prop · GB0389 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1987/88:89 om begränsningar i vittnesplikten Regeringenföreslår atl anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Irättegångsbalken finns regler om att vissa yrkeskategorier, bl. a. läkare, sjuksköterskoroch advokater, inte är skyldiga att vittna om sådant som de i sin yrkesutövningi förtroende fått kännedom om under lystnadsplikt. I propositionen föreslås attdetta s. k. frågeförbud utvidgas till att gälla även psykologer och psykoterapeuter. Omdet är förbjudet att fråga någon beträffande ett visst förhållande, skall enligtförslaget inte heller den som under tystnadsplikt bilrätt med tolkning elleröversättning få höras i den delen. Lagändringenföreslås träda i kraft . 1 1987/88. Härigenom föreskrivs alt 36 kap. 5 8 rättegångsbalkenskall ha följande lydelse. Den som till följd av 2 kap. 1 eller 2 8 eller 3 kap. I 8sekretesslagen (1980:100) eller bestämmelse, till vilken hänvisas i något avdessa lagrum, ej äger lämna uppgift må ej höras som vittne därom ulan tillståndfrån den myndighet i vars verksamhet uppgiften har inhämtats. Ej heller må advokat, läkare, tandläkare, barnmorska,sjuksköterska, kurator vid familjerådgivningsbyrå, som drives av kommun, landstingskotnmun,församling eller kyrklig samfällighet, eller deras biträden höras angåendenågot, som på grund av denna deras ställning förtrotts dem eller de i sambanddärmed erfarit, med mindre det är i lag medgivet eller den, till vdkens förmåntystnadsplikten gäller, samtycker därtill: Den som till följd av 9 kap. 4 8sekretesslagen inte får lämna uppgifter som avses där får inte höras som vittneom dem, utan att del är medgivet i lag eller att den till vars förmån sekretessengäller samtycker till det. Rättegångsombud, biträde eller försvarare må ej höras somvittne om vad för uppdragets fullgörande förtrotts honom, med mindre partenmedgiver, att det må yppas. Utan hinder av vad i andra eller tredje stycket sägs vareannan än försvarare skyldig alt avgiva utsaga i mål angående brott, för vilketicke är stadgat lindrigare straffan fängelse i tvåår. Den som till följd av 2 kap. 1 eller 2 8 eller 3 kap. 1 8sekretesslagen (1980:100) eller någon bestämmelse, till vilken hänvisas inågot av dessa lagrum, inte får lämna en uppgift/fl/- inte höras som vittne omdenna ulan tillstånd från den myndighet i vars verksamhet uppgiften harinhämtats. Advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor,sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter, kuratorer vidfamiljerådgivningsbyråer, som drivs av kommuner, landstingskommuner,församlingar eller kyrkliga samfälligheter, och deras biträden får höras somvittnen om något som / denna deras yrkesutövning anförtrotts dem eller som dei samband därmed fått veta, endast om det är medgivet i lag eller den, tillvars förmån tystnadsplikten gäller, samtycker /;'// det. Den som till följd av9 kap. 4 8 sekretesslagen inte får lämna uppgifter som avses där får höras somvittne om dem endast om det är medgivet i lag eller den till vars förmånsekretessen gäller samtycker till det. Rättegångsombud, biträden eller försvarare/fl/- höras somvittnen om vad som anförtrotts dem för uppdragels fullgörande endast om partenmedger det. Utan hinder av vad som sägs i andra eller tredje stycketär andra än försvarare skyldiga alt vittna i mål angående brott, för vilketinte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Senaste lydelse 1985:1058. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. Om tystnadsplikt för präst inom Om tystnadsplikt för präst inom är särskilt stadgat. är särskilt stadgat. inom annat trossamfund än inom annat trossamfund än eller den som i så- eller den som i så dant samfund intager motsvarande dant samfund intar motsvarande ställning må icke höras som vittne ställning får inte höras som vittne om något som han vid enskilt skrif- om något som han vid enskilt skrif termål eller under själavårdande termål eller under själavårdande samtal i övrigt har erfarit. samtal i övrigt har fått veta. Den som har tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 8 tryckfrihetsförordningen,9 8 radioansvarighelslagen (1966:756), 1 8 lagen (1982:460) om ansvarighet förnärradio, 11 eller 16 8 lagen (1982:521) om ansvarighet för radio- ochkassettidningar eller 2 8 lagen (1985:1057) om ansvarighet för lokala kabelsändningarfår höras som vittne om förhållanden som tystnadsplikten avser endast i den måndet föreskrivs i nämnda paragrafer. Om någon enligt vad som sägs i denna paragraf inte fårhöras som vittne om ett visst förhållande, får vittnesförhör inte heller ägarum med den som under tystnadsplikt biträtt med tolkning eller översättning. Denna lag träder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsråden , ordförande, och statsråden , , ,, , , R. , , , ,, G. , , Lagrådsremiss om begränsningar i vittnesplikten 1Inledning Enligtsvensk rätt är det en allm.än medborgerlig skyldighet att inställa sig somvittne vid domstol och där avlägga vittnesmål. Vittnesplikten, som regleras i36 kap. 1 8 (RB), har i princip företräde framför en tyslnadspliktsom kan åvila vittnet. I 36 kap. 5 8 RB finns vissa undantag från dennahuvudregel. Här sägs bl. a. att personer som tillhör vissa angivnayrkesgrupper, bl. a. advokater, läkare, tandläkare, sjuksköterskor och vissakuratorer, inte får höras om något som de i sin yrkesutövning har blivitanförtrodda eller som de i samband därmed har fått vela. Även beträffande dessayrkeskategorier får dock vittnesförhör äga rum om det är medgivet i lag ellerden till vars förmån tystnadsplikten gäller samtycker till det. Undersenare tid har i skilda sammanhang framförts förslag om ändringar i de nuberörda reglerna. I ett par fall har sådana frågor väckts genom motioner iriksdagen. Det gäller dels frågan om psykologer bör tas med bland de nyssnämnda yrkeskategorierna, dels frågan om en samordning av omundantag från vitlnesplikten med vissa lagregler rörande uppgiftsskyldighet.Rörande båda dessa frågor har justitieulskottet i sina av godtagna betänkandenuttalat att det borde ankomma på regeringen alt föranstalta om en översyn avgällande regler (se JuU 1980/81:2 och 1983/84:23 s. 9 resp. JuU 1984/85:25 s.12). Vidare har i en skrivelse till regeringenhemställt att även patentombuden tas med bland de yrkeskategorier som omfattasav frågeförbudet i 36 kap. 5 8 RB. Åvenfrågan om tolkars skyldighet atl vittna har aktualiserats, bl. a. genom enmotion till . Justitieulskottet har vid behandlingen av motionen intefunnit anledning att i det sammanhanget gå närmare in på frågan om tolkarnasvittnesplikt utan hänvisat till att det i pågick enöversyn av vitlnesplikten (se JuU 1986/87:25 s. 17). Iärendet rörande psykologers vittnesplikl uttalade justitieulskottet att sådanaytterligare inskränkningar i den allmänna vittnesplikten som det skullemedföra, om man tar med nya yrkeskategorier i 36 kap. 5 8 RB, inte bör görasutan en mer allsidig prövning av frågan. 1987 framlagd proposition om ett reformerattingsrättsförfarande Prop. 1987/88:89 uttalade min företrädare (prop.1986/87:89 s. 137) atl det - med hänsyn till vad uttalat - varnödvändigt att frågorna såvitt möjligt bedömdes utifrån mera generellaaspekter. Eftersom flera av dem inte belysts genom sedvanlig remissbehandlingborde regeringens ställningstagande rörande ändringar i 36 kap. 5 8 RB anstånågot ytteriigare. Min företrädare uttalade slutligen atl han avsåg atlåterkomma till dessa frågor . I promemorian (Ds Ju 1987:10) Frågor om begränsningar ivittnesplikten, som upprättades 1987, harbehandlats frågan om och i så fall på vilket sätt reglerna i 36 kap. 5 8 RB omundantag från vitlnesplikten bör ändras. Promemorian mynnar ut i ett förslagtill ändring av dessa regler. Frågan om patentombudens ställning togs emellertidinte upp i promemorian; i fråga om denna gmpp måste enligt promemorian förstövervägas om en författningsreglerad tystnadsplikt skulle införas. Jag avser att nu la upp de frågor om begränsningar ivittnesplikten som tagits upp i promemorian. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels ensammanfattning av promemorian som bilaga 1 och dels promemorians lagförslag sombilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning överremissinstanserna bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Ensammanställning av remissyttrandena har upprättats inom justitiedepartementetoch finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 87-1781). 2 Närmare om bakgrunden 2.1 Tystnadsplikt och vittnesplikt enligt nuvarandeordning Personer av de yrkeskategorier som anges i 36 kap. 5 8andra stycket RB -och som alltså omfattas av det där föreskrivna förbudet motvittnesförhör i vissa fall är underkastade tystnadsplikt enligt föreskrifteri skilda författningar. Regler om lystnadsplikt finns emellertid ävenbeträffande åtskilliga andra yrkesutövare. Sekretesslagen (1980:100) innehåller bestämmelser omtystnadsplikt i del allmännas verksamhet och om förbud alt lämna ut allmännahandlingar (sekretess). I lagen finns bestämmelser om sekretess som berör storadelar av den offentliga verksamheten; sekretess gäller i olika avseenden inomt. ex. försvaret, hälso- och sjukvården, , polisens verksamhetoch skatteförvaltningen. Regler om lystnadsplikt i verksamhet som inte är delallmännas återfinns i åtskilliga författningar. I 8 kap. 4 8 första styckettredje meningen RB föreskrivs tystnadsplikt för advokat som inte är verksam vidallmän advokatbyrå. Att advokater vid de allmänna advokatbyråerna hartystnadsplikt följer av 9 kap. 9 8 sekretesslagen. För tolkar och översättare finns regler om tystnadsplikt ilagen (1975:689) om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare. En auktorise rad revisor får enligt 8 8 förordningen (1973:221) om auktorisation och 5 godkännande av revisorerinte använda "uppgift, som inhämtats i hans Prop. 1987/88:89 yrkesutövning,till fördel för sig eller till skada eller gagn för annan och ej heller eljest obehörigenyppa vad som sålunda kommit till hans kännedom". Han skall vidare enligtsamma paragraf "se till all biträde iakttager dessa föreskrifter itillämpliga delar". Omtystnadsplikt för hälso- och sjukvårdspersonal i annan än allmän verksamhetfinns regler i 6 8 lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalenm.fl. Med hälso- och sjukvårdspersonal avses enligt den lagen bl. a. alla som iegenskap av legitimerade yrkesutövare meddelar vård åt patienter eller tillhörpersonal som biträder en sådan yrkesutövare i vården. Legitimation får enligtlagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m. m.av meddelas barnmorska, glasögonoptiker, logoped, läkare,psykolog, psykoterapeut, sjukgymnast, sjuksköterska och tandläkare (2 8). Ävenandra personalkategorier, t. ex. apotekspersonal och vårdpersonal vid vissasjukvårdsinrättningar, omfattas emellertid under vissa förutsättningar av deni lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl, stadgadetystnadsplikten, I lagen (1979:926) om tystnadsplikt för präst inom föreskrivs alt den som är prästvigd i har tystnadsplikti fråga om det som han har erfarit under enskilt skriftermål eller undersjälavårdande samtal i övrigt, Iallmänhet saknar del för sekretessen betydelse om en befattningshavare fältkännedom om en viss uppgift i förtroende eller på annat sätt. Den förtroendesekretesssom tidigare gällde för sjukvårdspersonal och kuratorer har sålunda ingenmotsvarighet i sekretesslagen, flesta fall är reglerna om tystnadsplikt inte absoluta utan förbjuder endastden som är ålagd tystnadsplikt att obehörigen röja uppgift. Den för prästerinom gällande tystnadsplikten är dock absolut. En präst fåraldrig röja vad han erfarit under tystnadsplikt. Som exempel på en tystnadspliktsom är långtgående men inte absolut kan nämnas del fallet atl en rättssökandehos en allmän advokatbyrå lämnat en uppgift som han förutsatt skall blibehandlad förtroligt (9 kap, 9 8 första stycket 1 sekretesslagen). Dettasekretesskydd kan dock genombrytas i vissa situationer, se t, ex. 1 kap. 5 8sekretesslagen (nödvändigt uppgiflslämnande). Bestämmelsernaom tystnadsplikt är straffsanktionerade. Den som bryter mot dem kan enligt 20kap. 3 8 dömas för brott mot tystnadsplikt till böter ellerfängelse i högst . Straffbestämmelsen är emellertid subsidiär till andraföreskrifter som särskilt straffbelägger gärningar som innebär att hemligauppgifter röjs eller utnyttjas, jfr t. ex. 9 kap. 6 8 RB och 39 8 förvallningsprocesslagen(1971:291). Reglernai sekretesslagen om sekretess i det allmännas verksamhet gäller i princip ocksåi förhållande till andra myndigheter. Från denna huvudprincip finns dock en radundantag. Sålunda får en sekretessbelagd uppgift lämnas ut till en annanmyndighet i vissa fall som anges i sekretesslagen eller i lag eller förordningtill vilken sekretesslagen hänvisar. I14 kap. sekretesslagen finns bestämmelser som avser generella be gränsningar i sekretessen mellan olika myndigheter. Sålunda får t. ex. enligt 14 kap. 2 8 andra och tredje styckena en myndighet utan hinder av ( sekretesstill polis eller åklagare lämna uppgifter som angår misstanke om Prop.1987/88:89 allvarligare brott, I 14 kap, 1 8 finns en generell bestämmelse sominnebär atl en föreskrift i lag eller förordning om uppgiftsskyldighet skalltillämpas också när sekretess gäller för de uppgifter som omfattas avskyldigheten. Föreskrifterom sådan uppgiftsskyldighet finns numera på åtskilliga håll i lagstiftningen.Ett exempel på detta erbjuder bestämmelserna i om vittnesplikl. Ett annatexempel är den skyldighet som enligt 71 8 fjärde stycket socialtjänstlagen(1980:620) finns för vissa myndigheter och befattningshavare atl lämnasocialnämnden uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av en underårigsbehov av skydd. Sådan uppgiflsskyldighet åvilar även t, ex, en läkare som ärbefriad från vittnesplikl enligt 36 kap, 5 8RB, Somnyss sagts utgör bestämmelserna om vittnesplikt i RB sådana tystnadspliktsgenombrytandeföreskrifter om uppgiftsskyldighet som avses i 14 kap, 1 8 sekretesslagen.Vittnesplikten har med andra ord i princip företräde framför den sekretesseller lystnadsplikt som kan åvila vittnet. Detta gäller oftast även i de falldär vittnets lystnadsplikt grundar sig på andra författningar änsekretesslagen. Från denna grundsals görs dock för vissa särskilt kvalificeradefall undanlag i 36 kap. 5 § RB , där det föreskrivs att vittnesförhör i vissafall inte får ske med den som är underkastad tystnadsplikt. Även de personersom omfattas av denna reglering är emellertid skyldiga att såsom vittneninfinna sig inför rätlen. Däremot får de inte utfrågas rörande omständighetersom omfattas av tystnadsplikten. Frågeförbudet skall iakttas av rätten ex officiooch kan inte efterges av vittnet. Första stycket i paragrafen tar främst siktepå vissa offentliga funktionärer. Det är här fråga om skydd för bl. a. utrikes-och försvarssek-relessen. I princip får dessa tjänstemän inte höras som vittnenom en skyddad uppgift utan tillstånd av den myndighet i vars verksamhet uppgiftenhar inhämtats. Enligtparagrafens andra stycke får personer som tillhör de yrkesgrupper som anges därinte höras om något som de i sin yrkesutövning har blivit anförtrodda eller somde i samband därmed har fått vela (frågeförbud). Vittnesförhör får dock ske omdet är medgivet i lag eller den till vars förmån lystnadsplikten gällersamtycker därtill. De yrkesgrupper som omfattas av frågeförbudet är advokater,läkare, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, kuratorer vid vissafamiljerådgivningsbyråer och deras biträden. Frågeförbudet gäller oavsett omdet avser verksamhet i allmän eller privat tjänst. Förbudet att vittna avserendast uppgifter som befattningshavaren på grund av sin ställning anförtrottseller som han fått kännedom om i samband med att något på sådant sätt anförtrottshonom (se SOU 1938:44 s. 392, Welamson, Läkarsekretessen, 1962, s. 29 ochEkelöf, Rättegång IV, 5 uppl, s. 139 ff.). Frågeförbud gäller även förbiträden till de angivna yrkesgrupperna. Genom en lagändring infördes idetta stycke också en bestämmelse som begränsar skyldigheten att vittna om uppgiftersom omfattas av statistiksekretess. Enligt paragrafens tredjestycke får rättegångsombud, biträde eller för svarare inte höras som vittne om sådant som anförtrotts honom för upp dragets fullgörande, om inte parten medger att uppgifterna får yppas. hinder av vad som sålundastadgas i andra och tredje styckena får dock - Prop. 1987/88:89 enligt fiärdestycket - annan än försvarare alltid höras i mål om ansvar för brott, förvilket inte är föreskrivet lindrigare straffan fängelse . Femtestycket innehåller till att börja med en hänvisning till de särskilda reglernaom tystnadsplikt för präst i . Som redan nämnts innebär dessaregler absolut tystnadsplikt som utesluter vittnesförhör. Härefter följer enbestämmelse om att präst eller annan person med motsvarande ställning inomannat trossamfund än inte får höras som vittne om något som hanvid enskilt skriftermål eller under själavårdande samtal i övrigt har erfarit. Isjätte stycket slutligen finns bestämmelser som erinrar om att vittnesförhörmed personal på bl. a. tidningsredaktioner i viss utsträckning är förbjudnaenligt regler i tryckfrihetsförordningen och en del andra lagar. Bestämmelsernai 36 kap. 5 8 RB är tillämpliga också i fråga om vittnesförhör under enförundersökning i brottmål (23 kap. 13 8 RB) och i fråga om förhör med partunder sanningsförsäkran (37 kap. 3 8 andra stycket RB). I38 kap. 8 § RB stadgas om skyldighet att tillhandahålla domstolar allmännahandlingar (editionsplikt). I paragrafens andra stycke anges vissa undantagfrån editionspliklen. Dessa undantag svarar i stort sett mot förbuden motvittnesförhör i 36 kap. 5 8 RB. Enligt 39 kap. 5 8 RB har 38 kap. 8 8 RBmotsvarande tillämpning beträffande föremål eller skriftlig handling som skall Ullhandahållasför syn. Reglerna i 38 kap. 8 8 och 39 kap. 5 8 RB är Ullämpliga också när endomstol enligt 23 kap. 14 8 RB under en förundersökning i brottmål skallbesluta om en allmän handling skall tillhandahållas förundersökningsledaren. Av20 och 25 88 förvallningsprocesslagen följer atl reglerna i 36 kap. 5 8 och 38kap. 8 § RB är tillämpliga också hos de allmänna förvaltningsdomstolarna ochförsäkringsdomstolarna. 2.2 Bakgrunden till de nuvarande begränsiiingarna i vittnesplikten Såsomframgått av vad som anförts inledningsvis är det framför allt omfattningen ochutformningen av det s.k. frågeförbudet i 36 kap. 5 8 andra stycket RB somaktualiserats . Frågeförbudetuppställdes huvudsakligen till skydd för enskilda. I förarbetena ullbestämmelsen (SOU 1938:44 s, 392) framhölls sålunda aU vissa yrkesutövare intaren sådan förtroendeställning i förhållande till allmänheten att en visstystnadsplikt till skydd för den enskilde var påkallad. Med hänsyn till viklenav att tillgängliga upplysningskällor kan utnyttjas i rättegång framhöllsvidare att stor försiktighet bör iakttas när det gäller alt bestämma deyrkesgrupper för vilka lystnadsplikten borde gälla framför viltnesplikten, Isin ursprungliga lydelse omfattade frågeförbudet i 36 kap, 5 8 andra stycket RBendast advokater, läkare, barnmorskor och deras biträden. Genomen lagändring utsträcktes begränsningen i vittnesplikten tillatl avse även tandläkare och deras biträden, I motiven till lagändringen Prop,1987/88:89 erinrades om alt den allmänna tandläkarinstruktionen innehöll ettstadgande om tystnadsplikt för landläkare av samma innebörd som allmänna läkarinslmklionensmotsvarande föreskrift för läkare. De skäl som varit bestämmande för atl rättsligenreglera läkarnas tystnadsplikt ansågs kunna åberopas även beträffandetandläkare (prop, 1954:200 s, 65), Förall familjerådgivning skulle kunna bedrivas på ett sätt som var fullt betryggandefrån de rådsökandes synpunkt begränsades vittnesplikten även förkuratorer och deras biträden vid familjerådgivningsbyråer som drivs i allmänregi (prop, 1969:117 s, 14), Genomen lagändring utvidgades den krets av yrkeskategorier som räknas upp i36 kap, 5 8 andra stycket RB till att omfatta även sjuksköterskor, I motiven tilllagändringen (prop, 1973:30 s, 89), vilken var föranledd av en framställningfrån , konstaterade föredragande statsrådet bl, a,att bestämmelserna om tystnadsplikt var desamma för läkare och sjuksköterskor.Enligt föredragandens mening var det därför av intresse från principiellsynpunkt att också reglerna om vittnesplikl g)ordes lika för läkare ochsjuksköterskor. Vid behandling av lagförslaget tog justitieulskotteti sitt av godkända betänkande (JuU 1973:17) upp frågan om att utsträckabestämmelsens räckvidd även andra kategorier av vårdpersonal, främst inomsjukvården, som kommer i kontakt med och får kännedom om patienters förhållanden.Utskottet anförde på denna punkt alt det för den enskilde inte sällan kan varaav väsentlig betydelse att vad han i förtroende meddelar sådan personal intekommer till allmänhetens kännedom på den vägen all tystnadsplikten upphävs, omvederbörande kallas som vittne inför domstol. måste enligt vadutskottet underströk - med hänsyn till vikten av att tillgängligaupplysningskällor kan utnyttjas i rättegång - stor försiktighet iakttas när detgäller att befria yrkesgrupper från vittnesplikl. Enligt utskottets meningborde i sammanhanget också beaktas att en stor del av den personal som skulleomfattas av en mera långtgående lagändring redan var undantagen frånvittnesplikten, nämligen i den mån den är att anse som biträde åt läkare ellerannan yrkesutövare som befriats från vittnesplikl. a. på grund häravstannade utskottet för att då inte förorda någon ytterligare utvidgning av denaktuella personkretsen. Deändringar i reglerna om förhållandet mellan tystnadsplikt och vittnesplikt sombeslutades med sekretesslagen berörde 36 kap. 5 8 andra stycket RBendast i redaktionellt hänseende. I det lagstiftningsärendet logs inte tillsärskild behandling upp frågan om att ändra den krets av yrkeskategorier somenligt lagrummet är befriad från vittnesplikl. Däremot hade tidigare underarbetet med en ny sekretesslagstiftning i olika sammanhang föreslagitsändringar avseende avvägningen mellan tystnadsplikt och vittnesplikl, se t. ex.tystnadspliktskommilténs belänkande (SOU 1975:102) Tystnadsplikt ochyttrandefrihet och departementspromemorian (Ds Ju 1977:11) Handlingssekretessoch tystnadsplikt. Förslag till ny sekretesslag. Genom en lagändring år1985 begränsades skyldigheten att vittna även för den som till följd av 9 kap. 4 8 sekretesslagen inte får lämna uppgifter 9 11 1987/88. som omfattas avstatistiksekretess. Lagändringen, som även innebar en Prop. 1987/88:89 begränsningav editionspliklen, motiverades med hänsynen till den enskildes integritet i statisliksammanhang(prop. 1984/85:133 s. 15). Såsompåpekats inledningsvis har på senare lid från olika håll framkommit önskemål omändringar i reglerna om vittnesplikt. Hösten1980 behandlades i en motion om att även psykologer skulle ingå i denkrets som har en begränsad vittnesplikt. uttalade dock i sillav godkända betänkande (JuU 1980/81:2) alt frågan borde prövas meraallsidigt. Del kunde nämligen finnas andra yrkesgrupper som av sakliga ellerprincipiella skäl borde omfattas av frågeförbudet och det kunde eventuelltockså sättas i fråga om frågeförbudet borde inskränkas till att gälla färreyrkesgrupper eller utformas på annat sätt än . Det borde enligtutskottet ankomma på regeringen att besluta om formerna för en översyn avreglerna. Medanledning av en ny motion i samma ämne behandlades frågan om inskränkningar ivittnesplikten för psykologer på nytt i justitieulskottet . Medhänsyn till att den i motionen väckta frågan av redan hadeaktualiserats i ansåg utskottet atl moUonen inte bordeföranleda någon åtgärd (se JuU 1983/84:23 s. 10). Våren1985 behandlade justitieutskollet en motion om att bestämmelserna i omfrågeförbudet beträffande vittnen borde ändras så att bestämmelsernakorresponderar med den fjärde stycket socialtjänstlagen (1980:620)stadgade skyldigheten om uppgiflslämnande.