prop · GB03121 · 1987-12-31 00:00:00 — Frågan innefattar svåra avgränsningsproblemoch har -som framgått av det tidigare - varit föremål för skilda uppfattningar.Man måste söka förhindra atl enskild tvingas visa upp utdrag ur registret som strafflöshetsintyg.Tanken att insynen i registret skulle ske via terminal har därför vissafördelar. Emellertid visade det tidigare remissutfallet att denna väg knappastvar framkomlig och lägel är i detta hänseende oförändrat. Ibrottsregisterpromemorian pekades också på den lösning som har valts i ,där enskilda har rätt atl få muntliga - men inte skriftliga -upplysningar ombelastningsuppgifter som angår dem själva. Även denna lösning är emellertiduppenbarligen förenad med betydande nackdelar. I överenstämmelse med vad som föreslagits ibrottsregisterpromemorian och godtagits av flertalet remissinstanser har jag därför stannat för att övervägande skäl talar för att tillåta insyn för enskilda i kriminalregistret genom att de får ett utdrag av registret. Som jag bedömer det är risken för 19 atldessa utdrag skall missbrukas inte så påtaglig att det finns anledning att Prop.1987/88:122 vidta särskilda lagstiftningsåtgärder. Jag avser emellertid attfölja utvecklingen noga och vid tecken på missbruk av utdragen ta upp fråganpå nytt. Om inte någon annan teknisk lösning då är möjlig, får man överväga altstraffbelägga förfaranden som inrebär att exempelvis arbetsgivare ellerhyresvärdar utnyttjar den enskilde s rätt till registemtdrag för att avkräva arbets-eller bostadssökande sädana utdrag. Enligt10 § kriminalregisterlagen finns vissa inskränkningar i vad utdrag tillmyndigheter, exempelvis domstolar och åklagare,-skall innehålla. Den viktigasteär att uppgifter som är ö\ er fio år i princip inte redovisas. Utdrag tillenskilda är underkastade ytterligare begränsningar (II §).Enligt min mening bör enskilda få ta del av uppgifter ur registret i sammaomfattning som domstolar och åklagare, vilka är de primära mottagarna avkriminalregisterutdrag. Insynsrätten för enskilda blir därmed i praktikendensamma som den som myndigheterna liar, vilkel är i linje med principerna i frägaom allmänna handhngars offentlighet (jfr 2 kap. 3 § andra stycket tryckfrihetsförordningen).11 § kriminalregisteriagen bör därför ändras sä atl den upptar en hänvisningtill bestämmelserna om utdrag till domstolar och åklagare i 10 §kriminalregisterlagen. Jag förutsätter att del pågående översynsarbetet öppnarmöjligheter att - i likhet med vad som föreslogs i brottsregisterpromemorian -låta tippgifter utgå ur registret efter en lämplig tidsrymd. Jag har föravsikt att efter avslutat översynsarbeie ta upp frågan om innehållet iregisterutdrag på nytt. Avpraktiska skäl bör kriminalregislemtdrag till enskilda tas fram av rikspolisstyrelsenoch inte av de lokala polismyndigheterna. Det innebär att en enskilds begäranom etl kriminalregistemtdrag skall göras hos och atl del ärdenna myndighet som prövar frågan om att lämna ut utdraget. Denna ordning börföreskrivas i 9 § kriminalregisterlagen (se 2 kap. 14 § andra styckettryckfrihetsförordningen). Dennärmare utformningen av en bestämmelse om rätt lill insyn för enskilda i kriminalregislretbör samordnas med 10 § datalagen. Ett utdrag bör sålunda i princip lämnas utankostnad för den enskilde . En begäran om utdrag börframställas skriftligt och vara egenhändigt undertecknad av den enskilde.Förslaget innebär att det inte spelar någon roll om den enskilde grundar sinbegäran om utdrag å tryckfrihetsförordningen jämte kriminalregisteriagen ellerpä datalagen. Jagvill understryka all det är ett oeftergivligt krav alt den enskilde skyddas motatt någon obehörig får del av de utdrag som del här är fråga om. Den som taremot ett utdrag måste därför kunna styrka sin identitet. Normalt bör utdragetsändas till sökanden på ett betryggande sätt, exempelvis i en rekommenderadförsändelse. Sökanden bör emellertid också ha möjlighet att hämta utdraget hosen lokal polismyndighet eller hos . Regler om detta bör tasin i kriminalregisterkungördsen. Jag avser att återkomma lill regeringen idenna fräga. Jaghar från inhämtat atl den föreslagna ändringen innebär atl en del ganska omfattande förändringar måste genomföras i de befintliga dataprogrammen i elt system för administration av utdrag. Arbe tet med dessa ändringar är tidskrävande och dessa kan därför inte träda i 20 kraft förrän . Avslutningsvis vill jagbetona del som framgått i det föregående nämligen att mitt förslag bara börses som ett första steg på vägen mot en mera fullständig insynsrätt för denenskilde. 1 dessa sammanhang vill jag ocksä nämna alt överklaganden avrikspolisstyrelsens beslut enligt 10 § dalalagen att vägra utdrag ur personregisteröverklagas till regeringen. Enligt min mening finns skäl att överväga om inteett sådant beslut bör överklagas i samma ordning som annars gäller i fräga omutlämnande av allmän handling, nämligen till domstol. Jag avser att behandladenna fräga närmare i annat sammanhang. 4 Registrering av förspaningsuppgifter Mitt förslag:Polisregisterlagen ändras i syfte att klarlägga alt uppgifter som registrerasinom ramen för s. k. förspaning omfattas av lagen. Därmed uppnäs bl. a. attuppgifterna blir underkastade både ett starkt sekretesskydd och noggrannaregler om de förutsättningar under vilka de fär lämnas ul. För att understrykaall polisens registrering av uppgifter skall begränsas till vad som ärnödvändigt ändras lydelsen av polisregisterlagens bestämmelser om vad som färtas in i polisregister. Motsvarande ändring görs för tullens register. Promemorieförslaget:Registrering av förspaningsuppgifter skall regleras av bestämmelserna i polisregisleriagen.Med hänsyn lill att del i promemorian föreslagna brottsregistret skullemedföra att tillämpningsområdet för polisregisleriagen begränsades lillregister som huvudsakligen används för spanings- och utredningsändamål görsdessutom en ny definition av begreppet polisregister i kombination med enskärpning av vilka uppgifter som skall få registreras. Remissinstanserna:Förslagen om förspaning och definitionen av polisregister har fått ett blandatmottagande av de instanser som tagit upp dem. Vissa instanser anser altregistrering av förspaningsuppgifter bör ges lagstöd medan andra efterlyserytterligare preciseringar. Den föreslagna definitionen av polisregister väckertveksamhet hos några instanser. Bakgrunden till mittförslag: Frågan om den rättsliga grunden för att registrera uppgifter somsamlas in vid s. k. underrättdseförfarande rör främst polisen men i viss mänockså tullen. Enligl gällandebestämmelser får ett polisregister ha till ändamål att tjäna till upplysning om- förutom brott, för vilka någon misstänkts, åtalats eller dömts - även"någons vandel i övrigt". Härmed har främst avsetts uppgiftersom behövs vid prövning av ansökningar av olika slag, t. ex. om tillstånd attföra motorfordon eller inneha skjutvapen. I förarbetena till polisregisterlagenhar gjorts vissa uttalanden om vad som avsågs med uttrycket "vandel" (prop.1965:18, främst s. 50). En av de spaningsmetoderför polisen som har kommit fram under senare års utvecklingsarbete är det s. k.underrättdseförfarandel eller förspaningen. Metoden innebär i korthet atlpolisen samlar uppgifter om förhållanden som tyder påbrottslig verksamhet och om personer som kan Prop. 1987/88:122 antas varainblandade i brott men ulan att någon klar misstanke om elt individualiseratbrott föreligger. Uppgifterna bearbetas för atl senare pä olika sätt vara tillnytta i polisens brottsbekämpande arbete, i första hand när det gäller insatsermot narkotikabrott och ekonomisk kriminalitet. Fråganhar ställts om det uppgiftssamlande som denna metod förutsätter är förenligtmed polisregisterlagstiftningen. Av delta skäl kan del vara motiverat alt härnärmare beröra frägan om denna arbetsmetod och hur den stämmer överens medgällande registerlagstiftning. Uttrycken underrättelseförfarande ochförspaning brukar användas som synonymer pä den här typen av verksamhet. Förframtiden bör man enligt rekommendation av polisberedning lämpligenanvända endast beteckningen förspaning. Fråganom att använda förspanirig i del svenska polisarbetet har diskuterats ingåendeunder senare år. Främst har delta skett i polisiära sammanhang. Här kanhänvisas till AMOB: Arbetsgruppen mot ekonomisk brottslighet (rapport maj1977), SPANEK: Arbetsgruppen angående spaning mot ekonomisk brottslighet(rapport ) och SPANARK: Arbetsgruppen angående spaning mot narkotikabioltslighet(rapport ). Men metoden har också behandlats av 1981 årspolisberedning bl. a. i betänkandet (Ds Ju 1983:10) , bilagaC, framtida uppgifter och organisation. m.m.(s. 221 f.). Slutligen har i PM 5 och PM 9 utförligtdiskuterat denna arbetsmetod. Kommissionen har hävdat att det är angeläget attutveckla verksamheten vidare. Det skall också nämnas atl några tjänstemän vidolika rollar inom rikskriminalen är sysselsatta medden typ av arbetsuppgifter sorn kan karakteriseras som förspaning. Verksamhetenhar i de sammanhang som tidigare nämndes beskrivits pä något olika sätt.Genomgående har betonats att det är fråga om en ny företeelse som ännu inte harfunnit sina former och arbetsmetoder och beträffande vilken åtskilligt återståralt utveckla. Förspaningbeskrivs på följande sätt i polisberedningens betänkande. Förfarandet sägs varaen ny och tredje huvudgren av kriminalpolisverksamheten. Den ligger, kan mansäga, ett steg före de båda andra verksamhetsgrenarna - spaning och utredning.Del anges att förspaning inte är en operativ verksamhet i egentlig mening ochatt den därför inte konkurrerar med den verksamhet som bedrivs av de spanandeoch utredande polisenheterna. Målet för underrättelseverksamheten sägs varaatt förse den operativa kriminalpolisverksamheten med både underrättelser -dvs. bearbetade och analyserade informationer om brott och brottslingar avfakta-betonad karaktär - och sådana uppgifter vilka uttrycker endast enslutsats av ett sannolikt händelseförlopp. Förspaningen syftar alltså bl. a. tillatt arbeta fram operativa ärenden som skall övertas och behandlas vidare av spanings-och utredningspersonal. Vilkaarbetsuppgifter som bör ingå i förspaningen och vilka arbetsmeto der som bör tillämpas har utförligt beskrivits i rapporterna frän de arbets grupper inom polisen som nämndes fidigare och av narkotikakommis sionen. Enligt SPANEK-gruppenborde förspaningen syfta till att samla in, Prop. 1987/88:122 bearbeta ochutvärdera informationer om personer som kan antas planlägga, organisera, leda,biträda med expertkunskaper vid eller pä annat sätt främja eller ägna sig åt grovbrottslighet. På motsvarande sätt borde man förfara med informationer omföreteelser eller verksamheter som kan utgöra brott. Den vunna informationenborde registreras, systematiseras och arkiveras i elt särskilt register. Insamlingen av informationer skulle enligt SPANEK-gruppenske på tvä sätt. Dels skulle vissa uppgifter samlas in rutinmässigt, s. k.informativ spaning, dels skulle s. k. kartläggande spaning användas. Deninformativa spaningen är inte inriktad mot något särskilt objekt utan enbart allmänorienterande.Syftet med denna spaningsform är atl få en generell men ändå tillräckligtingående kunskap om "brotlskänsliga verksamheter/områden och broilsbenägnaeller presumtivt kriminella konstellationer i samhället". En karlläggandespaning innebär däremot att uppgifter samlas om företeelser eller personer somkan antas vara inbegripna i kriminalitet, dock utan atl direkt brottsmisstankeföreligger. Båda de nu angivna formerna av spaning borde enligl SPANEK-rappor-tenhuvudsakligen bedrivas i form av s. k. inre spaning. Härmed avsägs spaning delsmed hjälp av spaningspromemorior, befintliga register, arkiv, , ulredningshandlingaroch annan dokumenterad spaningsinformation, dels genom samtal medbefattningshavare inom polisväsendet, andra myndigheter eller andra organ isamhället och dels genom sökande på ort och ställe i handlingar(dokumentspaning). Informationer som framkommit under spaning i traditionellmening, alltså spaning inom ramen för bestämmelserna om förundersökning,liksom under utredningsverksamheten skulle också tas lill vara. Delsamma gälldeinformationer ur domar, förundersökningsprotokoll, brottsanmälningarochspaningsrapporter. De olika arbetsgrupperna har lämnat ingående förslag lillhur insamlade uppgifter skall behandlas (granskas, värderas, systematiseras,analyseras etc.) innan de lämnas vidare i form av underrättelser till andrabefattningshavare inom polisväsendet för alt där ge anledning till omedelbarainsatser eller tjäna som underlag för polisens operativa planering på korteller lång sikt. gav regeringen i uppdrag ålbrottsförebyggande rådet (BRÅ) all genomföra elt forsknings- ochutvärderingsprojekt om ekonomisk brottslighet. Del I. Polisen,behandlas verksamheten vid polisens Eko- rollar. I rapporten konstaleras atl behovet av systematiskinsamling av infor mation om den ekonomiska brottsligheten är stort; det är fråga om en kvalificerad kriminalitet som ofta är mer geografiskt utbredd och rörlig än den traditionella brottsligheten. Det hävdas vidare att del manuellt förda s. k. SEB-registrel (= spaning mot ekonomisk brottslighet) som förs hos rikskriminalen inte alls fungerat i praktiken och att del har utsatts för stark kritik. I rapporten föreslås alt detta register slopas. En möjlighet som förs fram i rapporten är atl i stället lägga in information om Eko-brott i en särskild avdelning av del allmänna spaningsregistrel (). Delta regis ter är rikstäckande. De lokala polismyndigheterna kan därför fortlöpande 23 föra in aktuellinformation. För att tillgodose integritetsaspekterna när det Prop.1987/88:122 gäller att ta ut uppgifter ur registret pekas i rapporten ocksä påmöjligheten att lägga in speciella behörighetskoder, som förbehålles de olika Eko-rot-larna. Skälenför mitt förslag: Det torde råda enighet om att arbetsmetoder av det slag somjag nu har beskrivit - och som alltså kan sammanfattas under beteckningenförspaning - i viss utsträckning är ett nödvändigt inslag i kampen motden grövsta och mera svårartade kriminaliteten. För att rätt kunna användabegränsade resurser i denna kamp kan det ofta vara nödvändigt att i ett tidigtskede skaffa underlag för kommande spanings- och utredningsinsatser. Dennauppfattning har framförts bl. a. av polisberedning . 1983/84:89 om polisens organisation m. m.framhölls (s. 42) att registrering och bearbetning av förspaningsuppgifter börvara en viktig uppgift för rikskriminalen vid . Uttalandetlämnades utan erinran av . Somframhållits i brottsregisterpromemorian kan det naturligtvis sägas att förspaningi viss mening bedrivs inom varje kriminalavdelning hos polisen. Att en merasystematisk registrering och bearbetning på området måste ske restriktivt ochbegränsas lill att avse särkilt grov och svårutredd brottslighet såsomnarkotikabrott och vissa former av ekonomisk brottslighet - ligger emellertidi sakens natur. Uppenbart är vidare att denna ganska nya verksamhet måsteföljas uppmärksamt med hänsyn fill de integritetsaspekter som gör sig gällande. Förmig framstår det som klart att de uppgifter som skall registreras inom ramenför förspaning bör vara underkastade reglerna i polisregisterlagen. Därigenomnår man bl. a. alt uppgifterna blir föremål för ett starkt sekretesskydd ochatt de fömtsättningar under vilka de fär lämnas ut ur registret reglerasingående. Polisregisterlagenger, som jag har nämnt, utrymme för att det i polisregister, förutomuppgifter om brott för vilka någon misstänkts, åtalats eller dömts, tas inuppgifter om "någons vandel i övrigt" (1 § första stycket). Därmedfinns det, som jag ser det, redan nu rättslig grund för att registrera sådanauppgifter som framkommer under förspaningen och som har anknytning lill en vissperson. Förspaningvar ju knappast aktuell som metod i egentlig mening när polisregisterlagenantogs och det förekommer således inga uttalanden i frågan i lagens förarbeten.Bl. polisberedning har understmkit vikten av alt frägan om derättsliga förutsättningarna klargörs för registrering av information somsamlas under förspaningen. Det har emellertid rått en viss tvekan på det här omrädet.Med hänsyn härtill anser jag angeläget att regeln i polisregisleriagenpreciseras så att denna tvekan blir undanröjd. Enligtmin mening bör ändringen göras på det sättet att ordet "vandel" i 1 §första stycket byts ut mot "personligaförhållanden". Med polisregisterkommer då att förstås ett register som förs hos eller hosnågon annan polismyndighet för alt tjäna till upplysning - fömtom om brott, förvilka någon har misstänkts, åtalats eller dömts om någons personligaförhållanden i övrigt. Delkan invändas att denna formulering sedd för sig kan synas obe- 24 Den skallemellertid läsas tillsammans med den generella begräns- Prop. 1987/88:122 ningsom finns i 2 § första stycket polisregisterlagen och som gäller vad som fårregistreras i ett polisregister. Enligtden bestämmelsens nuvarande lydelse skall innehållet i polisregister begränsastill uppgifter som polisen behöver för att förebygga och uppdaga brott samtfullgöra sin verksamhet i övrigt. I hkhet med uppfattningen ibrottsregisterpromemorian anscrjag att den angivna begränsningen bör stramasupp och uttrycklingen ange för att polisens registrering av uppgifter skallinskränkas till vad som är nödvändigt. Jag vill dessutom understryka att ensådan återhållsamhet med registrering givelvis är särskilt påkallad när detgäller uppgifter som rör människors personliga förhållanden och som därför ärsärskilt integritetskänsliga. Genom en sådan begränsning i 2 § kommer det attstå klart att inte vilka uppgifter som helst om någons personliga förhållanden färregistreras utan att uppgifterna verkligen skall vara nödvändiga för polisensarbete. Motsvarandeändring bör också göras i den bestämmelse som behandlar tullens register. Genomde föreslagna ändringarna blir det vidare tydligt att, i den män det bliraktuellt att registrera uppgifter med anknytning lill enskild, som kommer framunder förspaning, detta mäste ske i ett polisregister eller därmed jämställtregister med det skydd som detta medför. Häråterstår nu dels frägan om förspaningsuppgifterna skall föras in i ett särkiltregister hos eller inordnas i nägot befintligt polisregister,dels frägan om uppgifterna skall registreras med hjälp av ADB. Jagvill få först påpeka att det spaningsregister mot ekonomisk brottslighet, somförs manuellt vid rikskriminalen, , inte torde ha fyllt denfunktion som var avsedd när det inrättades. Enligt BRÅ:s rapport har dettafrämst berott på att informationsflödet mellan de lokala Eko-rofiarna ochrikskriminalen inte alls har fungerat. Det material som redovisas i rapportentyder inte på att detta register skulle fungera väsentligt bättre om möjlighetges att föra det med hjälp av ADB. Somjag tidigare framhållit ligger det i sakens natur att en mera systema fisk registrering och bearbetning av förspaningsuppgifter måste begränsas fill att avse särskilt grov och svårutredd brottslighet. Det register som används för registrering av konkreta brottsmisstankar är . Det har varit i drift sedan slutet av 1970-lalet och är nu fullt utbyggt. Registret är rikstäckande. I får enligt föreskrifter av (RPS FS 1987:7) föras in uppgift om den som är misstänkt för vissa angivna typer av brott, om den aktuella uppgiften är av särskild betydelse för brottsspaning. I registret får dessutom föras in misstanke om sådan brottslighet, även om det inte föreligger uppgifter om någon känd miss tänkt person, liksom uppgifter om företag eller liknande som kan sättas i samband med misstanke om brott. Behörigheten att fä ut uppgifter ur är inskränkt, vilket är av betydelse när det gäller inlegritetskänsliga uppgif ter av det slag jag nu talar om. Enligt uppgift registreras vissa konkreta spaningsuppgifter som rör narkotikabrott, vålds- och för mögenhetsbrott i . Däremot har det inte varit vanligt att uppgif ter som rör ekonomisk brottslighet förs in där. Enligt min mening talargoda skäl för att registrering av förspaningsuppgifter, i den mån delta skallske med hjälp av ADB, bör ske inom ramen för . Det får dock ankomma på rikspolisstyrelsenatt ta närmare ställning lill denna fråga och överväga behovet av att ansöka omtillstånd enligt datalagen till en sådan registrering. Det får därvid övervägasom registreringen i enlighet med vad jag förut anfört, bör begränsas till visssärskilt allvarlig brottslighet. 5 Uppgifter till utländska polismyndigheter m. fl. Mitt förslag:Regeringen ges möjlighet att låta vissa andra polismyndigheter änrikspolisstyrelsen lämna uppgifter från polisregistrel på framställning från enpolis- eller åklagarmyndighet i etl annat nordiskt land eller i en statansluten till den internationella kriminalpolisorganisationen () ellerpå begäran av denna organisation, när detta fordras för utredning i ettbrottmål eller utlänningsärende. Promemorieförslagetöverensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Tre remissinstanser har kommenterat promemorieförslaget i denna del. Deförordar att alla polismyndigheter ges angiven befogenhet att lämna uppgifterfrån polisregistret till utländska polismyndigheter. Skälen för mitt förslag:Jag vill inledningsvis erinra om att den grövre brottsligheten visar tendensertill allt större internationalisering. Detta gäller kanske i första handnarkotikabrottslighet och ekonomisk brottslighet, som ofta har förgreningar tillutlandet. En följd härav är att behovet av samarbete med utländskapolismyndigheter har ökat väsentligt. Svenska polismyndigheter kan i ett sådantsamarbete bidra med uppgifter som finns registrerade i polisregistren och kanockså komma i åtnjutande av motsvarande uppgifter från utländskapolismyndigheter. a. att färförordna alt uppgift från polisregistret skall lämnas ut fill en polis- elleråklagarmyndighet i ett annat land när det fordras för utredning i brottmåleller utlänningsärende. En förutsättning är att framställningen görs av ensådan myndighet i något annat nordiskt land eller i elt land som är anslutet tillden internationella kriminalpolisorganisationen (). Uppgifter färlämnas ocksä till denna organisation. Enligt promemorian bör regeringen gesmöjlighet att bemyndiga också vissa lokala polismyndigheter att lämna utuppgifter till utlandet i angivna situationer. Syftet med detta förslag är iförsta hand att underlätta det nordiska polissamarbetet. Förmin del är jag i likhet med remissinstanserna beredd att nu ansluta mig tillpromemorieförslaget. Frågan om att mera generellt ge polismyndigheterna ensådan befogenhet bör prövas när den tekniska översyn av registren som jagtidigare berört är a\'slutad. Enligtmin uppfattning bör det bemyndigande för regeringen som jag således förordarutnyttjas med restriktivitet. Endast de lokala eller regio- nala polismyndigheter somhar ett väl utbyggt och tämligen ofta förekommande samarbete över gränsernakan förmodas ha elt mera påtagligt behov av att kunna lämna spaningsuppgifier lillutländska polis- och åklagarmyndigheter. anser jag detta varafallet bara såvitt gäller del nordiska samarbetet. börenligt min mening överväga behovet av exempelvis dokumentation av utlämnande avuppgifter och vidare om något särskilt behörighetskrav är lämpligt. 6 Utlåtanderegister hos statens kriminaltekniskalaboratorium Mitt förslag: Etl ADB-regisleröver sakkunnigutlåtanden inrättas vid statens kriminaltekniska laboratorium.Registret regleras i polisregisleriagen och jämställs i sekretesshänseende medpolisregister. Framställningen frånrikspolisstyrelsen innehåller en begäran om atl ett dataregister översakkunnigutlåtanden vid statens kriminaltekniska laboratorium fär inrättas. Remissinstanserna:JK och RÅ lillstyrker framställningen medan datainspekfionen och Sverigesadvokatsamfund avstyrker denna. Skälen för mitt förslag:Statens kriminaltekniska laboratorium är som namnet anger svensktcentrallaboratorium för kriminaltekniska undersökningar.