prop · GB0384 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1987/88:84 om ändring i namnlagen (1982:670) Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås vissa ändringar i namnlagen (1982:670). Ändringarnainnebär bl, a. att makar, som har ingått äktenskap före namnlagensikraftträdande och dä har fått mannens efternamn som gemensamt efternamn,skall kunna ta hustruns efternamn som ogift som gemensamt efternamn genom enanmälan till pastorsämbetet. Vidare föreslås att reglerna om ändring av förnamnförenklas så att det blir möjligt att byta ut, lägga till eller stryka mer änett förnamn genom anmälan till pastorsämbetet. Förenklingen innebär också attdet inte längre krävs att tilltalsnamnet kommer först för att ordningsföljdenmellan förnamnen skall få ändras genom anmälan. Dessutomföreslås en särskild regel om fördelningen av rättegångskostnader i ärendenvid domstol om förklaring att ett namnbyte är förenligt med ett barns bästa. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . 1 1987/88. Lag om ändring i namnlagen (1982:670) Härigenom föreskrivs i fråga om namnlagen (1982:670)' delsatt 8, 31, 32 och 45 §§ skall ha följande lydelse, dels att iövergångsbestämmelserna till lagen skall föras in en ny punkt, 9, av följandelydelse. Ettbarn , som för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem hartagits emot av någon annan än barnets föräldrar, kan genom anmälan tillpastorsämbetet byta sitt efternamn till ett namn som bärs av den eller dem somhar tagit emot barnet eller till ett namn som bärs av någon av dem, om deneller de vars namn avses har samtyckt till namnbytet och domstol har funnitatt namnbytet är förenligt med barnets bästa. Den somhar bytt efternamn enligt första stycket kan genom anmälan tillpastorsämbetet byta tillbaka fill ett efternamn som han eller hon har burittidigare. Den somhar bytt efternamn enligt första stycket kan genom anmälan fillpastorsämbetet byta tillbaka fill det efternamn som han eller hon har buritnärmast före det namnbytet. Den somenligt 30 § har förvärvat ett enda förnamn kan genom anmälan tillpastorsämbetet förvärva ytterligare ett förnamn. Den somenligt 30 § har förvärvat flera förnamn kan genom anmälan till pastorsämbetetantingen byta ut ett av förnamnen mot ett nytt förnamn eller enbart lägga tiUett förnamn eller stryka ett förnamn. Sådan anmälan får göras endast en gång. Den som enligt 30 § har förvärvat ett enda förnamn kangenom anmälan till pastorsämbetet förvärva ytteriigare ett eller fleraförnamn. Den som enligt 30 § har förvärvat flera förnamn kan genomanmälan till pastorsämbetet byta ut, stryka eller lägga till ett eller fleraförnamn. Ett av de förnamn som har förvärvats enligt 30 § skall dock alltidbehållas. Anmälanenligt denna paragraf får göras endast en gång. Ändring avordningsföljden mellan två eller flera förnamn, så att tUltalsnamnet kommerförst, kan göras genom anmälan till pastorsämbetet. Genom en sådan anmälan fåräven stavningen ändras, om inte namnets uttal ändras genom detta. Ändring avordningsföljden mellan två eller flera förnamn kan göras genom anmälan tillpastorsämbetet. Genom en sådan anmälan får även stavningen ändras, om intenamnets uttal ändras genom detta. Lagen omtryckt 1982; 1134, Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. En ansökan om förklaring att ett namnbyte enligt 6, 8eller 11 § är förenligt med barnets bästa prövas av den domstol som tar uppfrågor om vårdnaden om barnet, . I ärenden enligt första stycket skall domstolen, om detkan ske, höra den vars efternamn barnet bär, om denne inte är vårdnadshavare.Domstolen skall även inhämta yttrande från socialnämnden, / ärenden enligtförsta stycket får domstolen förordna attvardera parten skall bära sin rättegångskostnad. 1, Denna lag(1982:670) träder i kraft , Beträffande svenska medborgaresom har hemvist i träder dock 50 § i kraft först den dag regeringenbestämmer,' 2, Genom den nyalagen upphävs namnlagen (1963:521). Förekomrher i lag eller annan författninghänvisning fill föreskrifter som har ersatts av bestämmelser i den nya lagen,tillämpas i stället de nya bestämmelserna, 3, Om inte annatsägs i det följande, tillämpas den nya lagen även i fall då anmälan elleransökan har gjorts före ikraftträdandet men dä ännu inte har slutligt prövats, 4, Förnamn ochsläktnamn som har förvärvats enligt den gamla lagen anses som förnamnrespektive efternamn som har förvärvats enligt den bestämmelse i den nya lagensom gäller för motsvarande fall. Tilläggsnamn som avses i den gamla lagen ansessom mellannamn enligt den nya lagen. 5, Om en kvinna,som enligt bestämmelser före den gamla lagen bär sitt eget och en makesefternamn i förening, ingår nytt äktenskap, anses namnen vid tillämpning av dennya lagen som ett efternamn vilket har förvärvats på grund av ett tidigareäktenskap, 6, Bestämmelsen i13 § 7 tillämpas inte i fall dä en ansökan har kommit in fill patent- ochregistreringsverket före den nya lagens ikraftträdande, 7, I fråga omverkan av dom, genom vilken fastställs att en man inte är far till ett barn,tillämpas den gamla lagen i fall dä dom i första instans har meddelats före dennya lagens ikraftträdande. 8, Bestämmelsen i48 § om samtycke av barn tillämpas inte i fall då en anmälan elleransökan har gjorts före den nya lagens ikraftträdande. 9, Har kvinnan i ett äktenskap före ikraftträdandetförvärvat mannens efternamn eller vid äktenskapets ingående föreikraftträdandet behållit ett annat efternamn än det namn som hon har burit somogift och har makarna inte därefter bytt efternamn, får de som gemensamtefternamn anta det namn som hustrun senast har burk som ogift. Förvärvet avdet gemensamma namnet görs genom att makarna gemensamt anmäler namnbytet till- ' 50 § har trätt i kraft beträffandesvenska medborgare som har hemvist i (1985:906), Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Ett sådant förvärv skall anses ha skett med stöd av 9§ iden nya lagen. Denna lag (1988:000) träder ikraft . Den som före utgången av juni1988 har lagt till, bytt eller strukit förnamn med stöd av 31 § får ytterligareen gång ansöka om tillägg, byte eller strykning av förnamn enligt 31 § andrastycket i dess nya lydelse. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande;statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , S. , , , , R,, , , , , , G. ,, Lagrådsremiss om ändring i namnlagen (1982:670) 1Inledning Den1 trädde den nuvarande namnlagen (1982:670, omtryckt 1982; 1134) ikraft. Några mindre ändringar har därefter gjorts i de internafionellrättsligareglerna (SFS 1985:372 och 906). Riksdagenhar förordat att regeringen i lämpligt sammanhang överväger om vissa begränsadeändringar bör göras i namnlagen. Särskilt bör prövas om det är lämpligt attlagstiftningsvägen underlätta för makar som har ingått äktenskap förenamnlagens ikraftträdande att fä namngemenskap under hustruns efternamn somogift samt om det föreligger ett behov att på ett enklare sätt än förnärvarande tillföra adoptivbarn flera förnamn (se LU 1984/85:3, rskr.1984/85:9; se också LU 1985/86:19 och protokoll 1985/86; 100, 15 §). skrivelse fill regeringen har patent- ochregistreringsverket framfört önskemål om bl. a, en översyn av namnlagen. Justitiedepartementethöll överläggningar om namnlagen och dess tillämpning medföreträdare för berörda myndigheter och organisationer. Defrågor som sålunda aktualiserats har behandlats i departementspromemorian (DsJu 1987:5) Översyn av namnlagen. Promemorian har remissbehandlats. Tillprotokollet i detta ärende bör fogas dels det lagförslag som har lagts fram ipromemorian som bdaga 1, dels en sammanställning av remissyttrandena som/?/Vaga2. Underlagstiftningsärendets beredning i har överläggningarhållits med företrädare för justitiedepartementen i , och Norgeom behovet av ändringar i de nordiska namnlagarna. 2 Allmän motivering 2.1 Makars efternamn Mittförslag: Makar som har ingått äktenskap före namnlagens ikraftträdande skallkunna få namngemenskap under hustruns efternamn som ogift genom en anmälan tillpastorsämbetet. promemorians förslag:Överensstämmer med mitt förslag (se promemo- Prop. 1987/88:84 rian s,10-16), Remissinstanserna:Promemorieförslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser. Två remissinstanser vill emellertid gå längre och generelltutöka äkta makars möjlighet att få namngemenskap. Behovet av den föreslagnaändringen ifrågasätts av en remissinstans, som anser att ändringen i vart fallbör utvidgas så att en kvinna som gift sig före lagens ikraftträdande ochdärigenom en gång bytt namn får rätt att genom anmälan byta till sig sin morsnamn som ogift. Bakgrundentill mitt förslag: Enligt namnlagen kan de som ingår äktenskap välja att haden enes efternamn som gemensamt efternamn eller att behålla var och en sittefternamn från tiden närmast före äktenskapet. De skall senast i samband medvigseln anmäla sitt val av efternamn till pastorsämbetet. Har de vaU att haden enes efternamn som gemensamt efternamn, förvärvar den andre det namnet vidvigseln. För ett sådant namnförvärv krävs att de blivande makarna är överensom det (se 9 §), Deblivande makarnas möjlighet att på detta sätt välja mellan den enes och denandres efternamn har dock en begränsning. De får som gemensamt efternamn intevälja ett namn som någon av dem har förvärvat genom ett fidigare äktenskap (se9 § tredje stycket). Denu redovisade reglerna innebiir alltså att de blivande makarna enligt namnlagengenom en enkel anmälan till pastorsämbetet kan få namngemenskap under detefternamn som mannen eller kvinnan har burit som ogift. Ävennär makarna vid äktenskapets ingående har behållit sina fidigare efternamn ochalltså inte då har fått namngemenskap, kan de senare under äktenskapetåstadkomma namngemenskap genom en anmälan till pastorsämbetet. De kan därvidvälja fritt mellan mannens och kvinnans efternamn, dock inte ett namn somnågon av dem har förvärvat genom ett tidigare äktenskap (se 10 § första ochtredje styckena). Ommakarna har uppnått namngemenskap när de ingick äktenskap, kan en av dem senareunder eller efter äktenskapet genom en anmälan till pastorsämbetet bytatillbaka till det efternamn som han eller hon senast har burit som ogift (se 10§ andra stycket). Om den ena maken byter tiUbaka på detta sätt, får däremotinte den andra maken följa med i det namnbytet (jfr dock vad som strax sägs ommöjligheten att ansöka om namnbyte hos patent- och registreringsverket). Inteheller kan en make som under äktenskapet har bytt efternamn därefter genom enanmälan till pastorsämbetet byta till den andra makens efternamn (se 10 §tredje stycket). Principenbakom dessa bestämmelser i namnlagen är att makarna utan särskild prövning avnamnfrågan en gång skall kunna få namngemenskap under äktenskapet och att denav dem som dä har bytt efternamn en gång skall kunna byta tillbaka till detefternamn som den maken har haft som ogift. Om makarna vill göra ytterligarenamnbyten krävs enligt namnlagen tillstånd av patent- och registreringsverket(se 11 §). För bifaU till en ansökan om ett sådant namnbyte krävs i allmänhetatt det finns synnerliga skäl för namnbytet (se 14 § andra stycket; jfr framförallt 13 §), Enligtden ordning som gällde före namnlagens ikraftträdande den 1 Prop. 1987/88:84 januari1983 förvärvade kvinnan vid äktenskapets ingående automatiskt mannensefternamn, om hon inte anmälde annat. De flesta makar som har ingått äktenskapföre har därför namngemenskap under det efternamn som mannen har buritsom ogift. För dessa innebär namnlagens bestämmelser att makarna inte genom enanmälan till pastorsämbetet nu kan få namngemenskap under det efternamn somhustrun har burit som ogift, eftersom de redan har namngemenskap (jfr 10 §andra och tredje styckena). Hustrun kan visserligen genom en anmälan tillpastorsämbetet byta tillbaka till det efternamn som hon hade som ogift, menmannen måste ansöka om tillstånd hos patent- och registreringsverket för attkunna följa med i namnbytet. För bifall till en sådan ansökan krävs som nysshar nämnts i allmänhet att det föreligger synnerliga skäl för namnbytet. Avgiftenhos patent- och registreringsverket för att ta upp en sådan ansökan till prövningär fr. o. m. höjd från till . Isammanhanget kan nämnas att makarnas eventuella barn däremot genom en anmälantill pastorsämbetet fär följa med i moderns namnbyte (se 5 §), Ettproblem när det gäller prövningen av ansökningar om tillstånd till namnbyten inu berörda fall är avvägningen mellan sökandens intresse av namngemenskap medden övriga familjen och det namnskydd som bör tillkomma andra som bär namnet(jfr 13 §), När det gäller de senares rätt till skydd för namnet har patent-och registreringsverket sedan gammalt tillämpat en praxis som innebär attsamtycke till namnförvärvet krävs frän alla andra bärare av namnet om dessa iantal inte har varit fler än ca 100 personer. Är antalet störte har däremotsamtycke inte krävts. Rättspraxisi frågor om tillstånd tiU namnbyten har successivt kommit att kraftigare betonaintresset av namngemenskap inom en familj än namnskyddet för andra som bärnamnet. Kravet i 14 § namnlagen på synnerliga skäl för namnbytet har sålundaansetts uppfyllt när namngemenskap har förelegat i familjen underlång tid, make och barn redan bär det önskade efternamnet och familjenuppenbarligen fäster stor vikt vid fortsatt namngemenskap (RA 85 2:31, somgällde en hustrus ansökan om tillstånd att förvärva det efternamn som hennesmake och barn hade; i patentbesvärsrätten har under liknande omständighetermannen i äktenskapet i några fall fått tillstånd att förvärva hustruns namnsom ogift). Skälenför mitt förslag: Av departementspromemorian framgår att makar som har gift sigföre namnlagens ikraftträdande ibland upplever det som en klar olägenhet att desaknar rätt att utan särskild prövning få namngemenskap under hustrunsefternamn som ogift. har också framhållit att det bör prövas om detär lämpligt att lagstiftningsvägen underlätta för makar som har ingåttäktenskap före namnlagens ikraftträdande att få namngemenskap under hustrunsefternamn som ogift (se LU 1984/85:3, rskr. 1984/85:9). Rättspraxisi dessa frågor har visserligen utvecklats i en riktning som innebär att tillstånd till namnbyte torde kunna erhållas i de flesta fall då makar i ett äktenskap som har ingåtts före namnlagens ikraftträdande önskar få namngemenskap under hustruns efternamn som ogift. tilldet är dock beroende av en prövning. Det framstår som onödigt komplicerat ochkostnadskrävande, såväl för den enskilde som för det allmänna, med en prövningsom i praktiken alltid skall leda till ett bifall. Förfarandet i nuifrågavarande namnbytesfall bör därför kunna förenklas. Makar som har ingåttäktenskap före namnlagens ikraftträdande bör kunna fä namngemenskap underhustruns efternamn som ogift genom enbart en anmälan fill pastorsämbetet. Lagteknisktkan detta åstadkommas genom ett tillägg fill övergångsbestämmelserna tillnamnlagen. Om denna lösning väljsuppkommer frågan hur man skall behandla de fall där hustrun - med stöd av denamnregler som gällde före namnlagen -vid äktenskapets ingående har behållitett annat efternamn än det hon hade som ogift (se 6 § i 1963 ärs namnlag,1963:521). Makarna kan ha funnit detta vara bättre än namngemenskap genommannens efternamn, även om de helst skulle ha önskat få namngemenskap genomhustruns efternamn som ogift. Situationen torde vara ovanlig. För att undvikasärbehandling bör emellertid även dessa makar nu få möjlighet att genom enanmälan fiU pastorsämbetet byta till hustruns efternamn som ogift. Iövrigt finns det enligt min mening inte anledning att nu ompröva de principersom ligger bakom naminlagens regler om makars förvärv av efternamn. Mittförslag: Av lagen bör klart framgå att det namn som ett fosterbarn, som harbytt fill fosteiförälderns eller fosterföräldrarnas namn, fär byta tillbakatill är det namn som barnet bar närmast före detta namnbyte. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se promemorian s. 16). Remissinstanserna:Tillstyrker promemorieförslaget eller lämnar det utan erinran. Skälenför mitt förslag: Fosterbarn kan enligt namnlagen under vissa förutsättningarfå byta till fosterförälderns eller fosterföräldrarnas efternamn (se 8 §första stycket). Ett fosterbarn som har bytt till fosterförälderns ellerfosterföräldrarnas efternamn får genom en anmälan tiU pastorsämbetet bytatillbaka till ett efternamn som barnet har burit tidigare (se 8 § andrastycket). Av motiven framgår att regeln inte är avsedd att fillämpas så att densom har bytt namn därefter genom en anmälan skall kunna byta tillbaka tillvilket som helst av de namn som barnet kan ha burit fidigare. Det namn som kankomma i fråga bör endast vara det namn som fosterbarnet har burit omedelbartföre det att barnet fick namngemenskap med fosterföräldern ellerfosterföräldrarna. Lagtexten i 8 § andra stycket bör förtydligas i enlighethärmed. Mittförslag: En möjlighet införs att lägga fill, byta ut eller stryka inte bara ettutan flera förnamn. Vidare skall det vid en ändring av ordningsföljden mellanförnamnen inte längre krävas att tilltalsnamnet kommer först. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se promemorian s. 17-20), Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorieförslaget eller lämnar detutan erinran. Fyra remissinstanser vill att barn skall ges möjlighet attpåverka eller själva få anmäla en ändring av förnamnen. En remissinstans anseratt alla förnamnsändringar skall få göras genom anmälan till pastorsämbetet. Bakgrundentill mitt förslag: Enligt namnlagen skall varje barn ges ett eller fleraförnamn, som från födelsen skall anmälas fill pastorsämbetet(se 30 §), Den som pä detta sätt har förvärvat ett enda förnamn kan genom enanmälan till pastorsämbetet förvärva ytterligare ett förnamn. Den som harförvärvat fiera förnamn kan genom en sådan anmälan antingen byta ut ett avförnamnen mot ett nytt förnamn eller enbart lägga till ett förnamn eller strykaett förnamn. En sådan anmälan om tillägg, byte eller strykning får göras endasten gång (se 31 §). Bestämmelsernai 31 § namnlagen innebär alltså att tillägg, byte eller strykning av förnamn färavse endast ett förnamn och kan göras endast en gång samt att den som bara harett förnamn inte kan byta eller stryka det. Genomen anmälan till pastorsämbetet får ocksä ordningsföljden mellan tvä eller fleraförnamn ändras, sä att tilltalsnamnet kommer först. Även stavningen av ettförnamn får ändras på detta sätt, om inte uttalet ändras därigenom (se 32 §).Enligt lagens förarbeten jämställs med stavningsändring ett borttagande ellertillägg av bindestreck mellan förnamn (se prop. 1981/82:156 s. 70), Anmälan omändring av ordningsföljd eller stavning får göras hur som helst. Tillägg,ändring eller strykning av förnamn i andra fall än som har berörts krävertillstånd av patent- och registreringsverket (se 33 §). Ansökningsavgiften isädana fall är fr, o, m, höjd från fill . Förbifall till en ansökan om fillstånd krävs att det föreligger särskilda skäl föråtgärden. Namnlagensbegränsningar av rätten att lägga fill, byta eller stryka förnamn har fåttsärskilda konsekvenser för barn som adopteras frän andra länder. I de flestafall har sådana barn redan ett eller flera förnamn när de kommer till ,Har barnet ett enda förnamn kan adoptivföräldrarna endast lägga till ettsvenskt förnamn. Har barnet flera utländska förnamn kan adopfivföräldrarna bytaut ett av namnen mot ett svenskt eller eventuellt lägga till ett svensktförnamn. Adoptivbarn som redan vid ankomsten till har förnamn kansåledes inte genom en anmälan till pastorsämbetet få mer än ett förnamn somanknyter till adoptivföräldrarna i det nya hemlandet. Önskar adoptivföräldrarnage barnet ytterligare förnamn är de hänvisade till att ansöka om detta hospatent- och registreringsverket. 11 1987/88. Förhällandethar väckt kritik. har också framhållit att beho- Prop. 1987/88:84vet av att tillföra adoptivbarn förnamn på ett enklare sätt än börprövas särskiU (se LU 1984/85:3, rskr, 1984/85;9; jfr LU 1985/86; 19). Skälenför mitt förslag: De spärtar som finns när det gäller ändring och tillägg avförnamn motiveras av att det inte skall vara möjligt att genom en enkel anmälantill pastorsämbetet byta såväl efternamn som förnamn och därigenom helt byta namnidenfitet;minst ett ursprungligt förnamn skall alltid behållas (se LU 1981/82:41 s, 36).Utan att vika från denna princip torde det dock vara möjligt att görsi detenklare för adoptivföräldrar att ge adoptivbarn de förnamn som föräldrarnaönskar. Det finns emellertid inte anledning att begränsa förenkling;en fill attavse endast adopfivbarn. Namnlagen bör därför ändras så att det blir möjligtför den som har förvärvat ett enda förnamn att därefter genom anmälan förvärvaett eller flera förnamn och för den som har förvärvat flera förnamn att läggatill ett eller flera förnamn. Omden som ursprungligen har förvärvat flera förnamn fär rätt att lägga till merän ett förnamn, finns det knappast skäl att behålla spärten mot att byta ut merän ett förnamn. Avsikten bakom tillägget av flera förnamn kan ju vara en önskanatt slippa ifrån några av de ursprungliga namnen. Det kan inte vara rimligt attden som har fått nya namn fortfarande skall behöva bära ett antal ursprungliganamn som föräldrarna egentligen inte önskar att barnet skall bära. Namnlagenbör därför ändras så att den som vill ändra sina förnamn kan välja att byta utett eller flera av namnen under förutsättning att något av de ursprungligaförnamnen behålls. Underremissbehandlingen har framhållits att utländska adoptivbarn, när de växer uppoch blir medvetna om sitt ursprung, ofta har en önskan att genom namnetstarkare markera sin identitet. Några remissinstanser anser att ett sådantadoptivbarn bör ha möjlighet att senare självt genom en kostnadsfri anmälanändra ett namn som adoptivföräldrarna vid adoptions-tillfället har anmält förbarnet. Ett par remissinstanser har också föreslagit andra lagändringar när detgäller förnamn. Deförslag till lagändringar som sålunda har framförts under remissbehandlingenhar inte belysts närmare i detta lagstiftningsärende. Underlag saknas därförför att nu ompröva de lösningar i dessa avseenden som namnlagen innehåller. Jagär alltså inte beredd att föreslå nägra ändringar av det slag somremissinstanserna har varit inne på. Ensärskild fråga är om det bör finnas en övergångsbestämmelse med sikte på deadoptivbarn som redan har fått förnamn enligt de gällandebestämmelserna. Det skulle då röra sig om sådana adoptivbarn som genom enanmälan till pastorsämbetet har fått ett nytt förnamn men vilkasadoptivföräldrar har avstått från att ansöka hos patent-och registreringsverketom ytterligare förnamn trots att de önskar ge barnet flera sådana. Denlagändring som har förordats innebär ingen ändring i den nuvarande regeln att det inte går att vända sig till pastorsämbetet mer än en gång med anmälan om fillägg, byte eller strykning av förnamn. TiU skillnad frän sådana adoptivbarn för vilka anmälan om förnamn görs efter den föreslagna lagändringen har emellertid de barn för vilka anmälan redan har 10 skett inte haft möjlighetatt anmäla mer än ett namn. Från rättvisesynpunkt är det därför mofiverat meden övergångsbestämmelse som medger att ytterligare en anmälan fillpastorsämbetet om tUlägg av förnamn skall få göras i dessa fall. Regeln i namnlagen om attordningsföljden mellan två eller flera förnamn kan ändras genom en anmälan tillpastorsärhbetet, så att tilltalsnamnet kommer först (se 32 §), motiverades vidsin fillkomst främst med att det inte var möjligt att få tilltalsnamnetsärskilt markerat i folkbokföringens dataregister med därav följandeolägenheter (se prop. 1981/82; 156 s. 45; jfr LU 1981/82:41 s. 37), Vid propositionensbehandling i framhölls att det var väsentligt att dataregistrenanpassades så att det var möjligt att få tilltalsnamnet markerat utan attordningsföljden mellan förnamnen ändrades (se LU 1981/82:41 s. 37 f). En sådanordning är nu genomförd. Ett av huvudskälen för bestämmelsen i 32 § kan därförsägas ha fallit bort.