prop · GB0350 · 1987-12-31 00:00:00 — Utredningen: Utredningensförslag överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Utredningens förslag om en ändrad ansvarsfördelning av väghållningentillstyrks i slort sett av alla remissinstanser som liksom utredningen anseralt den nuvarande uppdelningen av väghållningsansvarel är orättvis. Flertalet av kommunernasaml anser all etl ökat kommunall väghållningsansvarmåsle kombineras med nya finansieringsmöjligheter. Dessa remissinstanserförordar därvid en väghållningsavgift som las ul som en del avfordonsskatten. Riksrevisionsverkel (RRV) ifrågasätter dock detta förslag ochmenar atl den föreslagna avgiften innebär risk förien expansion utövervad den ökade väghållningen motiverar. Etl antal remissinstanser, bl.a. Malmökommun och , anser all del nuvarande bidragssystemet börbehållas. Skälen för mitt förslag:Jag delar utredningens och de flesta remissinstansernas uppfattning alt dennuvarande uppdelningen av väghållningsansvaret är orättvis. Vissa kommuner fåren belydande del av väghållningen betaldav staten, medan andra kommuner själva får betala en slor del av Prop. 1987/88:50 motsvarande väghållning. Denna orättvisa bör rättas lill så alt skillnadernaBilaga 1 mellan olika kommuner så långt möjligl utjämnas. De kommuner som i daginte är väghållare enligl väglagen bör därför i större utsträckning bli väghållareför sina täiorisvägar. medför en klarare ansvarsfördelning itätortsväghållningen. Vidare kan den statliga och de kommunala väghållningsorganisationernautnyttjas effeklivare. Utredningen har föreslagit två alternativa finansieringsmodeller förde kommuner som svarar för eller kommer all svara för allmänna vägar. När delgäller förslaget om införande av en väghållningsavgift delar jag RRV:sbedömning. Mol bakgrund av tidigare av fattade beslut om begränsningav den kommunala konsumlionsökningen är det olämpligt atl införa kommunala fordonsavgifier.Vidare vill jag påminna om alt en särskild statlig utredning seröver de indirekta skatterna. Del ingår i utredningens arbetsuppgifter att bl.a.pröva frågan om all ersätta fordonsskatten på vissa lättare fordon med en höjd bensinskatt.Jag anser mol denna bakgrund att det befintliga bidragssystemet försialskommunal väghåUiung bör behållas. Deföreslagna ändringarna av väghållningsansvaret skall finansieras genom enomfördelning av anslagen till slallig och sialskommunal väghållning. Dekommuner som är väghållare enligl väglagen kommer i stort att få oförändradeeller lägre kostnader för den slatskommunala väghållningen, medan de kommunersom skall bli väghållare enligl väglagen i vissa fall kommer alt få en ökadkostnad, eftersom deras väghållningsansvar ökar. Den ökade väghållningen blirdock i många fall marginell och kommer således inle självklart all medföra enmotsvarande ökning av kommunens väghållningskoslnader. Dekommuner som får etl ökat väghållningsansvar bör fåviss kompensation för sina ökade kostnader. Denna kompensation bör lämnasunder efter övertagandet av väghållningen och utformas som etllilläggsbidrag uppgående till av del s. k. bidragsun-deriagel ,' saml slutligen under det tredje årel. Jag kommersenare när jag i avsnill 18 behandlar anslagen all närmare redovisa hurtilläggsbidraget bör finansieras. Detär angelägel alt förändringarna i väghållningsansvarel genomförs . 1väghållningsulredningen namnges omkring 80 kommuner som enligt utredningensbedömning bör bli väghållare. Ytterligare etl antal kommuner har därtill -enligl utredningen - förutsättningar för att bli väghållare. Vidarehar i utredningen föreslagits alt länsstyrelserna skall besluta vilka kommunersom skall la över ansvaret för flertalet av de allmänna vägarna inom hela ellerdelar av sitt område. I och med alt del nuvarande systemet med bidrag till deväghållande kommunerna behålls anscrjag atl det inle finns förutsättningar föratt ändra beslutsordningen vid ändringar i väghållningsansvarel. Jagavser därför senare föreslå regeringen atl ge i uppdrag alt efter samråd med berörda kommuner föreslå vilka kommuner som bör bli väghållare och vilka vägar dessa bör svara för. Utgångspunkten för upp- 172 draget bör därvid vara atl i första hand huvuddelen av denämnda kommu- Prop. 1987/88: 50 nerna bör la över ansvaret från staten förväghållningen av de lokala Bilaga I vägarna i de större lätorlérna. Elt ökatkommunalt ansvar för väghållningen i de större tätorterna är en förutsättningför atl staten skall ha möjlighet att ta etl ökat finansiellt ansvar för deövergripande vägarna. Uppdraget bör kunna redovisas till regeringen senasl denI . Beslul om all en kommun skall vara väghållare skall enligtbestämmelserna i väglagen (1971:948) fallas av regeringen. Ändringarna iväghållningsansvarel bör därmed kunna vara genomförda senasl den 31 december1990. 1 della sammanhang vill jag också upplysa om atl jagsenare i avsnill 9.7.3 kommer atl föreslå att fördelningsplanen för bidrag tillbyggande av slatskommunvägar m.m. skall upphöra all gälla den 31 december 1988.Därmed kommer även de s. k. generella bidragen - som lämnas lill de väghållandekommunerna och trafikhuvudmännen - att upphöra från samma tidpunkt. Degenerella bidragen, som för /88 uppgår till 50 milj. kr., avserbidrag till smärre åtgärder. Bidragen får av de väghållande kommunerna ochirafikhuvudmännen fritt disponeras till sådana åtgärder som ärbidragsberättigade. De ändringar av ansvaret för väghållningen som jag föreslårinnebär bl. a. all kommunerna skall ges ett ökat ansvar för den lokalaväghållningen i de större tätorterna. Del är därmed naturligt all stateninriktar sina resurser till alt stärka den övergripande väghållningen. Degenerella bidragen har i stor utsträckning använts till smärre lokalaåtgärder. För all bättre utnyttja slalens, kommunernas och trafikhuvudmännenssamlade resurser bör dessa medel forlsällningsvis i stället användas för attmöjliggöra tidigareläggning av angelägna byggnadsobjekt. Utredningen har även föreslagit all kommunerna skall laetl ökal ansvar för den enskilda väghållningen i tätorterna. För detta har iutredningen föreslagits all kommunerna skall ges möjlighel alt ta ul avgifterför driften av del s. k. faslighelsnära vägnätet. sådanl system har vissafördelar. Det finns dock vissa praktiska svårigheter och principiellainvändningar mot alt införa elt sådanl syslem. Jag är därför inte beredd atl nuföreslå etl system med sådana avgifter. Vidare har utredningen föreslagit en överföring avbestämmelserna i tredje kapitlet lagen (1939:608) om enskilda vägar lillanläggningslagen (1973: 1149) och lagen (1973: 1150) om förvaltning avsamfälligheter. föreslår bl.a. att en utredning tillsätts somser över den samlade lagstiftningen om faslighetssamverkan. I likhet medSvenska kommunförbundet anscrjag att denna fråga behöver beredas yllerligare. Till vissaenskilda vägar lämnas som har framgått statsbidrag. Av del nuvarande bidraget avser omkring 10 milj. kr. vägar som är belägna inom tätorter där kommuner är eller borde vara väghållare enligt väglagen. Bidraget lämnas lill väghållaren. 1 de fall kommunerna sköter dessa enskil da vägar lämnar väghållaren över bidraget lill kommunen. Det är inle ovanligt alt bidrag lämnas direkt till kommunen. Jag delar Svenska kom munförbundels uppfattning alt i de fall en kommun är väghållare för allmänna vägar i en tätort bör inle statliga bidrag även lämnas till enskilda vägar inom kommunens väghållningsområde. Denna enskilda väghållning är närmast en lokal fråga och del bör således ankomma på kommunen atl 173 bedömahur väghållningen för dessa vägar bäst bör ordnas. Jag anser Prop.1987/88:50 således att denna del av bidragsgivningen skall avvecklas och avseratt Bilaga 1 senare återkomma med de förslag till ändringar i gällandebidragsförordning som föranleds av milt förslag. Vägarnaär en viktig del av samhällets infrastruktur. Planering av bostäder ocharbetsplatser sker i nära samverkan med vägplaneringen. Exploatering av markgenererar i regel trafik, vilket måsle beaktas på ell tidigt stadium. Planeringenoch prioriteringen av vägbyggandet är i hög grad decentraliserat. Fördelningenav invesleringsmedel mellan olika delar av landet och vägkategorier sker pågrundval av en noggrann angelägenhetsgradering i syfte all åstadkomma en sålikformig och rättvis fördelning av vägmedlen som möjligl. uttaladevid bl.a. behandlingen av väg-anslag (prop. 1986/87: 100 bil. 8, TU19, rskr. 235) all del är av stor vikt att vägbyggnadsobjeklen tillkommer i denpriorileringsordning som de regionala och kommunala instanserna i samverkanmed uppställt. Frånoch med /88 gäller nya tioåriga väginvesteringsplaner. 1samband med upprättandet av dessa planer har etl omfattande vägbyggnadsbehovredovisats. I departementspromemorian (DsK 1987: 7) Vägbyggnadsbehovel framtill har behovet av väginvesteringar sammanställts. Det totalaåtgärdsbehovet uppgår till nära prisnivå ochfördelar sig på följande säll. Summa (miljarder kr.) Storstadslän Storsladsnära län Skogslän Övriga län 14.2 16.1 15,5 11,2 5,4 1.4 1.7 1,3 19,6 17.5 17.2 12,5 Tilldetta skall läggas elt i promemorian angivet belopp på omkring 400 milj. kr.per är för mindre förbättringsåtgärder. skrivelse till harvägverket redovisat effekterna av att genomföra de upprättade förslagen lillflerårsplaner och fördelningsplan saml driftplanen för åren1988-1992. Elt genomförande av de iplanerna upptagna åtgärderna medför enligt bl.a. all det förväntade antalet trafikolyckor reduceras med omkring 1 500 olyckor . Härav avser olyckor med oskyddade trafikanter. Detta är en väsentlig och eftersträ vansvärd reduktion av antalet trafikolyckor. Den kvanlifierade nyttan för samhället av att genomföra planerna har under anlagande av en trafik- tillväxt pä av beräknats lill omkring 1,4 miljarder I74 Av detla belopp avser 400 milj. kr. förbättradtrafiksäkerhet, 850 milj. kr. besparingar i res- och fordonskoslnader, 85 milj.kr. miljöeffekter samt 75 milj. kr. regionalekonomiska effekter m. m. Vidarebedömer att del "eftersläpande vägunderhållet" som avverkel har beräknats lill kommer alt kunna reduceras med700-900 milj. kr. fram t. o. m. . Problemetmed alt vidmakthålla vägnätet uppmärksammades under 1970-lalet och blevsärskill påtagligt i början av 1980-lalet. Situationen har sedan dessförvärrats trots atl driftanslaget har höjts för atl inhämta eftersläpningen.En orsak är all invesleringarna har minskal. Därmed har många invesleringar påvägar med akuta behov av åtgärder inte kunnal komma lill stånd. Följden harblivit atl behovet av underhäll har ökat. Problemet har därtill ytterligareaccenluerals av de mycket kraftiga trafikökningarna under de senasle åren. anger i anslagsframställningen för budgetåret1988/89 att det mot den här bakgrunden fordras både invesleringar och underhållför alt vidmakthålla vägnätet. Behovet av väginvesteringar har av redovisatsutifrån anlagandel atl vägarna har en ekonomisk livslängd . För altbevara vägkapiialet krävs således årliga reinvesteringar som motsvarar enfyrtiondedel av de invesleringar som har lagts ned i vägnätet. 1987/88:50 Bilaga 1 1940 1950 1960 1970 1980 Källa: anslagsframställning 1988/89. Vägnätetsvärde byggdes successivt upp lill etl högsta värde i börian av 1980-talet.Därefter har investeringsvolymen sjunkil under de årliga avskrivningarna. Del årligainvesteringsbehovet på det statliga vägnätet uppgär enligt till drygt4 miljarder kronor. Behovet har därvid beräknats utifrån den tidigareredovisade inventeringen. För all upprätthålla en investeringsnivå sommotsvarar de årliga avskrivningarna på vägkapiialet eriordras enligt vägverketför de statliga vägarna en åriig investeringsvo- begär förbyggande av statliga vägar således etl anslag på . Investeringarnai dag är inle i nivå med ambitionerna all långsiktigt säkra vägkapiialet. Jagkommer därför senare atl föreslå en kraftig ökning av investeringsvolymen. Flera avde remissinstanser som har yttrat sig över promemorian Vägbyggnadsbehovel framtill har därvid också tagit upp frågor om nya finansieringsformer sätl att öka väginvesteringarna. Del finns, anser dessa remissinstanser,hos trafikanterna en vilja alt finansiellt bidra och på så säll få till ståndangelägna vägbyggnadsobjekl, i vissa fall tidigare än vad som annars skulle havaril möjligl. Jag återkommer senare lill mina överväganden och förslag i dennadel. Prop.1987/88:50 Bilaga 1 Mitt förslag: Planering och prioritering av invesleringarpå länspla-nel i vägar, länsjärnvägar och kollektivtrafikanläggningar skall sålångl möjligl samordnas och ske på samhällsekonomiska grunder. Del samhällsekonomiska planeringssystemet förväginvesteringar skall utvecklas lill all även innefatta invesleringar ilänsjärnvägar och kollektivtrafikanläggningar. Avgränsningenmellan riks- och länsinvesleringar skall förtydligas. Utredningen: väghällningsutredning har föreslagitatt den s. k. fördelningsplanen för bidrag till byggande av slatskommunvägarm.m. Bidrag lill vissa kommunala vägobjekl skall enligl utredningeni slället behandlas inom ramen för de statliga väginvesleringspla-nerna. Vidareföreslår utredningen inrättande av en särskild plan för bidrag tillkollektivtrafikinvesleringar. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser biträderutredningens förslag. Flera av remissinslanserna har även tagit upp frågan ombehovet av investeringar i kollektivtrafikanläggningar och hur sådanainvesteringar bör prioriteras. Sålunda anför bl.a. i Stockholmslän och () att invesleringar ikollektivtrafikanläggningar och väginvesteringar måsle prioriteras samordnat.Vidare framhåller SLTF all del för väginvesteringarna tillämpade samhällsekonomiskasynsättet bör tillämpas även för investeringar i kollektivtrafikanläggningar.En samordning av kollektivtrafik- och väginvesteringar i del decentraliseradeplaneringssystemet för väginvesteringar skulle möjliggöra en samhällsekonomiskavvägning mellan olika investeringar. Skälen för mitt förslag: Den decentraliserade planeringeninom väghållningen har belydande förtjänster. För byggande av statliga vägarupprättas med dagens regelsystem särskilda investeringsplaner som består av enfierårsplan för byggande av riksvägar samt en flerårsplan i varie län förbyggande av länsvägar. Planerna avser och revideras vart tredje år.Flerårsplanen för byggande av riksvägar faslslälls av och fler- årsplanernaför byggande av länsvägar fastställs av resp. länsstyrelse. Nya Prop.1987/88: 50 väginvesteringsplaner gäller . Bidrag till byggande av slatskommunvägar saml vissakollektivtrafik-investeringar lämnas via den s. k. fördelningsplanen, somfastställs av . Även denna plan omfallar . En ny plan gäller föråren 1988-1997. Jag delar i och SLTFisuppfattning alt investeringar i väganläggningar resp.kollektivtrafikanläggningar i viss mån är utbytbara och det bl. a. därför ärviktigt att lokala och regionala anläggningar för vägtrafik och kollektivtrafikprioriteras samordnat och på länsnivå. Etl ytterligare skäl för en sådansamordning är atl invesleringar i länsjärnvägar i enlighet med vad jag tidigarehar föreslagit i avsnitt 7 skall prioriteras regionalt på samma sätl som i dagsker beträffande kollektivtrafikanläggningar och länsvägar. Den decentraliserade investeringsplaneringen bör såledessamordnas på så sätl all samtliga dessa typer av investeringar fortsättningsvisprioriteras på länsnivå av länsstyrelserna. Då länsstyrelsernas förlroendemannasty- . relser utgörs av representanter från bl. a. landstingen säkerställs att avvägningenmellan olika transportsystem prövas i elt sammanhang. Milt förslag innebären tydligare och mer konsekventansvarsuppdelning rnellan slalen, kommunerna och Irafikhuvudmännen. Genom enregional avvägning skapas också en bättre samordning mellan investeringsbeslutoch beslul om uppläggning av kollektivtrafiken. Delta bör underiättasträvandena att åsladkomma rationella trafiksystem i länen. Medel till byggande av statliga vägar anvisas förnärvarande över ell anslag. Mol bakgrund av vad jag tidigare i avsnitt 9.6 harföreslagit beträffande ändringar i väghållningsansvarel bör de övergripandeallmänna vägarna prioriteras i särskild ordning. Därvid bör del nuvarandesystemet med en särskild plan för byggande av riksvägar kunna behållas ochutvecklas lill att även omfatta sådana riksvägar som är slatskommunvägar. Jag föreslår att en sådan utvecklad riksvägsplankompletteras med läns-visa planer för investeringar i länstrafikanläggningar.Till skillnad från nuvarande ordning bör därmed medel för invesleringar ilänsvägar och övriga länstrafikanläggningar resp. riksvägar anvisas pä skildaanslag. Därmed får man en klarare avgränsning mellan regionala och övergripandeinvesteringar. Som jag har anfört bör anslaget för invesleringar ilänstrafikanläggningar även omfatta investeringar i län.sjärnvägar. Jag kommer senare föreslå regeringen all ge iuppdrag att i samverkan med TPR och ulveckla del nuvarande planeringssystemetså all det även kan innefatta investeringar i länsjärnvägar ochkollektivtrafikanläggningar. Inriktningen skall därvid vara alt fä fram ell syslem somkan börja lillämpas och utnyttjas vid upprättandet avinvesteringsplanerna . 12 1987/88. 9.7.3 Investeringar i länstrafikanläggningar Mitt förslag: Ett särskill anslag för investeringar ilänstrafikanläggningar skall inrättas. För /89 anvisas 650milj. Anslaget skall öka reall med 320 milj. kr. för /90. Anslaget skall omfatta medel till byggande av statligalänsvägar, investeringar i länsjärnvägar saml bidrag till byggande av sådanaslatskommunvägar som inle är riksvägar och vissa kollektivtrafikanläggningar. Fördelningsplanen skall inordnas iflerårsplanen för byggande av riksvägar resp. i de länsvisa planerna förinvesleringar i länstrafikanläggningar. De senare planerna skall baseras påflerårsplanerna för byggande av länsvägar kompletterat med ytterligareinvesleringar i länstrafikanläggningar. Sådana reviderade planer skall träda i kraft den 1 januari1989. Prop.1987/88:50 Bilaga I Skälen för mitt förslag: 1 det arbete som föregickupprättandet av väginvesteringsplanerna har del framkommitomfattande önskemål om investeringar i vägrrafikanläggningar. Belydandeinvesle-ringsanspråk har också redovisats i samband med utförda karlläggningarav järnvägens infrastruktur. Stora behov av investeringar i kollektivtrafikanläggningari våra större städer har bl. a. redovisats i en skrivelse den 14 oktober 1987från de irafikansvariga i storstadsregionerna , och Malmösaml . Vidare har flera remissinstanser i yllranden överväghållningsutredningen framhållit alt en samordnad prioritering av väg- ochkollektivlrafikinvesteringar har fördelar från effektivitetssynpunkt. Jag har tidigare redovisat mina förslag angåendejärnvägspoliliken. En viktig del i mina förslag är trafikhuvudmännens ansvarför all lokal och regional kollektivtrafik. ansvar bör kompletteras medbättre möjligheter för Irafikhuvudmännen alt prioritera mellan olika typer avtransportmedel. Medel lill investeringar i länsjärnvägar samt bidrag tillbyggande av kollektivtrafikanläggningar och slatskommunvägar bör därförprioriteras samordnat med medel till länsvägarna. Även investeringar för lokaloch regional kollektivtrafik på slomjärnvägarna bör vara bidragsberättigade.För godstrafiken på länsjärnvägar harjag tidigare också förordat en övergångtill en lokalt och regionall förankrad invesleringsplanering. Invesleringar isådana banor bör således också prioriteras samordnat med övriga investeringar ilänstrafikanläggningar. För nämnda ändamål bör elt nyll anslag Byggande avlänstrafikanläggningar inrättas. Behovet av invesleringar i länstrafikanläggningar äromfattande. Bara väginvesleringsplanerna omfattar för invesleringar ochbidrag lill investeringar i länsvägar lill ett belopp av omkring 350 milj. kr.Därutöver behöver betydande invesleringar genomföras, inte minst för altförbättra säkerheten och miljön. Enligt beslul om höjd bilaccis (SkU1986/87:50, rskr. 348) bör 210 milj. kr. anslås till investeringar i främsl kollektivtrafikanläggningar.Dessa medel bör användas för att genomföra Prop. 1987/88: 50 angelägnainvesleringar i länstrafikanläggningar. Därutöver anser jag alt Bilaga 1anslaget behöver höjas med ytterligare 90 milj. kr. Jag föreslår således allmedlen till investeringar i länstrafikanläggningar sammanlagt höjs med 300milj. /89 bör för investeringar i länstrafikanläggningar anvisas 650milj. Därmed blir det bl. a. möjligl atl tidigarelägga ell anlal fråntrafiksäkerhets- och miljösynpunkt angelägna förbifarter. Jag kommer senare atthemställa om medelsanvisning m. m. Redan nu vill jag också anmäla att jag näslaår har för avsikt atl återkomma lill regeringen med förslag innebärande attregeringen hos begär en ytteriigare höjning av anslaget med reall320 milj. kr. kr., vilkel är det belopp som har överenskommitsmellan slalen. Medinrättandet av ell särskill anslag för investeringar i länstrafikanläggningarskapas ökade förutsättningar för en samordnad utveckling av infrastrukturen ilänen. Fleraav remissinstanserna har påpekat all bidragsmöjligheterna till kollektivtrafikinvesteringarbör utvidgas lill alt även omfatta strömförsörining och signalanläggningar förspårbunden trafik. Även jag anser all en sådan utvidgning är angelägen.Spårbunden trafik har belydande fördelar inle minsl från miljösynpunkt.Bidragssystemet bör därför vara utformat på ell sådant sätl alt dessainvesleringar kan främjas. Jag vill i detta sammanhang erinra om atl s. k.reinvesteringar i spåranläggningar är bidragsberättigade, dock underförutsättning all det är investeringsålgärder. Vidare bör invesleringar iIrafiksignalanläggningar och särskill sådana som prioriterar kollektivtrafikenvara bidragsberättigade. Bidrag till invesleringar i kollektivtrafikanläggningarbör liksom nu lämnas till av kostnaden för investeringen. I särskilda fallbör dock bidrag kunna lämnas till av kostnaden. Jagkommer senare alt i avsnitt 11 och 13 redovisa vilka åtgärder jag avser atlvidta under /88 med anledning av beslut om höjdbilaccis. Jagdelar vägverkels, Svenska kommunförbundets med flera remissinstansersuppfattning atl avvägningen mellan investeringar i kollektivtrafikanläggningarresp. väganläggningar skall baseras på samhällsekonomiska överväganden.Allmänna direktiv för della och inriktningen bör anges av regeringen. Beslul omenskilda objekt och avvägningar mellan olika objekt skall som tidigare ske pålokal och regional nivå. Förinvesleringar i länstrafikanläggningar skall - på samma sätt som sker förlänsvägplanerna - särskilda tioåriga planer upprättas. Arbetet med atl upprättadessa planer skall samordnas av . Upprättandet av planerna förinvesteringar i länstrafikanläggningar bör på länsnivå beredas i ett särskiltsamordningsorgan. Delta bör bestå av företrädare för , ,irafikhuvudmännen, och slalens järnvägar (SJ). Samordningsorganetbör vara ett tjänstemannaorgan och bör svara för del praktiskaarbetet, dvs. Jag vill framhålla atlnämnda samordningsorgan i vissa regioner på Prop. 1987/88:50 lämpligl sätlbör samverka-med motsvarande organ i angränsande län. Bilaga I Detta harbl. a. påpekats i en skrivelse till kommunikalionsdeparlemenlel den 2 december1987 från . Upprättandetav planerna för invesleringar i länstrafikanläggningar bör utifrån vad somanges i den principöverenskommelse om lokal och regional kollektivtrafik påjärnväg m. m. som har träffals mellan slaten, saml SLTF genomföras i tre steg. I det förslå stegetgenomförs länsvisa behovsinventeringar. Resultatet av behovsinventeringarnaskall i steg två ligga lill grund för en länsvis fördelning av de av regeringenanvisade planeringsramarna. Fördelningen av medel mellan olika län beslutas avvägverket på samma sätt som sker för länsvägplanerna. 1 det tredje stegetupprättas de länsvisa planerna och investeringsobjektens prioriteringfastställs. Prioritering och avvägning mellan olika investeringsobjekt skallske av länsstyrelserna som fastställer planen. Om och en länsstyrelseinle är överens om innehållet i planen, skall regeringen besluta i fråga omläslslällelsen. Banverketliksom SJ och Irafikhuvudmännen bör fä överklaga beslul om fastställelse avlänstrafikanläggningsplaner.