prop · GB0393 · 1987-12-31 00:00:00 — Djuren bör också iallmänhet beredas tillfälle till utevistelse för alt få motion' . Framför alltbör detta gälla avelsdjuren. Ävensystemet atl fixera suggor bör upphöra. System som innebär att djur hålls fixerade kan inte anses förenliga med kravet på attdjurhållningen skall tillgodose djurens naturUga beteendebehov. Del är ocksåviktigt att djuren får tillgång , foderplals och gödselplats. Förslaktsvinen är den totalt tUlgängliga ytan viktigare än ytan per djur. För atluppnå en låg nivå av agressivitet är del viktigt med en stor tolalyta.Utrymmeskraven bör anpassas till detta. Miljön i boxarna bör också för- .:bättras. Krav bör bl. a. uppställas på Ullgång till halm. Detta är viktigt föratt grisarna skall trivas. Hönsför äggproduklion hålls i burar. hålls fyra hönor inhystatillsammans i en bur där varje höna har tillgång till ett utrymme av. ungefären Ä4-sidas storlek. Även om en utveckling av bursystemel har skett under dentid som systemet har tillämpats måste konstateras att burarna inte Ullgodoserens några av de mest grundläggande behoven hos hönorna, som t. ex. att kunnaröra sig.isprätta, flaxa, sandbada och pulsa fjädrarna och att kunna lägga sinaägg i reden. Till detta kommer atl tillsynen kan vara mycket svår all utöva ivissa stallar på grund av trånga gångar mellan burarna. Framför allt gäller detden understa raden. För smala gångar innebär dessutom svårigheter i samband medslakten eftersom de inte medger burullastning. Detta medför också lidande fördjuren. Jaganser att ett sådant system för djurhållning rimligtvis inte kan accep- 'teras. Burhållningen har visserligen medgett att man kunnat hålla många djurper ytenhet vilket möjliggjort att ägg kunnat produceras en låg kostnad.Burhållningssyslemet måste emellertid enligt min mening avvecklas. I framlidenbör inle någon form av djurhållning som i så liten utsträckning tar hänsyn Ulldjuren Ullåtas. finns emellertid inte några alternativa syslemutvecklade. Forskning och utveckUngsarbete pågår dock, inle minst därför atlSchweiz efter en folkomröstning beslutat att införa förbud motburhönshållning fr. o. m. . Några nya anläggningar med nuvarandebursyslem bör inte få byggas. Undantag kan möjligen göras om del är fråga omatt ersätta mycket gamla och olämpliga burar eller vidta en återuppbyggnadefter brand. Inte heller bör det få byggas några nya anläggningar med andrabursystem som inte tillgodoser djurens alla naturliga beleendebehov. VidSveriges pågår och planeras projekt med ut veckling av alternativ till dagens bursystem för höns. Finansieringen sker med statliga medel, men även näringen har aviserat sitt intresse att med verka. Det är angelägel atl lantbmksuniversiletet driver detta utvecklings- 22 arbete vidare. Äveni befintliga anläggningar bör nuvarande bursyslemen på sikl av- ProfJ.1987/88:93 vecklas. För tiden fram till dess att en sådan avveckling kan varagenomförd bör alla möjligheter till förbättringar av miljön i burarnatillvaratas. Detta bör kunna ske bl. a. genom att antalet djur i burarnaminskas från fyra till tre. Burarna kan också kompletteras med sådana enklaanordningar som sittpinnar och klonötare. Närmare bestämmelser om sådana åtgärderfår meddelas genom . Inomslaklkycklinguppfödningen är del framför allt den dåliga luftkvali teten veckan före slakt som är del stora problemet. Luftkvaliteten beror framför allt på mängden ammoniakgas. Halten kan variera,mycket mellan olika besättningar. före slakt är del således inte ovanligt att det uppmäts så höga värden som 20ppm i vissa besättningar. I andra besättningar förekommer inte några uppmätbara halter alls. Det lokala immunförsvaret i luftrören sätts ur spel vid 10 ppm ammoniak. Ettsätt atl lösa problemet skulle kunna vara en differentierad beläggning beroendepå djurhållarens kvalifikationer. Enligt vad som upplysts pågår redan inomnäringen arbete med att utarbeta ett sådant system. Eftersom så gott som alluppfödning sker på kontrakt bör utsikterna för att man skall lyckas med dettavara goda. Enligt min mening bör man avvakta resultatet av det pågående arbetetinnan man överväger alt införa ett sådant system på obligatorisk väg. Deförändringar som jag nu har berört är endast exempel på sådant som kan görasför all förbättra miljön för djuren i våra djurstallar. I den mån stordriftleder till sådan djurhållning som inte är godtagbar från djurskyddssynpunktfrämjar den förordade inriktningen familjejordbruken. Ytterligare åtgärder kanvidtas. Så kan det t. ex. finnas skäl all mönstra ut vissa tekniska anordningarsom anses diskutabla från djurskyddssynpunkt. Ett exempel är de s. k.kodressörerna. Enfråga som bör tas upp är dock i vilket lidsperspektiv förändringar kangenomföras. De flesta kraven bör enligt min mening gäUa omgående i fråga omnyproduktion. I vissa fall fordras dock atl helt nya system utvecklas. Någranya anläggningar med nuvarande burhönssystem bör dock som jag tidigare anförtinte få uppföras. Nybyggnadstaktenför djurstallar är myckel låg. Stallarna har normalt en omloppstid . Skulle kraven omfatta endast nyproduktionen skulle de inte medföranågra större förändringar. En successiv anpassning av äldre djurstallar måstedärför så långt som möjligt ske. Hur , fort en sådan anpassning kan ske ärberoende på hur ingripande ändringar av tillämpade system för djurhållningensom behövs, för att de nya kraven skall kunna uppfyllas. Skall djuren hållas påbete kan, det t. ex. krävas ombyggnad av stallarna så all djuren kan flyttastill och från betet. Finns inte bete kan frågan om atl bygga särskildarastningsfållor aktualiseras. Sådana torde endast i undantagsfall förekomma förnärvarande. Kravet på ströbädd kan fordra atl utgödslingssystemel ändras. Enhöjd ålder på . förmedlingskalvarna kan ställa krav på ytterligare kalvboxarhos uppfödaren. Förbudet mot fixering av suggor kan innebära krav på ombyggnadoch utökat utrymme för djuren. av de här åtgärderna är.mer kostnadskrävande och svåra att 23 genomföra än andra. Enavvägning måste göras av vad som kan vara en Prop. 1987/88:93 från allasynpunkler rimlig övergångsperiod. Jag anser dock att en rimlig övergångstid iallmänhet inle skall behöva överstiga . Finns det särskilda skäl i detenskilda fallet måste undantag kunna göras också för tiden därefter. Jagvill dock framhålla atl ett krav på betesgång bör kunna genomföras utan någonlängre omslällningstid vid sådana jordbmk där del finns betesmark ochpraktiska förutsättningar i övrigt för att låta djuren beta. Inomen tioårsperiod bör också nya system kunna vara utvecklade. Jag tänker då bl.a. på system som kan ersätta nuvarande biirhönshållning. Det nuvarandeburhönssyslemet bör således enligt min bedömning också i befintligaanläggningar kunna vara avvecklat i . Fråganom ekonomisk kompensation till jordbmkarna för eventuellt uppkommandemerkostnader till följd av övergång till alterntiv djurhållning får liksomövriga produktionskostnader i jordbruket i första hand lösas inom ramen förjordbmksprisöverläggningarna. På längre sikl medför ett ökat hänsynslagande Ulldjurens förhållanden bättre djurhälsa och därmed förbättrad produktionsekonomi. Närmarebestämmelser om hur de nya kraven skall genomföras i nyproduktionen får somframgår av vad jag har anfört meddelas genom tillämpningsföreskrifter.Jag anser att del i första hand bör ankomma på lantbruksstyrelsen att meddelasådana föreskrifter. Lanlbmksstyrelsen bör också utfärda de allmänna råd somkan behövas som vägledning för övergången. Lantbruksnämnderna bör ocksåmedverka vid genomförandel av de nya kraven genom rådgivningsverksamhet. Tillsynenav att kraven genomförs är en uppgift som bör handhas på samma sätt somtillsynen i övrigt enligt lagen. I tillsynen bör hjälp kunna erhållas från bl.a. distriktsveterinärerna. Dethar framförts synpunkter på att de krav som ställs på husdjursskölseln iSverige också skall gälla för djurprodukler som importeras. Frågan om import avvaror som har framställts med produktionsmetoder som är förbjudna här i landetkan inle lösas i del här sammanhanget. Denna fråga får i stället tas upp vidinternationella överläggningar. Enannan viktig fråga som framför allt rör djur inom husdjursskötseln och sommåste uppmärksammas är genteknikens tillämpning på djur. Internalionelltanvänds gentekniken på djur huvudsakligen inom veterinärmedicinen och inomhusdjursförädlingen. Inom veterinärmedicinen används tekniken främst för attframställa vacciner och inom sjukdomsdiagnostiken. Tekniken gör det härmöjligt att producera substanser i bakterier eller cellodUngar i stället för iförsöksdjur, vilket har en positiv effekt eftersom det leder till en minskadanvändning av sådana djur. Inomhusdjursaveln bedrivs i ingen forskning inom genteknikens område som syftar till att förändra våra husdjur. All djurförädling leder emellertid en viss förändring av den genetiska varia tionen. En förädling med hjälp av genteknik kan emellertid leda en 24 mycket snabb reducering avden geneUska mångfalden. Den bedömning Prop. 1987/88:93 som görs av forskarei dag är dock alt husdjursförädlingen liksomhittills kommer att bedrivas i huvudsak på tradiUonellt sätt genomavelsverksamhet. Ettannat område där gentekniken har kommit till användning är framställningen avtillväxlhormoner. Ett användningsområde för tiUväxthor-mon är inommjölkproduktionen. Redan under undersöktes i Storbritannienmöjligheten att använda Ullväxthormon i stor skala inom mjölkproduktionen. Iförsök fick man en ökad avkastning hos behandlade kor, men Ullgången påUUväxthormon var begränsad och framställningsmetoden mycket dyr. Användning avgenteknik har gjort det möjligt atl producera stora mängder hormonförhållandevis billigt. Detta har medfört att användningen av lillväxthormon tillmjölkkor i produk-tionshöjande syfte åter har blivit av kommersiellt intresse.Tillväxthormon används ännu inle någonstans i praktisk mjölkproduktion, men enanvändning kommer troligen att vara möjlig inom en snar framUd i ocheventuellt även i . Tillväxthormon har utomlands också kommit tillanvändning för att öka den mjölkproducerande juvervävnaden hos kvigor och förall producera stora köttdjur. Denenda metod för tillförsel av tillväxthormon som hittiUs varit aktueU är daghgainjektioner. Man arbetar emellertid också på att hitta andra metoder förtillförsel. Inplantat av kapslar är en sådan metod som undersöks. När detgäller användningen av tillväxthormon är det framför allt de långsiktigaeffekterna på djurets hälsa och effekterna i den praktiska Ull-lämpningen utepå gårdarna som är okända. Mol bakgmnd av kända fakta har Svenskhusdjursskötsel ekonomisk förening, som är en sammanslutning av bl. a. olikahusdjursföreningar, i sitt etiska handlingsprogram tagit avstånd från enrutinmässig användning av tUlväxthormon i mjölkproduktionen. Detfinns i inga bestämmelser som reglerar genteknik med avseende pådjursskyddsaspekten utöver bestämmelsema om etisk prövning av djurförsök.Delegationen för hybrid-DNA-frågor skall dock enligt sin instmktion anmäla tillregeringen om något användningsområde eller någon plånerad användning avhybrid-DNA-tekniken kan ifrågasättas från eller humanitära synpunkler.Sådan anmälan skaU också göras om området för samhällets tillsyn behöverutvidgas till att omfatta andra frågor än dem som är föremål förtillståndslvång eller offentlig kontroU. Av vad jag nu har anförtframgår att användning av genteknik inom animaheprodukUonen inte förekommer i landet. Använd ning av genteknik för att direkt eUer indirekt påverka djur måste enligt min mening i vissa fall ifrågasättas från eUsk synpunkt. Jag anser därför att det är viktigt att användningen kan styras i önskvärd riktning. En viss hand-, lingsberedskap är då nödvändig. Jag anser därför att regeringen bör be myndigas atl förbjuda. eUer uppställa villkor för sådan användning av genteknik på djur som kan ifrågasättas eller tillförsel av hormoner eller andra ämnen som kan påverka djur, om det sker av andra skäl än veteri närmedicinska. Regeringen bör få möjlighet att delegera befogenheten till lanlbmksstyrelsen. Ett sådant bemyndigandebör också omfatta traditionell avel. den är främst att vissaavelsprogramsom tillämpas'utomlands enligt min mening kan ifrågasättas .därföralt de kan medföra lidande för djuren. Så har t. ex. vissa köttraser genomavelsprogram kommit att ulveckla så stora att en normal föriossning istor utsträckning omöjUggjorts. Sådan avel sker nu rutinmässigt på vissanölkötlsraser i t. ex. , där av dessa kor måsteförlösas med kejsarsnitt. För svin har aveln i vissa fall medförtskelettförändringar med spontana benbrott som följd. Detta förekommer även imyckel stor utsträckning hos släklkycklingar. Jag anser all avel som får sådanakonsekvenser för djuren alt del innebär lidande för dem inte bör tillåtas. Inteheller anser jag atl sådan avel som avser alt förändra djurs naturliga beleendebör få förekomma. 2.2.2Operativa ingrepp på djur Mitt förslag: Somhuvudregel skall i fortsättningen gälla alt det skall vara förbjudet all företaoperativa ingrepp på djur i andra faU ån när del är befogat avveterinärmedicinska skäl. Regeringen eller efter regeringens bemyndigandelantbmksstyielsen skall dock kunna meddela föreskrifter om undantag frånförbudet beträffaiide djur inom husdjursskötseln eller när det finns särskildaskäl. Lantbruksstyrelsensförslag: Lanlbmksstyrelsen har föreslagit att regeringen skall bemyndigas altmeddela föreskrifter om förbud eller villkor för kupering eller annan stympningav djur. Remissinstanserna:Flera remissinstanser har invändningar mol användningen av ordet stympning.UHÄ framhåller att bestämmelsen bör kompletteras för att bättre kunnatillämpas vid försöksdjursverksamhet. anser alt bestämmelser omnär svanskupering och kastrering får ske bör återfinnas i lagen. Skälenför mitt förslag: Några generella' bestämmelser som reglerar när operativaingrepp får företas på djur finns inte lag. Däremot finns vissadelaljföreskrifler i 9 § om kastrering, i 10 §. om kupering av svans på hästaroch andra djur och kupering av öron på hund samt i 10a.§ om stämbandsoperalionpå hund; Bestämmelserna innehåller mycket begränsade förbud mot operativa ingrepp. Enligtmin mening är det av stor vikt alt del av lagtexten klart framgår att det ärförbjudet att företa operativa ingrepp på djur, om inte ingreppet är befogal avveterinärmedicinska skäl. Jag föreslår därför att ett allmänt förbud av nuangiven innebörd ingår iden nya djurskyddslagen. Ävenom huvudregeln således bör vara atl operativa ingrepp inle är tillåtna påfriska djur så kan en sådan regel inte upprätthållas ulan undanlag. Sådanaingrepp förekommer i stor utsträckning. Även.i fortsättningen måstedelta Ullålas om del finns särskilda skäl. Del bör enligt min mening ankomma påregeringen, eller om regeringen så bestämmer på lanlbmksstyrelsen, attmeddela föreskrifter i detta avseende. Jag vill emellertid redan här beröravissa frågor som kan vara av allmänt intresse. Kastrering av djurförekommer i avsevärd omfattning inom husdjursskölseln. Enligt gällandelagstiftning godtas all friska djur kastreras när det av ekonomiska ellerpraktiska skäl anses nödvändigt alt göra djuren mer lätlskölta ellerbeträffande vissa slaktdjur få ett bättre kött. Även i fortsättningen börkastrering tillåtas under dessa förutsättningar. Ingreppet skall ulföras på ettsådant sätt alt djuret åsamkas så litet lidande som möjligt. De närmareförutsättningarna för sådan kastrering bör anges i tillämpningsföreskriftertill lagen. förekommer kastrering även av sällskapsdjur, främst kaller.Om del finns vägande skäl bör sådan kastrering tillåtas även . Ett annat vanligt ingreppsom företas utan att det finns veterinärmedicinska skäl är kupering av svansenpå hund. Olika uppfattningar råder i frågan om sådan kupering i fortsättningenskall vara tillåten. Inom har utarbetats en konvention om skydd försällskapsdjur. KonvenUonen, som ännu inle har öppnats för undertecknande,innehåller bestämmelser som innebär förbud mot svanskupering av andra.skäl änveterinärmedicinska. Ett land som undertecknar konventionen kan dock reserverasig mol bl. a. den bestämmelsen. har ännu inte beslutat att undertecknakonvenUonen. Ärendet bereds inom jordbmksdepartemen-lel. Av våra nordiskagrannländer har endast infört förbud mol svanskupering av hund. Enligtvad som upplysts medges generellt undantag från förbudet och förbudet tillämpasdärför inte i praktiken. Mellan , och är del tillåtet altföra hundar utan att håUa dem i karantän. Detta medför bl. a. alt om Sverigesom enda land skulle "införa och tillämpa ett förbud skulle de begränsadekontrollmöjligheterna kunna göra del svårt att upprätthålla förbudet. Jag anserdärför att frågan om UUålligheten av svanskupering bör lösas efteröveriäggningar med och . Detta bör enligt min mening lämpligenkunna ske i samband med att lar ställning till frågan om undertecknandeav konventionen. Inriktningen på arbetet bör vara all svanskupering inle börUllåtas av kosmetiska skäl. Mitt förslag: Enuttrycklig regel införs med krav på alt djur när de förs till slakt och när deslaktas skall skonas från obehag och lidande. Nuvarande bestämmelser om slaktav husdjur, nämligen alt djuret skall vara bedövat när blodet av, försin i den nya lagen. Regeringen får föreskriva undanlag för Qäderfä och kaniner.Rätten atl meddela sådana föreskrifter får regeringen överlåta pålanlbmksstyrelsen. Lantbruksstyrelsensförslag: Överensstämmer såvitt avser kravet på bedövning med mitt med denskillnaden att lanlbmksstyrelsen föreslagit ett generellt undantag för Qäderfäoch kaniner. Remissinstanserna:Ingen remissinstans ifrågasätter lämpligheten i länt- Prop. 1987/88:93bmksstyrelsens förslag att överföra bestämmelserna i lagen (1937:313) angåendeslakt av husdjur djurskyddslagen. Flera remissinstanser anför docksynpunkter på olika enskildheter i förslaget. a. kammartätten i Sundsvallpåpekar atl förslaget endast innehåller bestämmelser om slakt av husdjur medannågra bestämmelser inte föreslås om avlivning av djur i andra fall. Fleraremissinstanser, bl. a. länsstyrelserna i och län.Svenska djurskyddsföreningen och , framför synpunklerpå förslaget beträffande avlivning av Qäder-fän och kaniner. Fiskeristyrelsenpåpekar atl föreskrifter om slakt av fisk i bl. a. odlingsanläggningar kan varabefogade. UHÄ och naturvetenskapliga forskningsrådet anser att förslaget börkompletteras med bestämmelser om avlivning av djur i vetenskaplig verksamhet. Skälenför mitt förslag: Bestämmelser om slakt finns i lagen angående slakt avhusdjur. Enligt lagen gäller att husdjur före blodets avtappandeskall bedövas. Undanlag gäUer för Qäderfä och kaniner som utan föregåendebedövning får avlivas genom alt huvudet hastigt skiljs från kroppen. om behandlingen av husdjur i samband med slakt har utfärdats avlanlbruksstyrelsen (LSFS 1982:12). Föreskrifterna innehåller bestämmelser ombl. a. drivning, uppställning, vatten och foder saml bedövning. Lantbruksstyrelsenhar föreslagit alt bestämmelserna om slakt skall inarbetas i den nyadjurskyddslagen. Jag delar den uppfattningen. Reglerna hör naturligt hemma iden lagen. Att djur behandlas väl i samband med slakt är en viktigdjurskyddsfråga. Delta bör också komma till uttryck i den nya lagen i engenerell regel av innebörd att djur när de förs tiU slakt och när de slaktasskall skonas från obehag och lidande. Dennuvarande bestämmelsen om slakt av husdjur, nämligen att djuret skall vara bedövat när blodet avlappas, bör fortfarande gälla. Frågan om s. k. ritualslakt, dvs. blodavtappning ulan föregående bedövning, har diskuterats. Frågan har utretts inom jordbmksdepartementel. Stu dier utomlands, har därvid visat atl koscherslakt i jämförelse med konven tionell slakt är klart sämre och oacceptabel från djurskyddssynpunkt. Jag anser del därför angelägel atl slå fast att det även fortsättningsvis skall vara förbjudet atl i utföra ritualslakt. har också intagit samma ståndpunkt (JoU 1986/87:4). Av praktiska skäl bör dock, liksom , undantag från kravet på bedövning.få göras beträffande Qäderfän och kaniner. Flera remissinstanser har motsatt sig ett generellt sådant undantag. Jag delar den uppfattning som dessa remissinstanser har. Enligt min mening bör det bara vara tillåtet alt avliva fjäderfä och kaniner utan föregående bedövning när fråga är om enstaka djur men inte när det rör sig om ett stort antal djur eller flera djur i en följd. Avlivning utan föregående bedövning innebär betydligt störte risk för felgrepp som kan medföra lidande för djuret och bör därför inle accepteras annat än i undantagsfall. gäller för övrigt att slakt av Qäderfä och kaniner i huvudsak sker genom bedövning och avblodning. I vUken omfattning avlivning bör tillåtas ske på annat sätt bör enligt min mening närmare regleras i föreskrifter som utfärdas av regeringen eller efter regeringens 28 I1937 års lag undantas från kravet på bedövning s. k. nödslakt, dvs. slakt somtill följd av sjukdom eller olycksfall måste ske utan uppskov. I sådana fallkan del vara omöjligt atl först bedöva djuret. Del undanlaget bör därförbehållas i den nya lagen. Kravetpå bedövning bör liksom omfatta endast husdjur och således inteexempelvis vilt i vilthägn eller odlad fisk. Då sådana djur slaktas tillgårslakten i regel på annat sätt än när det är fråga om husdjur. Så gäller t, ex,beträffande vilt i vilthägn, även om del är fråga om mindre hägn, all djuren iallmänhet avlivas genom all skjutas. För fiskar i odlingsanläggningar, somockså är djur som slaktas, förekommer avblodning ulan föregående bedövning somtillämpad avlivningsmetod. Slaktav husdjur har varit föremål för en hel deluppmärksamhet på grund av påstådda missförhållanden. Detta har framför alltgällt slakten av svin. En undersökning ger vid handen dels att det förekommitall grisar vid avblodningen inle varit bedövade, dels all enstaka grisaråterfått medvetandet efter placering i skållkaret. Det har också framkommituppgifter om att kycklingar vid slakt undantagsvis varit otiU-räckligl bedövadevid avblodningen. Enligtmin mening är detta, även om det sker ytterst sällan, oacceptabla förhållanden.Del strider dessutom mol gällande regler. Förutom atl del krävs bedövning anserjag att del oeftergivligen måste fordras att ett djur är dött innan vidareåtgärder för slakten, t. ex. skållning, får företas. En bestämmelse om deltafinns inlagen i lantbmksstyrelsens föreskrifter. Regeln börenligt min mening återfinnas redan i lagen. Härigenom betonas vikten av alldetta krav verkligen iakttas. För att komma till rättamed problemen fordras, som lanlbmksstyrelsen också påpekat i en skrivelse tillbl. a. slakteriförbundet, framför allt en noggrann övervakning av djuren underslakten hela Uden fram till dess djuret är dött. I vissa fall fordras också ensänkning av arbetstempot. SkuUe en frivillig rättelse från slakteriernas sidainte ske bör enligt min. mening bindande föreskrifter utfärdas i de angivna hänseendena. Regeringen,eller efter regeringens bestämmande lanlbruksstyrelsen, bör på samma sätt somhittills bemyndigas atl utfärda de ytterligare föreskrifter angående slakt sombehövs från djurskyddssynpunkl. 2.2.4Tillståndsplikt för viss djurhållning Mitt förslag: Visshantering av hundar, ridskoleverksamhet och liknande saml pälsdjursuppfödningskall vara Ullståndspliklig, om den sker yrkesmässigt eller är av störreomfattning. Lantbruksstyrelsensförslag: Överensstämmer med mitt förslag vad gäller hundar. Förridskoleverksamhel och liknande föreslås endast anmälningsplikt. Pälsdjuromfattas inte av lantbmksstyrelsens förslag. Remissinstanserna: Fleraremissinstanser, bl. a. i och ,anser att lillståndsplikt bör gälla även förridskoleverksamhet. LRF anser däremot alt bestämmelsen i Prop. 1987/88:93sin helhet är onödig och bör utgå. Hovrätten över och anser altkatter och andra husdjur bör omfattas av samma lillståndsplikt som föreslåsbeträffande hundar.