prop · GB0373 · 1987-12-31 00:00:00 — 1987/88:73 kan omallmän rättshjälp i en angelägenhet som är anhängig vid någon av dessadomstolar skall alltså fortsättningsvis behandlas av rättshjälpsnämnden. Ävenenligt den nya ordningen skall dock biträdet ge in sin kostnadsräkning tillmyndigheten, som skall skicka räkningen till rättshjälpsnämnden medett eget yttrande (20 § RHF), Avövergångsbestämmelserna följer alt en ansökan om rättshjälp som har gjorts hosnågon av dessa myndigheter före ikraftträdandet skall behandlas av myndighetenenligt den nuvarande ordningen. Även i övrigt skall myndigheten i ett sådantärende fullgöra de uppgifter som följer av nu gällande regler, Avsnitt 2.3 och 2.4.1 Idet första stycket föreslås att inkomstgränsen för rätt till allmän rättshjälp höjsfrån en beräknad årsinkomst på , till etl belopp som motsvararsju gånger det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkringsom gällde året innan rättshjälp begärs. Detandra stycket föreslås ändrat på två punkter. I förhållande till lagrådsremissenhar ordalydelsen jämkats pä förslag av lagrådet. I stycket anges hur enföreliggande underhållsbörda skall påverka beräkningen av årsinkomsten vidbedömningen av om den rättssökande är berättigad att erhålla allmän rättshjälp.Nytt är att det endast är försörjningsbörda som avser make, tidigare make,sambo eller eget barn som påverkar beräkningen av årsinkomsten. Med eget barnjämställs härvid annans barn som den rättssökande är underhållsskyldig motenligt 7 kap. 5 § . För att förenkla de bedömningar som skallgöras har kravet att rältssökande skall bidra / väsentlig omfattning tillunderhållet slopats. Såvittgäller underhåll till barn torde den föreslagna nyordningen inte medföra någratillämpningsproblem. Om underhållsskyldighet gentemot tidigare make harfastställts av domstol, bör den utan vidare få påverka den beräknadeårsinkomsten. Om sådant underhällsbidrag ä andra sidan inte har fastställts avdomstol, bör den rättssökande kunna styrka att han faktiskt är skyldig att utgebidrag enligt ett underhållsavtal till den fidigare maken för att det skall fåinverka pä beräkningen. Omden andre maken har arbetsinkomst av någon beskaffenhet, kan den rättssökandeinte anses bidra till dennes underhåll. Om den andre maken å andra sidan saknaregna inkomster eller har mycket små inkomster, bör avdrag däremot normalt ske.Del bör liksom ankomma på att utfärda närmareföreskrifter om i vilka situationer som den rättssökande skall anses bidra tillmakes underhåll. Vemsom skall räknas som sambo torde få avgöras med utgångspunkt i den innebörd somordet har i allmänt språkbruk (jfr prop, 1986/87:1, s, 394), Innebörden blirdärmed mer vidsträckt än enligt 1 § lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem. Förnärvarande anges del belopp varmed avdrag får ske direkt i lagtex ten. Avdrag får ske med , för var och en till vilkens underhåll 96 denrättssökande bidrar, 1 förslaget anges i stället att avdrag får ske med etl Prop, 1987/88:73 belopp sommotsvarar hälften av basbeloppet enligt lagen om allmän I tredje stycket föreslås endast en språklig justering, 8 § första stycket punkt 3 Avsnitt 2.3 Någon saklig ändring av näringsidkares möjligheter atterhålla allmän rättshjälp föreslås inte, om näringsidkaresrätt till rättshjälp är utformade så att rättshjälp inte får beviljas om inteskäl föreligger med hänsyn till verksamhetens art och begränsade omfattning,näringsidkarens ekonomiska och personliga förhållanden eller omständigheternai övrigt. Det bör göras en helhetsbedömning av den rättssökandes situation föralt fä ett resultat som överensstämmer med intentionerna bakom näringsidkarundantaget.För att detta tydligare skall komma fram har ordet "eller" bytts utmot "och". Även i fortsättningen skall näringsidkare kunna beviljasrättshjälp om de har en sådan ekonomisk situation all de kan jämställas medlöntagare i vanliga inkomstlägen. För situationer där näringsverksamheten harupphört när rättshjälp begärs överensstämmer den föreslagna författningstextenbättre än den gällande lydelsen med den uppfattning som kommit till uttryck iett antal avgöranden av högsta domstolen (t, ex, NJA 1981 s, 873), 8 § första stycket punkt 7 Avsnitt 2.2.3 Denna punkt behandlar allmän rättshjälp i angelägenheterrörande bodelning, I lagrådsremissen hade föreskriften tagits upp i ettsärskilt stycke, I milt förslag har den efter påpekande av lagrådet tagits uppsom en enskild punkt i första stycket. Som framhålls i den allmänna motiveringen torde ipraktiken rättshjälp vid bodelning komma i fråga endast i samband medäktenskapsskillnad. Enligt den nya bestämmelsen fär allmän rättshjälp intebeviljas i angelägenhet rörande bodelning, om det inte finns särskilda skälmed hänsyn till boets beskaffenhet och makarnas personliga förhållanden, I första hand skall boets behållning beaktas vidbedömningen av om särskilda skäl med hänsyn till boets beskaffenhet skall ansesföreligga. Kan boets behållning alltså efter skuldtäckning - antas räcka tillför att betala kostnaderna för bodelningsförrättaren, får allmän rättshjälpinte beviljas. Om skuldtäckning skall ske med stora belopp, dvs, om boet är meromfattande än vanliga löntagares, finns det inte heller skäl att bevilja allmänrättshjälp. Även om boet inte är av den angivna omfattningen fårrättshjälp beviljas endast om det finns särskilda skäl för rättshjälp också med hänsyn till makarnas personliga förhållanden. Vid tolkningen av detta uttryck bör i tillämpliga delar vad som har uttalats i tidigare lagstiftningsärenden om rättshjälp i angelägenheter rörande bodelning kunna tjäna som vägledning (se prop, 1972:4, s, 337, prop. 1975/76:47, s. 37 f och prop, 1982/83:61, s, 31), 97 7 1987/88. Attbodelningsfallen på detta sätt lagregleras syftar inte till någon för- Prop,1987/88:73 ändring i fräga om den begränsade rätt som ett rätlshjälpsbiträdekan ha att i äktenskapsskillnadsärendet arbeta med bodelningsfrågan, 8 § första stycket punkt 9 Avsnitt 2.2.2 Denna punkt upptar del s, k, fastighetsundantagel.Undanlaget innebär att ägaren av en fastighet eller en byggnad inte kan fårättshjälp i en angelägenhet som avser fasfigheten eller byggnaden, om han hareller borde ha haft en rättsskyddsförsäkring eller något annat liknanderättsskydd som omfattar angelägenheten. Den föreslagna ändringen innebärformellt en utvidgning av undantaget, och klargör att även tidigare ägare avfastighet eller byggnad omfattas av undanlaget, 1 principiell överensstämmelse med vad som anses gälla är undantaget tillämpligt även om den tidigare ägaren saknaderättsskyddsförsäkring, om omständigheterna var sädana att han borde ha haftsådan försäkring, Wad som uttalades härom i samband med ändringar i RHL(prop, 1982/83:61 s, 45) bör kunna tjäna till vägledning vid tillämpningen avfastighetsundantaget också i den nu föreslagna utformningen. Om den angelägenhet som är aktuell inte omfattas av ennormal rättsskyddsförsäkring, får däremot rättshjälp beviljas och det gälleräven om den rättssökande saknade sådan normal försäkring, I praxis har vid tillämpningen av undantaget innehavare avtomträtt likställts med fastighetsägare (NJA 1985 s, 659), 8 § första stycket punkt 10 Avsnht 2.2.1 Enligt en ny punkt 10 undantas från den allmännarättshjälpens tillämpningsområde de flesta angelägenheter rörande skadestånd. En förutsättning för att rättshjälp inte skall fä beviljasär att den rättsliga angelägenheten avser ett anspråk som omfattas av entrafikförsäkring eller ansvarsförsäkring. Det kan därvid vara fråga om enfaktiskt föreliggande försäkring, men det behöver inte alltid vara fallet omdet gäller en trafikskada enligt trafikskadelagen (1975:1410), Även om skadevållareni etl sådant fall saknar den obligatoriska trafikförsäkringen utgär nämligentrafikskadeersättning enligt 16 § andra stycket trafikskadelagen från samtligaförsäkringsanstalter som har tillstånd att meddela trafikförsäkring. Förslaget vilar på den förutsättningen attförsäkringstagarens behov av rättsligt bistånd tillgodoses av försäkringsgivarenoavsett skadans art och att den skadelidandes behov av rättsskydd vidpersonskada tillgodoses av den försäkringsanstalt som på grund av försäkringenskall belala ut ersättningsbeloppet, I lagrådsremissen föreslogs att undantaget inte skullevara tillämpligt när det är fräga om annan skada än personskada. För attunderlätta tillämpningen i de fall där det har uppstått även annan skada änpersonskada har, efter initiativ av lagrådet, angetts alt undantaget inte ärtillämpligt endast i de fall där enbart annan skada än personskada haruppstått. Om skadefrågan anhängiggörs vid en domstol, faller hindretatt bevilja 98 denskadelidande rättshjälp bort även om det är fråga om en personskada, Prop.1987/88:73 Det kaninträffa att försäkringsbolaget bestrider att del föreligger något försäkringsfalleller hävdar att skadan av någon annan anledning inte omfattasav en föreliggande försäkring. I en sådan situation måste den skadelidande vända sig till en domstol och väcka talan föralt kunna erhålla Det ligger självfallet iförsäkringsgivarnas eget intresse att undvika att processer måste inledas endast för att denskadelidande I 9 § RHL behandlas rättshjälpens förmåner. paragrafens tredje stycke slopas. kostnadför bl, a, blodundersökning i faderskapsmål inte är att anse som kostnad för bevisning. I denna paragraf föreslås i första stycket en ändring sominte har berörts i den allmänna motiveringen. Här sägs att den rättssökande ärbefriad från expeditionsavgifter enligt förordningen (1987:452) om avgifter vidde allmänna domstolarna och från vissa avgifter enligt expeditionskungörelsen(1964:618). Ändringen innebär att den rältssökande inte heller behöver belalaavgift för mantalsskrivningsbevis. Mantalsskrivningsbevis krävs bl, a, i äkenskapsskillnadsmäl.Ett sådant bevis kostar , I praktiken brukar rättshjälpsbiträdetlägga ut pengarna och därefter ta upp kostnaden i sin arvodesräkning. För att förenkla den praktiska hanteringen föreslås attden rältssökande skall befrias från avgift för denna expedition. Detta innebäratt de myndigheter som utfärdar mantalsskrivningsbevisen - skaltemyndigheterna-inte skall ta ut någon avgift när den för vars räkning beställningen görs harallmän rättshjälp. Om beställningen görs av advokat eller biträdande jurist päadvokatbyrå, bör någon kontroll normalt sett inte behöva göras av atträttshjälp har beviljats. Eftersom kostnaderna i allmänhet slutligenbetalas av staten medför mitt förslag ingen nämnvärd minskning av statensinkomster. Däremot kan förslaget förväntas medföra en mer rationell och därmedmindre kostnadskrävande hantering än nuvarande ordning. Det kan tilläggas att kostnaderna för kungörelser i deallmänna domstolarna pä grund av den nya avgiftsförordningen i allmänhetbetalas av staten. I paragrafens i/öre stycke (nuvarande tredje stycket) görsendast den redaktionella justeringen att ordet "krigsrätt" utmönstras(jfr prop, 1985/86:9). Den somhar beviljats allmän rättshjälp behöver inte ställa säkerhet för att få tillstånd kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd enligt 99 eller konkurslagen (1987:672). Detsamma gäller i vissafall säkerhet vid Prop. 1987/88:73 verkställighet enligt utsökningsbalken, fär rättshjälpsnämnden utfärda en ansvarsförbindelse på statens vägnar förden skada som motparten kan tillfogas genom åtgärden. Enligt förslaget skallnågon sådan ansvarsförbindelse inte behöva utfärdas, I stället sägs ilagtexten direkt att staten alllid svarar för den eventuella skadan. Det åligger den myndighet som har att pröva frågan om säkerhetsåtgärdenatt avgöra om säkerhet för skada på grund av säkerhetsåtgärden måste ställas.Om så är fallet, behöver myndigheten i förekommande fall inte kräva någonsärskild ansvarsförbindelse utan endast kontrollera att den sökande harbeviljats allmän rättshjälp som omfattar angelägenheten i fråga. 11 § Avsnitt 2.4.1 I paragrafens andra stycke bemyndigas regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer () att meddela närmare föreskrifterför beräkning av maximibelopp för rältshjälpsavgift. Enligt förslaget skallbemyndigandet också omfatta befogenheten att bestämma grundbelopp enligt 12 §,Med grundbelopp förstås den rältshjälpsavgift som skall betalas av en rältssökandevars beräknade årsinkomst inte överstiger ett i 12 § angivet belopp-. Det beloppet, som är ,, föreslås höjt till ett belopp som motsvarar två gånger basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring året innan rättshjälp begärs (för blir beloppet ,). Grundbeloppet förutsätts vara lika stort som den timkostnadsnorm som tillämpas när taxan för gemensam ansökan om äktenskapsskillnad be stäms. I den allmänna motiveringen har jag föreslagit en kraftigsänkning av de rättssökandes egenavgifter vid allmän rättshjälp. Vidareföreslås att de olika inkomstnivåer som är av betydelse för beräkningen avmaximibeloppet för rätlshjälpsavgiften inte skall anges i fasta belopp i RHLutan bestämmas som multiplar av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Maximibeloppet för rättssökande med en årsinkomst som inteöverstiger tvä gånger basbeloppet är enligt de föreslagna ändringarna i förstastycket lika med grundbeloppet. Av 11 § följer alt grundbeloppet fastställs avregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (), I del Jorsta stycket har den tredje meningen slopats.Avsikten är alt endast den rättssökandes egen förmåga alt betala avgiften läggstill grund för bedömningen om avgiften får efterges helt. Det bör emellertidliksom ankomma på att utforma de närmare föreskrifternaför nedsättning och eftergift av grundbeloppet och rådgivningsavgiften (jfr 11§) Av ändringen i tredje stycket följer att det framräknademaximibeloppet 100 skall avrundas till närmast lägre tiotal kronor. 13 § Prop. 1987/88:73 Avsnitt 2.4.1 I paragrafens första stycke anges hur en föreliggande försöijningsbördaskall inverka pä de beräkningar som skall göras enligt 12 § första och andrastyckena. Jag hänvisar till min kommentar i anslutning till 6 §. 14 a § Avsnitt 2.4.1 I paragrafen anges hur tilläggsavgiften skall beräknas.Som jag framhållit i den allmänna motiveringen bör gränsen för närtilläggsavgift skall utgå höjas. Tilläggsavgift skall enligt förslaget aldrigaktualiseras när bilrädeser-sättningen understiger ett belopp som motsvarar enfemtedel av basbeloppet (för skulle gränsen bli ). Mittförslag innebär vidare att tilläggsavgift aldrig utgär pä den del av arvodelsom understiger rättshjälpsavgiften. Tilläggsavgiften utgår oförändrat av dendel av arvodet som överstiger ett belopp som motsvarar en femtedel avbasbeloppet eller rättshjälpsavgiften, om denna är högre det beloppet. Taket förtilläggsavgiften sänks dock sä all sådan avgift enligt förslaget utgår högstmed etl belopp som motsvarar det dubbla maximibeloppet, 15 § Avsnht 2.7.2 Trots att det inte uttryckligen nämns i lagtexten ansesredan i dag gälla att maximibeloppet för rätlshjälpsavgiften kan jämkas omoriktiga uppgifter låg till grund för beslutet när maximibeloppet bestämdes (prop,1972:4 s, 404). Det anses inte spela någon roll om orikfighelen kan läggas denrättssökande till last eller inte. Inte heller behöver avvikelsen frän delriktiga beloppet kunna betecknas som väsentlig, I enlighet med vad som harsagts i den allmänna motiveringen föreslås att detta förhållande kommer tilldirekt uttryck i lagen. Någon saklig förändring i förhällande till vad somanses gälla är således inte avsedd, Del första stycket föreslås ändrat på det sättet att detav lagen klart framgår alt biträdesersättning för arbete som avser fiden förebeslutet om rättshjälp kan utgå även i de fall när advokat eller biträdandejurist på advokatbyrå enligt 16 § RHL beslutar om allmän rättshjälp. Deallmänna förutsättningarna för alt sådan ersättning skall kunna utgå är iprincip desamma som i de fall dä domstol eller rätlshjälpsnämnd beviljar rättshjälpen.Detta innebär att arbetet måste ha varit av mindre omfattning eller brådskandeart. Dessutom måste beslutet om rättshjälp fattas utan dröjsmål. Om det finnssynnerliga skäl för det, kan retroaktiv ersättning utgå även i andra fall. 20 § Prop. 1987/88:73 Avsnht 2.6.1 I paragrafens första stycke anges i vilka fall biträdeskall förordnas. När rättshjälp beviljas av annan än advokat eller biträdandejurist på advokatbyrå, skall den rättssökandes individuella behov av biträdeprövas. Biträde skall exempelvis inte förordnas om den rättssökande själv kantillvarata sin rätt. Inte heller skall biträde förordnas om den rättssökande ärberättigad att fä det behövliga biståndet av någon annan. Genom det föreslagna uttrycket "är berättigad att fåbehövligt bistånd av någon annan" klargörs att den omständigheten att denrättssökande har möjlighet att fä hjälp av släkfingar, goda vänner och andrainte skall inverka på bedömningen av hans behov av biträde. Sålunda skall t. ex.enbart den omständigheten att den rättssökande är gift med en advokat inteinverka pä dennes möjlighet att få ett biträde. Däremot kan det normalt inteanses finnas något behov av biträde, om erforderlig hjälp kan fäs genom denhandläggande myndighetens försorg. Inte heller kan det anses finnas något behovav biträde om ett dödsbo företräds av en boutredningsman som har erforderligkompetens. Del bistånd som den rättssökande kan fä genom medlemskap i enintresseorganisation bör emellertid inte inverka pä bedömningen av behovet avbiträde, Avsnitt2.6.2, 2.6.3 och 2.6.4 Förslaget till ändring av första stycket innebär att annanän advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå får förordnas fill biträdeenligt RHL endast om det finns skäl för del. Skäl för förordnande kan ansesföreligga om det av biträdet krävs andra kunskaper än juridiska. Även denomständigheten att del tilltänkta biträdet besitter specialkunskaper på detifrågavarande rättsområdet kan ibland vara ett skäl för förordnande. Ett annatskäl för förordnande kan övergångsvis vara att personen i fråga harerhållit förordnande och skött sina uppdrag tillfredsställande. En ny föreskrift har tagits upp i paragrafens andrastycke. För alt förhindra att den rättssökande kringgår reglerna ombiträdesbyte genom att först begära alt biträdet entledigas och senare ansökaom ett nytt biträde, uppställs som villkor för att ett nytt biträde skall kunnaförordnas i denna situation att förutsättningar för biträdesbyte förelåg när biträdetentledigades. Paragrafens tredje stycke behandlar den situationen attett biträde, utan att själv fränlräda sitt uppdrag, sätter annan i sitt ställe (substitufion).För närvarande gäller att biträdet själv får besluta om subsfitufion endast omden han sätter i sitt ställe är advokat eller biträdande jurist pä advokatbyrå.Den föreslagna ändringen innebär alt denna biträdets behörighet att självbesluta om substitution inskränks till de fall dä åtgärden inte medför en beaktansvärdkostnadsökning för rättshjälpen. Av 22 § tredje stycket (nuvarande andrastycket) följer att biträdets ersättning kan jämkas, om substilutionen trotsallt medför alltför stor kostnadsökning. Biträdet är behörigt att exempelvis förordna ettplatsombud vid ett sammanträde eller en förhandling på avlägsen ort. Del finns inte heller 102 någothinder mot att biträdet sätter annan behörig person i sitt ställe, om Prop.1987/88:73 det skulle finnas någon anledning att tillfälligt omfördelaarbetsuppgifterna på den advokatbyrå där biträdet är verksamt. Denkostnadsökning som ett eventuellt merarbete kan föranleda i den situationen fårdäremot inte medföra en beaktansvärd ökning av kostnaderna för rättshjälpen, ominte särskilt tillstånd till substilutionen har lämnats av domstol eller rätlshjälpsnämnd. Ombiträdet drabbas av sjukdom, kan det finnas ett behov av all sätta annan ibiträdets ställe. En sådan åtgärd kan normall antas medföra ökade kostnader förrättshjälpen. Det kan finnas anledning att i ett sådant fall bedöma innebördenav uttrycket "beaktansvärd ökning av kostnaderna" något generösare änannars. Vid längre sjukdomsperioder bör i allmänhet inte substitution ulan bilrädesbyteäga rum, Avsnht 2.8.2, 2.8.4 och2.13.4 Iett nytt andra stycke införs uttryckligen en möjlighet att vid biträdesbyte tillerkännadet nya biträdet ersättning för arbete han har utfört före beslutet om bytet.Angående förutsättningarna för all sådan ersättning skall kunna utgå gäller vadsom sägs i 19 § första stycket i fråga om ersättning för arbete före ansökanresp, beslut om rättshjälp, Iett nytt femte stycke anges vidare när ersättning till biträde, bodelningsförrättareeller medlare skall fastställas. Att ersättningen skall fastställas i sambandmed att angelägenheten pä något sätt avslutas gäller . Omangelägenheten är anhängig vid domstol, skall ersättningen till biträdetliksom fastställas i varje instans när dom eller slutligt beslutmeddelas. Deföreslagna föreskrifterna syftar till att uppnå den sakliga förändringen attersättningen ål biträde, bodelningsförrättare eller medlare som avgår-från sittuppdrag , dvs, innan angelägenheten är avslutad, skall fastställasförst när ärendet har slutförts, i förekommande fall när domstol skiljer måleteller ärendet ifrån sig. Detär naturiigt alt ett biträde som på grund av entledigande eller byte lämnar sittuppdrag normalt sett bör få förskott på sin ersättning. Den domstoleller myndighet som beslutar om förskottet bör i sitt beslut noga ange i vadmån förskottsbeloppet innefattar vad den rältssökande förutsätts ha betalat tillbiträdel som rättshjälps- och tilläggsavgifter. Vidutbetalningen av förskottsbeloppet skall, oavsett hur förskottsbeslutet ärformulerat, den rältssökandes avgift räknas av så alt betalning från statenbara sker med överskjutande belopp. Slutligenföresläs att det i paragrafen förs in ett nytt sjätte stycke. Den nyabestämmelsen avser att tillgodose biträdenas intresse av att få betalt för sittarbete i de situationer när en domstol kan fastställa ersättningendärför att angelägenheten redan avslutats där. Den föreslagnabestämmelsen innebär att rältshjälpsnämnderna, om nå gon av två alternativa förutsättningar är uppfylld, är behöriga alt besluta om bilrädesersätlning i dessa situationer. Det första alternativet är att biträdet inte känner till att angelägenheten har varit anhängig vid domsto- 103 I det andra alternativetkan rättshjälpsnämnden fastställa ersättning Prop. 1987/88:73 även om biträdetkänt till att saken varit anhängig vid domstol, men han hade någon giltigursäkt för att inte begära ersättning vid domstolen i rätt tid. Åberoparbiträdel den här grunden, bör det normalt krävas alt biträdet utförligtredovisar de faktiska förhållandena och sina skäl för sin underlåtenhet. Rentslarv får givetvis inte godtas som ursäkt. med stöd av den nya föreskriften beslutade ersättningenskall alltid, oavsett vad domstolen kan ha beslutat om ansvaret för rättshjälpskoslnaderna,stanna på staten. Lagrådethar i anslutning till dessa två nya stycken anfört följande, RäUshjälpslagenär uppbyggd pä sådant sätt att det förutsätts att beslut om ersättning tillbiträde skall meddelas när mål eller ärende avgöres (jfr ex, vis 28 och 32 §§),Härav torde följa att begäran om ersättning skall inges före målets ellerärendets avgörande, Nägra uttryckliga bestämmelser härom finns inte irättshjälpslagen, I finns emellertid allmänna bestämmelser i18 kap, 14 § som säger att då rätten avgör mål, vari part yrkat ersättning förrättegångskostnad, skall rätlen besluta om rättegångskostnaden.Vidare stadgas i paragrafen att part skall framställa yrkande omrättegångskostnad innan handläggningen avslutas och att, om han inte gör det,får han inte därefter föra talan om den kostnad som uppkommit vid domstolen.Denna bestämmelse har, med undantag för enstaka, speciella fall, tillämpats avde domstolar för vilka gäller i fråga om kostnad enligt räUshjälpslagen, Någonbestämmelse som svarar mot 18 kap. 14 § gäller däremot intebeträffande rättegångskostnad vid förvaltningsdomstolar.