prop · GB0366 · 1987-12-31 00:00:00 — Sedanår 1984 finns en särskild skriftväxling mellan och ominformationsutbyte och samarbete på arbetsmiljöomrädet. Möten äger rum årligenmellan representanter för och svenska regerings- ochmyndighetsrepresentanter. Dessa överläggningar är mycket värdefulla, bl,a,genom att de ofta ger information om EG:s verksamhet på ett mycket tidigtstadium. Vid de senaste mötena har man behandlat bl,a, cancerframkallandeämnen, asbest, informationssystem för farliga produkter, personligskyddsutrustning och arbete vid bildskärmar, fastställande av gränsvärden förkemikalier m,m,, åtgärder på ergonomiområdet samt regler till skydd motblodsmitta. För att underlätta det dagliga samarbetet med EG finns enarbetsmiljöattaché placerad vid den svenska delegationen i , Svenska överväganden Prop, 1987/88:66 På svensk sida har en genomgång inletts av de direktiv EGantagit som berör arbetsmiljön. Det kan konstateras att direktivet om asbestinte motsvarar de svenska kraven. De förslag till EG-direktiv som förnärvarande förbereds enligt den nya harmoniseringsmetoden innebär inte någraavgörande skillnader i skyddsstandard i förhållande till svenska bestämmelser.Läget beträffande EG:s maskindirektiv är dock oklart. Genom sitt samarbete medEG-kommissionen och inom det europeiska standardiseringsorganet har docksvenska myndigheter god information om vilka punkter som kan vara kritiskat.ex, för tryckkäri, maskiner och personlig skyddsutrustning, I dessa fallöverensstämmer de svenska synpunkterna väl med uppfattningen i vissa , Sammantaget verkar dock inte problemen med den nya harmoniseringsmetodenuppstå fortare och vara fler än att kan klara av dem allt eftersom deuppstår. Utgångspunkten bör vara att svenska tillämpningsförfattningar för produktersom berörs av den nya harmoniseringsmetoden så långt som möjligt harmoniserasmed EG-reglerna sä att onödiga handelshinder inte uppstår. Enskilda EG-länderhar som tidigare nämnts medgetts rätt att rillämpa strängare arbetsmiljöreglerän de direktiv som antagits enligt den nya harmoniseringsmetoden, om dettaanses nödvändigt bl,a, med hänsyn till människors liv och hälsa, måstei samarbetet med EG också förbehålla sig rätten att utfärda dearbetsmiljöregler som anses nödvändiga för att säkerställa medborgarens liv ochhälsa. Den nuvarande samverkan med arbetsmarknadens parter måste också kunnabibehållas. Man kan också konstatera att kan dra nytta avarbetsmiljöarbetet inom EG, Det nyssnämnda s,k, Sevesodirektivet har t,ex, gettledning i föreskriftsarbetet även,på arbetsmiljöområdet. När regelarbete pågårsamtidigt inom EG och i , kan givetvis erfarenheter från de aktuella EG-pro-jektenanvändas i de svenska projekten och vice versa. Exempel på områden där sådanaparallella regelprojekt bedrivs är personlig skyddsutrustning resp,mikroorganismer i arbetslivet, EG:s arbete med direktivförslaget avseendeenkla serietillverkade tryckkärl enligt den nya harmoniseringsmetoden, hargivit upphov till ett värdefullt erfarenhets- och kunskapsutbyte. Arbetet harnära följts från svensk sida. Det kan noteras att arbetarskyddsstyrelsen gjortbedömningen att en svensk anpassning till EG-direktivets tekniska krav ihuvudsak skulle innebära skärpningar av de svenska reglerna. Ett annat exempel på verksamhet av intresse för svensktvidkommande är det arbete man inom EG bedriver för att ta framutbildningsprogram på arbetsmiljöområdet för "särskildariskbranscher". har man härvid inriktat sig på fiske-, jordbruks-och byggsektorerna. En samordning mellan , EFTATländerna och EG bör istörsta möj- hga utsträckning ske inom ramen för internationella organisationer och stan dardiseringsorgan, genom nordiskt samarbete, samt bilateralt med EG inom ramen för vårt arbetsmiljöavtal, Vid sidan av de arbetsmiljöregler som utfär das av svenska myndigheter regleras arbetsmiljöförhållanden också genom kollektivavtal om arbetsmiljö, företagshälsovård etc, mellan arbetsmarkna- oq Möjligheterna att träffa sådana kollektivavtal kan ev, påverkas Prop,1987/88:66 genom en ökad integration mellan och EG,Medbestämmandefrågor behandlas också i avsnittet om arbetsmarknadspolitiskafrågeställningar (av-sniu 13,4), I vid mening har de flesta samhällsfrågor en konsumentpolitisksida genom att de berör konsumenternas situation. Det gäller språk- ochhälsofrågor, skolfrågor, miljöfrågor, regionalpolitiska frågor osv, I vissaländer ges begreppet också denna innebörd, I har vi däremot brukatavgränsa ämnesområdet för vad som kan kallas det egentliga konsumentskyddettill de problem som hänger samman med konsumenternas användning av varor, tjänsteroch andra nyttigheter som bjuds ut på den privata marknaden eller på marknadersom arbetar enligt liknande principer. Till de viktiga inslagen i konsumentpolitiken i Sverigehör att stödja hushållen i deras resursanvändning, att påverka företagen attanpassa sin verksamhet efter konsumenteinas behov, att genomföraundersökningar av varor och tjänster och verka för att farliga och otjänligavaror och tjänster försvinner från marknaden, att verka för att företagensmarknadsföring och säljvillkor är godtagbara och att konsumenterna fårtillräcklig information om marknaden, liksom att främja undervisning,utbildning och forskning på området, I ett internationellt perspektiv är det i första hand tvåfrågor som står i fokus för svenskt vidkommande, nämligen dels att skyddakonsumenterna från farliga varor (tjänster), dels att skydda deras ekonomiskaintressen. Allt eftersom rörligheten över gränserna för varor och tjänster ökarfår dessa aspekter ökad praktisk betydelse. Ett internationellt samarbete på konsumentområdetförekommer på flera plan. Inom arbetar den konsumentpolitiska kommitténmed projekt som bl,a, syftar till att skapa enhetliga normer förkonsumentskyddet i olika avseenden. Inom har vissa konsumentfrågorbehandlats. På ett nordiskt plan verkar förkonsumentfrågor- under Nordiska ministerrådet- för ett fortlöpandeinformationsutbyte och harmoniseringsarbete. Vidare bör nämnas att den privataInternational (lOCU) bedriver en verksamhet påkonsumentområdet på ett internationellt plan, som syftar till att bl,a.motverka farliga produkter och åstadkomma förbättrad information.Organisationen lägger tonvikten på att förbättra konsumenternas ställning itredje världen i grundläggande avseenden, Harmoniseringssträvandena inom EG avser numera ocksåkonsumentpolitiken, I vitboken görs uttalanden även på detta område. Konsumentfrågornafick en mer frarnträdande plats i EG:s arbete, antog ett konsumentpolitiskt program med fem huvudpunkter, nämligen rätten till skydd av hälsa och säkerhet, rätten till skydd av ekonomiska intressen, rätten till reklamation och skadestånd, rätten till information och utbildning samt rätten till representation och kon- . antog Rådet ettandra konsumentpolitiskt program. Ökad tonvikt Prop. 1987/88:66 lades vidpriset på varor och tjänster samt kvaliteten på offentliga och privata tjänster.Enligt programmet skulle man i ökad utsträckning söka uppnå de angivnamålsättningarna genom frivilliga överenskommelser mellan producenter ochkonsumenter. Flertaletdirektiv som har utfärdats på konsumentskyddsområdet har haftkaraktär av minimidirektiv, dvs, direktiv för t,ex, lägsta godtagbarastandard, men där det överlämnas till medlemsländerna att anta strängareregler. Utgångspunkten för överväganden att utfärda minimidirektiv har varittanken att EG-åtgärder inte uteslutande syftar till borttagande av handelshinderutan även till en balanserad ökning av levnadsstandarden i hela Gemenskapen, Isammanhanget kan noteras att även har konsumentskyddslagar somuttryckligen förbehåller delstaterna att utfärda lagar på området som gårlängre än den federala lagen. Ilinje med de konsumentpolitiska programmen av och antog Rådetden en resolution rörande "den framtida inriktningen av EG:spoUtik för skydd och befordran av konsumentintressen". Resolutionenanknyter till Kommissionens skrivelse till Rådet av , i vilkenKommissionen föreslår en rad åtgärder på konsumentskyddsområdet och entidtabell för dessas genomförande. Kommissionens skrivelse är att se som etttillägg till vitboken. Åtskilliga av vitbokens förslag har också konsumentpolitiskaaspekter. Den möjlighet att fatta majoritetsbeslut om harmonisering avlagstiftning som infördes genom enhetsakten kan också komma att berörakonsumentområdet. Medlemsländerna kommer i dessa fall ha möjlighet att på vissavillkor göra avsteg från de gemensamma reglerna när det gällerproduktsäkerhetskrav, men inte från de regler som gäller skydd avkonsumenternas ekonomiska och juridiska intressen. Genomatt det på politisk nivå endast skall slås fast väsentliga säkerhetskrav,innebär direktiv enhgt den nya modellen ett större ansvar för standardiseringsorganenCEN och CENELEC, Inom Gemenskapen pågår en diskussion mellan EG-kommissionenoch konsumentorganisationer om hur konsumentinflytandet istandardiseringsorganisationerna kan förstärkas, I denna diskussion har ävenEFTA-länderna inbjudits att deltaga. Ett problem i sammanhanget är att endasten del av medlemsländerna har ett organiserat konsumentinflytande i denationella standardiseringsorganisationerna. Ettdirektivförslag som uppmärksammats på konsumentområdet gäller leksakerssäkerhet. deltar i pågående standardiseringsarbete i ,Projektet har samband med ett arbete inom konsumentpolitiska kommitté,i vilket tagit aktiv del. Direktivet väntas bli antaget ,kan även förväntas förslag ull direktiv om bl,a,produkter avsedda för små barn, sportartiklar och barnskyddande förslutningar, Ijuli 1985 antogs ett direktiv rörande produktansvar. Enligt detta skall tillverkaren bära ett strikt ansvar för såväl person- som sakskador som vållas av en defekt hos produkten. Direktivet undantar utvecklingsskadorna från ansvaret, men det står varje land fritt att låta också dessa omfattas. Varje land har vidare rätt att sätta ett tak för den totala skadeståndsskyldigheten, 92 Ettproblem är att den harmonisering som sker inom EG på produktans- Prop,1987/88:66 varsområdet kan komma att verka diskriminerande gentemot svenska exportörer,bl,a, genom att tillverkaren bär ansvaret för produkter som tillverkats inomEG, medan importören bär ansvaret för produkter från andra länder.Diskussioner om bl,a, detta pågår mellan EFTA och EG, I Rådets konsumentpolitiska resolution berörs ävenfrågan om en generell produktsäkerhetspolitik. I Kommissionens skrivelse tillrådet framhålls att ett generellt produktsäkerhetsdirektiv, medskyldighet för tillverkare, importörer och handlare att endast tillverka och saluhållaprodukter som är säkra, skulle komplettera den nya harmoniseringsmetoden ochproduktansvarsdirektivet och säkerställa genomförandet av den inre marknaden, Samridigtdiskuteras skaderapporteringsfrågor och möjligheter att inrätta enproduktsäkerhetskommitté med övervakningsfunktion och rätt att ingripa motfarliga produkter. Ett förslag till produktsäkerhetsdirektiv är underutarbetande. På det ekonomiska konsumentskyddsområdet har tidigaredirektiv antagits i fråga om vilseledande reklam och hemförsäljning. Aktuellaförslag rör paketresor och oskäliga kontraktsvillkor. Andra frågor som aviserasi en skrivelse frän Kommissionen är ränteberäkning vid konsumentkrediter,reklam, elektroniska betalningsmedel och garantigivning. Det planeras även initiativ ifråga om konsumentinformationoch konsumentutbildning. Inom EFTA har tagit initiativ tillskapande av en konsument-politisk kommitté. En sådan skulle bl.a. kunna studerautvecklingen inom EG från konsumentpolitiska utgångspunkter. har och ettregelbundet informationsutbyte om konsumentfrågor enligt en särskildskriftväxling. En rad områden har angetts vara av särskiltgemensamt intresse, däribland produktsäkerhet och produktnormer, produktansvar,reklam och prisinformation. Det är uppenbart att utvecklingen inom EG påproduktsäkerhetsområdet kommer att ha den största betydelse även för de svenskakonsumenterna redan pä grund av det samarbete som sker mellan EG- ochEFTA-länder i standardiseringsorganen och . Det är en naturligutgångspunkt för att sträva efter högsta säkerhet, även om det inte ärgivet att på alla områden som rör konsumentprodukter nu har de bäst genomtänktasäkerhetsnormerna. Det är i detta sammanhang nödvändigt att , helst inordisk samverkan, aktivt engagerar sig i det europeiskastandardiseringsarbetet och att även konsumenternas intresse beaktas. Detförtjänar att nämnas att för konsumentfrågorplanerar att genomföra ett projekt som syftar till att utvecklaolika samarbetsmodeller för att uppnå samnordiska ställningstaganden tillsådana åtgärder i EG som avser produktsäkerhet och produktinformation. Den svenska bedömningen är att harmoniseringsarbetet inomEG på pro- 93 duktsäkerhetsområdet kan komma att innebära att det ivissa hänseenden Prop. 1987/88:66 uppställs lägre säkerhetskrav inomGemenskapen än dem som gäller i . Det är därför angeläget attSverige engagerar sig i det västeuropeiska samarbetet på detta område. När detgäller främst ekonomiskt konsumentskydd har givna EG-direktiv iallmänhet haft karaktär av minimidirektiv. I den mån direktiv även enligt dennya harmoniseringsmetoden ges en sådan form, bör den svenska regleringen påområdet i sina huvuddrag inte utgöra något problem. I det motsatta fallet kandet däremot bli aktuellt med anpassning. Inom ramen för FN:s ekonomiska kommission för (ECE)finns en överenskommelse som syftar till enhetliga regler för typgodkännande avmotorfordon och till ömsesidigt erkännande av sådana godkännanden. Tillöverenskommelsen har fogats mer än 70 reglementen som behandlarvar sitt fordonstekniskt område. Varje land anger vilka reglementen man önskartillämpa. Till en början baserades EG:s verksamhet främst på ECE-reglementen,men senare har EG kommit att ligga före och ofta styra ECE:s verksamhet. Förnärvarande gäller inom EG mer än 40 direktiv för olika fordonskomponenter m.m.,främst för bilar. Dessa ställer upp tekniska kravnivåer och krav på dimensionersamt i många fall också krav beträffande provningsmetoder och typgodkännandeför resp. komponent. saknas EG-direktiv på tre områden (vindrutor,däck och fordonsvikter) innan man enats om den "harmoniserade ".Härtill skall också läggas de skillnader i fråga om bilavgasbestämmelser somjag redogjort för. Förslag till ett gemensamt EG-system för typgodkännandeav ett helt fordon föreligger . Detta har dock ännu inte antagits. En avgörande orsak till att de kvarvarande direktivenhålls tillbaka och typgodkännandesystemet ännu inte har kunnat tillämpas är attEG-länderna sinsemellan inte har kunnat komma överens om villkoren för atttredje länders produkter skall få tillträde till typgodkännandesystem fört,ex, bilar, EG:sdirektiv om fordonskomponenter innebär samma villkor för god-kännnade avkomponenter, oavsett om de har tillverkats i ett eller ett annat land, EG:sramdirektiv kan däremot komma att få en helt annan effekt. Det kan innebära undanröjer tekniska handelshinder enbart mellan och ger dessaen stor gemensam hemmamarknad. Det är oklart vilka villkor som kan komma attställas på fordon som produceras utanför EG. De ekonomiska konsekvenserna skulle kunna bli avsevärda omsvensk bilindustri ställs utanför det förenklade typbesiktningsförfarande somramdirektivet innebär för EG:s fordonstillverkare. Det kan innebära att svenskin- dustri i fortsättningenblir hänvisad till att söka godkännande i var och en av Prop, 1987/88:66 EG:smedlemsstater och att detta bara skulle vara giltigt i resp, stat. Detta skulleinnebära en mycket påtaglig konkurrensnackdel i jämförelse med konkurrenternainom EG genom att proceduren tar och medför större kostnader än för EG-företagen, Dennuvarande ordningen innebär också risk för onödigt parallellarbete mellan EGoch svenska myndigheter. Den bristande samordningen mellan vårt och EG:s arbeteinnebär inom vissa områden, där vi ligger långt framme (t,ex, bilbälten,biomekanik och synbarhet m,m,), att forsknings- och utredningsresultat frånSverige inte beaktas vid beslutsfattandet i , Därigenom kanutvecklingen av trafiksäkerheten försenas både inom EG och i övriga länder.Ett samarbete bör därför eftersträvas, Sedanlänge pågår ett omfattande internationellt standardiseringsarbete, främst inomden Internationella elektrotekniska kommissionen, lEC, tillkomdet europeiska standardiseringsorganet CENELEC där både EG- och EFTA-ländernaär representerade. Som ett resultat av detta arbete finns det nuinternationella eller europeiska standarder för bl,a, de allra flestahushållsapparater och enklare verktyg m,m. Härutöver finns flera överenskommelser,både inom en större länderkrets och särskilt mellan de nordiska länderna, somsyftar fill att underlätta provningen av elektrisk materiel. Vissa av dessaöverenskommelser innebär att märkning av en godkänd produkt automatiskt gälleri övriga länder, andra att utiändska provningsresultat utnyttjas vidnationellt godkännande. Detcentrala elementet i om elektrisk materiel är det s,k, lågspänningsdirektivetfrån , Detta gäller bl,a, för i stort sett all elektrisk materiel avseddför vanlig hushållsström. Direktivetbygger på principen "hänvisning till standard". Det uppställer somkrav för att en produkt skall få saluföras att denna uppfyller elva allmänt formuleradesäkerhetsmål, Alla produkter som uppfyller dessa säkerhetskrav skall få säljasutan krav på obligatorisk förhandskontroll. Produkter förutsätts uppfylla dessasäkerhetsmål når de har tillverkats i enlighet med standarder från CENELEC,Detta kan bekräftas genom märke, certifikat eller en deklaration avtillverkaren. När inga europeiska standarder finns, kan nationell standardtillämpas. Även produkter som inte överensstämmer med standarder får säljas omde uppfyller säkerhetsmålen. Det behövs då ett särskilt intyg att så är fallet. Varjeland avgör hur och i vilken utsträckning det skall ske en kontroll pä marknadenav hur säkerhetsmålen uppfylls. Omfattningen av marknadskontrollen varieraravsevärt mellan EG:s medlemsländer. Vidsidan av lågspänningsdirektivet har EG utfärdat särskilda direktiv om kontrollav explosionsskyddad elektrisk materiel, elektromedicinsk utrustning ochradiostörning, Iapril 1984 aktualiserade EG frågan om EFTA-länderna skulle vara be redda att anpassa sina regler till en ordning som var likartad med principerna i lågspänningsdirektivet. Bakgrunden var att det var lättare för EFTA-län- 95 derna att exportera tillEG, där det inte finns någon obligatorisk förhands- Prop. 1987/88:66 kontroll,än vice versa. , och har bestämt sig för att i principanpassa sig till lågspänningsdirektivet i EG, föreskrifter gäller provningsplikt för i huvudsakelektrisk materiel för hem och hushåll och installationsmateriel för lågspänning.Kontrollen utförs vid (), Ensvensk anpassning till principerna i lågspänningsdirektivet har utretts av elmaterielutredningen(Ds 11986:1) som har föreslagit ett system i huvudsak baserat pä lågspänningsdirektivet. Betänkandethar remissbehandlats och enligt vad jag inhämtat kommer industriministerntillsammans med energi- och miljöministern att föreslå enny svensk kontrollordning för elektrisk materiel som i stora drag innebärföljande. Allelektrisk materiel ska överensstämma med nationella säkerhetsföreskrifter,vilka huvudsakligen är baserade på harmoniserade europeiska ochinternationella standarder. Materiel som överensstämmer med krav i en svenskstandard förutsätts uppfylla kraven i de nationella säkerhetsföreskrifterna.Det åligger tillverkaren eller importören att antingen genom övervakad egenkontroll eller genom ett certifieringsorgan få bestyrkt att produkternauppfyller de svenska kraven. För en stor grupp av elektrisk materiel ersättsförhandsgodkännande med registrering som villkor för marknadsföring.Marknadsföring av registreringspliktig materiel skall tillåtas när registreringhar skett, dvs, i omedelbar anslutning till att erforderliga dokument harmottagits av registreringsorganet. Förhandsgodkännande kommer endast att krävasför en liten grupp högriskprodukter. Vidareskall elektrisk materiel, som inte överensstämmer med svensk standard,godkännas av SEMKO, Arbetemed standardisering av livsmedel pågår inom ett antal internationellaorganisationer bl.a. FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) och (), som har ett gemensamt program för standardisering av livsmedel. Dessastandarder har samlingsnamnet , och övriga organisationeranknyter till dem. Även EG anknyter till dem. Vid sidan av Codex Alimentariuspågår standardiseringsarbete på enskilda punkter inom bl,a, FN:s ekonomiskakommission för (ECE), , och den , EGhar strävat efter att harmonisera de bestämmelser som finns i medlemsländernas lagstiftning. Det gäller såväl väsentliga hälsobestämmel- ser (t,ex, tillåtna tillsatser), som bestämmelser om vilka beteckningar som får användas för olika produkter (t,ex, choklad), produkters sammansätt ning, förpackningsstorlek etc, I praktiken har arbetet gått trögt. Mindre än 96 hälften av de planerade direktiven har förverkligats. harföreslagit ett nytt tillvägagångssätt som innebär att Prop. 1987/88:66 EG-lagstiftningenom livsmedel skall inskränkas till sådant som avser skydd av människors hälsa,medan konsumentintressena i andra avseenden skall tillgodoses genom krav påmärkning. Rådsdirektiven skall enbart ange de grundläggande hälsokriterierna,inte hur de skall uppnås. Ivissa avseenden har längre gående krav än EG ifråga om livsmedelsbestämmelser.Inom EG intensifieras dock arbetet med att kontrollera produktion ochsaluförande av livsmedel, Sverigeser positivt på möjligheterna att harmonisera de svenska reglerna med EG:s,Arbetet kommer dock att bli tidskrävande, och förutsättningarna att nå resultatvarierar. Stora grupper av bestämmelser kan betecknas som i stort problemfria,och inom dessa kan snabba harmoniseringsresultat vara möjliga. Beträffande deregler som rör hälsoaspekter, t,ex, avseende material som kommer i kontakt medlivsmedel, samt analys och provtagningsmetoder, bedöms i vissa fall ingaallvarliga problem behöva uppstå vid en harmonisering. På andra punkteruppvisar den svenska lagstiftningen väsentliga avvikelser från EG-direktiven,men skillnaderna bedöms ändå inte utgöra absoluta hinder för harmonisering påsikt. Beträffandeden stora grupp av bestämmelser som tar sikte på redlighet i handeln bedömsockså svårigheter uppstå, bl,a, beträffande märkningsbestämmelser. Det finnsockså andra grupper av bestämmelser som skiljer sig mycket från svensklagstiftning på vissa för oss väsenfiiga punkter. Det gäller bl,a, förslag tilldirektiv om att inte tillåta produkter med en sammansättning som traditionelltförekommer i (t,ex, spädbarnsvällingar). uppgift är bl,a, att verka för en harmonisering avläkemedelslagstiftning och administrativ praxis i , På många områden hararbetet resulterat i gemensamma nordiska riktlinjer. EFTAhar på läkemedelsområdet tagit initiativ till två överenskommelser i vilka ävenvissa dehär. Den ena är den s.k. läkemedelskonventionen till vilken14 länder anslutit sig. Denna innebär att myndigheterna kan begärainspektionsprotokoll över läkemedelstillverkning i de andra staterna. Därmedbehöver de inte sända en inspektör utomlands varje gång man önskar mer kunskapom en utländsk tillverkare. Den andra överenskommelsen är det s.k. PER-scheme (PharmaceuticalEvaluation Reports) som syftar till utbyte av registreringsprotokoll somupprättats av resp. lands myndighet. Detta utbyte underlättarregistreringsarbetet för de deltagande länderna. EGhar gjort stora insatser för att harmonisera registreringsförfarandet på läkemedelsområdet. Man har lyckats uppnå överensstämmelse mellan med lemsstaternas nationella licensprocedurer och enhetlighet i de krav som sta terna uppställer beträffande analys samt farmakologisk, toxikologisk och klinisk prövning av läkemedel. Sålunda behöver inte prover och kontroller upprepas vid samtidig registrering av ett läkemedelspreparat i fiera EG-län- ' 7Riksdagen 1987/88.