prop · GB03137 · 1987-12-31 00:00:00 — Om sålunda den som känner sig kränkt förklararsig nöjd med alt motparten tilldelas en mera informell tillrättavisning ellerförmaning, meddelas som regel inte något föreläggande. Om det emellertidframgår av upplysningarna att det har förekommit straffbara övergrepp som denkränkte inte önskar anmäla, förekommer del all polisen utfärdar ett sådant. Även i fall då man anser alt det straffrättsliga skyddetmot en viss gärning i sig självt borde vara tillräckligt meddelas oftaföreläggande. Elt föreläggande som lar sikte på ett pågående individuelltförhållande förmodas nämligen ha direkt effekt, vartill kommer atl denförorättades primära intresse ofta är att få vara i fred för motparten, medanönskemålet om all han skall bestraffas kominer i andra rummet. Man tar ocksåhänsyn lill gärningsmannens inställning. Om angriparen på etl trovärdigt sättförklarar atl han inte längre kommer atl besvära motparten eller om han ger enrimlig förklaring lill varför han har gjort det, kan etl föreläggandebefinnas onödigt. I sådana fall kan i stället eventuellt en informell förmaningeller tillrättavisning meddelas. Antalet begärda förelägganden är myckel högt i förhållandetill antalet medgivna sådana (sammanlagt 3.349 resp.657). Detta antas bero främst på att ett stort antal framställningar resulterari informella tillsägelser. Etl föreläggande gäller normall . Ingentinghindrar att fastställs, men delta förekommer knappast ipraktiken. Föreläggande förs in i etl särskilt protokoll. Detta skalldelges den som föreläggandel avser och helst också underskrivas av denne.Vederbörande skall upplysas om de straffrättsliga konsekvenserna avatt han överträder föreläggandet. Protokollet tillställs bägge parterna ochföreläggandet registreras i kriminalregistret. Föreläggandel bortfaller om den förorättade hemställer omdet. Det kan också bortfalla av sig självt om parterna etablerar en"fredlig samvaro", t.ex. genom atl den förorättade frivilligt börjarumgås med den andre. kan återta etl föreläggande vid vilkentidpunkt som helst. 1 processuellt hänseende gäller enligt praxis all det ärpolismyndigheten på den plats där parterna bor som utfärdar föreläggandet. Omparterna bor i olika polisdistrikt blir del i regel polismästaren i detpolisdistrikt där den förorättade bor och där begäran om föreläggande hargjorts som handlägger saken. Några föreskrifter i delta hänseende finnsemellertid inte. Ett beslut av polismyndigheten kan överklagas hos jusfitsminisleriel.Ett överklagande skjuter emellertid inte upp verkställigheten. Lagligheten av ett föreläggande kan också prövas av domstol. Det står klart att den som blir " åtalad för överträdelse av föreläggandet kan få sakenprövad i denna process. 1987/88:137 Däremot synes det oklart i vadmån domstolsprövning kan ske i annan Bilaga 1 ordning. Åtal för överträdelse av § 265 förutsätter begäran av densom blivit kränkt. Om praxis vid utdömda straff finns enligt uppgift ingenstatistik. Straffen för mindre allvarliga och tillfälliga överträdelser avstraffelovens § 265 torde normalt stanna vid böter. I fall då det rör sig omupprepade överträdelser och där gärningsmannens förföljelse har varit särskiltsystematisk eller av allvarlig art blir följden frihetsstraff, i regel korta haeftestraff. I flera nordamerikanska delstater förekommer särskildabestämmelser lill skydd för s.k. familjevåld (domestic abuse eller domestic violence).Dessa bestämmelser ger domstolarna, vanligen särskilda familjedomslolar, rätt atlutfärda tillfälligt eller mera långvarigt förbud för en familjemedlem allföreta vissa närmare angivna handlingar mot annan familjemedlem. Sådanabestämmelser finns i , , , , , ,, , , , och . Som exempel på denna typ av bestämmelser kan nämnaslagstiftningen i . I en särskild lag, Domestic Abuse Act, definieras "domesticabuse" som åsamkande av fysisk skada eller misshandel eller fara för sådanhandling gentemot medlemmar av samma familj eller hushåll. Som familje-ellerhushållsmedlemmar avses äkta makar, tidigare äkta makar, föräldrar, barn,personer som är släkt med varandra och personer som vid tillfället bortillsammans eller har boll tillsammans och personer som har barntillsammans oavsett om de har varit gifta eller levt tillsammans vid någonlidpunkt. Den som har blivit utsatt för familjevåld kan begära skyddenligt lagen genom att inge en skriftlig under edlig förpliktelse avgivenförsäkran som innehåller uppgifter om vad som har förevarit. Ansökningen kanges in oavsett om det förekommer något mål, familje- eller straffrältsligt,mellan parterna. Domstolen skall sedan hålla förhör med parterna inom fjortondagar. Om domstolen finner skäl till del kan den utfärda ell skyddsföreläggande,"order for protection", atl gälla för en lid av högst ell år. Dettaföreläggande kan innehålla förhållningsregler (relief) av olika slag, t.ex. allnågondera parten skall avhålla sig från all begå våld, alt den skyldige partenutestängs från den gemensamma bostaden eller all den skyldige parlen skallunderkasta sig behandling eller social rådgivning eller någon annan åtgärd sombedöms nödvändig för att skydda en familje- eller hushållsmedlem. För den händelse ansökningen ger vid handen atl detföreligger en omedelbar fara för våld kan domstolen omgående utfärda etlföreläggande som gäller för av . Den som överträder eltskyddsfördäggande kan häktas. Att överträda föreläggandet betraktassom förakt mot domstolen (contempt of court) och bestraffas enligt en särskildbestämmelse. Liknandelagstiftning finns i , , och . I vissa stater förutsätts atl det pågår en process mellanparterna för att elt Prop. 1987/88:137 skyddsföreläggande i familjerelationerskall utfärdas. Elt exempel härpå är i Bilaga 1 lagstiftningen i Californien.Enligt denna kan domstolen i mål som rör vårdnad om barn elleräktenskapsskillnad utfärda en order som förbjuder en viss person alt kontakta,skada, attackera, hota, sexuellt antasta, misshandla eller störa husfriden förannan medlem av familjen eller hushållet. En förutsättning är all den somansöker om elt sådant förbud visar goda skäl för det. Överträdelse av ettutfärdat förbud straffas enligt en särskild bestämmelse i strafflagen.Straffet är böter högst eller fängelse eller enkombination av böter och fängelse. I kalifornisk lag finns därjämte särskilda bestämmelserför atl förhindra familjevåld (Domestic Violence Prevention Act). Dessa går ulpå att åstadkomma en separation under en tillräckligt lång lid för all deinbegripna personerna skall kunna lösa problemen. Enligl dessa regler kandomstolen också utfärda en "reslraining order" som garanterarseparation under förutsättning atl en person kan på etl trovärdigt sätt visaalt hon eller han varil utsatt för misshandel (abuse). Domstolen kan ocksåutfärda order av den typ som gäller vid äktenskapsskillnad eller vårdnadsmål.En tillfällig order gäller , om den fastställs efter förhör högstetl år. Den kan emellertid förlängas. 1 , , och finns särskilda regler omskydd för en utsatt part i samband med skilsmässa. I har man ett syslem enligl vilket familjevåldkan behandlas såväl vid familjedomstol som vid brottmålsdomstol. En process vidfamilje-domsiolen tjänar då syftet att stoppa familjevåld och skydda parternamedan en handläggning i brottmålsdomstol syftar till åtal och dom. Med famiije-ellerhushållsmedlemmar avses personer som är besläktade köttsligt eller genomingifte, personer som är gifta med varandra, personer som har varit gifta medvarandra och personer som har barn tillsammans oavsett formen för samlevnad. Ombrott har begåtts i familjeförhållanden kan rätlen utfärda en skyddsorder avinnebörd bl.a. att den ena parten åläggs att hålla sig undan från familjenseller någon hushållsmedlems hem, skola eller arbetsplats. En sådan order kanutfärdas såväl under pågående rättegång som i samband med dom eller medvillkorlig frigivning. En överträdelse av skyddsorder kan bestraffas särskilt.En sådan bestraffning kan t.ex. innebära att villkorlig frigivning ellervillkorlig dom förverkas. Det förtjänar framhållas i sammanhanget att fleraamerikanska stater, t.ex. och , tycks ha väl utveckladesociala program för att komma tillrätta med familjevåldet. I vissa stater finns också bestämmelser om skydd för andrabrottsoffer än sådana som har råkat ul för våld inom familjen. I kan domstolen utfärda en tillfällig skyddsörder(temporary reslraining order) lill skydd för den som har råkat ul förtrakasserier (harassment). "Harassment" definieras som ett uppsåtligthandlande riktat mot en speciell person som allvarligt oroar, förargar eller besvärar personen i fråga och som inte har något legitimt syfte. Handlingssättet måste vara sådant atl del skulle förorsaka en förståndig person allvarlig känslomässig störning och 63 måste också faktiskt förorsaka sådan störning hosklaganden. Det skall beslå Prop. 1987/88:137 av en serie handlingar under enlidsperiod som tillsammans utvisar all Bilaga 1 vederbörande har till syfte altskada eller störa offret. En tillfällig skyddsorder kan utfärdas för en periodav . Efter förhör hos domstolen kan en mera permanent orderutfärdas för en tidsperiod av högst . överträdelse av skyddsordernbestraffas som förakt mot domstolen enligt strafflagen. I strafflagen finns förövrigt också bestämmelser till skydd för parter och vittnen under pågåendeförhandling. Straffet för överträdelser av en skyddsorder är böter, högst , eller fängelse eller båda dessa påföljder ikombination. Liknande bestämmelser finns i lag. 1 staten finns också bestämmelser om skydd avandra brottsoffer än sådana som har råkat ut för familjevåld. Sådanskyddsorder, som är utformad efter samma mönster som den som gäller i mål omfamiljevåld, förutsätter en pågående broltmålsulredning eller rättegång. Enskyddsorder kan då utfärdas som etl villkor för frigivning från häkte. Enskyddsorder kan också utfärdas i samband med dom. I Missisippi har man i etl särskiltkapitel om "Peace Bonds". I delta sägs bl.a. atl om en trovärdigperson under ed vittnar om atl han eller hon har blivit utsatt för hot motperson eller egendom och det finns skäl all tro alt ett brott kommer atl begåskan en domare utfärda arresieringsorder. Om del vid förhör visar sig alt detfinns skäl att tro all personen i fråga kommer att begå det påstådda brottet,kan han som villkor för frigivning avkrävas borgen till en sådan summa, undersådana säkerhels-föreskrifter och för så lång lid, dock icke överstigande 12månader, som domaren föreskriver. Etl sådant föreläggande kan också utfärdas isamband med dom för av högst . 5 Överväganden och förslag 5.1 Finns det behov av bestämmelser om besöksförbud? Av redogörelsen för gällande rätt framgår atl de flesta avde beteenden som är utmärkande för män som förföljer en viss kvinna ärstraffbelagda enligl gällande lag. Förutom straffbestämmelserna för kroppsligaövergrepp ger bestämmelserna om hemfridsbrolt och ofredande etl ganskalångtgående skydd. Vad som har uppgelts vålla problem är emellertid vissa fallav personförföljelse som inte kan hänföras lill del straffbara omrädet. Sådan förföljelse kan gestalta sig på olika sätt,exempelvis genom återkommande brev, telefonuppringningar e.d. En inte sällanförekommande situation upppges vara att en man som har dömts för någon form avövergrepp mot en kvinna återkommande uppehåller sig intill kvinnansarbetsplats eller bostad sedan han frigivils från fängelsestraffet. kannaturligtvis förfaranden av delta slag anses ha passerat straffbar-helsgränsenför t.ex. ofredande eller hemfridsbrott, men detta är långt ifrån alltid ellerens oftast förhållandel. Hänvändelser från kvinnans sida till polisen blir då iallmänhet resultatlösa, eftersom inget brott kan anses ha begåtts: försök eller förberedelse till ofredande ellerhemfridsbrott är ju inte Prop, 1987/88:137 strafflDdagt. I praktiken kan detta få allvarliga konsekvenser förkvinnan. Hon tvingas kanske byta bostad och hemlighålla sin adress och söker iblandvidta åtgärder för att "byta identitet". Till detta kommer att en delfall är kända då ett sådant beteende från mannens sida slutligen resulterat iatt ett allvarligt misshandelsbrott har begåtts. Det är huvudsakligen med sikte på sådana fall som tankenpå besöksförbud har aktualiserats. Meningen med etl besöksförbud skulle främstvara att möjliggöra etl polisingripande i en situation som i detsärskilda fallet upplevs som hotande eller skrämmande och därigenom förhindraatt ett övergrepp sker och motverka fortsatt förföljelse. Som närmare utvecklasi det följande torde eventuella regler i ämnet inte böra begränsas lill förbudmot besök utan även gälla vissa andra uttryck för förföljelse. I del följandeanvänds emellertid besöksförbud som en sammanfattande term. Mot tanken på att införa regler om besöksförbud kaninvändas att man oavsett hur regleringen utformas kan förutse vissa fillämpningssvårigheter.Den avhållande effekten av ett av myndighet meddelat beslut av detta slag skallvidare inte överdrivas. En person som har för avsikt all förgripa sig mot enannan kan naturligtvis inte alltid förutsättas låta sig hindras av ett sådantförbud. Även om alltså ett ett av myndighet meddelat besöksförbudkan förutsättas ha en begränsad effekt kvarstår det faktum att del ändå ivissa fall kan förhindra brott genom ett fidigt ingripande. Del kan också bidrafill känslan av en viss trygghet för t.ex. en förföljd kvinna om hon vet atlhon kan ringa polisen och fä hjälp så snart mannen på ett eller annat sättförsöker kontakta henne. Regler om besöksförbud och liknande finns i flerafrämmande länder. Med hånsyn fill vad som har upplysts om den ofta myckel svårapraktiska situationen för kvinnor som upplever sig vara förföljda synesövervägande skäl tala för att denna väg inte lämnas oprövad. I det följandediskuteras närmare hur regler i ämnet skulle kunna utformas. 5.2 Förutsättningarna för besöksförbud 5.2.1 Den brottsliga handlingen och brottsoffret När det gäller att la ställning till utformningen avregler om besöksförbud till skydd för den som upplever sig vara förföljd isituationer av här aktuellt slag inställer sig till en början frågan undervilka förutsättningar det skall finnas möjlighet att meddela ett sådant förbud. Då ett besöksförbud - i vart fall om det skall utformas päett sått som gör att det ter sig effekfivt - är en ganska långtgående åtgärd, synes till en början böra gälla atl det endast bör kunna komma i fråga när den som förbudet skulle riktas mot har begått en brottslig gärning som är riktad mot den personliga integriteten. Att öppna möjlighet att meddela besöksförbud även i andra fall synes vara att gå alltför långt. Det är nämligen så förhållandevis vanligt i samband med att äktenskap och samboförhållanden upplöses alt den (5 5 1987/88.1 saml. ena parten - som kanske inte önskat separationen - underlång tid på olika Prop. sätt söker få kontakt med den andra, ofta med sikte på attsammanlevnaden Bilaga 1 Detta kan naturligtvis te sig ytterligtbesvärande för den som drivit fram separationen. Man är emellertid här innepå förhållanden som i sådan grad tillhör privatlivet alt det skulle te sigopåkallat att införa regler om besöksförbud meddelade av myndighet för dylikafall. kräva något mera, och någon annan avgränsning än somföljer av etl krav på att straffbar handling har begåtts synes svår att finna. Del vanligaste fallet då behov av besöksförbud uppstårtorde vara att offret har varit utsatt för misshandel, olaga hot eller annatbrott mot liv, hälsa eller frihet och därefter på olika sätt förföljsav gärningsmannen. Men även andra fall kan tänkas, nämligen brott mot någonsfrid, t.ex. intrång i hemmet eller brev- eller telefontrakasserier. Av betydelse är också om det rör sig om en enstaka ellerflera gärningar och, i del senare fallet, de har pågått. Vidupprepad brottslighet behöver det givetvis inte röra sig om samma slagsgärning; i själva verket är det vanligt alt en gärningsman som led i enförföljelse lar till olika metoder, t.ex. såväl misshandel som hemfridsbrottoch ofredande. Man får här göra en bedömning från fall till fall. Allmänt settbör gälla att ju allvarligare brott det rör sig om, desto mindre bör man iövrigt kräva för att gärningsmannen skall kunna åläggas besöksförbud. Även enenstaka misshandel eller sexuellt övergrepp bör kunna föranleda besöksförbudom förutsättningarna i övrigt föreligger. En utlyeklig förutsättning bör emellertid vara att en förföljelsesiluation föreligger, dvs. gärningsmannen ringer eller skriver till den som utsatts för brottet eller uppehåller sig utan anledning vid återkommande tillfällen i närheten av hans eller hennes bostad. Frågan om besöksförbud har aktualiserats som ett led imöjligheterna att begränsa kvinnomisshandel. Det är troligt atl en bestämmelseom besöksförbud skulle få sitt väsentligaste användningsområde i sådanasammanhang. Erfarenheterna av utländsk rätl ger också detta vid handen. Även andra situationer där besöksförbud ter sig motiveratkan emellertid tänkas. Det förekommer sålunda också alt en kvinna som har enkänslomässig relation till en viss man förföljer denne även omhandgripligheter av naturliga skäl är ovanliga i dessa situationer. Vidare kanbehov av besöksförbud tänkas föreligga i fall där någon har gjort sig skyldigtill övergrepp mot barn. Exemplen kan göras många. Även om en bestämmelse om besöksförbud mest kommer attanvändas för alt skydda kvinnor som är utsatta för förföljelse finns del inteanledning att begränsa tillämpningsområdet för en ny lagbestämmelse till dessafall. En möjlighet skulle vara att - efter mönster av amerikansk rätt -begränsa tillämpningen till fall av familjevåld. Inte heller detta är lämpligt,bl.a. med hänsyn att det kan finnas typiska fall av kvinnomisshandel därparterna inte har varit samboende. Det anförda talar för alt det saknas skäl att begränsa enbestämmelse om besöksförbud till en viss typ av brottsoffer. I stället bör påsamma sätt som enligt dansk rätt bestämmelserna få en generell utformning. Sammanfattningsvis bör beträffande den handling som kanföranleda "6 besöksförbud gälla atl del skall röra sig om brott motannans liv, hälsa, frihet Prop. 1987/88:137 eller frid. Ett krav börvidare ställas på atl den som blivit utsatt för brottet Bilaga 1därefter förföljs av gärningsmannen. 5.2.2 för fortsatta övergrepp Syftet med ett besöksförbud är atl hindra all någon somblivit utsatt för etl brott i en eller annan form blir angripen på nytt avsamma gärningsman. En förutsättning för att ett sådantförbud skall kunnameddelas är alltså att det finns en äterfallsrisk. Sådana riskbedömningar ärgenerellt sett mycket vanskliga att göra. I vissa fall är det emellertiduppenbart att det finns en risk för upprepning av elt visst beteende på grundav parternas speciella relationer och i betraktande av vad som harhänt. Del handlar nämligen just om situationer som utmärkts av atl den enaparlen förföljer den andra. Fråga år emellertid vad man skall kräva för all anse atten risk föreligger. Klart är alt, om det redan när besöksförbudet aktualiserasföreligger upprepad konstaterad brottslighet som riktar sig mot elt och sammaoffer, ett besöksförbud bör kunna meddelas om det inte finns någon omständighetsom direkt tyder på att övergreppen definitivt har upphört. Som tidigare nämntsbehöver det inte röra sig om samma sorls brott. Om del däremot rör sig om en enstaka handling krävs störreförsiktighet vid bedömningen. Utöver den omständigheten alt brottsoffret ärutsatt för förföljelse - vilket enligt vad som förut sagts bör tillhöra degrundläggande förutsättningarna - bör del avgörande vara om brottsoffret kännerängslan för gärningsmannen och om denna ängslan objektivt sett ter sigvälgrundad. Även om det rör sig om etl enstaka brott kan det finnasomständigheter kring detta - hotfulla uttalanden som inte är av sådan styrkaatt de kan betecknas som olaga hot eller alt gärningsmannen på något annat sättgenom sitt uppträdande låter ana att han inte tänker lämna offret i fred. Här måste givelvis också beaktas vad som anförts underavsnitt 5.2.1 om den brottsliga handlingen. Som där har framhållits bör gällaall ju allvarligare handling det rör sig om desto mindre bör man kräva för attgärningsmannen skall åläggas besöksförbud. Eller med andra ord: man bör inteställa så stränga krav när man bedömer risken för återfall om del handlar om eltverkligt allvarligt övergrepp. 5.2.3 Brottsoffrets begäran som förutsättning förbesöksförbud Besöksförbud bör liksom enligl utländsk lagstiftning kunnakomma i fråga endast på begäran av den som har utsatts för övergreppet ellerövergreppen. När det gäller kvinnomisshandel är det visserligen ett välkäntförhållande att många kvinnor som blivit misshandlade upprepade gånger av sammeman trots delta lar emot honom eller t.o.m. tar initiativ till sammanträffandemed ny misshandel som följd. Inte minst inom kriminalvården har man erfarenhetav denna problemalik. Även om del finns situationer där kvinnan så att säga kanbehöva skyddas mot sig själv skulle det innebära ett alltför långtgåendeingrepp i den personliga integriteten alt ålägga någon besöksförbud iförhållande till en Prop. 1987/88:137 person som inte har begärt del. Däremotbör givetvis ingenting hindra att ett Bilaga 1 brottsoffer av sociala ellerandra myndigheter görs uppmärksam på möjligheten att begära besöksförbud ellert.o.m. övertalas till detta. Vid etl genomförande av rällshjälpskommilténstidigare nämnda förslag (avsnitt 2) kommer hithörande frågor naturligtvis ocksåatl tillhöra dem som skall uppmärksammas av sådana juridiska biträden som kanförordnas åt målsäganden vid sexualbrott. I lagtexten bör därför ingå som ett rekvisit allbesöksförbud kan meddelas endast på begäran av den som har drabbats av ettbrott. För alt ett besöksförbud skall kunna fungera effektivt sommedel att förhindra fortsatta övergrepp mot en viss person bör föreskriftenuppenbarligen sträcka sig längre än till att enbart omfatta ett förbud altbegå lagslridiga handlingar, såsom hemfridsbrolt och ofredande. En föreskriftav detta innehåll skulle ju också te sig meningslös med hänsyn till all sådanahandlingar är förbjudna redan genom kriminaliseringen. Lämpligen bör en föreskrift i ämnet efter omständigheternafill en början kunna innehålla att gärningsmannen förbjuds atl söka upp offretmen också alt la kontakt på annal sätt, t.ex. genom brev eller telefonsamtal.Eftersom del synes vara typiskt för de fall som det här gäller attgärningsmannen ibland söker skrämma offret genom atl ständigt dyka upp i hanseller hennes närhet ulan alt i och för sig ta kontakt, bör han också kunnaförbjudas att utan anledning uppehålla sig i den omedelbara närheten av offretsbostad, arbetsplats eller annan plats där han eller hon regelbundet befinnersig. Här bör man naturligtvis iaktta försiktighet, så att gärningsmannensrörelsefrihet inte beskärs mer än vad som är påkallat med hänsyn tillbestämmelsens syfte. Förbudet bör inte heller gälla om offret i ett visst fallgått med på att träffa den som har besöksförbud eller på annat sätt blikontaktad tillfälligt. I lagtexten bör stadgas alt en föreskrift efteromständigheterna får innehålla förbud för den som begått brotlef att utan dendrabbades medgivande eller annal godtagbart skäl söka upp honom eller henne,söka kontakt genom brev eller telefonsamtal eller uppehålla sig i omedelbarnärhet av hans eller hennes bostad eller arbetsplats. Med tanke pä attomständigheterna i det enskilda fallet kan växla bör det av lagtexten ocksåuttryckligen framgå alt föreskriften får innefatta också andra förbud avliknande slag. 5.4 och förfarandet vid utfärdande av besöksförbud. När det gäller frågan vilken myndighet som skall fåbefogenhet att utfärda besöksförbudfinns det, som också framgår av redogörelsen för utländsk rätt, Klart synes till en början vara all, med hänsyn fill de sakligalösningar som förut har förordats, upjjgiften lämpligen bör ankomma på något organ inom rättsväsendet. De instansersom där kan vara Prop. 1987/88:137 aktuella är närmast polismyndighet, åklagare eller domstol.