prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Behovet av mätningar och åtgärder har uppmärksammats inomHelsingforskommissionen, Det är angeläget att arbetet med att fä till ståndökade satsningar drivs både internationellt och inom , Remissinstanserna: finnerdet anmärkningsvärt att aktionsgruppen lämnat så liten plats för problemen medoljeutsläpp, Askölaboratoriet kritiserar den riskbedömning som gjorts i planen. Min bedömning: Det arbete som pågår både nationellt ochinternationellt för att minska skadeverkningarna av oljeutsläpp har hittillsgivit goda resultat. Ytterligare insatser krävs dock framför allt för attminska utsläppen från oljeborrplattformar och landbaserade källor. Jag villocksä uppmärksamma problemen med oljeutsläpp från fartyg. De utsläpp som underårens lopp har skett har gett upphov till stora miljöskador och åsamkat detallmänna och enskilda människor mycket besvär och stora kostnader.Organisationen har under senare är setts över i syfte att effektiviserasamhällets beredskap. Ett omfattande forsknings- och utvecklingsarbete hargenomförts av styrelsen för teknisk utveckling i samarbete med de ansvarigamyndigheterna och . Erfarenheterna av det senaste storaoljeutsläppet i visar de bristande möjligheter som föreligger närdet gäller att utreda och utkräva ansvar. Det är ett stort antal myndigheter som berörs av olyckoroch händelser som det här är fråga om. Jag föreslär efter samråd med försvarsministern att kommittén för undersökning av allvarliga olyckshändelser (Kn 1981:02) får i uppdrag att utreda verksamheten. Kommittén skall därvid särskilt belysa möjligheterna att förbättra förutsättningarna för att utreda skuldfrågan och att utkräva ansvar. Uppdraget bör redovisas senast vid årskiftet 1988/89, bör i samband med sin redovisning av arbetet efter tvä är även ge en lägesrapport avseende oljeutsläpp och förslag till ytterligare åtgärder både i det nationella och det internationella arbetet, ' 5.8Forskning och utvecklingsarbete samt övervakning och utvärdering Mittställningstagande: En fortsatt satsning pä forskning om marin miljö bör ske.Förutom de ökade satsningar som redan beslutats för /88 bör denmarina grund- och sektorsforskningen förstärkas. Uppföljningen avmiljötillstånd och föroreningspåverkan i kust-och havsområden börintensifieras. Naturvårdsverketsförslag: Överenstämmer i huvudsak med mitt ställningstagande. Remissinstanserna:Framhåller genomgående behovet av kunskapsuppbyggnad beträffandehavsföroreningarnas omfattning, orsaker och effekter. Behovet av ökaderesurser till forskning, utveckling, utbildning m, m. betonas. Styrelsen förteknisk utveckling påpekar att det föreligger en samstämmighet mellan synen påde områden där aktionsplanen anger att teknikätgärder är önskvärda och vEidstyrelsen har engagerat sig i eller föreslagit. Skälenför mitt ställningstagande: presenterar en god översikt överkunskapsläget vad avser belastning, påverkan och effekten av de utsläpp somsker till haven runt , I översikten pekas också pä de kunskapsluckor somfinns. För att kunna lägga upp en ändamålsenlig politik för havsmiljönkrävs en långsiktig uppbyggnad av kunskaperna med hjälp av forskningsresultat. Deforskningsinsatser som krävs är av olika slag: - I flera fall krävs nya tekniska löimingar, sombehöver forskningsstöd innan de är färdiga att införas i praktiska sammanhang, - Effektforskning, främst om risker för långsiktigaeffekter av stabila organiska föreningar, samt forskning om spridning ochnedbrytbarhet krävs för att på bästa sätt inrikta framtida åtgärdskrav, - Bättre övervakningsmetoder behövs. Av särskiltintresse härvidlag är metodik och teknik för att följa effekter i de öppnahavsområdena av utsläppsbegränsande åtgärder. - Forskning om spridning av utsläppen till haven ochutveckling av modeller måste inriktas mot att ta fram bättre beslutsunderlag, Forskning behövs både ommiljöeffekterna av strukturella förändringar och miljöfrågor inom jordbruketsamt om frågor som rör effektivare utnyttjande av tillförda växtnäringsämnen,markens kväveomsättning, användning av fänggrödor etc. Forskningenom de frågorna kan öka genom att ytterligare medel tillförs dettaområde. Sä har också redan skett i viss utsträckning genom att anslaget tillnaturvärdsverkets forskningsnämnd för /88 har förstärkts med 10milj, kr, för en inriktning av forskningen mot miljöfrågor. /88 inrättas ett nytt centrum för miljövetenskaplig forskningvid . Detta centrum har bl, a, till uppgift att stödja ochutveckla samspelet mellan långsiktig kunskaps- uppbyggnadoch metodutveckling samt tillämpningsinriktad forskning, Prop. 1987/88:85Särskilda medel, närmare 8 milj, kr,, ställs till naturvärdsverketsförfogande för analyser av miljögifter. Inom ramen för universitetens anslagför matematisk-naturvetenskapUg forskning avsätts medel för forskning rörandemarin miljö. Dessa medel utnyttjas bl, a, för tjänster knutna till debaslaboratorier som inrättades i och med forskningspolitiskaproposition. Härutöver lämnar det naturvetenskapliga forskningsrådet stöd iform av forskartjänster och projektmedel, I direkt stöd till områdena marinbiologi och marin geovetenskap har rådet under /88 fördelat ca.7 milj, kr. Flertalet projekt har miljöanknytning. Genomregeringens femårsprogram för forskning om alternativa produktionsformer ijordbruket har forskningen rörande jordbrukets miljöfrågor förstärkts kraftigt.Forskningsprogrammet, som har ett anslag på ca, 17 milj, kr, per är,administeras av skogs- och jordbrukets forskningsråd i samråd med bl, a,. Programmet är i allt väsentligt inriktat mot grundforskning.För mer tillämpad FoU på jordbrukets område finns medel dels hos Sverigeslantbruksuniversitet, dels hos lantbrukets forskningsfonder som finansierasmed jordbruksprisregleringsmedel, dels också hos jordbrukstekniska institutet,vars verksamhet finansieras gemensamt av staten och jordbruksnäringen. Närdet gäller marin forskning är det enligt min mening nödvändigt att åstadkommaen ändamålsenlig ansvars- och arbetsfördelning, I detta syfte redovisaderegeringen i förra årets forskningsproposition riktlinjer för den marinavetenskapliga forskningen i landet (prop, 1986/87:80, bil,6 s,100). Enligtdessa riktlinjer bör ansvaret för den forskningen knytas tilluniversiteten i , och , Det anfördes vidare att det börankomma på berört universitet att organisera verksamheten på ett rationelltsätt. godkände regeringens förslag och avslog motioner ombaslaboratorier för på nya orter (UbU 1986/87:26, rskr. 289),Regeringen har därefter uppdragit ät universitetets- och högskoleämbetet attlämna förslag till genomförande av ett system med baslaboratorier för marinnaturvetenskaplig forskning. Uppdraget skall redovisas senast den 1 september1988, En viss utbyggnad av den permanenta basorganisationen kommer attbehövas. Jag kommer därför senare att föreslå att naturvetenskapligaforskningsrådet anvisas vissa medel för att i samråd med naturvårdsverketinrätta forskartjänster, 1fråga om havsundersökningar beslutade regeringen , efter uttalande avriksdagen, att i skulle rustasupp i stället för att en nybyggnad gjordes pä sydkusten. Ombyggnaden är nyligenslutförd, I sammanhanget kan också nämnas att och skogs- ochjordbrukets forskningsråd utarbetar ett samlat, övergripande program för FoU päfiskets område. beslutade inovember 1987 att ge regeringen till känna att frågan om inrättande av ett Östersjölaboratorium bör utredas med inrikt ning i första hand pä forskning och undersökning av kustvattenmiljön och det kustnära fisket (JoU 1987/88:4, rskr, 13), Efter samråd med cheferna för utbildnings- och jordbruksdepartementen vill jag betona behovet av en effektiv marin FoU i vid bemärkelse. Organisatoriskt finns, med de åtgär- 169 der jag har redovisat,möjligheter för detta, EventueUt ytteriigare ekono- Prop. 1987/88:85 miskaresurser bör utnyttjas för vei ksamheten vid redan befintliga anläggningar.Mot bakgrund härav finns det inte något behov av ytterligarelaboratorier pä området. Miljötillståndoch föroreningspäverkan i kust- och havsområden övervakas genom insatser fränstaten, kommunerna och industrin. Kommunerna och industrin svarar för denlokala egenkontrollen av den direkta miljöpåverkan som härrör från kommunalareningsverk resp. industrianläggningar. Detta görs i enlighet med ML:sbestämmelser. allmänna råd för vattenrecipientkontroll utgörstöd vid utformningen av programmen. Dessa fastställs av länsstyrelserna iegenskap av tillsynsmyndigheter. svarar genomprogrammet för övervakning av miljökvalitet (PMK) för övervakningen av deöppna havsområdena och de kustavsnitt som är opåverkade av direkta utsläpp.Insatserna genom PMK är en förutsättning för svensk medverkan i deinternationella havskonventionerna, när det gällei överenskommelser omhavsövervakning, PMK bygger på en fungerande basverksamhet vid oceanografiskaverksamhet i , Programmet bygger även på att fiskeristyrelsensverksamhet kan bedrivas. Jaganser att en uppföljning av tillståndet i kust- och havsområden är en viktigdel i det åtgärdsprogram som . Genom en noggrann uppföljning ochmed utnyttjande av forskningsinsatserna kan erfarenheter vinnas av vilkaåtgärder som ger de bästa resultaten för havsmiljön. Därigenom erhålls ökadkunskap för att utforma det fortsatta åtgärdsprogrammet. Mätinsatserna börintensifieras i både recipientkontrollen och PMK-verksamheten, Beträffandehavsövervakningen bör särskilt framhållas behovet av ett vidgatmiljögiftsprogram, som bl, a, omfattar en förstärkt biologiskeffektövervakning, satsning pä sedimentövervakning och fler kustnära stationer,som kan producera referensdata till recipientkontrollen. Jagvill också framhålla vikten av att utvärdera och ställa samman mätresultaten.Mätresultaten frän recipientkontrollen och PMK-verksamheten bör också ställasi relation lill belastningsdata, för att ytterligare belysa eventuellaförändringar och ge underlag för prognoser. Jag föreslär förstärkta resurserför att genomföra denna del av planen. Det kan t, ex, avse ett uppdrag tillSMHLs oceanografiska laboratorium att göra fortlöpande mätningar avtillståndet i bl, a, . Jagvill här nämna det arbete som utförs inom ramen för de ätgärdsgrup-per som jagnyss har beskrivit. Genom länsstyrelsernas samordnade arbete för olikakustavsnitt har uppgifter om utsläpp och miljökvalitet ställts samman ochregionalt anpassade ätg:ärdsplaner utarbetats. Mittställningstagande: bör samordna arbetet med åtgärder mothavsföroreningar. Arbetet bör planeras för en treårsperiod. En utvärdering avutfört arbete bör ske samt ett förslag till en reviderad åtgärdsplan utarbetasinom två är. Naturvårdsverketsförslag: föreslår att aktionsplanen revideras efter fyra . Skälenför mitt ställningstagande: De åtgärder som jag nu har redogjort för berör bådeindustrin, kommunala reningsverk och jordbruket. För planering, genomförandeoch uppföljning berörs ett antal myndigheter och forskningsinstitutioner.Naturvårdsverket bör ges i uppdrag att samordna arbetet vid berörda myndigheteroch organ. Deåtgärder som föreslås skall ses som ett första steg mot målet att avsevärtminska föroreningarna och förbättra miljökvaliteten i haven. Med tanke pä attett antal utredningar, som jag redogjort för, skall redovisas inom entvåärsperiod anser jag att den nu föreslagna planen bör utvärderas efter två åroch att arbetet bör bedrivas i enlighet med planen . Detär viktigt att inom en relativt snar framtid få en avstämning av vad planen hargivit för resultat och att dessa resultat ställs i relation till önskvärda,långsiktiga mål. Verketbör i samråd med andra berörda myndigheter redovisa uppgifter som belyserbelastningen på miljön (absoluta tal och förändringar) och förhållanden i havsmiljön,I redovisningen bör utnyttjas data från bl. a. kontrollrapporter från enskildaföretag, recipientdata och PMK-data, bör utarbetasammanställningar av dessa uppgifter. Verketbör inom ramen för sitt samordningsarbete komma in till regeringenmed en redogörelse. Redogörelsen bör innehålla: 1, En sammanställning av årliga belastningsdata för deämnen och ämnesgrupper som har angivits i planen och redovisning av genomfördaåtgärder för att minska belastningen, 2, En sammanfattande redogörelse för vilka reningskravsom har föreskrivits för olika verksamheter , 3, En sammanställning och utvärdering av deundersökningar som har gjorts i kustområden och hav . 4, En redogörelse för resultaten av de forsknings- ochutvecklingsprojekt som har bedrivits . 5, Prognoser för utsläpp och miljöförhållanden samt enbeskrivning av inriktningen av det fortsatta arbetet. Naturvårdsverkethar i en särskild skrivelse redovisat resursbehovet föratt genomföra aktionsplanen. har ställt samman kostnader församtliga insatser frän myndigheter och organisationer som beskrivs i planen.Enligt denna skrivelse är resursbehovet 98,3 milj, kr, för /89, Remissinstansernahar inte haft tillfälle att yttra sig över naturvärdsver- Vissamyndigheter har lämnat uppgifter om sina resursbe- Prop, 1987/88:85 hovtill verket. Dessa uppgifter har legat till grund för verkets skrivelse. Deresursbehov som finns med i sammanställning och som är atthänföra till förstärkningar av basverksamheten har inte tagits upp i dettasammanhang. Dessa delar behandlas i stället i samband med resp. myndighetsordinarie anslag, budgetprop, (1987/88:100, bilga 8) har därförföreslagits förstärkningar av bl. a, SMHLs oceanografiska verksamhet. Medhänvisning fill vad jag har anfört om forskning anser jag att dekraftiga ytterligare förstärkningar som naturvärdsverket redovisat inte är motiveradeför närvarande. Avsikten med nu föreslagna medel är att vissa särskildasatsningar skall kunna genomföras. Jag föreslår därför en förstärkning avätgärdsinriktad forskning, teknisk forskning, uppföljning av förändringar imiljön saml uppföljning av effekten av genomförda åtgärder. Jag bedömerkostnaderna för dessa åtgärder till 15 milj. kr, för nästa budgetär. Jagåterkommer härtill i det följande i anslutning till min behandling avanslagsfrågor för /89. Prop,1987/88:85 Minaställningstaganden och förslag i korthet: Enfortsatt snabb nedbrytning av ozonskiktet i atmosfären innebär ett allvarligt hot mot de grundläggande levnadsbetingelserna på jorden för såväl människor som djur och växter, Iförsta hand krävs kraftfulla åtgärder för att snabbt minska an vändningen och utsläppen av fullständigt halogenerade klorfiuor karboner (CFC) och haloner, Arbetetmed att åstadkomma sådana åtgärder måste bedrivas såväl nationellt som internationellt. Sverigebör ratificera Montrealprotokollet, som bl. a, innebär en minskning av förbrukningen av till , Ennationell avvecklingsplan med en betydligt högre ambitions nivå bör slås fast och genomföras. Dennationella avvecklingsplanen innebär att den svenska an vändningen av CFC minskas med till utgången av och i huvudsak helt avvecklas till utgången av , Avvecklingsplanenbör genomföras med stöd av kemikalie- och miljöskyddslagsfiftningen. Vissa kompletteringar av dessa lag stiftningar bör ske som en grund för genomförande av arbetet. Avvecklingsplanenbör noga följas upp, bl. a. genom en översyn vid en s. k. kontrollstation . De begränsadekostnader som vid en avveckling enligt planen uppstår för näringsliv och samhälle måste ses i förhållande till de långt större skador och kostnader som senare skulle uppkomma, om nedbrytningen av ozonskiktet skulle tillåtas fortgå. Atmosfärenkring jorden innehåller små mängder ozon. Detta ozon har en väsentlig betydelseför livet på jorden, bl, a, som ett skydd mot den ultravioletta strålningenfrån solen. Huvuddelen av ozonmängden finns i stratosfären (överjordytan), men även troposfären (O - över jordytan) innehåller ozon.Olika mänskliga aktiviteter medför ökade utsläpp av en rad kemiska ämnen sompåverkar ozonskiktet. En väsentlig faktor när det gäller nedbrytningen avozonskiktet är enligt en samstämmig vetenskaplig uppfattning utsläppen avhalogenerade klorfiuorkarboner (CFC). Varje sådant utsläpp bidrar med en visstidsfördröjning till nedbrytningen av ozonskiktet. Det finns inte heller någotgeografiskt samband mellan platsen för utsläppen och var skadorna uppstår.Problemet är därigenom globalt. Utsläppen av CFC ledertill nedbrytning av ozonskiktet i stratosfären och orsakar en ökad instrålningav biologiskt aktiv ultraviolett strålning (UV-B), Denna kan i sin tur ledafill effekter pä människor (hudcancer, reducerat immunförsvar), pä växter ochdjur (sämre skördar av vissa grödor, inverkan påorganismer i de ekosystemen, ögoncancer hos Prop. 1987/88:85 boskapm.m.) och pä material (snabbare nedbrytning av plast m,m,). Även andra ämnensom dikväveoxid samt andra klorerade och bromerade substanser bidrar tillnedbrytning av ozonskiktet, CFCoch haloner påverkar atmosfären både genom att minska halten av detstratosfäriska ozonet och genom att förändra atmosfärens strålningsbalans ochhärigenom klimatet. Andra effekter av en nedbrytning av ozonskiktet istratosfären är att den inbördes relationen mellan ozonmängden i troposfärenoch stratosfären kan ändras och att den vertikala temperaturfördelningen kanpåverkas. Ökade halter av CFC och haloner har därigenom en väsentlig betydelseför uppkomsten av den s, k. drivhuseffekten, som kan leda till en förhöjning avjordens temperatur och som kan få en betydande inverkan på jordens klimat. Utsläppav CFC och andra här nämnda ämnen kan således leda till olika typer av globalaeffekter. Genom att öka halterna av dessa ämnen i atmosfären genomförmänskligheten ett gigantiskt experiment i global skala utan att känna desstotala miljöeffekter. Minskade utsläpp av CFC och haloner minskar risken bådeför nedbrytning av ozonskiktet och för klimatförändringar genomdrivhuseffekten. Defullständigt halogenerade klorfluorkarbonernas förmåga att inverka påozonskiktet hänger samman med att de är mycket stabila föreningar. De brytsdärför inte ned förrän de, , når stratosfären och där bryts ned avsolens ultravioletta strålning. Härvid frigörs klor, som i sin tur i enkatalytisk process bryter ned ozon (O3) till vanligt syre utan att självtförstöras. En och samma kloratom beräknas kunna bryta ned tusentalsozonmolekyler. Ofullständigthalogenerade klorfiuorkarboner - som fortfarande innehåller minst en väteatom bryts i regel ned redan i troposfären och har därför en avsevärt mindreinverkan pä ozonskiktet. Fullständigthalogenerade klorfiuorkarboner som huvudsakligen innehåller fluor har också enmindre inverkan på ozonskiktet, Fluorförenirigar-na är nämligen så stabila attde inte bryts ned ens av den ultravioletta strålningen. Vilkeninverkan olika klorerade föreningar har beror pä dels deras relativaozonnedbrytande potential, dels den mängd i vilken de används. Ofullständigtklorerade substanser som används i mycket stor omfattning kan därför ocksäpåverka ozonskiktet, Sammatyp av effekt på ozonskiktet har också de bromerade fluorkarbo-nerna, de s, k,halonerna, vars ozonnedbrytande förmåga beräknas vara 3- 10 gånger större änden hos CFC, Föratt inte påverka det stratosfäriska ozonet eller jordens klimat mer än vad somredan sker krävs reduktioner av de mest använda CFC-föreningarna medminst av dagens utsläpp. Den upptäckta, mycket kraftiga minskningenav det stratosfäriska ozonet över visar att människans påverkan medstor sannolikhet är högst påtaglig. Ännu kraftigare reduktioner avutsläppen kan därför motiveras. Enreglering av användningen och utsläppen av vissa CFC får inte leda fill att andra halogenerade kolväten intar den roll som de som regleras nu 174 En helhetssyn påskyddet av atmosfären är nödvändig för att vi Prop. 1987/88:85 skallundvika att ett problem förvandlas till ett annat lika besvärligtframtida problem i en annan del av atmosfären. Närmastkrävs en avveckling av utsläppen av de fullständigt halogeneradeklorfluorkarbonerna samt halonerna. Dessutom bör målsättningen vara att minskaanvändningen av metylkloroform och koltetraklorid, I ett längre perspektivkrävs också en minskning av användningen av de övriga halogenerade kolvätena,långlivade fluorerade kolväten, samt övriga ämnen och faktorer som negativtpåverkar det atmosfäriska ozonet och vårt klimat. 6.2 Allmän beskrivning av användningsområden och utsläpp Klorfluorkarboner(CFC) är den kemiska samlingsbeteckningen på en grupp kemiska föreningar sombestår av kolväten där någon, några eller alla väteatomer har ersatts med kloroch fluor. Om en förening är ofullständigt halogenerad, dvs, fortfarandeinnehåller någon eller några väteatomer, används ofta beteckningen HCFC, CFC-föreningarnaär färglösa, nästan luktlösa och inte brännbara, har låg kokpunkt och kanförekomma som gas eller i flytande form. Föratt identifiera de olika föreningarna kompletteras resp, CFC-typ med ensifferuppgift, som beror pä antalet fiuor-, väte- och kolatomer. Den förstasiffran frän höger anger antalet fluoratomer, den andra siffran frän höger ärett mer än antalet väteatomer och den tredje siffran från höger (som uteslutsom den är 0) är ett mindre än antalet kolatomer, CFC-föreningarnasäljs under en rad handelsnamn: Freon, Frigen, Kaltron, Arcton, Genetron,Isotron, Algofren, Edifren, Isceon och Ucon m.fl, 1 används främstFreon, Frigen och Arcton, 1industriell skala produceras huvudsakligen följandeCFC-föreningar: CFC 11 (CCI3F triklorfluormetan) CFC 12 (CCI2F2 diklordifluormetan) CFC 113 (CjCijF,triklortrifluoretan) CFC 114 (C2CI2F4diklortetrafluoretan) CFC 115 (C2CI2F5klorpentafluoretan) HCFC 22 (CHCIF2klordifluormetan) Avdessa är de första fem fullständigt halogenerade, HCFC 22 är en ofullständigthalogenerad förening, Ibilaga A till Möntrealprotokollet har en uppskattning gjorts av denozonnedbrytande effekten hos de fem nämnda fullständigt halogeneradeklorfluorkarbonerna. Störstozonnedbrytande effekt (1,0) har CFC II, 12och 114, Motsvarandevärden för CFC 113 och CFC 115 är 0,8 resp, 0.6, Den ofullständigthalogenerade HCFC 22 har däremot en betydligt lägre ozonnedbrytande effekt. Den uppskattas till ca 0,05, 175 Om inte annat anges, avserjag i min följande framställning med CFC de Prop. 1987/88:85 fullständigthalogenerade CFC-föreningarna. Avde bromerade fluorkarbonerna, de s.k, halonerna, är i detta sammanhang framförallt halon 1211 (CFzBrCI), halon 1301 (CFjBr) och halon 2402 (C2F4Br2) avintresse. Den ozonnedbrytande potentialen för halon 1211 och 1301 haruppskattats till 3 resp, 10 enligt bilaga A till Montrealprotokollet, 6.2.2Produktion och användning m. m. Världsproduktionenav CFC uppgår till till ca 1 milj, ton . Någon produktion av CFCförekommer inte i , Ett litet antal (10 - 15) stora producenter svararför merparten av väridsproduktionen. (3353) till regeringen om CFC uppgicknettoanvändningen av CFC i , inklusive nettoimport i varor, tillca . Enligt verkets bedömning beräknas användningen -om inga åtgärdervidtas - öka med 3,eller med , vilket innebär attanvändningen skulle uppgå till ca . Med utgångspunkt från dennaprognos har användningen för beräknats till ca . Huvuddelen avdenna användning utgörs av CFC 11, 12 och 113, Räknat per capita innebär dessavärden att användningen av fullständigt halogenerade CFC-föreningar i Sverigeår uppgick till /person och beräknas öka till /person tillår 1994 om inga åtgärder vidtas. Dengenomsnittliga förbrukningen av CFC 11, 12 och 113 i världen uppgår till drygt0,/person. Användningen ligger betydligt över genomsnittet i i-ländernaoch betydligt under genomsnittet i flertalet . Enligtberäkningarna i kommer den största ökningen avCFC-användningen i , om inga åtgärder vidtas, att uppstå för hårdskumplast, särskilt för markisolering av extruderad poly-styren, och förförpackningar. Den ackumulerade mängden installerade kylanläggningar ochvärmepumparmed CFC som köldmedium leder också till en ökning av användningen avCFC som köldmedium med pä grund av den ökade förbrukningen isamband med service av anläggningarna, trots att försäljningen av nyakylanläggningar och värmepumpar troligen har nått sitt maximum. Användningen avCFC för avfettning och rengöring förväntas fortsätta att öka med åtminstone 5%per år . Världsproduktionenav haloner uppskattas till drygt .