prop · GB03150 · 1987-12-31 00:00:00 — Ensammanslällning av remissyttrandena har upprättats inom finansdepartementetoch finns tillgänglig i ärendet (Dnr 2748/87). Jag skall nu med utredarens belänkande ochremissynpunkterna som grund la upp frågan om ändringar belräffande del statligaslödel lill näringslivel. I ell avsnill om samriskengagemang föreslår jag bl. a. enändring av lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank och om landshypoteksföreningar.I avsnittet om avgifter för statliga garantier har milt förslag formen av enlag om avgifter för vissa statliga garantier. Prop.1987/88:150 Bilaga 1 4.2.2 Stödels föreslagna komplementära roll Mittförslag: Slöd lämnas i princip endast om elt finansieringsbehov inte kantillgodoses av sökanden själv eller av nägon bank eller annal kreditinstitul. Utredningens förslag: Överensstämmer med milt förslag. Remissinstanserna:Utredningens förslag i frågan har vunnit stöd eller i vari fall lämnats utanerinran av huvuddelen av remissinstanserna. Lantbruksstyrdsen har efterlyst enflexibel tillämpning av bestämmelsen. Riksgäldskonloret har inte haft någonerinran mot förslaget men ansetlalt förslaget i alla fall som del formulerats,slår i konflikl med utredningens förslag om ökad självrisk för kredilinsliluleni fräga om statliga garantier, s. k. samriskengagemang, som jag behandlar iavsnill 4.2.4 Några remissinstanser, däribland . Småföretagens riksorganisation, har avvisat utredningens förslag.De av dessa instanser som uttryckligen motiverat sitt ställningstagande haransett atl utredningens förslag stär i direkt motsalsslällning till de direktivoch intentioner som regering och riksdag fastlagt. Skälen förmitt förslag: När det gäller del grundläggande syftet med statligt stödförekommer i en del förtättningar bestämmelser som går ut på att begränsa stödetsä att detta endast tjänar som ett komplement till de finansieringsmöjlighetersom den allmänna kreditmarknaden kan erbjuda. En sädan bestämmelse finns dockinte inom alla stödområden. Enligl min mening bör den i princip gälla överlag.Om inle del ställiga stödet begränsas lill all vara etl komplement, finns delen risk för all slödel verkar snedvridande pä konkurrensen i näringslivel ochäven får andra menliga effekter. Enligt minmening lämnar principen om slödels komplementära roll som den formulerats imilt förslag tillräckligt utrymme för en flexibel tillämpning. innebärliksom hillills all i vissa fall kan slöd komma all lämnas som inle primärtsyftar lill all läcka etl finansieringsbehov som inte kan tillgodoses på denallmänna kreditmarknaden. Inte heller anser jag all principen om slödelskomplementära roll slår i något molsalsförhållande lill förslaget om s. k.samriskengagemang i fråga om statliga garantier. Benägenheten all ge lån medstatlig garanti blir dock sannolikt något mindre om kreditinstituten skall bäraen del av en eventuell kredilföriusl. Delta är en följd av alt kredilinslilulenkan förväntas göra en strängare kreditbedömning när de själva skall svara fören del av en eventuell kreditförlust. Jag återkommer till denna fråga i detföljande. Utredningen har betonatvikten av att en mera genomgripande översyn av av slödregler kombinerasmed atl man undersöker om inle det statliga slödel på en del områden kanbegränsas eller slopas. Jag delar utredningens bedömning och vill betona viklenav alt dessa frägor utreds under del fortsatta arbetet med alt rationaliseradet statliga stödet lill näringslivel. 1987/88: 150Bilaga 1 Mitt förslag:Statligt stöd skall i allmänhet lämnas endast om verksamheten bedöms varaeller kunna bli lönsam frän företagsekonomisk synpunkt. Utredningensförslag: Överensstämmer med milt förslag. Remissinstanserna:Utredningens förslag har vunnit slöd eller i vart fall lämnats ulan erinran avflertalet remissinstanser. Några remissinstanser har utan närmare motiveringavstyrkt utredningens förslag. Andra remissinstanser, däriblandlantbruksnämnden i lån, har ställt sig tveksamma lill användningenav begreppet förelagsekonomisk lönsamhet, eftersom begreppet kan vara svårt altexakt definiera. i har ansett att etl generelltkrav på förelagsekonomisk lönsamhet strider mol de grundläggande värderingarnaför ulveckling av rennäringen. har ansett det meratveksamt om man i alla lägen skall kräva alt åtgärden kan förväntas bli lönsamur företagsekonomisk synpunkt. När del gäller jordbruk i norra är delenligt hypoleksföreningen svårt all tro att en investering i ekonomibyggnaderskulle kunna bli lönsam om man inte i företagets kalkyl räknar in fortsattstatligt stöd till driften. Även inom andra angelägna verksamhels-områden finnsdet enligl föreningen t.o.m. nödvändiga projekt, som inte kanantas bli lönsamma ur strikt företagsekonomisk synpunkt, exempelvis allmännakommunikafioner. Skälenför mitt förslag: En gmndläggande fräga som utredningen haft atl behandlagäller det allmänna syftet med statligt stöd. I de nu gällande förordningarnaanges syftet vara all t.ex. "främja fritidsfisket" och "främjaulvecklingen av främst små och medelstora företag". 1mängden av nu gällande förordningar som reglerar statligt stöd förekommerockså utförligare bestämmelser som rör stödets ändamål, så t. ex. irennäringsförordningen (1971:438) där det heter alt stödet skall lämnas endast"lill åtgärd som är önskvärd från allmän synpunkt, samhällsekonomisktmotiverad och lönsam frän företagsekonomisk synpunkt". Det återståendekravel - alt åtgärden skall vara lönsam från företagsekonomisk synpunkt - ärviktig som vägledning för när slöd fär lämnas. Del uppställs också i fleraförordningar. Det är väsenfiigt atl slödmyndigheten, vid sidan av de l.ex.syssdsättningspoliska hänsyn som skall beaktas vid bestämmande av stöd enligten förordning, gör en bedömning av lönsamheten och inle beviljar stöd såvidamyndigheten inte kan räkna med alt åtgärden blir lönsam från företagsekonomisksynpunkt. Enligt min mening bör denna princip gälla i fråga om statligt slöd lill näringslivet.Del är också en naturiig följd av tidigare omnämnda samriskengagemang. Utredningensförslag är grundat på en vidgad affärsmässig syn när del gäller del statligastödet. Reglerna bör dock utformas så all regeringen eller den myndighetregeringen bestämmer har möjlighet all undanlagsvis vidta speciella åtgärder omdel har avgörande belydelse med hänsyn lill bl. a. sysselsättningspolifiska ochregionalpoliliska aspekter. Prop.1987/88: 150 Bilaga 1 Mittförslag: Garanti för lån fär omfatta högst av krediten jämte ränta lilloch med kreditens förfallodag. Regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer bör dock ha möjlighet atl, av avgörande belydelse ur bl. a.sysselsättningspolifiska eller regionalpolitiska aspekter, lämna garanti förlän som omfattar hela utestående lånebeloppet. Utredningens förslag: Överensstämmer i slort med miltförslag. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna har tillstyrkt eller i vart fall lämnatutredningens förslag utan erinran. Remissutfallet bland företrädare förkredilinslilulen och andra näringslivsintressen har varit splittrat. , , , , och handelskammare har tillstyrktförslaget, har bl. a. Småförelagens riksorganisation, Företagarförbundel,, , och allmännahypoteksbank avstyrkt förslaget. Exporlkredilnämndenhar framhållit atl en viktig princip som också beaktas av utredningen är allgarantitagaren skall stå en viss självrisk. Anledningen till detta är altgarantitagaren bör ha ett direkt intresse av atl pröva riskerna, atl vidta allaåtgärder som kan bidra lill all del garanterade avtalet fullgörs och atl detäckta fordringarna betalas saml all efter eventuell skaderegleringsamverka till indrivning av skadereglerad fordran. Del egna kostnadsansvaretsom självrisken innebär för garantitagaren är, enligl exporlkredilnämnden, delsärklassigl bästa incitament för en kraftfull insats från garantitagarens sida.Liknande synpunkter har anförts av lantbruksslyrelsen och . Densenare myndigheten har uppgivit alt den har upplevt altbankerna inle har ansträngt sig speciellt myckel för all medverka lill atl destatliga föriusterna skall bli så små som möjligt. Liknande synpunkter haranförts av flera andra remissinstanser. Bankinspektionenhar uttalat all förslaget om samriskengagemang lill följd av kravet päkapilalläckning, åtminstone vad gäller bankerna, kan komma atl höjas från O %lill på den icke statsgaranterade delen av en kredit. För den ökade risksom kredilinslilulen här fär la måsle de ha ersättning av låntagaren i någonform, l.ex. genom en högre ränta på denna del av krediten. Inspektionen harpåpekat alt delta kan komma att medföraatl finanseringsformerna ifråga blir mindre attraktiva för en lånla- Prop.1987/88: 150 gare. a. anfört följande. Om detskall vara meningsfullt med samriskengagemang måsle dessa pantförskrivasseparat och banken fär inle pantförskriva självrisken i den generella panten.Enligl statens industriverks uppfattning har utredningen underskattat svårigheternaalt praktiskt hantera samriskengagemang. har uttalat allsamriskengagemang bör användas i ökad utsträckning men att utredningens analysav behovet och konsekvenserna är otillräcklig för atl ligga till grund för atlnuvarande ordning helt skall överges. har ullalat atl förslaget inlebara skulle innebära högre kostnader för kreditlagarna ulan även innebära allvissa kreditansökningar som i övrigt uppfyller villkoren för stöd avslås.Liknande synpunkter har anförts av andra remissinstanser. har bestritt riktigheten iutredningens hypotes att etl effektivt sätl all öka kreditinstitutensbevakning är att öka kredilinslilulens risk. allmänna hypoteksbank har ifrågasatt omsäkerheten för garan-lilän är betryggande i landshypotekslagens mening, omhypoleksförening-arna i fortsättningen själva skulle svara för en del avförlusten. Redan den omständigheten atl landshypoleksföreningarna - omförslaget genomförs - har atl svara för av den slutliga förlusten gör , enligt hypoteksbanken, kan ifrågasätta om garanlilånegivningen iforlsällningen utgör en sådan kreditgivning som kan säkerställas på ettbetryggande sätl i överensstämmelse med landshypotekslagens bokstav ellerenligl dess anda. En minskad garantilänegivning vid landshypoleksföreningarnaskulle enligl hypoteksbanken innebära att lånlagarna föriorade en fördelaktigfinansieringskälla. Med hänsyn till landshypoleksföreningarnas speciellaförhållanden och vad som i övrigt anförts ovan har hypoteksbanken hävdat allslaten även i forlsällningen bör svara fullt ut för sin garanti när garanlilånlämnas genom landshypoteksföreningar. Om slalen anser atl dess utgifter äroacceptabla till följd av föriuster i samband med lämnade statliga garantier,synes del enligt hypoteksbanken rikligare all slaten nägol reducerar den raminom vilken sådana garanfier kan lämnas. Hypoteksbanken har vidare anfört följande. Utredningen görgällande atl kredilinslilulen - i motsats till slalen - har resurser atl kontinuerligt följa bevakningen av ulelöpande garantilån och de företag som erhållit statlig garanfi. Vad gäller landshypoteksinstilulionen saknas emellertid en organisation för omfattande individuell uppföljning av enskilda lantbruksföretags utveckling sedan företaget erhållit ett statligt garanlilån. Institufionen är starkt specialiserad pä masshantering av långa lån mot standardiserad betryggande säkerhet, oftast pantbrev i fast egendom eller slallig lånegaranti förenad med de säkerheter som den garanliulfärdande myndigheten föreskrivit. De resurser som landshypoteksorganisafionen saknar finns i slället hos lantbruksnämnderna och lantbruksslyrelsen. Skulle man bygga ut organisationen för all närmare följa utvecklingen av alla de enskilda lantbruksförelag som beviljas garanlilån leder detta lill 54 ökadekostnader för lån och fördyrar därmed lantbrukels kapitalkostnader Prop.1987/88: 150 ytterligare. Liknande synpunkter anför . Skälen för mitt förslag: Enligl riksrevisionsverkelsrapport är denrättsliga innebörden av den statliga garantin oklar. Enligl rapporten uppfattarkreditinstituten statens engagemang som en ren proprieborgen medan fleramyndigheter ser det som en enkel borgen eller i varje fall villkorligproprieborgen (se rapporten s. 47). Den huvudsakliga skillnaden mellan enkel borgen ochproprieborgen hänför sig lill den lidpunkt dä borgensmannens ansvar kanutkrävas. Vid enkel borgen kan delta inte ske förrän borgenären styrkt, främstgenom utmätning eller konkursförfarande, atl gäldenären är oförmögen atl fullgörahuvudförpliklelsen. Vid proprieborgen ("säsom för egen skuld") kanborgenären däremot kräva borgensmannen efter det atl huvudförpliktelsenär förfallen, alltså utan att ha vänt sig mol huvudgäldenären. Enligl kreditgarantiulredningen kan de statligagarantierna med utgångspunkt i de olika förordningarnas utformning sägas varaplacerade pä en skala från etl slags proprieborgen till etl slags enkel borgen.Elt entydigt besked kan därför inte lämnas om hur de nuvarande garantierna börbetraktas från juridisk synpunkt. En utgångspunkt för utredningens överväganden har varilall resp. myndighels arbete med beviljade garantier skall minimeras och atlkreditinstitutens specialkompetens skall utnyttjas. En annan utgångspunkt ärall arbetet med de beviljade garantierna bör bedrivas på affärsmässiga grunder.Man kan fräga sig om dessa önskemål bäst skulle tillgodoses genom att denstatliga garantin motsvarade enkel borgen eller proprieborgen. Om statens ansvar på grund av garantiåtagandena ifortsättningen utformas på elt sätt som endast motsvarar enkel borgen skulledel tvinga bankerna alt styrka alt gäldenären är oförmögen all fullgöra sinförbindelse för att få betalt enligl garantin. Del förefaller inte rimligt atttvinga bankerna atl genom olika åtgärder, främst utmätning eller konkurs,alllid behöva direkt bevisa atl inget finns all la. Om man i stället fömtsäller all statens ansvar skallmotsvara en mer eller mindre renodlad proprieborgen har banken i princip rällatl vända sig mot slaten med krav på betalning ulan alt ens ha krävl gäldenärenförst. Sedan staten infriat garanliåtagandel, skulle myndigheterna själva fåhanlera regressfordringarna mot gäldenären. Ärendena rörande regresskraven ärej sällan komplicerade från juridisk och ekonomisk synpunkt och fordrarsärskild sakkunskap. Hos garantimyndighelerna finns inte tillräckliga resurserför atl klara dessa uppgifter och del skulle vara förenat med betydandekostnader att bygga upp en adekvat organisation härför. Det är därför inteheller lämpligt att stalsgarantierna innefattar ell propriebor-gensansvar. Jag anser som tidigare berörts att reglerna omslalsgaranlier bör utfor mas så all bankernas sakkunskap och redan befintliga organisation för alt hantera fordringar, säkerheter etc. utnyttjas i möjligaste mån. Kreditinsti tuten bör förvalla lånen, företa indrivningsåtgärder, begära utmätning och 55 konkurs,delta i ackordsavtal m. m. i den utsträckning som instituten finner Prop.1987/88: 150 affärsmässigt. Givetvis bör instituten samräda medgarantimyndigheterna Bilaga 1 innan åtgärder vidlas så alt inle stödetssyfte äventyras. Den här förordade ordningen för behandlingen avgarantierna stämmer således väl överens med vad jag tidigare föreslagit rörandesamriskengagemang och som går ul på atl kreditinslilulel självt skall svaraför en del av eventuell föriust på elt garanlilån. Det är naturligt atl banker och andra kreditinstitulkoncentrerar sin bevakning till de engagemang där det finns större risk föregna föriuster. Även om de har en viss skyldighet mol borgensmän och andragaranter all bevaka deras intressen är del rimligt all anla allkreditinstituten inte lika uppmärksamt följer förelag, vars län är förbundnamed säkra garantier, t. ex. statliga sådana. Man kan inte räkna med atlkreditinstituten reagerar lika snabbt för varningssignaler rörande ell sådantförelags finansiella situation. Det är uppenbart alt kredilinslilulen får elt störreintresse av att göra en omsorgsfull krediiprövning och all noggrannl följaförelagets verksamhel , om de fär bära en del av en eventuellkredilföriusl. Vad särskilt angår själva kredilprövningen gäller visserligenöverlag att bankerna skall medge kredit ät elt företag, endast om delta kan pågoda grunder förväntas infria låneförbindelsen. I praktiken är det docknaturligt att prövningen blir något mindre omsorgsfull, om del föreligger fullgaranti för allt som låntagaren inte själv kan klara. Elt samriskengagemang förutsätter alt bedömningen både vidbeviljandet och uppföljningen av krediten sker pä elt affärsmässigt ochbankmässigt sätt. Del kan givetvis inle krävas atl banker och andrakreditgivare skall medverka annars. Har företagel råkat i ekonomiskasvårigheter och kan del befaras alt del inle kommer atl infrialåneförbindelsen, bör kredil-instilutel som längivare, efter samråd medgaranlimyndigheien, kunna säga upp lånet, delta med hänsyn lill den självriskinslilulel har. Jag föreslår alltsä alt kredilinslilulen skall bära en delav en eventuell kredilföriusl när det gäller statligt garanterade län.Storleken av denna del bör bestämmas lill vad som kan behövas för alt skapa deincitament för institutens handlande som nämnts i det föregående. Andelen kanlämpligen bestämmas till . Regeringen eller myndighet som regeringenbeslutar bör dock ha möjlighet, om det är av avgörande betydelse från bl. a.sysselsättnings-, energi- eller regionalpolitiska utgångspunkter, all bestämmaom en annan andel. Del kan vidare förutses att det inte alltid blir möjligl allför varje enskilt garantiåtagande göra en sådan fördelning jag nu föreslär,nämligen beträffande mycket stora projekt inom l.ex. Regeringeneller myndighet regeringen bestämmer bör även i dessa fall kunna besluta omannan fördelning. Med hänsyn till milt förslag om riskdelning vid garantilånbör 41 § lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank och omlandshypoteksföreningar ändras. Utredningens förfallningsförslag till vilketjag ansluter mig har lämnats utan erinran av samtliga remissinstanser.Förfaltningsförslaget redovisas i bilaga 1.7.4. 4.2.5Avgifter för vissa statliga garantier Prop. Bilaga 1 Regeringen beslutade den 7 apnl 1988 atl inhämtalagrådets yttrande över ett inom upprättat förslag till lag omavgifter för vissa statliga garantier. Förslaget bör fogas lill protokollet somunderbilaga 1.7.2 Lagrådet lämnade förslaget ulan erinran. Lagrådels yttrandebör fogas till protokollet som bilaga 1.7.3. I del förslag som jag nu skalllägga fram har det, i förhällande lill del remillerade förslaget, gjorts vissaändringar av redaktionell art. Vidare har övergångsbeslämmelserna omarbetats. Motiveringenför ikraftträdandet av de nya reglerna har ändrats på motsvarande sätl. Frågan om avgiftsbeläggning av statlig garanligivning hartidigare anmälts för . Det har varit vanligt att de statligagarantierna varil undantagna från avgifter, men vid införande av nyagarantiformer har oftast också införts avgifter för garanligivningen. Fr. o. /84 las avgifterna i flera fall ut i förskott. I regel betalarlångivaren avgiften lill garanlimyndigheien. år det myndigheten somberäknar och kräver betalning av avgiften. Garanligivningen har bl. a. inneburit attkredilinslilulens motiv för krediiprövning begränsats, eftersom de kunnatvända sig till garantigivaren i de fall atl givna lån inle infriats. Staten haralltså tidigare i stor utsträckning kostnadsfritt ställt upp som garant förkreditrisker, dvs. i själva verket har långivarna inle löpt nägon risk. Som tidigare framförts, bl. a. i budgetpropositionen 1987,innebär garanligivningen en netloulgifl för staten. Statens nelloulgifl /86 var . 1986/87: 100, bil I,s.47). Jag uttalade all inkomsterna skall täcka utgifterna, vilket kräver enbetydande ökning av ullaget av garantiavgifter. Också äldre garantier borde inormalfallet avgiftsbeläggas från den . uttalade följande (FiU 1986/87: 10, s.68): I finansplanen redovisas översiktligt omfattningen avolika statliga garantiåtaganden per (s. 45-48). Av redogörelsen framgår atl statens garantiåtagandenminskal sedan föregäende redovisningslillfälle. Del är första gången under1980-lalet som detta har inträffat. Sålunda har den samlade kapitalskuld somslaten iklätt sig garantier för på etl är minskal med lill92,. Härav svarar valutakursförändringar för ca 3,5 miljarderkronor. Ulskollel har tidigare med gillande framhållitall garanliverk- samheten bör bära sina egna kostnader, sett över en längre tidsperiod. Under /86 resulterade garantiverksamheten i ell under skott på . Eftersom inkomsterna skall läcka utgifterna delar ulskollel föredragandens bedömning all garantiavgifter bör tas ut i ökad utsträckning. I normalfallet bör således även äldre garantier avgifts beläggas. Jordbruksutskollel uttalade följande (JoU 1986/87: 16 s. Den kreditgaranliavgift som las på de kreditgarantiersom lämnats efter /83 bör enligt propositionen forlsältningsvis,även pä jordbruksdepartementels omräde, las ul på samfiiga beviljadekredilgaran-tier. Jordbruksministern anmäler alt han återkommer till regeringeni denna fråga. Ulskollel nolerar atl finansutskollel i sill betänkande omriktlinjer för den ekonomiska politiken m. m. uttalat sig till förmån för ellökat ullag av kredilgaranliavgifier med motiveringen all garantiverksamhetenbör bära sina egna kostnader. Under /86 resulterade garantiverksamheteni etl underskoll på . Enligl finansutskollel bör inormalfallet även äldre garantier avgiftsbeläggas (FiU 1986/87: 10 s. 68).Betänkandet har godkänts av (rskr. Med reservation för all ulskollel inle haft någon närmareinformation om hur den av jordbruksministern aviserade avgiften kommer atl konstruerasansluter sig ulskollel lill synpunkterna i motion Jo 224 all en avgift på redanbeviljade kreditgarantier kan komma i konflikt med bestämmelserna iregeringsformen om retroaktiv skalldagslifining (jfr prop. 1978/79: 195, bil 1s. Huvudskälet lill all ulskollel ställer sig tveksamt lill en avgift avifrågavarande slag är emellertid alt den aktualiseras i ell läge med vikandelönsamhet i jordbruksnäringen och dessutom i första hand drabbar de mestskuldtyngda företagen. Utskottet anser för sin del alt den i propositionenaviserade avgiften inte bör tas ut på kreditgarantier beviljade före budgetåret1983/84. Finansulskotiels uttalande utesluter enligl jordbmksulskotlets meninginle att undantag från avgiftsbeläggning görs för kreditgarantier inomjordbruksdepartementets verksamhetsområde. Prop.1987/88: 150 Bilaga 1 Mittförslag: Viss statlig garanligivning som beslutats före skallavgiftsbeläggas. Skälen förmitt förslag: Enligt vad jag tidigare redovisat har inriktningen avgaranligivningen med gillande varit en ökad avgiftsbeläggning isyfte att ästadkomma all avgifterna läcker statens kostnader förgaranligivningen. Liknandeavgiftsbeläggning har tidigare införts men dä avsett garantier som beviljasefter ikraftträdandet av de nya reglerna. Milt förslag gäller emellertid redanfattade beslul enligl vissa slödförfatlningar innefattande statlig garanti. Nären ny förordning inom elt stödområde ersatt tidigare förordningar inom omrädethar dessa upphävts samlidigl som övergångsbeslämmelserna lill den nyaförordningen föreskrivit all äldre bestämmelser alltjämt skall gälla i frågaom län som har beviljats före ikraftträdandet av den nya förordningen. På sammasätt brukar förordningar som upphävs ulan all ersällas av en annan forlsällaall gälla avseende slöd som beviljats enligl den upphävda förordningen. Delförekommer ocksä all upphävda förordningar i sin lur ersatt äldre förordningar,som dock övergångsvis fortfarande gäller. Denavgiftsbeläggning jag nu föreslär bör av praktiska skäl begränsas lill ställigalänegarantier som har lämnats med stöd av författningar som förtecknas i enbilaga lill de nya bestämmelserna. Prop.1987/88: 150 Bilaga 1 Mitt förslag: Avgifl skall utgå till täckande av statenskostnader för administration och för förluster på beviljade garantier enliglvad som närmare föreskrivs av regeringen. Utredningens förslag: Överensstämmer med min, med undanlagav att utredningen förutsatte alt avgiftsregleringen skulle ske i sin helhet iförordningsform.