prop · GB03108 · 1987-12-31 00:00:00 — Härvid vill vi framhålla att detenligt vår mening kan vara lämpligt att ett och samma insfitut, åtminstoneinledningsvis, handhar registerfunktionerna beträffande aktier samtkonvertibla fordringar och fordringar förenade med optionsrätt till nyteckning(1 § p 1-2). Vi anser det också vara naturligt om VPC kommer i fråga för dessafunktioner. Också handhar ju VPC hanteringen av aktieboken m. m. föravstämningsbolagens räkning. kan emellertid väl tänkas alt andraalternativ kan yppas. Bolagen kan själva, om de har erforderliga resurser,komma att vilja föra en kontobaserad aktiebok. Vad avser de fordringar ochrättigheter som omfattas av 1 § 3 p synes det än mindre självklart atl införaett legalt monopol för VPC. Dentilltänkta nya lagstiftningen ställer på sin spets frågan om emitten-ternasbrist på inflytande i VPC:s verksamhet. Denna ordning måste redan i gällandesystem betecknas som otillfredsställande och onaturlig. VPC fullgör ju enbolagsfunktion och utgör s. a. s. bolagens föriängda arm. Detta förhållande böråterspeglas i ett inflytande för bolagen i VPC. Vi finner det angeläget attbolagen bereds möjlighet att inträda som ägare i VPC och tillika utserepresentanter i . VPC:smonopolställning innebär att av andra företag utvecklade kontobaseradevärdepapperssystem inte kommer i åtnjutande av de rättsverkningar somkontolagen medför. Detta är särskilt betänkligt beträffande rättigheter ochfordringar som omfattas av I § tredje punkten kontolagen och där VPC självtäger bestämma i vad mån registrering enligt konlolagen skall få förekomma. Delkan inte vara lämpligt att genom sådan lagstiftningsteknik låsamarknadsutvecklingen fill ett enda kontoförande företag och låtadetta företag självt avgöra lagens tillämpningsområde. Marknadsutvecklingen ocheffektiviteten missgynnas av ett sådant monopol. Mot bakgmnd av det anfördaanser OM att VPC inte bör tilldelas någon legal ensamrätt till registrering avsådana rättigheter och fordringar som nämns i 1 § tredje punkten kontolagen.Andra liknande kontobaserade värdepapperssystem bör kunna få möjlighet attutvecklas och tillämpas. 6 Likvidhanteringen 6.1 Bankinspektionen fondkommissionsaffär blir det, till skillnad mot , aktuelltför VPC att, som en förutsättning för införing i huvudregister av bakomliggandekundaffärer, fastställa om köpmäklaren fullgjort betalning. Likvidkontrollentorde emellertid bli en komplicerad samordningsfråga med datautbyte gentemotnågon central för betalningsclearing. Diskussioner pågår om huren nettoavräkning av aktörernas krav och motkrav efter dagens affärer på olikamarknader skall arrangeras. Konsekvenserna av dröjsmål med betalningen frånnågon aktörs sida kan självfallet bli allvarliga för omsättningens gilla gång.Bankinspektionen konstaterar alt likvidkontrollförfarandet i fasen närmastefter registreringen i den dagliga journalen och följden av utebliven betalninginte har kommit till närmare uttryck i KLF. Även denna fråga bör utredasytterligare. 6.2 Fullmäktige i riksbank Enfundamental funkfion för varje kontobaserat värdepapperssystem är hur likvidhanteringsrutinerna är utformade. I det av VPC presenterade förslaget ägnas dessa enbart summarisk behandling. Likvidutväxling avses äga rum i vad gäller affärer mellan fondkommissionärer medan utväxling av likvid mellan kund och fondkommissionär avses ske via respektive kommissionär. roll i likvidhanteringen är inte självklar och bör ställas mot alternativa lösningar. Då en rad frågor lämnas obesvarade i förslaget och då projektet ej berett frågan med bör denna fråga utredas vidare. I det sammanhanget bör även övervägas om regler för likvidhanteringen bör ingå i den föreslagna kontolagen eller ej. 6.3 Fullmäktigei Prop. Av grundläggande betydelseär hur mtinerna för likvidhantering utformas i Särskilt gäller detta för den snabbaomsättningen av värdepapper på penning- och obligationsmarknaden. förslag är likvidhanteringen endast översiktligt behandlad ochbör därför utredas ytterligare. Enallvarlig och avgörande brist i VPC:s förslag är att mtinerna avseendelikvidhanteringen vid affärer med värdepapper inte redovisas. Del är ettofrånkomligt krav att denna hantering belyses ingående innan ställning kan tastill ett värdepapperssystem. Kassan vill här bara erinra om de svårigheter iförevarande hänseende som stötte på i sittutredningsarbete. Bankföreningenanser det oundvikligt att innan slutförs, det görs en noggrannbedömning av behovet och möjligheten att ordna en fungerande likvidhanteringmellan parterna i fondhandeln. finns inte tillräckligt underlagför en bedömning av likvidhanteringens betydelse i sammanhanget. Del voreemellertid ytterst olyckligt om frågan lämnas åt sidan i det fortsattaprojektarbetet och det sedan systemet tagits i bruk skulle visa sig atllikvidhanleringen är en förutsättning för en fungerande ordning. Bankföreningenvill inledningsvis understryka vikten av att den gmndläggande principen likvidmot leverans får vara den naturliga utgångspunkten för hur ettnettolikvidsystem skall konstrueras. Vaije avsteg från denna grundläggandeprincip torde medföra svårhanterliga effekter i såväl juridiskt som tekniskthänseende. Som inledningsvis nämnts bör bl. a. erfarenheterna av det s. k.PmC-projeklet tas till vara. Det har i detta visat sig ofrånkomligt alt tillleverans av värdepapper koppla överföringen av likvider. Fördagens placerare finns en mångfald olika placeringsinstmment förutomtraditionella aktier och obligationer, t. ex. penningmarknadsinstrument ocholika slag av optioner. Tillkomsten av nya instrument kan förutses. Det tordeligga såväl i emittenternas som placerarnas intresse att möjliggöra växlingmellan olika sådana instrument för att exempelvis sprida riskerna. I så fallbör dock clearingen mellan olika instrument samordnas. Det är därvid tillnytta för verksamheten alt clearingfunklionen läggs så nära likvidhanleringenoch marknadsaktörerna som möjligt. Därigenom skapas möjligheter fillflexibilitet och marknadsanpassning. Föratt illustrera de problem som kan uppslå i fråga om likvidhantering en vill bankföreningen peka på följande. För en effekfiv marknad krävs atl en placerare skall kunna göra omplaceringar rriellan olika placeringsinstru ment lill så låga omsättningskostnader som möjligt. Detta gäller oavsett om 90 det är VPC eller någonannan som är registerförare. Det är viktigt att inte Prop. 1987/88:108 få vadsom kan betecknas som likvidinlåsningseffekter. Sådana uppstår Bilaga 1 när ettlikvidclearingsystem förutsätter inbetalningar före tidpunkten förlikvidutbetalningar. Detta är det normala. Följande exempel kan visa vad sakengäller: För likvidclearing krävs att likvid inbetalas viss dag.Fram till clearingfidpunkten kontrolleras att alla partersom inom clearingsyslemet skall erlägga likvid har gjort det. De som inte hargjort detta kontaktas så att alla likvider kan erläggas . Omnågon likvid då ulestår låses systemet, eftersom alla utbetalningar inte kaneffektueras. Omflera likvidclearingsystem förekommer parallellt måste likvider som erhålls idet ena systemet vara erlagda inom det andra systemet fidigare.Eftersom detta är en omöjlighet uppstår en oundviklig likvidinlåsning.Marknaden skulle därför vara bäst betjänt av förekomsten av endast ett systemför clearing. När flera clearingsystem med olika clearingtid-punkter berörs kandet till och med bli fråga om att göra en oönskad uppdelning av affärer påskilda dagar. Det är därför enligt bankföreningens mening angeläget attVP-projektel i likvidclearinghänseende utformas så att en framtida utvecklingav ett gemensamt inte omöjliggörs elleronödigtvis försvåras. Clearingenav penningtransaktioner handhas av med bankerna som clearingparter.För att åstadkomma samordning och effektivitet ligger det därför nära tillhands att låta enbart de som är clearingparter i riksbanksclearingen handhalikvidhanteringen också i det nu aktuella sammanhanget. Därvid skall den iriksbanksclearingen använda clearingtid-punkten (eller annan tidpunktsom kan komma att bestämmas) vara avgörande. Detbör observeras alt det nu sagda gäller clearingen mellan kontoförande institutoch inte mellan samtliga placerare. Underden fortsatta utredningen får avgöras om ordningen för likvidhantering i någotavseende behöver regleras i lag. pågår ett utvecklingsarbete för automatisk handel och ettsådant syslem finns redan i opfionshandeln. Fondbörsen uppges också övervägaen samtidig clearing av aktielikvider. I den internationellasystemutvecklingen, t. ex. i , EG:s IDIS-system och Londonbörsens SEAQ,planerar man från början in ett lolalintegrerat ADB-system för avslut, clearingav aktier och likvider samt konloförvar. VPC-systemetsmöjligheter att utgöra en del av elt lolalintegrerat- sy stem bör diskuteras. . ' BeträffandeVPC:s förslag fill teknisk utformning av det kontobaserade systemet (del I) finner förbundet anledning att rikta kritik mot detskissera de förslaget. Författningsförslaget innebär att VPC ges en monopolställ- 91 ning vad gäller rätten attfungera som registrerande insfitut för alla typer av Prop. 1987/88:108rättigheter och fordringar, som införs i papperslösa kontobaserade system. Systemförslagetmedför vidare att VPC kommer att fungera som clearinginstitut endast för devärdepapper som kommer att vara föremål för VPC-registrering. Förbundet anserdetta vara en otillfredsställande lösning. Det vore till fördel förvärdepappersmarknaden och dess framtida utveckling om den fysiskalokaliseringen av clearinginstitutet gjordes oavhängig det registrerandeinstitutet. Genomatt tillskapa ett fristående clearinginstitut skulle detta kunna ombesörjaclearing av all handel i värdepapper, dvs. även clearing av sådan handel som ejär föremål för VPC-registrering. Härigenom skulle clearinginstitutet kunna geservice åt all handel fondkommissionärerna emellan i motsats till detpresenterade förslaget där VPC endast kommer att stämma av handel i devärdepapper som införs i det kontobaserade systemet. Ett friståendeclearinginsfilut med "total" service skulle säkerligen vara tillgagn för värdepappershandeln avseende rationaliseringsmöjligheter ocheffektivitetshöjande insatser. Dessa vinster bör också komma marknadens aktörertill gagn genom lägre transaktionskostnader och bättre likviditet. Detsistnämnda till följd av att kommissionärerna endast har att agera mot ettclearingsinstitut i och med atl detta bistår hela marknaden. Observeraatt frågan om ett fristående clearinginstitut är oberoende frågan humvida VPCskall utgöra registrerande institut eller ej. Här föreligger inte någonmotsättning. Vårt förslag lar i stället sikte på att tillskapandet av enclearingfunktion bör ha en bredare ansats än vad som är fallet i VPC:s förslag. Närdet gäller den praktiska funkfionen av ett värdepapperslöst system finnerförsäkringsbolagen som ovan sagts att den är ofullständigt beskriven. Hurlikvidhanteringen skall fungera i systemet framgår t. ex. inte klart. Det ärenligt försäkringsbolagens mening viktigt att del kontobaserade systemet hosVPC endast utgör ett rent administrativt system, åtskilt från likvidhanteringenoch själva handeln med värdepapper. 7 VPC:s skadeståndsansvar och möjligheterna för VPC attfullgöra detta 7.1 Hovrätten över och VPC:sförmåga att svara för omfattande felaktigheter kommer atl bli beroende av företagets försäkringsskydd. Det bör i lag föreskrivas att VPC skall ta och vidmakthålla försäkring för alt täcka sin ansvarighet för upp kommande fel. Det bör vidare föreskrivas att den som inte kunnat få ul ersättning från VPC får ersättning av statsmedel. Bilaga 1 Hurregisteransvarigheten strikt enligt datalagen skulle fördela sig mellan VPCoch andra intressenter är inte helt lätt att klargöra. Såvitt datainspektionenhar kunnat utläsa ur förslaget skall emellerfid VPC bära det fulla ansvaret föratt alla skyldigheter, som enligt datalagen ankommer på den registeransvarige,fullgörs. Det strikta ansvaret förenas i förekommande fall med en regressrättgentemot den som försummat sig, t. ex. ett kontoförande institut. Ur denenskildes synvinkel erbjuder en sådan ordning fördelar jämfört med en ordningsom innebär att han själv måste utreda var försummelsen ägt rum. Fömtsatt attdenna uppfattning om innebörden av förslaget är riktig har inspektionen ingenerinran mot att VPC ensam tilldelas registeransvaret. Det bör emellertidobserveras att slraffhotet i datalagen förlorar i betydelse närregisleransvaret koncentreras på föreslaget sätt. Ävenom det accepteras att VPC sålunda blir registeransvarig för det centralaregistret, finner datainspektionen anledning att understryka vikten av att deolika intressenternas ansvarsområden - och därmed registeransvarighet - hållsisär. Särskilt framträder kravet på att upprätthålla gränserna mellan å enasidan ett kontoförande instituts registrering i VPC:s centrala register ellerförvaltares förvaltarregistrering enligt författning och å andra sidaninstitutets respektive förvaltarens registrering för egna kund-adminislrafivasyften. Motden bakgrunden är förslaget (s. 150, 151) att förvaltare även skall kunnautnyttja VPC som servicebyrå för registerföringen av sina kundkonton dvs. försådana kunder som är ägarregistrerade i VPC otillfredsställande. En sådanuppdragsverksamhet bidrar till aU göra regisleransvars- och andraansvarsgränser diffusa. Datainspekfionen avstyrker därför aft VPC får bedrivasådan verksamhet vid sidan om den lagstadgade verksamheten att föra detcentrala registret. Enviktig fråga är tryggheten i del föreslagna VPC-systemet i ekonomiskthänseende. Ägarbilden i fråga om VPC är inte berörd i utredningen meninspekfionen fömtsätter att VPC även i fortsättningen skall vara ägd av statentill . Det torde också behövas ytteriigare trygghet antingen i formav borgen eller en tillfredsställande försäkringslösning. Inspektionenförutsätter att det går att finna en godtagbar lösning i detta hänseende. I23 § datalagen finns bestämmelser om skadeståndsskyldighet för den registeransvarige. Enligt RSV:s mening torde förslaget aft begränsa ska deståndsansvaret till VPC strida mot datalagens bestämmelser. Det synes nämligen inte klart atl VPC ensamt är registeransvarig enligt datalagen. Enligtförslaget skall VPC ha ett strikt ansvar i förhållande till aktieägaren förförluster som kan uppkomma till följd av fel i det kontobaserade systemet. Konsumentverketfinner det mycket lämpligt att ansvaret föreslås vara strikt och att denskadelidande genom förslagets utformning själv slipper utreda humvida del ärVPC eller något kontoförande institut som är att lasta för elt begånget fel. Avallmänna rättsgrundsatser torde emellertid följa att det trots allt är denskadelidande som har att visa att ett fel överhuvudtaget har begåtts, vilketkan vara förenat med svårigheter. Enligt verkets mening borde därförskadeslåndsbestämmelserna kompletteras med en regel som ålägger VPCbevisbördan för att en vidtagen registrering är riktig och inte beror på etthandläggnings-, system- eller tekniskt fel. Det avgörande argumentet för ensådan regel är att det är VPC som, genom utformningen av systemet, har bästamöjligheten att säkerställa bevisning, t. ex. genom att förete kopior avköpnotor eller andra handlingar som legat till grund för registreringen. Dettorde även vara rimligt att VPC som lanserat systemet - får stå risken i deeventuella fall där det i efterhand inte går att utröna huruvida en transaktioneller annan registrering varit korrekt eller ej. 7.6 Fullmäktige i riksbank IVPC-systemet skall mycket stora finansiella fillgångar registreras. Ikon-lolagens 62 § åläggs VPC ett strikt skadeståndsansvar avseende ersättningför rättsförluster med möjlighet för VPC att vid medvållande regressvis krävaersättning av kontoförande institut. Mycket stora skadeståndsanspråk kandärför teoretiskt komma att resas mot VPC. Detta förhållande aktualiserarfrågan om VPC:s kapitalbas. Enligt fullmäktiges mening bör frågan om VPC:skapitalbas noga övervägas, speciellt med tanke på det föreslagna dotterbolaget,vars huvuduppgift skall vara att verka som kontoförande institut. Iett kontobaserat system typ VPC-systemet kommer mycket stora finansiellatillgångar att vara registrerade. Felaktiga registreringar kan medföra storaskadeståndsanspråk. VPC:s kapitalbas bör därför noga övervägas. 7.8 Allmänna pensionsfonden, förstatredje fondstyrelserna Iett värdepapperslöst system är del av yttersta vikt att de ekonomiska ansvarsfrågorna, främst placerarnas krav på fullgott skydd mot förluster till följd av tekniska eller andra fel i hanteringssystemet, hanteras med största noggrannhet. De principiella synpunkter som AP-fonden har i detta hänseende har framförts - både till VPC-utred- 94 ningen och tillPmC-projektet - men det måste än en gång fastslås att ett Prop. 1987/88:108värdepapperslöst system måste ges en sådan rättsutformning att det inte Bilaga 1 finns någon tveksamhet om värdeskyddet i systemet. Aktieägarenssäkerhet i det nya systemet hänger också i mycket stor utsträckning samman medhans möjligheter att få ersättning för rättsförluster. Enligt förslagetföreligger rätt fill ersättning i särskilt uppräknade situationer och gmnden ärett strikt skadeståndsansvar för VPC. En skadeståndsrättslig fråga som intesynes vara behandlad i förslaget gäller möjligheten för akfieägare att utfåersättning vid obehörigt intrång i datasystemet helt utanför VPC:s område.Enligt nämndens mening bör förlust grundad på sådan händelse medföraskadeståndsansvar i motsvarande utsträckning som övriga reglerade situationer.Den ersättningsskyldighet som kan gmndas på skadeståndslagen är i detta sammanhanginte fillräck- Oavsettvilka skadeståndsberättigade situationer som lagstiftningen ställer upp är detsjälvklart så atl utan möjlighet för den skadeståndsskyldige, i här aktuellafall primärt VPC, att i praktiken kunna ekonomiskt fullgöra uppkommandeförpliktelser blir lagsfiftningen illusorisk. I det framlagda förslaget finnsinte redovisar något system för hur det ekonomiska ansvaret i realiteten skallbäras, i synnerhet i fall när skadeståndet överstiger vad VPC kan bära.Aktiemarknadsnämnden vill understryka den avgörande betydelsen av att en sådanlösning finns innan övergången lill ett kontobaserat värdepapperssyslemgenomförs. Skulleett värdepapperslöst system som det föreslagna komma alt införas harförsäkringsbolagen såsom stora placerare - vilket framhölls i bolagens yttrandeöver VPC:s förstudie - vissa krav som ovillkorligen måste varauppfyllda. Detviktigaste kravet är att tillräcklig garanti mot värdeförluster skapas så att inteenskilda intressen skadas. I förslaget till konlolag anges att VPC skall ha ettstrikt ansvar gentemot aktie- och obligafionsägare för rättsförlust till följdav godtrosförvärv samt för förlust på grund av tekniskt fel i del centralaregistret och på gmnd av handläggnings- och systemfel. Enligt utredningen utgörreglerna om underrättelseplikt, omprövningsplikt och strikt skadeståndsansvar iförening med högt ställda krav på datasäkerhet och kontroll samtbankinspektionens tillsynsverksamhet en garanti för att ett värdepapperslöstsystem inte skall medföra någon risk för förlust på grund av systemetsfunktion. Försäkringsbolagenkräver emellertid att ansvarsfrågorna ges en utform ning som ger de enskilda placerarna hundraprocentigt skydd mot värdeför luster. Reglerna måste utformas så att varje fel som må uppkomma skall anses bero på VPC. Endast om VPC uppenbarligen kan visa alt felet beror på placeraren bör ansvaret föras över på denne. Mot bakgrund av de 95 värden det kan röra sig omtorde VPC:s ansvar kunna täckas endast med Prop. 1987/88:108 en stafiig garanti. Juridikgmppenhar föreslagit strikt ansvar för VPC vid tekniska fel och vid rättsförluster pågrund av godtrosförvärv. Modellen är hämtad från jordabalkens och sjölagensregler om ansvar för registreringsmyndighet. Det föreslås vidare att VPC täckersitt ekonomiska ansvar genom att teckna en på lämpligt sätt utformadansvarsförsäkring. Industriförbundetsrepresentant i juridikgmppen har i ett särskilt yttrande påpekat att VPC:sansvar såsom det utformats i förslaget kan bli tungt att bära och ytterstdrabbar de bolag som är prenumeranter på VPC:s tjänster. Samfundet delaruppfattningen att regressfrågorna och de kontoförande institutens subsidiära ansvarbör övervägas ytterligare. Detkan vidare ifrågasättas om VPC ehum såsom aktiebolag ett privaträttsligträttssubjekt - inte i sin registreringsfunktion delvis har myndighetskaraktäroch om inte staten på gmnd härav och även som aktieägare bör ikläda sig någonform av garantiansvar i analogi med vad som föreskrivs i jordabalken ochsjölagen. Försäkringsfrågan förefaller inte vara så lätt att lösa somutredningen tycks utgå ifrån. Aktieägarenssäkerhet i det nya systemet hänger bl. a. samman med hans möjligheter att fåersättning för rättsförluster, bl. a. de rent faktiska möjligheterna att utfåtillerkänt skadestånd. Vid lagstiftningens ikraftträdande måste fullförvissning föreligga om att VPC blir i stånd att fullgöra samtliga sinauppkommande förpliktelser. Härvid bör utredas och övervägas förutsättningarnaför en lösning i form av försäkring och/eller garantier. Avföreliggande utredningsmaterial framgår inte alt nämnda frågor fått sinlösning. 8 Insyn, sekretess och rättssäkerhet Datainspektionenhar som remissorgan att granska hur det framlagda förslaget kan inverka på dembland de s. k. intressenterna som omfattas av dalalagens skydd, nämligenfysiska personer. Såvitt datainspektionen kan bedöma av förslaget kan fysiskapersoner endast komma i fråga som s. k. placerare dvs. ägare av akfier ochobligationer. Möjligen kan även fondkommissionärer och förvaltare vara fysiskapersoner. Datainspektionen utgår dock ifrån att fysiska personer i dettasammanhang utgörs av s. k. placerare. Deintressen som i förslaget träder i förgmnden synes inte vara de i värdepapperssammanhangen primärt berördas, placerares respektive 96 I stället synessystemet ha konstruerats utifrån de krav från Prop. 1987/88:108 övriga"intressenter", såsom fondkommissionärer, banker och inte minst Bilaga 1 VPC självt. Detär enligt datainspektionens mening synneriigen angeläget att förhindra att denenskilde kommer i kläm i ett system som genomförts mest i omsättningensintresse. Klarhetbeträffande den egna rättsliga och ekonomiska situationen är av väsentligbetydelse för den enskilda individen. Berövas den enskilde möjligheten attsjälv överblicka och handha sina rättigheter och skyldigheter innebär det i sigett intrång i den personliga integriteten. Den enskilde saknar också självmöjligheter till kontinueriig insyn i den registrering som skall ersäuavärdepapper såsom bärare av rättigheter. Dekontoförande instituten får en obligatorisk insyn i den enskildesförmögenhetsförhållanden per s. k. konto på etl sätt som saknar motsvarighetpå andra områden i samhällslivet. Atl den enskilde samfidigt har räU att vändasig ull annat registrerande institut minskar inte insynen utan sprider och ökarden ytterligare. Datainspektionenvill vidare inte underlåta alt peka på de särskilda integritetsrisker somligger i att en bank såsom konloförande institut kan få kunskap och insyn isina bankkunders förhållanden utöver vad som normalt skulle varit fallet. Någragarantier för alt institutet/banken inte använder registerinformation omkonkurs, utmätning, kvarstad, betalningssäkring även i sin bankverksamhetsynes svårt att uppnå. Klart är att denna påtvingade insyn innebär ettotillböriigt integritetsintrång för den enskilde. Inrättandet av ett neutraltkontoförande institut utan andra förbindelser med kontohavarna skulleeliminerajust den risken. Bankinspektionenvill ånyo understryka vad inspektionen tidigare uttalat om förvallarnas redovisnings-och rapporteringssystem. Om dessa system skall kunna fungera och gerättssäkerhet åt förvaltarnas depåkunder, krävs atl förvaltamas ADB-systemskall vara uppbyggda och samordnade efter den standard som VPC ger anvisningom. juridikgrupp har instämt i detta krav.