prop · GB0369 · 1987-12-31 00:00:00 — Datainspektionen:Bland författningar som berörs av omprövningsmöjli-heten nämns i promemoriankreditupplysningslagen (1973:1173) och inkassolagen (1974:182), över vilkadatainspektionen utövar tillsyn. Enligt inspektionens mening berörs ävendatalagen (1973:289), Kommerskollegium:Kollegiet har att befatta sig med ärenden enligt fyra av de i promemorianförtecknade lagarna, nämligen lagen om tillstånd till överlåtelse av fartyg(9), lagen om tillfällig handel (14), lagen om rätt för utlänning och utländsktföretag att idka näring här i riket(15) samt - - lagen omhandel med skrot och begagnade varor(32). Inom kollegiets verksamhetsområde kandessutom beroende på hur praxis utvecklas och pä hur enskilda uppfattarförevarande lagändring ärenden enligt aktiebolagslagen, lagen om ekonomiskaföreningar, lagen om handelsbolag och enkla bolag, försäkringsrörelselagen,resegarantilagen, lagen om skydd för vapen och vissa andra officiellabeteckningar, lagen om förbud mot investeringar i och ochlagen om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m, m, (där kollegiet ärremissinstans) bli föremål för talan hos regeringsrätten. Krigsmaterielinspektionen(KMI) har väsentligen två funktioner, dels en myndighetsfunktion som avsertillsyn över de företag m.fl, som erhållit tillstånd att tillverkakrigsmateriel m,m,, dels en beredningsfunktion när det gäller ärenden inom krigsmaterielomrädetsom skall prövas av regeringen. Tillverkningoch tillhandahållande av krigsmateriel regleras genom lagen (1983:1034) omkontroll över tillverkningen av krigsmateriel, m,m, och förordningen(1983:1036) i samma ämne, Ilagen föreskrivs bl, a, att tillverkning av krigsmateriel inte får ske utanregeringens tillstånd. Sådant tillstånd krävs också för att yrkesmässigtförsälja, utbjuda mot vederlag och förmedla krigsmateriel, uppfinning avseendekrigsmateriel och metod för framställning av sådan materiel. Regeringen fårförena ett tillstånd med villkor samt med kontroll- och ordningsbestämmelser.Tillstånd kan meddelas eller tills vidare och kan återkallas avregeringen, om tillständshavaren har åsidosatt gällande föreskrifter ellervillkor eller i annat fall skälig anledning till återkallelse föreligger. Bestämmelsernaom dispens från det grundläggande förbudet mot att föra ut krigsmateriel och att överlåta eller upplåta rätt att utom riket tillverka krigsmateriel, m, m, finns i lagen (1982:513) om förbud mot utför- 194 selav krigsmateriel, m, m. samt i tillhörande förordning (1982:1062), Frågorom tillstånd till utförsel av krigsmateriel prövas av regeringen, Prop.1987/88:69 om inte ärendet avser utförsel i mindre omfattning eller eljest ärav mindre Bilaga 2 vikt. Sådana ärenden prövas av utrikeshandelsministern.Ärenden om tillstånd till upplåtelse eller överiåtelse av rätten att utomlandstillverka krigsmateriel prövas alltid av regeringen liksom tillstånd till atthär i riket bedriva militärt inriktad utbildning av utländska medborgare.Tillstånd som här sagts kan återkallas under vissa förhållanden. Besluti ärenden inom krigsmaterielomrädet styrs av säkerhets- och utrikespolitiskaöverväganden. Till grund för regeringens prövning av ärenden enligt lagen omförbud mot utförsel av krigsmateriel, m, m, ligger de av är 1971fastlagda och genom godkännandet av prop, 1981/82:196 med förslag tillnyssnämnda lag bekräftade riktlinjerna. Varje utförselansökan prövas i enlighethärmed mot bakgrund av köparlandets inrikespolitiska förhållanden ochutrikespolitiska situation samt det sätt på vilket ifrågavarande materiel kanväntas bli använd, Samma bedömningar görs i fråga om licensupplätelser m. m. Tillsynenöver tillverkningsindustrin motiveras av en vilja att som ett led i enföljdriktig fredspolitik kontrollera försvarsindustrin. Ettgenomförande av promemorians förslag till lagprövning av regeringens beslutinom KMI:s verksamhetsområde synes innebära att följande regeringens beslut kangöras till föremål för sådan prövning; nämligen beslut i ärenden om tillståndatt tillverka krigsmateriel, tillstånd att försälja eller förmedlakrigsmateriel, m,m,, tillstånd att bedriva militärt inriktad utbildning avutländsk medborgare, tillstånd till utförsel av krigsmateriel och tillstånd attupplåta eller överiåta rätt att utom riket tillverka krigsmateriel samt om återkallelseav här nämnda beslut. Somframgår av det ovan sagda grundas regeringens prövning av ifrågavarandeärenden på utrikes- och säkerhetspolitiska bedömningar. Även om enlämplighetsbedömning inte avses komma till stånd genom det föreslagnaprövningsförfarandet måste det - som också betonas i promemorian -vara svårt att dra en gräns mellan en renodlad laglighetsprövning och enlämplighetsprövning. Enligtinspektionens uppfattning bör möjlighet inte finnas till en överprövning avregeringens beslut i frågor som rör landets säkerhetspolitik ochutrikespolitiska förhållanden. Även om prövningen är begränsad till ett beslutslagenlighet kan enbart den omständigheten att ett beslut kan underställasregeringsrätten vara negativt med tanke på en spridning av regeringens materialtill motparten. Mot bakgrund av att regeringens beslut inte alltid motiveras utföriigt- vilket inte heller är möjligt av säkerhets-och utrikespolitiska hänsyn ellereftersträvansvärt i dessa fall - torde det vara svårt för regeringsrätten attomedelbart ta ställning till huruvida fråga är om en ren lämplighetsbedömning, Imotiven till undantag för ärenden som prövas enligt utlänningslagen anges i promemorian att det ofta är av utomordentligt stor vikt att dessa ärenden avgörs snabbt och att de har en mycket betydande frekvens, I viss mån kan en parallell här dras till beslut i ärenden om tillstånd inom krigsmaterielomrädet på det sättet att sädana ärenden ofta måste avgöras utan dröjsmål, 195 Sammantaget finner KMI attundantag från den föreslagna ordningen Prop, 1987/88:69 måste göras för ärenden inom krigsmaterielomrädet. Utredningenom svensk utlandsverksamhet på krigsmaterielomrädet: Ett genomförande av denordning som föreslås i departementspromemorian skulle innebära en möjlighettill överprövning av regeringens beslut i ärenden om utförsel av krigsmateriel,liksom i de övriga ärenden inom krigsmaterielomrädet som prövas av regeringen. Utredningenvill starkt ifrågasätta om den föreslagna ordningen bör tillämpas på beslut somi allt väsentligt präglas av utrikes- och säkerhetspolitiska bedömningar. Motbakgrund av vad som i promemorian har påpekats om svårigheterna att kunna draen klar gräns mellan laglighets-och lämplighetsprövning vill utredningenavstyrka att möjlighet öppnas för domstolsprövning på detta mycket speciellaområde. Riksförsäkringsverket:Inom det område som och de allmänna försäkringskassornahar att svara för är det endast ett fåtal ärendetyper som kan tänkas bliberörda. Nedanges exempel på två ärendetyper som synes beröra enskildas personliga ochekonomiska förhållanden pä sådant sätt att de skulle kunna bli föremål förprövning i den föreslagna ordningen. De har dessutom likheter med de ärenden omrätten att bedriva näringsverksamhet som har prövats av domstolen för demänskliga rättigheterna. Ersättningför utgifter för tandvård betalas från den allmänna tandvärds-försäkringen omvården meddelas genom det allmännas försorg eller lämnas av tandläkare som äruppförd på en av allmän försäkringskassa upprättad förteckning. Enligt enövergångsbestämmelse till den lag varigenom tandvårdsförsäkringen infördes kanriksförsäkringsverket under vissa förutsättningar begränsa rätten förprivatpraktiserande tandläkare att bli uppförda på förteckning hosförsäkringskassan. Enligtde nuvarande övergångsbestämmelserna prövar regeringen besvär överriksförsäkringsverkets beslut att inte medge tandläkare att bli uppförd påförsäkringskassans förteckning. Ersättningför utgifter för sjukvårdande behandling hos privatpraktiserande sjukgymnastbetalas från den allmänna sjukförsäkringen om sjukgymnasten är uppförd pä enav allmän försäkringskassa upprättad förteckning. En sjukgymnast förs upp påförteckning om han har åtagit sig att följa förordningen (1976:1018) med taxaför sjukvårdande behandling m,m, (behandlingstaxan) och sjukvårdshuvudmannentillstyrker att sjukgymnasten förs upp på förteckningen. Från kravet påtillstyrkan av sjukvårdshuvudmannen finns vissa undantag. Enligt6 § behandlingstaxan skall privatpraktiserande sjukgymnast för att bli uppförd på förteckning dessutom ha fullgjort antingen viss tids tjänstgöring hos sjukvårdshuvudman eller annan därmed 196 Enligt föreskrifter (RFFS Prop.1987/88:69 1977:2) skall sjukgymnasten för att bli uppförd på förteckning hafullgjort Bilaga 2 minst två ärs tjänstgöring i offentlig vård. Från dennabestämmelse kan meddela dispens. Dispenslämnas av i de fall sjukgymnasten kan åberopa meriter somkan anses likvärdiga med två ärs tjänstgöring i offentlig vård.Riksförsäkringsverkets beslut om dispens kan överklagas hos regeringen med stödav 18 § allmänna verksstadgan. Regeringenprövar ett 20-tal ärenden av de här slagen som besvär och bifallerbesvären i av ärendena. Enligtförslaget skall ett beslut under vissa angivna förutsättningar kunnaundanröjas av regeringsrätten om den rättstillämpning som ligger till grund förbeslutet strider mot lag eller annan författning. Det finns därför anledningatt påpeka att de tvä ärendetyper som har berörts ovan innefattar sädanabedömningar att en ren laglighetsprövning kan vara av begränsat värde för denenskilde. Om det bedöms angeläget att en domstol prövar ärenden av de härslagen i samma omfattning som beslutsmyndigheten och inte bara ur laglighetssynpunktkan det åstadkommas genom en översyn av besvärsförfarandet. Socialstyrelsen:Socialstyrelsen vill fästa uppmärksamheten pä vissa författningar där styrelsensom sista instans fattar beslut, vilka rör den enskildes civila rättigheter ochskyldigheter och vilka inte på ordinär väg kan komma under domstols prövning, Lagen(1982:636) om anordnande av visst automatspel är tillämplig pä automatspel somanordnas i förvärvssyfte och som inte ger vinst eller endast ger vinst i formav frispel på automaten. För att fä anordna automatspel, som inte enbart är avtillfällig karaktär, krävs tillstånd. Frågan om tillstånd prövas i förstainstans av socialnämnden i kommunen. Vid prövningen skall socialnämnden bedömaom spelverksamheten kan antas förorsaka bristande ordning eller kommer attbedrivas i en miljö som är olämplig för barn eller ungdom. Enligt uttalanden iförarbetena till lagen har socialnämnden ansetts bäst kunna bedöma i vilkenutsträckning automat-spelsverksamhet kan förorsaka sociala problem. Emellertidhar i lagen intagits en möjlighet till besvär över socialnämndens beslut.Besvär kan föras till och i sista instans till socialstyrelsen.Möjligheten att genom besök på platsen bilda sig en uppfattning om förhållandenai det enskilda fallet är för del begränsade. Socialstyrelsensprövning har därför kommit att inriktas på legaliteten i socialnämndensställningstagande, där rättssäkerhetsaspekten dominerar liksom strävan attuppnå enhetlighet i landet. Detta medför att uttalandena i propositionen1981/82:203 s, 16 att socialnämnden bör ges stor frihet, när det gällertillståndsprövningen, egentligen saknar betydelse. Kommunernas frihetinskränker inte besvärsinstansernas skyldighet att pröva huruvida lagensförutsättningar för tillstånd är uppfyllda eller inte. För delkan emellertid knappast sägas att automatspelsärendena som sådana tillförstyrelsen någon väsentlig kunskap som är till nytta för styrelsen i tillsynsarbetet. Prövningarnai länsstyrelserna och som rör den enskildes 197 "civila rättigheteroch skyldigheter" behöver inte heller ske med ianspråk- Prop.1987/88:69 tagande av andra kunskaper än sådana som finns till förfogandehos Bilaga 2 förvaltningsdomstolarna, Automatspelsärendena tillhör såledesenligt uppfattning en typ av ärenden som normalt inte börfalla på en förvaltningsmyndighet utan på domstol. Detta talar för attbesvärsprövningen bör läggas på förvaltningsdomstolarna. Socialstyrelsenhar vidare i sitt remissvar på alkoholhandelsutredning-ens betänkande (SOU1985:15) tillstyrkt att besvärsprövningen enligt lagen (1977:293) om handel meddrycker, där är sista instans, förs över till förvaltningsdomstolarna. Styrelsenvill också understryka att det av propositionen 1979/80:6 framgår attsocialstyrelsens insatser skall koncentreras till mer övergripande uppgifterinom områdena för och hälso- och sjukvården. Styrelsensbefattning med enskilda ärenden bör minska och om möjligt föras över till annanlämplig myndighet. Även pä nu aktuella områden finns regler om förbud motfullföljd beträffande vissa typer av ärenden, bl,a, vissa av styrelsensavgöranden enligt abortlagen (1974:595) och steriliseringslagen (1975:580).Även beslut på dessa områden där rättsliga rådet, som sista instans, fattarbeslut som rör den enskildes "civila rättigheter och skyldigheter"kan således komma under domstols prövning vilket tillstyrker. Socialstyrelsenanser det vara en fördel att man i 2 a § utnyttjat begrepp, som redan används ilagtexten och vilkas innebörd är välkänd. Styrelsen ser det som en fördel attbegreppet myndighetsutövning använts i stället för en definition i lagen avdetta begrepp. Härigenom har man fått en enhetlig terminologi i lagen omallmänna förvaltningsdomstolar och regeringsformen vilken åberopas i lagtextenför att ange avgräsningen av det fält som enligt konventionen omfattas avbegreppet "civila rättigheter och skyldigheter". Genom att hänvisatill 8 kap, 2 och 3 §§ regeringsformen framgår att till begreppet "civilarättigheter och skyldigheter" inte bara hänförs vad man traditionelltbrukar hänföra till civilrätten. Även viktigare offentligrättslig reglering avbl, a, individens näringsfrihet och frihet i ekonomiskt hänseende räknas dit. Denviktiga inskränkning som sålunda ligger i att beslutet skall röra tillämpning av föreskrifter om förhållanden som avses i 8 kap. 2 eller 3 § regeringsformen utgör i sig ett hinder mot att det föreslagna omprövnings institutet kan bli föremål för missbruk. Härtill kommer såsom anges i promemorian att den klagande har bevisbördan dvs, det ankommer på den klagande att påvisa att beslutet strider mot lag eller annan författning. vill emellertid påpeka att problem kan uppstå för den klagande i de fall en lagbestämmelse kan ge upphov till olika tolkningar, I en sådan situation fordras att den klagande påvisar en betydande brist pä överensstämmelse mellan beslutet å ena sidan och förarbeten eller praxis å den andra för att det skall kunna sägas att beslutet strider mot lag eller annan författning. Styrelsen anser att det för sådana inte alltför sällsynta fall åtminstone i motiven till den föreslagna lagtexten borde ha angivits hur pass omfattande utredning som bör krävas av den klagande. Det kan ju uppstå fall då vidlyftig utredning krävs för att kunna uppvisa att ett beslut 198 stridermot lag eller annan författning. Nämndenför internationella adoptionsfrågor (): Vid den exemplifi- Prop. 1987/88:69 eringsom med utgångspunkt lagbok gjorts i promemorian av fall, Bilaga 2där svensk lagstiftning skulle kunna tänkas sakna sådan möjlighet tilldomstolsprövning som konventionen kräver, har lagen (1971:796) om internationellarättsförhållanden rörande adoption uppmärksammats. Enligt denna lag ochförordningen (1976:834, ändrad 1981:674) om prövning av utländskt beslut omadoption kan ett adoptionsbeslut, som meddelats i främmande stat, godkännas avNIA och därigenom bli giltigt även i . Prövningen innefattar såvällämplighets- som laglighetsöverväganden. Det kan här nämnas, att som denna prövning varit delegerad till förvaltningsmyndighet, haröverklagande skett endast i något enstaka fall, NIAvill i detta sammanhang också peka på lagen (1979:552, ändrad 1981:580 och1984:1093) om internationell adoptionshjälp och förordningen (1981:681, ändrad1984:1094) med instruktion för , Dessa författningar är inte införda i lagboken. Internationelladoptionshjälp definieras närmare i lagen och får från enskild lämnas endast avideell sammanslutning som är auktonserad av , Förutsättningarna för auktorisationär angivna i lagen. Beslut att vägra eller återkalla auktorisation kanöverklagas hos regeringen. För nävarande har sex organisationer sådan auktorisation. Vidarekan frågan om en adoptionsorganisation i ett visst fall skall lämnainternationell adoptionshjälp ibland komma under NIA:s prövning, kan dåantingen uppdra åt organisationen att lämna hjälpen eller besluta att hjälpinte skall lämnas den enskilde. Ett sådant beslut kan inte överklagas. Detär alltså tänkbart att ocksä beslut enligt lagen om internationell adoptionshjälpkan komma att begäras undanröjda under åberopande av det föreslagna överprövningsinstitutet.Till grund för dessa beslut ligger i allmänhet lämplighetsöverväganden, menäven fall av ren laglighetsprövning kan tänkas. Det antal ärenden som skullekunna komma i fräga är dock även här mycket begränsat. Bankinspektionen:Bankinspektionen konstaterar att den föreslagna utvecklingen ge de enskilda möjlighet till domstolsprövning ienlighet med den praxis som utvecklats av , endast avser en laglighetsprövning.Bankinspektionen tillämpar bl, a, fondkommissionslagen (1979:748) ochaktiefondslagen (1974:931) och beslutar om tillstånd för bolag att utöva sådanverkamhet. Därvid görs såväl lämplighets- som laglighetsprövning.Lämplighetsprövningen avser kompetensen hos fondkommissionsbolags resp,fondbolags styrelse och ledning och lagligheten prövas genom granskning avbolagsordningar resp, fondbestämmelser, I fråga om finansbolag ankommer det päbankinspektionen att pröva om bolagets verksamhet är sådan, att bolaget skallföras in i en förteckning enligt lagen (1980:2) om finansbolag, och attgodkänna bolagsordningen. Däremot har inspektionen ingen befogenhet att prövabolagets lämplighet att driva sådan verksamhet. Inspektionens beslut kanöverklagas till regeringen. Förslaget att öppna en möjlighet till överprövning i regeringsrätten av regeringens beslut i dessa fall påverkar inte arbetet inom inspektionen eftersom prövning i 199 inspektionen även iframtiden kommer att göras på samma sätt som . Juridiskafakultetsnåmnden vid i : Regeringsrät- Prop. 1987/88:69tens praxis visar att varje beslut, som medför sådana verkningar som Bilaga 2konstituerar överklagbarhet, också kan bli föremål för resning, (Se Ragnemalma. a, s, 92 ff), Då kraven för att beslut skall kunna angripas medförvaltningsbesvär är tämligen måttliga, gäller alltså detsamma beträffande resningsbarheten.För att ett beslut skall vara angripbart enligt reglerna för det nya institutetuppställes avsevärt strängare krav. Fem olika moment kan urskiljas. a) Att angreppsobjektet bestämmessom "ett beslut i ett förvaltningsärende" fyller väl främstfunktionen att undantaga regeringens rent politiska avgöranden. Att dennagräns i praktiken kan vara svär att draga är uppenbart, men problemet kanknappast tydligare lösas lagstiftningsvägen, (Jfr beträffande resning Ragnemalma, a, s, 100,) b) Den andra förutsättningen - att"beslutet innebär myndighetsutövning mot någon enskild" - innefattaren avsevärd skärpning i förhållande till vad som gäller beträffande överklagbarhetoch resningsbarhet, där något motsvarande krav inte uppställes. Härtill kommersåsom ytterst anmärkningsvärt, att promemorieförfattarna utan några som helstförklarande kommentarer anknyter till den av förvaltningsrättsutredningen(FRU) i förslaget till ny förvaltningslag (SOU 1983:73; överklagbarhetspa-ragrafen)lanserade innovationen beslut, som innebär myndighetsutövning i stället förbeslut i ärenden, som gäller myndighetsutövning. FRU:s förslag, som härvidlagkritiserades av fakultetsnämnden i dess remissyttrande och som ocksäförkastades vid antagandet av den nya förvaltningslagen, byggde på en klartredovisad, subtil distinktion mellan dessa båda uttryck. Huruvida i promemorianendast använts ett slarvigt språkbruk eller om man avsiktligt pä nytt velat -på ett i sä fall försåtligt sätt - introducera den avvisadekonstruktionen undandrar sig fakultetsnämndens bedömande. Nämndens kritikredovisas i dess remissyttrande över FRU:s förslag och i 1984 s. 317 f, c) För att vara angripbart skallbeslutet vidare röra "tillämpning av en föreskrift om något förhållandesom avses i 8 kap, 2 eller 3 § regeringsformen". Denna formel har valtssom ett alternativ till de från konventionstexten översatta begreppen"civila rättigheter och skyldigheter", vilka anges "intelämpligen böra användas direkt i en svensk författningstext som skall varagenerellt tillämplig", eftersom "det föreligger uppenbara svårigheteratt transformera dem till adekvata svenska lagtekniska termer". för det första påpeka, att konventionsuttrycket i svenskdirektöversättning faktiskt redan nu återges i svensk lagtext, nämligen i sekretsslagen12 kap, 4 § andra stycket. För det andra gör det enligt fakultetsnämndensmening ett något egendomligt intryck att då det gäller de förvaltningsärendensom här är aktuella anknyta till bestämmelserna om civilrättslig lagstiftningi RF 8:2; förklaringen kan möjligen ligga däri, att lagrummet härvidlag inteär helt renodlat (jfr "föreskrifter om svenskt medborgarskap", somnärmast är av offentligrättslig typ), men det kan starkt ifrågasättas, omhänvisningen till 8:2 kan ha någon betydelse vad gäller förpliktelserna enligtartikel 6 i . För det tredje vill fakultetsnämndenifrågasätta, om den aktuella 200 begränsningen - även omden kanske inte sträcker sig alltför långt - över Prop. huvud taget är påkallad.Någon sådan restriktion har inte ansetts nödvän- Bilaga 2 dig, dä det gäller överklagbarheteller resningsbarhet. Att den här införts utgör ytteriigareett tecken på att det nya institutet de facto är ett extraordinärt rättsmedel,(Vad gäller undantaget för beslut "i fråga om en föreskrift som gällerutlännings vistelse i riket", alltså primärt beslut enligt utlänningslagen, är detvisserligen korrekt, att frekvensen av sådana beslut är stor och att det är avvikt att ärendena avgöres snabbt, men rör det sig ju om ärenden, somär av den största betydelse för den enskilde. Huruvida påståendet, attkonventionens artikel 6 inte kan komma att aktualiseras i sådanaärenden, är korrekt, låter sig inte utan närmare undersökningar bedömas.Resningsinstitutet står emellertid till buds också idessa fall,) d) Kravetpå att "beslutet inte skulle ha kunnat överklagas i annan ordning" illustrerar likaså det nya institutets extraordinära karaktär.Den som underlåtit att uttömma de ordinära rättsmedlen skall inte kunna få en ansökan enligt de nya reglerna prövad av regeringsrätten. Det är alltså inte - som dä det gäller en resningsansökan - tillräckligt, att beslutet vunnit laga kraft, (Att inte heller förekomsten av andra rättelsemöjligheter än anförande av förvaltningsbesvär lägger några principiella hinder för pröv ning av en resningsansökan framgår av Ragnemalm a, a, s. 158 ff.) Följden torde dä bli, att t, ex, den som haft laga förfall för att inte klaga inom besvärstiden först måste vända sig till regeringsrätten med en ansökan om återställande av försutten tid, därefter vid bifall till ansökningen anföra besvär inom den restituerade tiden och invänta besvärsmyndighetens ut slag; först därefter kan han - om besvärsinstansen är slutinstans, om beslutet gått honom emot och om alla de olika nya sakprövningsförutsätt ningarna är uppfyllda - återkomma till regeringsrätten med en ansökan enligt de nya reglerna. Över huvud taget synes samordningen med de existerande reglerna om extraordinära rättsmedel - som skall bestå oför ändrade - inte ha ägnats tillräcklig uppmärksamhet, e) Densista till det angripna beslutet knutna förutsättningen är, att "beslutet inte annars har prövats av någon domstol eller skulle ha kunnat bringas under en domstols prövning på annat sätt än genom ansökan om resning".