prop · GB0331 · 1987-12-31 00:00:00 — Settur församlingsvärdens synvinkel framstår för mig behovet av en övreförsamlingsgräns tydligt. Det gäller särskill i de slörsla städerna, där det ärangeläget atl åtskilliga alltför slora församlingar delas. Men att i enförfattning ange den övre gränsen i form av antal kyrkomedlemmar finner jag ilikhet med kyrkokommittén och flertalet remissinstanser inte möjligt. De lokalaomständigheterna måste även här få påverka församlingsslorle-ken. Elt förstasteg i etl lokall strukturarbete med inriktningen atl dela de mycket storaförsamlingarna kunde enligl min uppfattning - i de fall där man inte är bereddall genomföra en församlingsdelning - vara all genomföra endislriklsinddning med etl lokall, om än informellt, verksamhetsansvar hos distrikten.Nya församlingsbildningar bör enligt min mening ofta kunna gä lill sä atlfungerande distrikt blir självständiga församlingar. Skillnaden mellan distriktoch församling kan i en del fall visserligen förefalla liten, nämligen när manhar en frivillig förtroendeman-naorganisation med etl s. k. distriklskyrkoräd.Jag anser emellertid att skillnaden är väsentlig för de enskildaförsamlingsmedlemmarnas möjligheter atl påverka verksamheten. i enförsamling har etl legalt ansvar för församlingslivet. Ledamöterna av ettdislriklskyrkoråd kan endasl la ansvar som frivilliga medarbetare. Jagvill samlidigl understryka all sädana församlingsdelningar som jag här harförordat inte behöver bryta sönder den historiska gemenskap som en slor ochofta gammal församling utgör. Ofta kommer denna gemenskap att finnas kvar ipastoratet, som behålls som ell flerförsamlingspastorat med gemensam kyrkoherdeför de nya församlingarna. Jag förutsäller nämligen all etl tidigareenförsamlingspastorat vid en församlingsdelning blir en samfällighet församtliga ekonomiska angelägenheter. Fördelarna med en församlingsdelning kansåledes uppnäs utan all etl väl fungerande ekonomiskt samarbete upphör. Såsomnågra remissinstanser har påpekat är elt starkt argument för delning av stora församlingar atl kyrkoherdens arbetsbörda blivit för lung. Jag delar uppfattningen atl en pasloralsddning säkert är motiverad i mänga av våra allra största pastorat. Däremot är del ingalunda säkert atl proble met med kyrkoherdens arbetsbörda alltid måste lösas så att ocksä tet delas. kan en översyn av arbetsorganisationen inom pastoratet också leda fram till andra lösningar. Jagåterkommer senare (avsnill 3.3.3) fill frågan om pasloralsreglering, men villredan nu konstatera följande. Ändringar i församlingsindelningen måsle ske isamverkan mellan berörda församlingar, pastorat och stiftsstyrelsen. Dessa fårenligt mitt förslag ocksä rätt atl väcka en fräga om pasloralsindelning(avsnill 3.3.5). Jag förulsälter därför all utredningar om eventuell delning avförsamlingar också inriktas på frägan om. även en pastoratsdelningbör genomföras. 3.3.2 Ändringar i församlingsindelningen Mitt förslag: Kammarkollegiet skall i princip övertaregeringens roll som centralt beslutande organ i ärenden om rikets indelning iförsamlingar. Kollegiet beslular om ändringar i församlingsindelningen ochmeddelar de föreskrifter som behövs för all genomföra ändringarna. I sambandmed beslut om ändringar i kommunindelningen skall dock regeringen samtidigtbesluta om de ändringar i församlingsindelningen som kan följa härav ochmeddela de föreskrifter som behövs för genomförandet. roll i delta sammanhang blir i huvudsakoförändrad. Kammarkollegiet skall som sista instans prövaöverklaganden av beslut. Överklaganden av andra beslut av kammarkollegietskall prövas av regeringen. förslag: Överensstämmer huvudsakligen medmitt förslag utom i frågan om regeringens roll i dessa sammanhang (belänkandetdd 1 s. Ill, dd 2 s. 53-56 och 138-140. Remissinstanserna:I huvudsak tillstyrks förslaget eller lämnas utan erinran av samtligaremissinstanser. Några vill dock stärka roll i strukturarbetet,bl.a. genom iniliafivrätl, eftersom man anser all bör bestå somprästernas huvudman med ansvar för tjänsteorganisationen. Enligt nuvarande ordning, som regleras i lagen (1979:411)om ändring i rikels indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar(indelningslagen), beslutar regeringen om alla större ändringar iförsamlingsindelningen, medan kammarkollegiet får besluta om sädana mindreändringar som behövs på grund av oregelbundenhet i indelningen eller medhänsyn fill fasfighetsförhållanden och som inle föranleder ekonomisk reglering.Om de församlingar som närmast berörs av en sädan indelningsändring är överensom den och ändringen därtill berör församlingar i samma län, får docklänsstyrelsen besluta om ändringen. Vidare kan eller annanfastighelsregislermyndighel besluta om ändringar i församlingsin- delningen med slöd avlagen (1970:991) om ändring i och Prop. 1987/88:31 ecklesiastikindelning i samband med fastighetsbildning (omtryckt 1981: 1220). Rätt allväcka en fråga om ändrad indelning har enligt indelningslagen enförsamling som skulle beröras, enskilda som är kyrkobokförda ellerskattskyldiga i församlingen, , , kammarkollegiet ochregeringen. iagföreslär nu vissa ändringar i den gällande beslutsordningen. Kammarkollegietskall i princip överta regeringens roll som beslutande i ärenden om rikelsindelning i församlingar. Kollegiet skall därvid också få meddela deföreskrifter om bl.a. ekonomisk reglering, indelningsddegerade m. m. som behövsför atl genomföra en indelningsändring. Mittförslag överensstämmer med den allmänna strävan atl avlasta regeringen löpandeförvaltningsärenden och i stället lägga sådana uppgifter på myndigheter underregeringen. Ärendena hör naturligen hemma hos kammarkollegiet. Enligt 2 §förordningen (1986:600) med inslruklion för kammarkollegiet (ändrad senast1987:779) är nämligen kollegiet bl.a. central förvaltningsmyndighet för frågorom rikels indelning. Av närmast tekniska skäl kan jag emellertid inte anslutamig lill kommitténs förslag till generell delegering avförsamlingsindelningsärenden. När regeringen beslutar om ändrad indelning ikommuner, kan delta föranleda ändring ocksä i församlingsindelningen.Indelningsändringarna bör naturligtvis träda i kraft samlidigl. Del skerenligl min mening enklast genom att samma instans beslutar om bådadera vidsamma tillfälle och även meddelar de föreskrifter som behövs för att genomföraändringarna. Det är fräga om ett myckel litet anlal ärenden där regeringenhärigenom behåller beslutanderätten i församlingsindelningsfrågor.Länsstyrelsens roll berörs inle av mina förslag fill delegation. Vidareföreslår jag, i linje med nyssnämnda strävan atl avlasta regeringenförvaltningsärenden, atl den s. k. tvåinstansprincipen skall tillämpas isamband med församlingsindelning såväl enligt indelningslagen som - iöverensstämmelse med vad kammarkollegiet och lantmäteriverket har föreslagit -enligt lagen om ändring i och ecklesiastik indelning i samband medfastighetsbildning. Det innebär i milt förslag all kammarkollegiets besluttill följd av överklaganden dit inte får överklagas. Andra beslut avkammarkollegiet får överklagas hos regeringen. Ifrågan om vem som får ta initiativ till en eventuell indelningsändring föreslår jag endast den ändringen att iniliafivrätl tas över av stiftsstyrelsen, som också träder i slälle som samrädsmyndig- hel i utredningar om församlingsindelning. Detta är enligt min uppfaUning en naturlig följd av atl stiftsstyrelsen enligl mina förslag skall ha det övergripande ansvaret för strukturfrågorna i stiftet. Jag vill i della sam manhang ansluta mig till kammarkollegiets bedömning i dess remissyllran- 122 de,nämligen all stiftsstyrelsen såsom en församlingskommunal myndighet med ansvarför bl. a. pastoratsindelningen (se avsnitt 3.3.5) bör ha rätt att överklagakollegiets beslut om församlingsindelningen - en rätt som i nuvarande ordninginle anses tillkomma den statliga myndigheten . harpåpekat atl församlings- och sockenindelningen ocksä representerar stora kulturhistoriskavärden och vill därför fä yttra sig över förslag lill indelningsändringar. Jagförutsätter alt kammarkollegiet, liksom , vid behov berederriksantikvarieämbetet tillfälle all yttra sig över förslag till ändradförsamlingsindelning. Mina förslag berör endastbeslutsordningen. Således förblir förutsättningarna för indelningsändringaroförändrade, liksom de villkor som ställs upp i den nuvarande indelningslagenför att en ändring skall få genomföras mot en berörd församlings vilja och somutvecklas närmare i lagens förarbeten. Mittförslag: Sfiflsstyrdsen åläggs att verka för en ändamålsenligpastoralsindelning, varvid hänsyn skall tas lill pastoratens förmåga alt svaraför de angelägenheter som enligt författning ankommer på dem. Eupastorat får inte ulan synneriiga skäl ha färre än 2 000 kyrkomedlemmar ellervara beläget i mer än en kommun. Kyrkokommitténsförslag: Överensstämmer med mitt (betänkandet del 1 s. 112-116, dd 2 s. 56-57och 141 -144). Remissinstanserna: Ihuvudsak lillstyrker alla remissinstanser kommitténs förslag eller lämnar detulan erinran, utom i frågan om den föreslagna rollen för stiftsstyrelsen. Desom anser atl skall ansvara för den prästerligatjänsteorganisationen finner det nämligen konsekvent att samma myndighet bärhuvudansvaret för den med tjänsteorganisationen förknippadepastoratsindelningen. Om kommitténs bedömningar och rekommendationer råderenighet, dock anser tvä domkapitel och kyrkokamerala förening att ettpastorat minst bör bilda underlag för två prästtjänster. Vidare anser att det i lag bör bestämmas också etl högsta medlemstalför pastorat, bl. a. av hänsyn till kyrkoherden som arbetsledare. Skälen för mitt förslag Förnärvarande föreskrivs i lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader (omtryckt1982:379, ändrad senasl 1987:76) alt regeringen beslutar om indelning ipastoral. Del närmare förfarandet vid indelningsändringar är däremotoreglerat. I praktiken fillämpar regeringen analogi beslämmelserna i indelningslagen vidändringar i pasloralsindelningen. Normgivande för Prop. 1987/88:31regeringens beslut om pastoralsregleringar är de riktlinjer som antogär 1957 (prop. 1957: 153, SU 175, rskr. Ensamtidig pastoralsreglering för hela riket genomfördes den 1 januari 1962.Därefter har förändringar av pasloratsslrukluren genomförts fortlöpande, menenligt min uppfattning inte i en omfattning som varit motiverad av de lokalabefolkningsförändringarna. Pastoralenfår enligl mina tidigare redovisade förslag utökade ekonomiska uppgifter. Delkräver elt starkare underlag än vad mänga av de minsla pastoraten har i dag.Under de senasle tjugo åren har antalet små enheter i ökat. Den1 var antalet pastorat 1 138, varav 207 hade mindre än 2000invånare. Delär mol denna bakgrund som jag nu föreslär normer för pastoratsreglering samtbeslutsordning och regler för genomförandet av indelningsändringar. Enligtmilt förslag (avsnitt 3.1.1) kommer församlingarna i elt pastorat att gemensamtsvara för en rad lunga ekonomiska åtaganden. Syftet med denna obligatoriskasamverkan i pasloratel är att bereda de enskilda församlingarna en påtagligekonomisk avlastning och underlätta en koncentration påförsamlingsverksamheten. Pastoratet bör därför ha en sådan storlek all del kanbära sina ekonomiska bördor och åstadkomma denna avlastning. Vidaremenar jag atl ett pastorat helst bör vara av den storleken alt mer än en prästsamt dessutom anfingen en diakon/diakonissa, församlingssekreterare ellerförsamlingsassistent jämte församlingarnas kyrkomusiker skall kunna ingå i detarbetslag av anställd personal som i nära samverkan med församlingarnasfrivilligt verksamma lekmän och övrig anställd personal har atl arbeta medförsamlingsvårdande uppgifter. Denormer för en pastoralsreglering som antog är enligt min uppfattning lämpliga och bör även fortsättningsvis tillämpas. Enligl dessa skall ett pastoral omfalla en minsta folkmängd av 2000 perso ner. Detta tal skulle gälla vid "måttlig areal", i propositionenförtydligat fill cirka 2 kvadratmil. Jag föreslår alt samma minimigräns anges i den nya lagen, dock med den skillnaden att den beräknas på anlalel kyrkomed lemmar i stället för antalet invånare. Det är ju i första hand medlemmarna som bär upp församlingarnas och pastoratens ekonomi och som därför bör räknas in i undertaget för organisation. riksdags beslut medger dock vissa avvikelser från minimigränsen. Dessa är alltjämt relevanta men skall som hillills medges endast om synnerliga skäl förelig ger. Riksdagsbeslutet anger som exempel vissa förhållanden som skulle motivera alt minimisiffran underskrids: pastorat av slor utbredning, av glesbygdskaraklär eller med dåliga kommunikationer, växande pastoral där man kan förutse atl gränsvärdet snart överskrids, pastoral med många små församlingar där anlalet präster inom den anvisade tjänsteorganisa tionen inle räcker för all tillgodose behovet av gudstjänster. Det sislnämn- '24 daskälet förlorar i styrka, om man inför den mer fiexibla ordning för Prop.1987/88:31 fördelningen av prästtjänsterna inom ett stift som jag föreslär idet följande (avsnitt 3.4.4). Jag utgår från att praxis kommer att varaoförändrad, så atl riktlinjerna skall följas under hänsynstagande till lokalaförhållanden. Uppfattningenhos en del remissinstanser, som anser att elt pastoral bör vara stort nog attge underlag för minst två prästtjänster, har mitt stöd såtillvida att dettaskall gälla normalfallet. Det innebär möjligheter til! arbetsfördelning ochuppdelning av ledighet. Icke desto mindre kommer enprästpaslorat alt finnasäven . Jag utgår från atl de närmast berörda församlingsmedlemmarna, deras företrädare och prästen dä själva har bedömtatl fördelarna av att bestå som etl litet pastorat väger tyngre än nackdelarnaav alt förfoga över endast en prästtjänst. Däremot torde vi med mitt förslag fäfärre enprästpaslorat än , genom atl flera mindre pastorat kommer attombildas. Jaghar övervägt om jag skulle föreslå också en övre gräns för etl pasloralsslorlek. I myckel stora pastoral finns liksom i de slora församlingarna en riskalt människornas delaktighet och inflytande i verksamheten minskar kraftigt.Jag avstår emellertid frän alt nu föreslå någon sådan gräns. Jag har flera skälför det. Elt stort och väl fungerande pastorat som delas skulle enligt minbedömning sannolikt oftast beslå som en total samfällighet omfattande de nyapastoralen. Skillnaden mellan en sådan samfällighet och elt pastoral blir dätjänsteorganisationen. Antalet prästtjänster kan dock beräknas så atl de inteblir färre i etl odelat pastorat än om pastoratet skulle delas. Ur dettaperspektiv skulle således en delning inle vara särskilt befogad. påpekat är arbetsledningen etl argument för en övreslorieksgräns. Jag har tidigare (avsnitt 3.3.1) framfört den uppfattningen attarbetsledningsprobJemen inte nödvändigt mäste lösas med en pastoratsdelning.Del är enligl min mening vida mer angelägel att alllför stora församlingardelas. Då de fiesta större pastoral är enförsamlingspastorat, skulle ensamtidig församlings- och pasloralsddning vara omständligare atl genomföra. Jagbefarar alt del skulle kunna hämma det angelägnare arbetet medförsamlingsdelning. Pastorats-och kommungränser bör samordnas Denkyrkliga organisationen skall enligt min uppfattning så långl det är möjligt följa sociala strukturer och nätverk. Det är därför enligl min me ning naturligt att pastorals- och kommungränser samordnas. Jag föreslår en regel i den nya lagen av innebörd atl ett pastorat inte ulan synnerliga skäl fär vara beläget i mer än en kommun. Undanlag bör bara kunna accepteras i de fall man hell klart kan konstatera atl människornas sociala samhörighet pä ell tydligt säll följer den traditionella kyrkliga strukturen mer än den kommunala indelningen. Om det är så, bör man kanske fräga sig om kyrkan med en pastoratsreglering som anpassas lill kommungrän serna skall medverka till en ny social struktur som sammanfaller med den kommunala. Om man dä inle ser della som en kyrklig uppgift bör man enligt min mening kunna överväga all inte ändra pastoratsindelningen trots att den avviker frän huvudprincipen. Kyrkomötet(KO 1987: 3 avsnitt 5.2) föreslär i sitt yttrande till regeringen överförslaget lill kyrklig indelningslag en mindre restriktiv tillämpning avundanlagsregeln. "Särskilda" i slället för "synnerliga"skäl skulle räcka som motivering för att avvika frän huvudprincipen. Jag hartidigare uttryckt den uppfattningen att 1957 ärs riksdagsnormer för enpastoralsreglering är lämpliga och bör tillämpas även i fortsättningen, medden restriktivitet i fråga om avvikelser som har förutsatt. Det ärenligt min bedömning angeläget att så sker. Jag är därför inte beredd attbiträda kyrkomötets förslag. 3.3.4 Översyn av pastoratsindelningen Min bedömning: Stiftsstyrelsen bör göra en fortlöpandeöversyn av pasloralsindelningen. Arbetet bör utföras av ett inomsliflsslyrelsen särskill tillsatt utskott. Pastoralsregleringen bör bygga på frivillighet ochsamverkan. Strukturförändringen bör utvärderas före är 2000. bedömning: Överensstämmer med min(belänkandet del I s. 114-116). Remissinstanserna: Ingen remissinstans har invänt motkommitténs bedömningar. Skälen för min bedömning: En översyn avpasloralsindelningen bör bygga på frivillighel och samverkan. Den syftar julill all stärka samverkan, att bredda underlaget för gemensamma uppgifter ochdärigenom förbättra förulsällningarna för församlingsverksamheten. Fören reform av rikets pasloralsindelning kan man välja två olika metoder,antingen en samtidig reform, som , eller en stegvis genomförd reform.Enligt min bedömning är den senare metoden att föredra, eftersom den gör detlättare att la hänsyn lill de lokala förhållandena. Förändringar är inte likaangelägna för samtliga inblandade församlingar och pastorat vid samma tidpunkt.En framgångsrik pastoratsreglering förutsätter att de som lokall är närmastberörda medverkar i förberedelser och genomförande. De som beslutar omförändringen bör kunna bedöma när och under vilka omständigheter en pasloralsregleringger de största fördelarna. Jag föreslår all sliflsstyrelsen skall ansvara förstiftets pasloralsindelning, att den skall åläggas alt verka för enändamålsenlig indelning samt besluta om ändringar. Eftersom strukturreformenskall genomföras successivt, förutsätter jag alt stiftsstyrelsen gör enfortlöpande översyn av pasloralsindelningen i stiftet. Jag finner för min del alt detta arbete lämpligast utförsinom ell särskill utskott eller arbetsgrupp som stiftsstyrelsen tillsätter. Ettsådant utskott kan bli elt organ för information och rådgivning saml förinitiativ och förslaglill strukturförändringar som kan förbättra arbetsvillkoren för för- Prop.1987/88: 31 samlingarna. Utskottet bör samverka lokalt med kyrkoråd iförsamlingar, pastorat och samfälligheter, kyrkoherdar, personalorganisationersamt andra berörda parter. Denna samverkan bör dä resultera i förslag tillpasloralsregleringar, som utskottet överlämnar fill sliflsstyrelsen för beslul.Utskottet bör därvid kunna ta initiativ också till andra samfällighetsbildningarän den som sker inom elt pastorat. Stiftsstyrelsensförsta uppgift blir att skapa förutsättningar för atl man snabbi skall kunna näde mål som angav . De bör också förbereda reglering avde pastoral som är belägna i mer än en kommun. Den fortlöpande uppgiften skalldärefter vara ell strukturarbete med de allmänna riktlinjerna för församlings-och pastoratsstorlek som mål. Den nuvarande s. k. rullande pasloratsregleringenskall således fullföljas och effektiviseras. Jag ulgår från atlstiftsslyrelserna kommer att prioritera och stiftsfullmäktige att ställanödvändiga resurser till förfogande för della arbete, som bl. a. syftar verklig avlastning för församlingarna. Avlastningen är enligt min meningnödvändig för atl det skall vara möjligt all ocksä pä läng sikl behållaförsamlingarna i deras nuvarande omfattning som grundenhet i verksamheten. Utgångspunkteni strukturarbetet bör vara frivillighel. Stiftsstyrelsens uppgift all verka fören ändamålsenlig pasloralsindelning måste emellertid, enligl min mening, kunnainnebära att stiftsstyrelsen skall kunna fatta beslul även om inle berördaförsamlingar är överens, när ändringen syftar lill att följa de i lagen angivnariktlinjerna. För övriga fall skall vid oenighet bland de berördaförsamlingarna samma förutsättningar gälla som i motsvarande situation infören samfällighelsbildning, nämligen att pastoratets fördel av ändringen delsskall väga tyngre än en församlings nackdel därav, dels all denna fördel bedömsbli varaktig. Jag utvecklar detta närmare i specialmotiveringen. Jaghar goda skäl att tro att det finns en beredskap för och en vilja till sådanaförändringar som leder lill uppenbara fördelar. En strukturförändring, sombygger pä frivillighet och samverkan och som är beroende av denförändringsberedskap som församlingarna har uttalat, måste emellertidutvärderas. Del bör enligt min mening ske före är 2000. En sädan utvärderingbör lämpligen ulföras av ett statligt organ som inle har ansvar för någon delav verksamhet. Efter denna utvärdering kan taställning lill om frivillighelen även fortsättningsvis kan fillämpas. 3.3.5Beslutsordningen vid ändringar i pastoratsindelningen Mittförslag: Stiftsstyrelsen får det övergripande ansvaret för stiftetspasloralsindelning. Den beslular om ändringar i pastoralsindelningen ochmeddelar de föreskrifter som behövs för genomförandet. Stiftsstyrelsensbeslut får överklagas till kammarkollegiet av berörda församlingar ochkyrkliga samfälligheter. Kammarkollegiets beslut får inte överklagas. Kyrkokommitténsförslag: Överensstämmer med mitt ulom i elt avseende. Kammarkollegiet skallenligl milt förslag inle ha initiativrätt i fråga om pasloralsindelning(betänkandet del 1 s. 114-116, del 2 s. 56-60, 141-144 och 150). Remissinstanserna:Alla remissinstanser lillstyrker i huvudsak förslaget eller lämnar del utanerinran, ulom i frågan om stiftsstyrelsens roll. De som anser att domkapitletskall ansvara för den präsleriiga tjänsteorganisationen anser alt sammamyndighel också skall besluta om den därmed förknippade pastoralsindelningen.Kammarkollegiet vill få möjlighet all i särskilda fall underställa överklagadepastoratsregleringsärenden regeringens prövning. Skälen för mittförslag: beslutar regeringen om indelning i pastorat med stöd avlagen (1970:940) om kyrkliga kostnader. Förfaran-del är, som jag förut nämnt(avsniU 3.3.3), i övrigl oregleral men följer huvudsakligen indelningslagensbestämmelser. Vanligen tar initiativ till ändringar genom enanmälan till regeringen, som ofta kan innehålla förslag. Ärendena överiämnas avregeringen lill kammarkollegiet som gör den utredning som behövs och gerregeringen ett förslag till beslut. Ändringav pasloralsindelningen är enligl min mening, till skillnad från ändringar iförsamlingsindelningen, huvudsakligen en inomkyrklig fråga. Den handlar i höggrad om lokal samverkan för aU effektivisera församlingsverksamheten i deenskilda kyrkomedlemmarnas intresse. Jag finner del därför riktigt atl föreslåatl stiftsstyrelsen, kyrkans eget förvaltningsorgan på stiftsplanet, med godlokal förankring, skall vara beslutande i ärenden om ändrad pasloralsindelning.Häri ligger också att stiftsstyrelsen skall meddela sådana bestämmelser isamband med indelningsändring som regeringen hillills har brukat meddela om denpräsleriiga tjänsteorganisationen i del nybildade pastoratet saml ylleriigareföreskrifter som kan behövas i samband med genomförandet. Dit hör atlfastställa den ekonomiska regleringen mellan de berörda pastoralen. Tvistermellan pastoraten om tolkningen eller tillämpningen av den ekonomiskaregleringen skall avgöras av skiljemän, såvida inle pastoraten kommil överensom något annat. Tillsliftsstyrdsens skyldighet atl meddela föreskrifter för genomförandet av enpasloralsreglering bör enligt min uppfattning ocksä höra alt fastställanamn för nya pastorat. Här finns en fast regeringspraxis. 1987/88:31 Enligt denna erhåller ett nybildal fierförsamlingspastoral de ingående församlingarnasnamn. Namnet på den församling där kyrkoherden är stationerad har regelmässigtplacerats först.