prop · GB0361 · 1987-12-31 00:00:00 — Dylika avtal - som lagrådetvill som teknisk term ge beteckningen reellt bodelande avtal - kommer i den nyaarvsordningen, som har efterlevande make i centrum, att behövas och fylla enhelt legitim funktion i en mångfald situationer, I lagstiftningsärendetangående ÄktB drog lagrådet (i annan sammansättning) upp denna fråga såsomsärdeles viktig och ytterligare belysande synpunkter i ämnet kom sedan attanföras av föredragande departementschefen i slutprotokollet och mycket utförligtav lagutskottet (prop, 1986/87:1 s, 310 och 388 samt LU 1986/87:18 s, 32 ff,,särskilt s, 36), Slutresultatet av den nu nämnda diskussionen får väl sägasvara att avtal av angiven innebörd är en fullt godtagbar och behövligkonsekvens av den nya arvsordningen. Men om det rättsligen skall användasrubriceringen "bodelningsavtal" för dylika avtal mellan efterlevandemake och avliden makes sekundosuccessorer fär fortfarande anses något oklart(rättsfallet NJA 1977 s, 375 talar för att bodelningsbeteckningen är motiverad;jfr även föredragande departementschefens ordval i nämnda prop, s, 388 mitten). Härmä tilläggas en juridisk-teknisk aspekt, I vad som a priori framstår som ett enmansdödsbo- vari bodelningsavtal enligt lagrädsremissens synsätt vore uteslutet av denanledningen att den efterlevande maken saknar avtalspartner - kommer ju enkunnig boutredare omgående till insikt om, att han kan tillskapa enovillkorligen bodelningskrävande situ-ation:han låter sin huvudman göra ett symbolisktarvsavstående, låt oss säga på en promille av arvfallen egendom. Dennapromilleandel måste då konkret utbrytas ur arvsegendomen. Och arvsegendomensomfattning kan inte fastställas med mindre än att den föregås av en bodelning. Detanförda leder till slutsatsen att det är meningslöst att söka arvsskatterättsligtbortse frän reellt bodelande avtal av förut behandlad typ. Ett penndrag gör juatt man kan inrangera dessa avtal i det område, där bodelning är obligatorisk. Under alla förhållanden framstårdet för lagrådet som självklart att reellt bodelande avtal av nu avhandlat slag skall slå igenom vid arvsbeskattning en när de visas i beskattningsärendet. För att ingen tvekan skall råda i saken föreslär lagrådet, att en uttrycklig regel i ämnet införs i enlighet med vad som anges nedan under 15 § I mom, AGL, något som får konsekven ser även för vissa andra bestämmelser, 89 Lagrådet vill tillägga, att de nu behandlade reellt bodelandeavtalen - Prop. 1987/88:61 liksom bodelningsavtal i snäv mening - måste för attgodtagas i ett skatteärende innefatta en konkret uppdelning av boet. Ett avtalsom går ut endast på att fastställa grunderna för blivande bodelning ocharvskifte duger inte (NJA 1947 s. 369 och 1961 s. 547), Förklaringar grundadepå 12 kap, 2 eller 3 § ÄktB bör emellertid fä genomslagskraft, även om förklaringarnai sig inte preciserar särskilt angivna tillgångar säsom sitt föremål. Därvid mästedock förutsättas, att erforderlig precisering kan direkt utläsas urbouppteckningen, som då måste vara riktigt uppställd i fräga om vardera makensgiftorättsgods och vederbörandes enskilda egendom, I klarhetens intresse bör ytterligare tilläggas, att endelning inte kan anses ha skett "enligt lag", om därvid åsidosattsföreskrift i gåvohandling eller testamente att viss egendom skall varamottagarens enskilda (se 7 kap, 2 § första stycket, jämfört med 10 kap, 4 § och12 kap, 3 § ÄktB), F) I lagrådsremissens specialmotivering till 15 § 1 a mom,behandlas vissa fall där det förutses att i verkligheten förekommitdispositioner som, om de blir kända, skulle leda till högre arvsskatt än densom skulle följa av den schematiska bodelnings- och arvskiftesoperationen.Skriftliga uppgifter om sådana dispositioner skall enligt förslaget inges iskatteärendet, I det sammmanhanget bortser man från det fallet att efterlevandemake helt eller partiellt har avstått från arv (något som totalt sett måhändaleder till att arvsskatten, rätteligen beräknad, skulle bli väsentligt högre,eftersom det kan förhålla sig så att den efterlevande maken då inte kan fullttillgodoräknas sitt skattebefriande grundavdrag). Anledningen till att man iremissen ansett sig kunna bortse från dylika arvsavsägelser formuleras pä följandesätt (specialmotiveringen till 15 § 1 a mom, andra stycket): Om däremot makarna endast har gemensamma barn och det ejheller finns universella testamentsförordnanden är överföringar från denefterlevande maken till de gemensamma barnen i de flesta fall att betrakta somett arvsavstående. Möjligheten att beakta ett sådant avstående vid arvsbeskattningenär med den nya arvsordningen dock begränsad eftersom den efterlevande makennormalt mycket tidigt får anses ha tillträtt sitt arv. Ett sådant avstående somej framgår av bouppteckningen är redan enligt gällande rätt i de flesta fallatt se som en skattepliktig gåva. Några särskilda regler för dessa fallerfordras således inte i detta sammanhang. Det gjorda uttalandet i remissprotokollet synes bygga päett antagande att enligt rättspraxis ett giltigt arvsavstående av enefterlevande make skulle vara uteslutet av den anledningen att den efterlevande"normalt mycket tidigt får anses ha tillträtt sitt arv". Lagrådetsuppfattning av rättspraxis i avståendesituationer är en helt annan, nämligenden att avstäenden helt rutinmässigt tas ad notam när de presenteras iskatteärendet (jfr t, ex, NJA 1975 s, 730), Denna uppfattning har bekräftatsgenom en via lagrådsföredraganden gjord förfrågan hos tingsrättbeträffande dess praxis. Att avstäenden godtages när de dokumenteras ibouppteckningsärendet står i god samklang med den verklighet som möter en nyvorden änka eller änkling. En tämligen generös inställning finner den efterlevande hos post- 90 verk, banker och försäkringsbolag när det gäller att ta utkontanter för ofrånkomliga utgifter, säsom begravningskostnader, hyraoch livsuppehäl- Prop, 1987/88:61 le. Men vad blir läget, därest vederbörandeföre bouppteckningen skulle vilja sälja familjens fastighet eller denbortgångnes aktieportfölj? Naturligtvis skulle de som verkar i den allmännaomsättningens tjänst omgående ge ett avslag, under hänvisning till att de förstmåste fä tillgäng till en bouppteckning som legitimerar den rättshandlandeefterlevande maken säsom ensamberättigad; utan bouppteckning måste ju den efterlevandeskontrahent räkna med risken att den avlidne kan ha gjort testamente tillförmån för annan, att han haft arvsberättigat utomäktenskapligt barn eller attdet finns efterarvsberättigade rättsägare i följd av ett den avlidnes tidigareäktenskap. Vid föredragningen har upplysts, att remissprotokollets avfattningkommit att ge en något missvisande bild av vad föredragande statsrådet velatge uttryck för, nämligen att man även i fortsättningen skall anknyta tillrådande praxis för det fall att ett arvsavstående kommit till uttryck ibouppteckningen. Vid sådant förhällande tycks det i remissärendet ej föreligganågon egentlig meningsskiljaktighet i sakläget när det gäller arvs-avsägelserna.Lagrådet vill dock dra en annan slutsats, när det gäller behovet att låta arvsavsägelsernasbetydelse komma till uttryck i lagtexten, I enlighet med det anförda får del anses föreligga starkasakskäl för att rättsligen icke anse att en ensamdelägare i dödsbo skulle hatillträtt sitt arv snart sagt så fort hon efter dödsfallet kommer hem frånsjukhuset. Övervägande skäl talar till förmån för den grundsyn som lagrådetantar genomsyrar rådande praxis, nämligen att den efterlevande har rådrum ifråga om sina överväganden beträffande eventuella arvsavståenden till dess attbouppteckningsärendet slutförts hos tingsrätten. Bestämmelsen i 15 § 1 a mom, AGL bör i följd av detanförda kompletteras, G) Beträffande tolkningsspörsmål som kan uppkomma ianledning av den nya lagstiftningen vill lagrådet hänvisa till de principer somkom till uttryck under förarbetena till tidigare arvs- och testamentsrättsligareformer, särskilt - 1930 (jfr, t,ex, NJA II 1930 s, 395 f och ,Den nya testamentslagen s, 244) och till de därtill anslutande rättsfallen (seBeckman-Höglund, Svensk familjerättspraxis, C IV:13isuppl, 3,jan, 86), Såvitt angår övergångsskedet vill lagrådet vidare fästauppmärksamhet vid en felbedömningsrisk som föreligger när det gäller det falletatt nuvarande rätts basbeloppsregel blivit tillämpad före ikraftträdandet.Saken behandlas nedan i avsnittet rörande övergångsbestämmelserna till ändringarnai AGL, H) Iremissprotokollet kommer flerstädes till uttryck farhågor för att ett avsteg från en schematisk delningsordning skulle medföra ökade svårighe ter och belastningar pä beskattningsmyndigheterna. Lagrådet är såsom framgått ovan i punkt B och C införstått med att arbetsrationella synpunk ter måste beaktas. Sådana synpunkter kan ge upphov rill en förenklad hantering som resulterar i en förmånligare behandling av den skattskyldige än som skulle bli följden av en mer omfattande granskning. inte någon erinran. Avrationaliseringshänsyn motiverade förenklingar Prop, 1987/88:61 sominnefattar uppenbar risk för att i många fall högre skatt kommer att tas ut änvad den skattskyldige i verkligheten har att erlägga är däremot inte godtagbarafrån rättssäkerhetssynpunkt. Samtidigtvill lagrådet poängtera, att det inte är nämnvärt svårare att göraarvsskatteberäkning pä grundval av handlingar som klart utvisar verklig delningän alt göra den efter schematisk delning. Vadsom är viktigt är alltså inte den skatterättsliga beräkningsoperationen utanbedömningsunderlaget, dvs, de handlingar som de skattskyldiga har attpresentera i skatteärendet. Lagrådet är i det avseendet benäget att ställahögre krav på de enskilda än remissprotokollet gör. Sålunda föreslår lagrådet idet följande en utbyggnad av såväl 15 § I a mom, som 15 § 2 mom. Det kan intekrävas att beskattningsmyndigheten skulle vara skyldig att självmant efterforskaexempelvis om den avlidne varit gift tidigare med verkan att efterarvingarefter den förut bortgångne maken kan finnas (jfr JO: s ämb, ber, 1966 s, 247,särskilt s, 252 O- Sanktionsmekanis- - men får bli att, vid försummelse att gein klara handlingar i skatteärendet, de skattskyldiga får räkna med attbeskattning sker enligt schematiska grunder. Ett ytterligare avseende därlagrådet vill vara något strängare än remissprotokollet gälleråtervinningsinstitutet. Med hänsyn till arbetsmäs-sigt viktiga rutiner - attdet redan i det primära skatteärendet görs klart i vad män reelladelningsåtgärder skall vinna beaktande vid skatteberäkningen - bör det inte ifrägakomma,att de skattskyldiga i efterhand skall kunna konstruera skattebesparanderättshandlingar som de sedan kan åberopa i ett ätervinningsärende och därmed geanledning till att beskattningsmyndigheten får ta om sitt arbete från början.Detta vore icke en arbetsrationell ordning, varför lagrådet, på sätt framgårnedan under 59 §, förordar en på visst sätt snävare lösning i återvinningsdelenän den remissförslaget innefattar. Lagrådetsnu redovisade synsätt att dokumentationen beträffande verkliga dispositionerav arbetstekniska skäl skall presenteras i det primära skatteärendet -föranleder att spörsmål bör väckas om inte utökat rådrum bör beredas dödsboenför att redan från början förebringa erforderlig dokumentation. En nära tillhands liggande lösning är att den i 17 § andra stycket första meningen AGLstadgade anståndsfristen utökas till exempelvis . 15§ 1 mom, Imomentets/örsrfl stycke upptas i remissförslaget - med saklig anknytning tillvad som gäller - föreskrift av innebörd att efterlevande makes bodelningsandelskall schematiskt beräknas till hälften av makarnas behållna giftorättsgods,dock med undantaget att andelen skall beräknas i enlighet med verkligbodelningshandling som ges in i skatteärendet under förutsättning attbodelningen förrättats enligt lag. Lagrådethar ovan i inledningen under punkt D utvecklat sin uppfattning att vissa ytterligare fall bör, lika med formlig bodelning, fä inverka på 92 skatteberäkningen,I enlighet med de därvid anförda synpunkterna föror- Prop, 1987/88:61 darlagrådet att 1 mom, första stycket ges följande lydelse: "Andel,som---- enligt lag. Med bodelning likställs det fall att i ,1, skriftligt avtal, varigenom efterlevande make och de som vid avtalstillfälletär, näst denne, närmast till arv (eller universell testamentsrätt) har enligtlag bestämt vad som skall tillkomma den efterlevande med äganderätt och medfri förfoganderätt, 2, skriftlig uppgift, utvisandeatt efterlevande make framställt sådan begäran som avses i 12 kap, 2 § , 3, dom eller avtal, vari 12 kap, 3§ tillämpats," Enkonsekvensändring bör tillkomma i I mom, andra stycket. Detta stycke bör geslydelsen: "Äräldre--- upprättad handling. Med boskifte likställs sådant avtal somavses i första stycket 1," Enligtremissförslaget skall momentets fiärde stycke utgå med hänsyn till att det av20 kap, 4 § ÄB kommer att framgå att efterlevande makes enskilda egendom skallupptas i bouppteckningen. Förevarande fjärde styckes hänvisning till 20 - 27 §§AGL torde dock fortfarande ha en funktion att fylla. Lagrådet föreslår därföratt som ett fjärde stycke upptas följande: "Närefterlevande makes enskilda egendom enligt 20 kap, 4 § antecknas ibouppteckning, skall vid dess värdering 20-27 §§ äga motsvarandetillämpning," 15§ 1 a mom, Idetta moment i remissförslaget ges föreskrift om vissa upplysningar som deskattskyldiga måste avge i skatteärendet. Syftet med föreskriften är företrädesvisatt beskattningsmyndigheten skall fä reda på sådana rättshandlingar som, omkända, skulle leda till högre arvsskatt än vad schematiskt delningsförfarandeleder till. Närdet gäller utformningen av punkt 1 och 2 i bestämmelsens första stycke är detviktigt att man är medveten om att man rör sig i principiellt sett två olikaskeden av bodelningsproceduren, varjämte man, i punkt 3, kommer in i ett tredjeskede, avseende ett moment som i princip tillhör arvskiftesproblematiken ochdärför egentligen hör till sfären för 16 § AGL, Ettförsta skede går ut på att fastställa omfattningen av vad som skall ingå ibodelning. Föreskrifter härom ges i 10 kap, ÄktB, Första styckets punkt 2 iremissförslagets bestämmelse i förevarande del har denna bakgrund. Ettefterföljande skede går ut på att fastställa delningsgrunden; föreskrifterhärom ges i 11 kap, ÄktB (dess första underavdelning). Första stycket punkt I iremissförslaget har den regleringen som sin egentliga bakgrund (ehuru iförslaget särskilt nämns bara 12 kap, 2 § ÄktB, som strax skall beröras). Fråndessa utgångspunkter övergår lagrådet till frågeställningen om re missförslaget tillräckligt fångar upp de reella företeelser som kan förekom ma inom ramarna för 10 resp, 11 kap, ÄktB och därtill de situationer som 93 kanföranledas av de anslutande jämkningsreglerna i 12 kap, ÄktB, Härvid Prop.1987/88:61 är att märka att 12 kap, 2 och 3 §§ kan verka förändrande både närdet gäller omfattningen och fördelningsgrunderna i avseende på den egendom somskall ingå i bodelningen. Denu anförda synpunkterna ger lagrådet anledning att anföra följande i anslutningtill de skilda punkterna i remissförslagets första stycke. Punkt1 i förslaget gäller uteslutande delningsgrunden vilken genom rättsliga disposiuonerkan förskjutas med skattehöjande konsekvens, i jämförelse med den schematiskabodelningens resultat, I punkten nämns, säsom det centrala, bodelning vari 12kap, 2 § ÄktB tillämpats med följd att den efterlevande erhållit mindre änhälften av giftorättsgodset. Som lagrådet utvecklat i inledningen under punkt Dbör regleringen i 15 § 1 mom, kompletteras med en del ytterligare, reellt bodelanderättshandlingar som är värda att jämställas med formenliga bodelningar.Kompletteringen i angivet avseende är väsentligen motiverad av att deskattskyldiga skall kunna undvika att - genom schematisk bodelning för högskatt uttages, när verkligheten avviker frän den schematiska delningensresultat. Emellertid är också att beakta att de rättsliga företeelser somlagrådet vill få in i 15 § 1 mom, kan leda till att de reellt bodelanderättshandlingarna leder till högre skatt än vad det schematiska förfarandetskulle resultera i. Konsekvensen synes kräva att 15 § 1 a mom,, vars ratioväsentligen är att motverka skatteflykt, kompletteras i samma mån som verkligadelningsfall enligt 15 § 1 mom, såsom lagrådet utformar bestämmelsen - fårvidgat beaktande. Detta kan enkelt ske genom omformulering av bestämmelsens punkt1 pä sätt nedan anges. Punkt2 i bestämmelsen tar sikte på det fallet att själva omfattningen av denegendomsmassa som skall utlösa beskattning blir genom verkliga bodelningsdispositionerförändrad i utökande riktning, något som måste bli relevant i skatteärendet.Det viktigaste fallet är utpekat i remissförslaget, nämligen att enligt 10 kap,4 § ÄktB efterlevandes enskilda egendom dragits in i bodelningen. Omfattningenav den egendomsmassa som skall bli grundval för arvsbeskattning kan emellerridbli utökad av andra skäl, nämligen när äktenskapsförord genom avtal eller domsätts åsido enligt 12 kap, 3 § ÄktB; även förklaring enligt 2 § i samma kapitelkan i undantagsfall få samma verkan. Punkt 2 i förslaget bör därför utbyggasnågot, pä sätt lagrådet nedan anger. Detmä för fullständighetens skull noteras, att punkt 3 i remissförslaget - som ejberörs av lagrådets ändringspropåer beträffande nu ifrågavarande lagrum (jfrdäremot vad nedan sägs om tillägg till 8 § AGL) - är ett fall av fördelningsgrundsändrandenatur. Ettresonemang som är analogiskt med vad som har anförts beträffande remissförslagets punkt I kan föras beträffande de fall som lagrådet behand lat i inledningen under punkt E, avseende arvsavståenden. Givetvis beting as dessa oftast av önskemål att nedbringa arvsskatten. Men de kan även fä effekten att arvsskatten blir högre än det schematiska skiftets resultat. För att ta ett inte orealistiskt exempel: en efterlevande make avstår helt eller delvis från arvet efter den andra maken för att därmed möjliggöra för sina barn att snabbt betala sina studiemedelsskulder - varvid följden kan bli att 94 denefterlevande inte fullt kan tillgodoräknas grundavdraget (jfr även re- Prop.1987/88:61 missprotokollets exempel i avsnitt 2.5), Transaktioner i arvsavsägelsesam-manhangkan alltså verka skattehöjande. Sådana transaktioner bör fångas in underförevarande bestämmelse. Emellertid är det svårt att här göra en formell avgränsningtill just de skattehöjande arvsavstäendena; det kan svårligen åläggas deskattskyldiga att göra en säker bedömning av ett arvsavståendes skattemässigaeffekter. Några olägenheter av att i bestämmelsen generellt ta med allaföreliggande arvsavståenden är inte för handen. Att härvid kommer attinbegripas arvsavstående med lindrande skatteeffekt leder ju inte till någranackdelar för de skattskyldiga. Attarvsavståenden allmänt kommer under beaktande medför att platsen förbestämmelsens inplacering i AGL förtjänar att uppmärksammas. Stad-gandena i 15§ och dess olika underavdelningar bör i AGL:s systematiska uppbyggnad handla omvad som kan betecknas såsom bodelningsrättsliga effekter i skatteärendet. Omockså arvsavståenden kommer in i bilden, kan övervägas om inte rätt plats förregleringen är en inplacering efter 16 §, som avser just hur verkligaarvsrättsliga dispositioner skall få inverka på skattläggningen, I självaverket kommer inplaceringsfrågan i blickfånget redan med remissförslagetsutformning, eftersom däri upptagits ett arvsav-sägelsefall i första stycketpunkt 3, Lagrådet har dock stannat för att ej föreslå någon ändring i denna delmed hänsyn till att utredning pågår om en allmän översyn av AGL, Sammanfattningsvisleder de anförda synpunkterna till att 15 § 1 a mom, bör ges följande lydelse: "Ibouppteckningen eller i särskild handling som ges in tillsammans med bouppteckningenskall anges 1, omden efterlevande maken i fall som avses i 15 § 1 mom, har erhållit mindre än hälften av giftorättsgodset, 2, om giftorättsgodsets omfattninghar ökats genom åtgärd som avses i 10 kap, 4 § eller isammanhang som avses i 15 § 1 mom,, 3, om någon,-- efterlevande makeneller 4, omefterlevande make avstått från arv eller testamente," Att tillägga i fråga om bestämmelsens utformning är följande, Imomentets andra stycke bör några redaktionella följdändringar vidtas, I förstameningen bör ordet "Bodelningshandling" bytas ut mot " Sådan handling",I andra meningen ersätts dels orden "sådan bodelning sker" med"om handlingen upprättas", dels ordet"bodelningshandlingen" med "handlingen". Detmå framhållas att nu berörd bestämmelse, som icke är alldeles lättillgängligför de skattskyldiga vare sig i remissförslagets eller lagrådets tappning, ejär straffsankrionerad. Remedierna vid misstänkt ofullständighet ligger i attedgångsförpliktelse kan åläggas, att vitesföreläggande kan ifrägakomma elleratt efterbeskattning kan bli aktuell. Ytterligareär att framhålla att punkt 3 i remissförslaget som i lagrådets förslagbehålls oförändrad - ger anledning till särskilda överväganden. Härom är attanföra följande. Är den som avlidit gift,tillfaller enligt 3 kap, 1 § ÄB, efter den lagänd ring som blir gällande den , kvarlåtenskapen den efterlevan- 95 de maken.Efterlämnar arvlåtaren bröstarvinge som inte är den efterlevan- Prop.1987/88:61 de makens bröstarvinge, gäller dock att makens rätt till kvarlåtenskapenomfattar sådan arvinges arvslott endast om arvingen har avstått från sin rätt ienlighet med vad som anges i 9 § samma kapitel. Liksom kommer den som är bröstarvinge till arvlåtarenmen inte till dennes efterlevande make att kunna förbehållslöst avstå från arvmed verkan att arvet går vidare till den eller dem som efter honom är närmasttill arv. Under förutsättning att han inte tillträtt arvet uppkommer i dettafall inte något skattepliktigt förvärv för bröstarvingen. Sker avståendetunder ett förbehåll som styr arvet till annan än den eller dem som står närmasti tur enligt arvsordningen, anses däremot i beskattningshänseende attbröstarvingen har tillträtt arvet och att en efterföljande gåva föreligger. Enligt 3 kap, 9 § ÄB kan bröstarvinge varom nu är frägaavstå från sitt arv efter den först avlidne till förmån för den efterlevandemaken med rätt att i stället ta del i den efterlevandes dödsbo säsom efterarvingeenligt 3 kap, 2 § ÄB, Avståendet kan därmed anses innebära att bröstarvingenuppskjuter sitt arv till efter den efterlevande makens död eller att han byterut sin rätt till arv efter den först avlidne mot en efterarvsrätt. Det spörsmålsom uppkommer i förevarande sammanhang är hur detta fall av arvsavstående frånbröstarvinges sida skall behandlas i beskattningshänseende. Lagrådet har iyttrande över förslaget till lag om ändring i (se prop, 1986/87:1 s,354) i anslutning till 3 kap, 9 § anmärkt, att ett förbehåll, som innebär attarvet dirigeras till annan än den som äger ta arv efter den som avstår, enligtgällande rätt medför att denne anses ha tillträtt arvet och att detta får deverkningar i skattehänseende som redovisats i det föregående, I yttrandet hardärvid noterats att vid föredragningen upplysts att ändringar i arvs- ochgåvoskattelagstiftningen skulle föreslås som gör att dubbelt skatteuttag intekommer att ske vid arvsavstående som avses i 3 kap, 9 § ÄB, I det remitterade förslaget anförs att av föreskrifterna iAGL (5 och 8 §§) följer att skattskyldighet inträder för den efterlevande maken vid den först avlidne makens död och för den avstående vid den efterlevandes död. Enligt 5 § AGL gäller som huvudregel att skattskyldighet inträder vid arvlåtarens död, I 8 §AGL föreskrivs att, om enligt 3 kap, ÄB eller på grund av testamente egendom, som tillfallit någon med fri förfoganderätt, därefter skall övergå på annan eller på flera efter varandra, skattskyldighet för senare förvärv inträder, då den föregående innehavarens rätt upphör. Det framstår som tveksamt om de angivna paragraferna i kan ge täckning för den avsedda olika skattemässiga behandlingen av bröstar vinges avstående till förmän för efterlevande make enligt 3 kap, 9 § ÄB och avstående i andra fall med innebörd att arvet dirigeras till viss desti- natär.