisileras eller ytligt kroppsbesiktigas, när han kommer lill LVM-hemmet, för kontroll av alt han inte bär på sig något som han inte får inneha där. Delsamma gäller om del under vistelsen i hemmet uppkommer misstanke all sådan egendom skall påträffas hos honom. Kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning får inle görasmer ingående än vad ändamålet med åtgärden kräver. All den hänsyn somomständigheterna medger skall iakttas. Om möjligt skall ell vittne närvara. 33 §Bestämmelserna i 31 och 32 §§ skall gälla för alla som värdas i elt LVM-hem, omdet är nödvändigt för att genomföra vården och upprätthålla ordningen vidhemmet och regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, socialstyrelsenmedger det. 34 § Den somvärdas enligl denna lag i etl LVM-hem för särskilt noggrann tillsyn fårhindras alt lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning avrörelsefriheten som är nödvändig för atl vården skall kunna genomföras. Hansrörelsefrihet får också inskränkas när del behövs av hänsyn lill andra intagnaseller till personalens säkerhet. 35 § Försändelsertill den som vårdas enligt denna lag i etl LVM-hem för särskilt noggranntillsyn får kontrolleras, om del behövs med hänsyn till ordningen vid hemmeteller lill den intagnes särskilda förhållanden. Om en ankommande försändelseinnehäller egendom som inle får innehas enligl 31 §, får egendomen omhändertas. Bestämmelserna i 31-33 §§ motsvarar 17 § i den gamlalagen. I 31 § haren anpassning skett lill I och 4 §§, som talar om alkohol,narkotika eller andra beroendeframkallande medel. I samma paragraf klargörs alllill egendom som inte får innehas hör föremål som är särskilt ägnade altanvändas för missbruk av eller annan befallning med narkotika. Som jämförelsekan hänvisas fill motsvarande regler i lagen (1974:203) om kriminalvård ian-stall (jfr prop. 1984/85:46). Enligt nuvarande ordning (24 §socialljänstför-ordningen) har regeringen överlåtit ät atllämna sädana medgivanden som avses i 17 § fjärde stycket i den gamla lagen, somhär motsvaras av 33 §. Motsvarande bestämmelser avses gälla även efter den nyalagens ikraftträdande. Bestämmelserna i 34 och 35 §§ motsvarar 19 resp. 20 § iden gamla lagen. Med uttrycket "den som vårdas enligl denna lag"avses såväl den som på grund av ell beslut om omhändertagande somden som på grund av ett beslut om tvångsvård vistas i LVM-hemmet. Några remissinstanser har tagit upp frågan om intebestämmelser om ytterligare kontrollåtgärder, såsom fullständig kroppsbesiktning, borde in föras i LVM. Delta åren fråga som berör flera närliggande lagsliflningsom- räden, bl. a. den psykiatriska tvångsvården. Jag avser alt återkomma lill regeringen med förslag om atl ge i uppdrag atl kartlägga vilka typer av undersökningar som behöver göras inom de aktuella lagslift- ningsområdena och all föreslå de författningsändringar som kan komma atl 107 36 § Har alkoholhaltiga drycker, narkotika eller andra beroendeframkal- Prop.1987/88:147 lande medel omhändertagits enligt 31 eller 35 § eller påträffats inom ett LVM-hem ulan all det finns någon känd ägare till dem,skall den som förestår vården vid hemmet låta förstöra eller försälja egendomenenligl bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § I första stycket lagen(1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Belopp som erhålls vidförsäljning tillfaller staten. Delsamma skall gälla i fräga om injektionssprutor, kanyleroch andra föremål som är särskilt ägnade atl anyändas för missbruk av ellerannan befattning med narkotika. Paragrafen har sin motsvarighet i 32 § i den gamla lagen. Första stycket har anpassats till terminologin 131 §.Övriga ändringar är redaktionella. Andra stycket, som enligl nuvarande ordning upptar endastinjektionssprutor och kanyler, har utvidgats till alt omfatta även andraföremål som är särskilt ägnade alt användas för missbruk av eller annanbefattning med narkotika. Sädana föremål får således förstöras eller säljas.Härvid avses t. ex. haschpipor. Det måste anses slötande att sådana föremål skallbehöva lämnas tillbaka till den intagne vid frigivningen. Även med denföreslagna ändringen kommer del emellertid all finnas föremål som får omhändertasenligt lagen, men som måste lämnas tillbaka efter värdtidens utgäng. Del gällerföremål som inle är särskilt ägnade all användas för missbruk av eller annanbefattning med narkotika men som kan vara lill men för vården eller ordningenpå hemmet och som därför omhändertagits med slöd av 31 §. 37 § Mäl och ärenden enligt denna lag skall handläggasskyndsamt. Paragrafen motsvarar 21 § första stycket i den gamlalagen. En utvidgning har dock gjorts genom tillägget atl också ärenden enligllagen skall handläggas skyndsamt. Härmed avses främst handläggningen vidlänsstyrelsen. bör se lill alt utrednings- ochansökningsförfarandet inle drar ut på liden. Häri ligger också en skyldighetför alt se till atl material från andra myndigheter och berördatas fram skyndsamt. Skyndsamhetskravet gäller också på verkslällighelsstadielnär socialnämnden skall se lill alt del ordnas plats för missbrukaren på ellLVM-hem eller ell sjukhus och alt han, eventuellt med hjälp avpolismyndigheten, förs dit. 38 § I mål om beredande av tvångsvård, där omhändertagandehar beslu tats enligl 13 § första eller andra stycket, skall länsrätten ta upp målet lill avgörande inom från den dag dä ansökan om vård kom in eller, om beslutet om omhändertagande har fatlats efter del all har ansökt om vård, inom från den dag då underställningen skedde. Om ett beslut om omhändertagande inte är verkställt när del underställs eller om länsrätten har beslutat om omhänderta gande enligl 13 § tredje stycket, skall målet las upp till avgörande inom en vecka från den dag dä beslutet verkställdes. Länsrältenfår förlänga dessa tider, om det behövs ytterligare utredning Prop.1987/88:147 eller om någon annan särskild omständighet gör det nödvändigt. Paragrafen motsvaras av vad som föreskrivs i 21 § andrastycket första-tredje meningarna i den gamla lagen. Prövningsfristen föransökan om vård när del finns ett beslut om omhändertagande haremellertid ändrats i enlighet med vad som angetts i kommentaren till 17 §. Ombeslutet inte är verkställt när det underställs, räknas alltså tiden först frändel att beslutet verkställts. Ändringen tar sikte framför allt på de fall därsocialnämnden beslutat om omhändertagande. 39 § I mål om beredande av tvångsvård skalllänsrätten och kammarrät ten hålla muntlig förhandling, om delta inte är uppenbart obehövligt. I andra mål enligl denna lag prövar rätten om det finns skäl atl hålla munfiig förhandling. Om någon part begär muntlig förhandling, skall sådanhållas. Parterna skall upplysas om sin rätt att begära muntlig förhandling. Om en enskild part som har kallals vid vite all inställasig personligen lill en förhandling uteblir, får rätten förordna all han skallhämtas till rätten antingen eller till en senare dag. Paragrafen motsvarar 22 § i den gamla lagen. 40 § Vid handläggning i kammarrätt av andra målenligl denna lag än mål om omhändertagande skall nämndemän ingå i rätten. Paragrafen överensstämmer med 29 § i den gamla lagen. 41 och 42 §§ 41 § I mål och ärendenenligl denna lag får delgivning med den enskilde inte ske med tillämpning av 12eller 15 § delgivningslagen (1970:428). 42 § Om offentligtbiträde och annan rättshjälp i mål och ärenden enligt denna lag finnsbestämmelser i rätishjälpslagen (1972:429). Bestämmelserna i 41 och 42 §§ överensstämmer med vad somföreskrivs i 23 resp. 24 § i den gamla lagen. 43 § Beslut om omhändertagande enligl 13 § gälleromedelbart. Beslut om överflyttning enligt 25 § andra stycket fårförordnas att gälla , om del behövs frän vårdsynpunkt. Andra beslutav den som föreslår värden vid etl LVM-hem gäller . Rätten får förordna atl beslut som rätten har meddelatskall gälla . Paragrafen motsvarar 28 § första stycket första meningensaml andra och tredje styckena i den gamla lagen. Första och andra styckena har endast ändrats redaktionelltoch språkligt. Någon saklig ändring är inte avsedd. Tredje stycket har överförts oförändrat från den gamlalagen. särskiltnämnas alt elt beslut om vård inle får verkställas om Prop.1987/88:147 inte rätlen i beslutet uttryckligen har förordnat om det. Del ärsärskilt viktigt atl domstolen noga prövar behovet av etl sädant förordnandenär den vårdbehövande är omhändertagen. Om etl sådant förordnandeinle görs, finns del, intill dess vårdbeslutel vinner laga kraft, ingen lagagrund för frihetsberövandet och del uppslår etl avbrott i vården. Detta hängersamman med atl elt beslut om omhändertagande upphör så snart rättenavgör frägan om värd (18 §). 44§ Beslut av den som föreslär vården vid elt LVM-hem fär överklagas av denenskilde hos länsrälten, om beslutet avser överflyttning enligt 25 § elleravslag pä begäran om utskrivning. Andrabeslut enligt denna lag av den som förestår vården vid etl LVM-hem får inleöverklagas. Beslutom läkarundersökning enligl 10 § eller 11 § tredje stycket får inte överklagas. Överklagandeav rätlens beslut om omhändertagande enligl 13 § är inle inskränkt till vissfid. Första-tredjestyckena överensstämmer i sak med 27 § i den gamla lagen. Vissa språkliga ochredaktionella ändringar har gjorts. Fjärdestycket motsvarar med vissa språkliga och redaktionella ändringar 28 § förstastycket andra meningen i den gamla lagen. 45§ skall lämna biträde för all 1. påbegäran av eller rätten föra en missbrukare till en beslutad läkarundersökning, 2. på begäran av socialnämndenföra den som skall beredas värd eller som är omhändertagen enligtdenna lag till ett LVM-hem eller sjukhus, 3. på begäran av överläkaren ifall som avses i 24 § tredje stycket föra den som skall beredas vård eller somär omhändertagen enligt denna lag lill etl LVM-hem samt 4. på begäran av den som föreslårvården vid ett LVM-hem efterforska, hämta eller förflytta någon som skall lasin i hemmet eller som vårdas där med slöd av denna lag. Punkt1 motsvarar 25 § andra stycket i den gamla lagen. Punkt2 motsvarar 26 § första stycket i den gamla lagen. Rätlen ges dock inte längre möjlighet alt begära biträde för all föra en missbrukare lill elt LVM-hem. I enlighet med de förtydliganden som har införts i 12 och 19 §§ om atl socialnämnden skall se lill all den som har blivit föremål för beslut om vård resp. omhändertagande också bereds vård, är det följdriktigt all socialnämnden begär handräckning även när rätlen har beslutat om etl omhändertagande. Det bör regelmässigt vara sä 110 altsocialnämnden vidtar åtgärder för atl se lill atl det ordnas Prop. 1987/88:147 en plats på sjukhus eller på LVM-hem för missbrukaren. En nyhet i förhällande till gällande ordning är atlsocialnämnden får begära polishandräckning för all få missbrukarentransporterad lill sjukhus. Del förekommer atl missbrukare motsätter sig atlföras lill sjukhus, inte för atl de motsätter sig sjukhusvård, ulan därför attde är emot vård över huvud laget. kan en kontakt med sjukhuselsläkare, och information om vilken behandling som erbjuds, leda lill all deaccepterar sjukhusvärden. Om missbrukaren avböjer sådan vård får hantransporteras lill etl LVM-hem. Punkt 3, som är ny, är en följd av de nya bestämmelserna i24 § om överläkares räll atl hindra en missbrukare från all lämna sjukhusetunder den tid som behövs för att se lill all denne kan föras över lill eltLVM-hem. och den som föreslår vården vid LVM-hemmet har enliglpunkterna 2 och 4 i denna paragraf rätt att anlita polishandräckning förtransporten lill LVM-hemmet. Del kan emellertid röra sig om ell ganska snabbiförlopp när en missbrukare väl förklarat all han vill lämna sjukhuset. Del ärdärför rimligt atl också den ansvarige överläkaren kan anlita polishandräckningför en transport till LVM-hemmet. Punkt 4 motsvarar, med viss redakfionell ändring, 26 §andra stycket i den gamla lagen. 46 § Är någon som har berells vård med slöd av denna lagmisstänkt för brott, för vilket inle föreskrivs strängare straffan fängelse ietl år och som hör under allmänt åtal, samt har brottet begåtts innan vårdenpåbörjades eller , skall åklagaren pröva om åtal lämpligen börske. Styrelsen för det hem där den misstänkte vårdas eller, om vården harupphört, socialnämnden skall därvid höras om det inte är obehövligt. Paragrafen har sin motsvarighet i 31 § i den gamla lagen.Enligl nuvarande ordning skall höras om vården har upphört. Meddet ansvar som socialnämnden har för insatser efter vårdtiden är det dock merändamålsenligt alt höra nämnden än . 47 § avses i denna lag socialnämnden iden kommun som enligt 3 § socialtjänstlagen (1980:620) har ansvaret för atl denenskilde får det slöd och den hjälp som han behöver.