prop · GB0325 · 1987-12-31 00:00:00 — pekar avslutningsvis på att det vid SIND:sBranschprogram Teko sedan lång lid tillbaka upparbetats en kompetens för attadministrera de här nämnda stimulansåtgärderna och att man således vid verkelhar etl unikt kunnande och en central överblick beträffande lekoindustrin, bådevad gäller tekoindustrins varandra mycket olika delbranscher, enskilda företagsamt marknader och produkter. () finner alt utredningen på etttillfredsställande sätt dels beskrivit innebörden av del föreslagnautvecklingslånet, dels belyst skillnader mellan nuvarande stödformer ochföreslaget lån. Enligt RRV har SPK visat att en omvandling av äldreslödet tillett utvecklingslån är klart ologiskt med hänsyn till atl syfte och inriktningskiljer sig åt. RRV avstyrker således ett införande av det föreslagnautvecklingslånet. I sammanhanget vill RRV slå fast atl begreppet lån böranvändas endast i sin egentliga belydelse. Alt kalla rena bidrag ränte- och amorteringsfrialån är en metodik som för RRV är oacceptabel. Metodiken fördunklar begreppenoch gör del enligt RRV:s mening svårare alt utkräva ansvar. När det gäller konsekvensanalysen i kartellnämndensutredning ansluter sig RRV till det resonemang som där förs. Dock borde enligtverkets mening analysen utvidgas till att också omfatta en närmare beskrivningav vilka verkningaren neddragning av äldreslödet får regionalt och sysselsättningsmässigt. () anser att det avtekobranschens organisafioner föreslagna utvecklingslånet på grund av sin utformning får effekter som liknar ett driftsstöd till tekoindustrin. Mot bakgrund av att 36 äldrestödetför närvarande successivt minskas och eventuellt kan komma Prop. 1987/88: 25att avvecklas, medför också tekobranschens förslag enligt NO att ett tidigaretillfälligt stöd till branschen skulle komma att permanentas. Följden kanenligt NO väntas bli en skev kostnadsstruktur och otillräckliga avkastningskravsom skulle försvaga företagens incitament fill produktutveckling ochmarknadsanpassning något som i sin tur får en negativ inverkan på branschenstotala effektivitet och utveckling. Syftet med det föreslagna utvecklingslånetskulle därmed enligt NO komma alt motverkas. NOifrågasätter också om förslaget är förenligt med frihandelsavtal medEG samt med GATT-reglerna. Enligl NO:s uppfattning bör det statliga stödet tilltekobranschen successivt minskas och inte som föreslås i branschorganisationernasförslag permanentas. NO anser därför att branschorganisationernas förslag ejbör genomföras. Länsstyrelseni antar atl det. av branschen föreslagna stödet till ett s. k.utvecklingslän främst syftar till att ersätta äldrestödet och delar av SIND:sbranschprogram för teko mot bakgrund av den väntade avvecklingen av dessastödformer . Tekobranschen har enligt under många århaft svag lönsamhet. Det statliga stöd som utgått till tekoindustrin för attunderlätta omställningar och mildra sysselsättningsproblemen liksom för attupprätthålla försörjningsberedskapen har haft och har enligt länsstyrelsenstor betydelse för att företagen skall överleva under anpassningen till de nyaförhållanden som gäller. Till osäkerheten om branschens framtida arbetsvillkorbidrar också enligt att importskyddet för tekoprodukterförsvagas samt att de beredskapspolitiska målen ändrats mycket påtagligt i detnyligen antagna försvarsbeslutet. Deförändringar som har skett när det gäller svensk handels- och försvarspolitikmotiverar enligt att tekobranschen får ytterligare tid föromställning från hemmamarknadsorientering till försäljning i internationellkonkurrens såväl på hemmamarknaden som på export. Detär uppfattning att äldreslödet har en betydelsefull funktion förframför allt den arbetskraftsintensiva konfektionsindustrin. Det saknar dockden offensiva inriktning som industrins organisationer efterlyser. I den månhandelspolitiska skäl lägger hinder i vägen för de föreslagna utvecklingslänenförordar att de resurser som tas i anspråk för äldrestödöverförs till atl stärka företagens konkurrenskraft genom teknisk förnyelse,satsningar på utbildning och utveckling av exporlen i form av avskrivningslån,utbildningsbidrag och exportstöd. Genom en sådan ordning kan enligtlänsstyrelsen kravet på motprestationer från förelagen tillgodoses och endelad finansiering av olika projekt åstadkommas. Föratt tryggasysselsättningen i svensk tekoindustri i den konkurrenssi tuation som råder och som blir mer accentuerad krävs enligt att de svenska företagen ligger myckel långt framme när det gäller effektiv produktionsteknik. De avskrivningslån som kan lämnas av statens indu striverk för rationaliseringsinvesteringar har stor betydelse i detta sam manhang. Enligt mening är det nödvändigt att denna stöd- 37 form bibehålls även i fortsättningen. Genom attmöjligheterna till bered- Prop. 1987/88:25 skapslån kraftigt försämrats ioch med försvarspolitikens ändrade inriktning, bör enligt denbegränsning till konfeklionsindustrin som tillämpats upphöra ochstödet riktas till hela branschen. Det vore enligt i sammanhanget en fördel inleminsl för de mindre företagen om administrationen av utvecklingslånenöverfördes fill regional nivå i varje fall till de län som har stor volymmässigandel av dessa lån. och textil- och konfeklionsindustriförbundpåpekar att tekobranschen har en stabilare struktur än tidigare men konstaterarsamtidigt att branschen har och har en lång rad av år haft - en genomsnittligtsvagare lönsamhet än övriga industribranscher i landet. Detta har enligt organisafionernafått till följd att det saknas riskkapital för offensiva investeringarinom tekoindustrin. Organisationerna menar att de förändringar somtekobranschen genomgått ställer krav på en förnyelse av stödformerna.Äldrestödet har enligt organisationerna varit ett verksamt och konkurrensneulraltsätt atl främja svensk tekoindustri. Strukturomvandlingen inom tekobranschenhar emellertid enligt organisationerna medfört att åldersstrukturen för deanställda inom näringen är på väg att förändras och en föryngring har skett,framför allt inom vissa delar av branschen. Organisationerna anser att det är väsenfiigtför tekoindustrins framfida internationella konkurrenskraft att denna förnyelsefortsätter och att fler, framför allt ungdomar, upplever del som attraktivt ochpositivt att ta anställning inom teko. Därför bör enligt organisationerna detstatliga stöd som utgår till tekonäringen vara dels generellt och konkurrensneulralt.dels ett stöd för att stimulera till utveckling och industriell förnyelse. Organisationerna menar att det krävs förberedelser ochförändringar för att branschen i sin helhet på ett mer planerat och aktivt sättskall kunna möta en framtida situation utan direkta statliga ekonomiska stöd.Av den anledningen vill organisationerna att det statliga stödet dvs. det särskildasysselsättningsbidraget och delar av SIND-programmet - sammanförs till ettutvecklingslån. Avslutningsvis påpekar organisationerna att svensktekoindustri har av den svenska marknaden. För varje procent somtekoindustrin kan öka sin marknadsandel skapas nya sysselsättningstillfällen.En tillväxt i tekobranschen skulle enligt organisationerna även få betydandepositiva effekter för orter som är utsatta för en betydande avfolkning.En expansiv tekoindustri kommer också enligt organisationerna att bidra till enbättre regional balans. kritiserar SPK:s rapport påvissa punk ter. Bl.a. anser föreningen atl man i rapporten endast med svepande formuleringar berör äldreslödets utformning och den krifik man kan rikta mot stödformen som sådan. Enligt föreningen var reglerna för äldrestödet särskilt i början så utformade att de utgjorde ett påtagligt hinder för en smidig anpassning av arbetsstyrkan. Föreningen menar att den industri bransch som hade det största behovet av flexibilitet i anpassning av arbets styrkan fill orderingången genom äldrestödet fick del mest oflexibla re gelverket i detta avseende i industrin. Dessutom har äldrestödets relativa 38 betydelseenligt föreningen i företagens ekonomi minskat genom att det Prop.1987/88:25 relativa kostnadsläget i stället för stöd förbättrats genomdevalveringen, vilket gjort att ett indraget stöd vid driftsinskränkningar intelängre är avgörande. pekar på att branschensorganisationer har drivit ett program kallatProfilprogrammet syftande till en förändrad attityd lill den egna verksamhelen.Förnyelsearbetet är dock enligt föreningen bara påbörjat och det kommer attkrävas slora insatser för att konsolidera och utveckla industrin. Del är enligtföreningen mot denna bakgrund organisafionernas förslag till avskrivningslånskall ses; en rekonstrukfion av en industribransch som har en betydandetillväxtpotential i skenet av de strukturella förändringar som sker inom modeoch distribution. Föreningen berör kort lönsömnadsförelagens situation viden eventuell övergång från äldrestöd m. m. till avskrivningslån. Föreningen harkommit fram till att det lönsömnadsföretag som följer med den tekniskautvecklingen som regel helt kan utnyttja avskrivningsmöjligheterna och alt detdärigenom inte missgynnas i förhållande till större företag, vilka harmöjlighet' att göra de avskrivningar av lånet mot marknadsföring och design somlönsömnadsföretagen saknar. Föreningen vill betona att det stöd som via utgått lill de mindre, lönsamma förelagen i hög gradhar bidragit till den delbranschens positiva utveckling. Tekoindustriföreningenframhåller att nuvarande tekostöd är av stor betydelse för merparten avbranschens företag. De optimistiska framlidsutsikterna och kritiken aväldrestödets utformning som föreningen tidigare antytt i sitt remissvar ärdärför inte att betrakta som uttryck att 'faran är över'. Branschen behöverenligt föreningen kunna attrahera unga kreativa människor på alla nivåer föratt utvecklas. Därför krävs att lönsamheten och lönebetalningsförmågan ökar.Föreningen ser också elt stort behov av atl branschens förelag tekniskt och adminstrativtutvecklas till flexibla och konkurrenskraftiga industrier. En satsning på deföreslagna avskrivningslånen är enligt föreningen en mycket god investeringoch formen skulle på ett smidigt och obyråkratiskt sätt stimulera alla förelagoch i synnerhet de mindre företagen till offensiva satsningar för förelagensoch branschens bästa. Svenska industritjänstemannaförbun det (SIF) och () vill framhålla det stora värde som det statliga tekostödet haft, speciellt och av . Tack vare insatserna då rädda des enligt de fackliga organisationerna många tekojobb och den oundvikli ga press som en strukturomvandling medför underlättades för förbundets medlemmar. Den framgångsrika industripolifik som enligt arbetstagarorga nisationerna förts har kommit organisationernas medlemmar tillgodo i dubbelt motto, nämligen dels genom en minskad utslagning inom branschen, dels genom bättre tillgång på andra arbeten. Situationen för tekoindustrin är således mer stabil , men arbetstagarorganisationerna vill instämma i branschorganisationernas konstaterande att den omvand ling som skall leda fram till en bransch som är konkurrenskraftig av egen 39 kraft,ännu inte är slutförd. I det fortsatta arbetet behövs enligt organisa- Prop.1987/88: 25 tionerna därför stödinsatser ytterligare . Arbetstagarorganisationerna delar SPK:s slutsats att de avtekoindustrins branschorganisationer föreslagna avskrivningslånen ellerutvecklingslånen som de också kallas - inte är en lämplig stödform för attutveckla och stärka tekoindustrin. Etl av SPK:s huvudkonstateranden villarbetstagarorganisationerna understryka ytterligare, nämligen att avskrivningslåneni den av branschorganisationerna föreskrivna formen mera är att ses som ettgenerellt driftsstöd till tekoindustrin än ett stöd som stärker deutvecklingsbara delarna av den. Tekostödet är enligt arbetstagarorganisationernaså litet att det är av stor vikt att resurserna används effektivt ochoffensivt. Att då ge stöd till företag som inte har utvecklingsresurser är ettslöseri. Organisationerna menar att mycket speciella omständigheter måsteföreligga, om elt stöd skall utgå som rent driftsstöd. Äldrestödet är ett rent driftsstöd med en passivinriktning som inle har till syfte att främja utveckling. Arbetstagarorganisationernahar inget att erinra mot kraven från branschorganisationerna att detta stödredan nu omvandlas till ett mer offensivt stöd. Arbelslagarorganisationernaanser i sådant fall att större delen av äldrestödet bör överföras lill SIND-programmetmedan en mindre del förbehålls särskilda insatser i små tekoförelag vilka oftahar stor regionalpolitisk betydelse. Organisationerna vill förorda att SIND-programmeti sådant fall breddas med medel från äldrestödet och att det fullt ut omfattarbåde textil- och konfektionsindustrin. Arbetstagarorganisationerna anser att SlND:s nuvarandekollektiva satsningar i stort bör fortsätta oförändrade, t. ex. forskning ochutveckling, utbildning, exportsatsningar. Därutöver skulle enligtorganisationerna ett slöd kunna införas för företagssatsningar, t. ex. invesleringari produktiviletshöjande syfte i ny teknik, arbetsorganisation, marknadsföring,design och produktutveckling. Dessa insatser skall då göras i utvecklingsbaraföretag. Villkoren för att företagen skall få lån måsle dock härvid skärpasgentemot branschorganisationernas förslag. konstaterar att hittillsutgående stöd till tekoindustrin här tjänat till att underiätta och mildrakonsekvensen av en nödvändig strukturförändring. Det har kunnal ses som ensorts socialhjälp till branschens sysselsatta och därmed kunnat accepteras avde svenska skattebetalarna och även av de organ som vakar över utrikeshandelnsnormsystem. Det är enligt föreningen etl sundhelstecken atl behovet av debefintliga stödåtgärderna är på väg alt ebba ul. All i delta läge överväga attutvidga och permanenta subventionerna är någol som knappast kan accepteras avdet internationella samfundet och definitivt inle av de medborgar-intressen somskattebetalarnas förening är salt att bevaka. Skattebetalarnas föreningavstyrker därför förslaget om ändrad stödform för tekoindustrin. TextiUmportörerna anser atl SPK med sin rapport gjort enhabil insats även om myndigheten på grund av sill begränsade uppdrag inte dragit den slutsats, som framstår som självklar efter elt studium av rapporten, nämli gen atl hela den svenska tekopolitiken bör avvecklas. Textilimporlörerna menar all tekopoliliken inle har varit framgångsrik i den meningen att de 40 politiskt motiverade insatserna lett lill en situation förindustrin där den Prop. 1987/88: 25 inle behövt fortsatt stöd. Min bedömning av förslaget Jag delar den bedömning som SIND gjort i rapporten 87att tekobranschen nu har en stabilare struktur . Denna uppfattningdelas för övrigt av samfiiga remissinsslanser som behandlat frågan i sinayttranden över SPK:s utredning. Den förbättrade situationen inom branschenföranleder i sig, enligt min mening, en restriktiv prövning av de nuvarandearbetsmarknads- och industripolitiska åtgärdernas omfattning och inriktning.Härav följer också att förslag till nya stödformer, som t. ex. det härbehandlade utvecklingslånet, måste prövas kritiskt. I likhet med de flesta remissinstanser vill jagunderstryka vikten av åtgärder för att upprätthålla en hög teknik- ochkompetensnivå i tekoindustrin. Endast härigenom kan svensk tekoindustri påsikt upprätthålla sin konkurrenskraft. De induslripolitiska åtgärder som riktarsig till branschen är enligl min uppfattning väl lämpade för att höja dentekniska nivån och öka kapitalinlensilelen. Statsmakterna har också ställtmedel till förfogande för att skapa ett leknikcentrum - del s. k. PROTEKO -för att sprida ny teknik i branschen och bedriva utbildningsverksamhet. Jagvill i detta sammanhang också erinra om att regeringen i syfte att främjaspridningen av ny teknik bland andra teknikfrämjande åtgärder - har lämnatsammanlagt 67 milj. kr. i regionalpolitiskt stöd lill ett tiotal teknik- och utveck-lingscenlrai landet samt atl ett femlontal framställningar om regionalpolitiskt stöd lillteknik- och utvecklingscentra bereds inom industridepartementet (prop.1986/87: 100 bil. 14, AU 13, rskr. Några remissinstanser hävdar att det föreligger en brislpå riskkapital i tekobranschen. Det kan härvid noteras att riskkapitalmarknadensuccessivt expanderat . Allt större resurser har blivittillgängliga för expansion av små och medelstora företag. Statsmakterna harockså byggt ut resurserna för riskkapitalförsörjning. a. beslutaderiksdagen om atl tillföra Småföretagsfonden ytteriigare 100milj. 1986/87:74, NU 30, rskr. Fonden förfogar härmed över 200milj. för satsningar i ägarkapital i regionala investmentbolag och direkt ismå och medelstora förelag. Eftersom nästan alla tekoföretag är små ochmedelstora kan i slort sett hela branschen räknas in i fondens målgrupp.Dessutom har statsmakterna i de regionala utvecklingsfonderna och Industrifondenavsatt betydande medel för riskfinansiering av bl.a. projekt avseende produkt-och marknadsutveckling i små och medelstora företag. Genom dessa resurser tordeäven tekoförelagen kunna få tillgång till lämplig flnansiering. De utbyggda satsningarna vad gäller teknikspridning,utvecklingsfondernas rådgivning och den förstärkning som skett av riskkapilalmarknadenhar i sig lett till att behovet av särskilda induslripolitiska åtgärder förtekoindustrin minskat. Vad gäller utformningen av det föreslagna utvecklingslandvill jag anföra följande. Syftet med äldrestödet var som jag tidigare nämnt, allmildra de akuta Prop. 1987/88: 25 sysselsättningsminskningar som förelåg islutet av 1970-talel när tekobranschens kris nådde sin kulmen. Detta slöd hartrappats ner successivt i takt med att sysselsällningen i branschenstabiliserats. som äldrestödet har trappats ned har ettutbildningsstöd införts. Stödet syftar till att underlätta rekryteringen lillbranschen och atl stärka konkurrenskraften hos företagen. Huvudsyftet med det induslripolitiska ålgärdsprogrammetför tekoindustrin vid SIND är alt stödja de utvecklingsinriktade företagen såall dessa på lång sikt kan konkurrera på de olika avsättningsmarknaderna.Insatserna är inriktade på att minska företagens initialkostnader för produkt-och marknadsutveckling. Särskilt intresse har ägnats åt exporllanse-ringar.Vidare har medel ställts till förfogande för investeringar i ny maskinutrustninginom konfeklionsindustrin. Strävan är atl med dessa åtgärder bidra till eneffektiv branschstruktur. För atl erhålla industripolitiskt stöd förutsätts allberört företag redovisar en plan för ålgärderras genomförande och medverkan ifinansieringen med egna medel. Prövningen av projekten syftar fill all få eneffektiv användning av de induslripolitiska medel som slår till förfogande föråtgärder inom tekoindustrin. Som jag har nämnt konstaterade också näringsutskoltetvid sin behandling av SPK:s utvärdering av det industripolitiska stödet vid SINDatt delta stöd varit effektivt och bidragit lill en positiv utveckling i vadavser både kunnande och teknisk utrustning inom branschen (NU 1985/86: 32 s.33, rskr. Den föreslagna stödformen 'utvecklingslån' har lill syftealt finansiera i stort sett samma typ av åtgärder som det nuvarande induslripolitiskastödet. Enighet synes således föreligga om vilka typer av ätgärder som ärangelägna för atl på lång sikt upprätthålla den svenska lekoindustrinskonkurrenskraft. Frågan gäller således på vad sätt resurser skall tillförasföretagen för atl stödja genomförandel av sådana åtgärder. Som de s. k.utvecklingslånen föreslås atl vara utformade är stödformen att betrakta som ihuvudsak ett generellt och kontinuerligt bidrag baserat på arbet-kraftskostnadernasomfattning. Användningen av medlen är i stort sett fri och några anspråk påkompletterande finansiering av egna medel från företagen ställs inle. Enligl min mening uppfyller den föreslagna stödformen intede krav som kan ställas på induslripolitiska stödåtgärder. Sådana åtgärder böri allmänhet inte vara generella och kontinuerliga till sin karaklär. Enprövning bör ske av varje projekt och det är naturligt att resp. företag iväsentlig utsträckning medverkar med egna medel. Härigenom kan insatserna koncentreraslill utvecklingsinriktade företag och en hög effektivitet erhålls i stödgivningen.De positiva effekterna på branschens struktur kan förväntas bli väsentligtstörre än med ett generellt system. Del finns därvid också möjlighet atl mednuvarande syslem värdera resp. projekts angelägenhetsgrad ur samhällsekonomisksynvinkel och bl.a. ta ställning till om projektet är lill nytta för en kretsav förelag, något som enligl SPK är ell väsentligtkriterium för industripolitiska stödinsatser. Ofta kan investe- Prop.1987/88:25 ringar i maskiner baserade pä ny teknik uppfylla detta kriterium. Jagvill vidare framhålla att den av och fastlagdainriktningen av de stafiiga stödåtgärderna för tekoindustrin innebär att denstödform äldreslödet - som är etl arbetskraftskostnadsba-seral stödsuccessivt reducerats. Alt införa den nu föreslagna stödformen 'utvecklingslån'skulle därför stå i strid med dessa beslut om åtgärdernas inriktning. Engenerell stödform som de föreslagna utvecklingslänen blir dyrare i förhållande lillde resultat som kan uppnås och det stabilare läget inom branschen motiverarinte att nuvarande insatser utökas. Idetta sammanhang bör också beaktas de allmänna riktlinjer för induslripolitiskastöd som regeringen redovisade i den näringspolitiska propositionen (prop.1986/87:74) som bl. a. innebären restriktiv inställning lill slalliglslöd av permanent karaktär lill krisdrabbade förelag och branscher. Vadgäller de handelspolitiska effekterna instämmer jag i SPK:s slutsats alt etlkorrekt handelspolitiskt uppträdande kan kräva att äldrestödet inte ersätts meden annan stödform som permanentar en stödnivå som var avsedd för en bransch ikris. Jag vill betona att del är av största vikt atl inle införåtgärder som medför negativa handelseffekter. Våra åtaganden i EFTA, i vårtfrihandelsavtal med EG och i måste respekteras. Vi torde få räkna med attom inför nya stödåtgärder kommer dessa att granskas kritiskt av vårahandelspartners. Även handelspolitiska skäl talar således emot införandel aven ny stödform för lekoindustrin. Motbakgrund av här redovisat utredningsresultat, flertalet remissinstansersavvisande inställning fill förslaget samt vad jag själv har anfört finner jag atlinte tillräckliga skäl föreligger för att framlägga förslag om införande avutvecklingslån för tekoindustrin. De negativa effekter som en omvandling av detnuvarande slödel skulle få, skulle enligl min mening komma alt överväga depositiva effekterna. Jag har härvid samrått med cheferna för försvars- ocharbetsmarknadsdepartementen saml med statsrädet . Jaghemställer all regeringen bereder tillfälle atl tadel av vad jag anfört om inriktningen av det statliga stödet lill tekoindustrin. [2] Ändrade regler för verksamheten vid . har en inle obetydlig del av den svenskahandelsflottan överförls till utländsk fiagg. De svenska rederiföretagen har ivissa fall behållit ägandet till fartygen via dotterbolag. I andra fall har desvenska' företagen begränsat sig till atl driva, operera och bemanna fartyg påuppdrag av både svenska och utländska rederier, oljebolag och finansieringsinstitut. Antalet fartyg som på detta sätt drivs i internationellverksamhet av svenska företag uppgår till över 100 stycken. Flera typer avfartyg sysselsätts. Sjöarbetsmarknadens parter har träffat avtal omanställningsvillkor för anställda i fartyg som med bibehållet svenskt ägar-och/eller driftsinflylande överförs till utländsk flagg. Mot bakgrund av denna utveckling har Svenska skeppshypotekskassani skrivelse till regeringen föreslagit vissa ändringar ilagen (1980: 1097) om . Efter remiss har yttranden över kassans skrivelse lämnatsav fullmäktige i , fullmäktige i , bankinspektionen.Svenska Bankföreningen, och . 1986/87: 100 bdaga 8 har regeringen föreslagit attullåningsverk-samheten vid mindre skeppsfarten helt ellerdelvis övertas av och att eventuella förluster på lånenskall få belasta statsbudgeten. har bifallit förslaget (/87:14, rskr: 178).