prop · GB0378 · 1987-12-31 00:00:00 — Frågor om inlösen enligt 3 kap. 7 § yrkestrafiklagen(1979:559) och enligt 5 § lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafikprövas av en för hela landet gemensam buss-och taxivärderingsnämnd. Fråga om inlösen enligt 5 § lagen (1985:449) om rätt attdriva viss linjetrafik prövas av en för hela landet gemensam buss- och taxivärderingsnämnd. Frågaom inlösen enligt 3 kap. 7 § yrkestrafiklagen (1979:559) tas upp av nämndenefter ansökan, som skall göras skriftligen hos nämnden fråndet beslutet om återkallelse har vunnit laga kraft. Fräga om inlösen enligt 5 § lagen (1985:449) om rätt attdriva viss Unjetrafik tas upp av nämnden efter ansökan, som skall görasskriftligen hos nämnden . Frägaom inlösen tas upp av nämnden efter ansökan, som skall göras skriftligen hosnämnden senast efter det att ett beslut som innebär att etttrafiktillstånd skall upphöra har vunnit laga kraft. Nämndenfastställer omfattningen av inlösensskyldigheten inom ramen för sökandensyrkanden och bestämmer löseskillingen samt tidpunkt då inlösen skall ske. Vidinlösen enligt 5 § lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik skallminst förflyta mellan tidpunkten för ansökan och tidpunkten för inlösenom inte parterna är överens om annat. Nämndenfastställer omfattningen av inlösenskyldigheten inom ramen för sökandensyrkanden och bestämmer löseskillingen samt den tidpunkt dä inlösen skall ske.Minst skall förflyta mellan tidpunkten för ansökan och tidpunkten förinlösen om inte parterna är överens om annat. Tillgångaruppskattas till det värde som kan påräknas vid försäljning under normalaförhållanden. Är det frägaom inlösen av samtliga tillgångar i en rörelse värderas varje tillgäng på detsätt som anges i andra stycket. Skulder avräknas på det sätt som normalt skervid överlåtelse av en rörelse. Vid inlösen enligt 5 § lagen (1985:449) om rätt att drivaviss linjetrafik föreligger rätt till ersättning för investeringar, som beslutatsefter ikraftträdandet av nämnda lag, endast om trafikhuvudmannen har godkäntinvesteringen eller om denna eljest fär anses ha varit nödvändig för atttrafiken skall kunna upprätthållas. Inlösensskyldighet enligt nämnda lag föreligger inte ifråga om tillgångar som används i sådan trafik som skall läggas ned på grundav vikande trafikantunderiag. Rätt till ersättning för investeringar som har beslutatsefter beslut enligt 2 § lagen (1985:449) om rätt att driva viss Unjetrafikföreligger endast om trafikhuvudmannen har godkänt investeringen eller omdenna annars fär anses ha varit nödvändig för att trafiken skall kunnaupprätthållas. Inlösensskyldighet föreligger inte i fräga om tillgångarsom används i sådan trafik som skall läggas ned pä grund av vikandetrafikantunder lag. Denna lagträder i kraft . Har före ikraftträdandet ett trafiktillståndåterkallats enligt 3 kap, 5 § yrkestrafiklagen (1979:559), skall de äldrebestämmelserna om inlösen enligt 3 kap. 7 § samma lag fortfarande gälla. I frägaom inlösen enligt 5 § (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik i denlydelse före gäller äldre bestämmelser. 6 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1979: 558) om handikappanpassad kollektivtrafik Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1979:558) om handikappanpassadkollektivtrafik skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Denna lag gäller handikappan- Denna lag gäller handikappan passning av kollektivtrafik. Med passning av kollektivtrafik. Med kollektivtrafik avses i lagen sådan kollektivtrafik avses i lagen sådan trafik för personbefordran som till- trafik för personbefordran som till handahålls allmänheten mot ersätt- handahålls allmänheten mot ersätt ning och som bedrivs enligt turlista ning. eUer som taxitrafik. Denna lag träder i kraft . 2 1987/88. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , statsråden , , , ,, S. , , , , R. , ,, , , , G. , , Proposition om avreglering av yrkestrafiken 1 Inledning Denyrkesmässiga trafiken har varit föremål för en omfattande reglering.Under senare år har emellertid flera steg tagits mot en avreglering päområdet. Till grund för denna ligger uppfattningen att en sund konkurtcnsmellan olika trafikföretag i förening med ett riktigt utformat kostnadsansvarleder till att resurserna utnyttjas effektivare och till en bättre fördelningav transportarbetet mellan olika transportgrenar. En avreglering ligger ocksä ilinje med regeringens allmänna strävan efter förenklingar av regelsystemet istort. Efterförslag i prop. 1986/87:5 om vissa yrkestrafikfrägor (, rskr. 68) harnumera den s, k, behovsprövningen vid yrkesmässig godstrafik helt avskaffats, Ipropositionen redovisEide jag vissa överväganden om en avreglering även i frägaom buss- och taxitrafiken. Pä den punkten behövdes emellertid fortsattaöverväganden. En särskild arbetsgrupp inom hade dåredan inlett en översyn av lagstiftningen på dessa områden. Arbetsgruppenhar redovisat sina överväganden och förslag i departementspromemorian (Ds K1987:8) Avreglering av taxi m, m. Promemorian innehåller förslag till viss avregleringav taxi- och busstrafiken samt uthyrning av bussar. En sammanfattning avpromemorian och den föreslagna författningstexten bör fogas till protokollet idetta ärende som bilaga 1 och 2. Vidarehar transporträdet på regeringens uppdrag utrett frågan om den långväga busslinjetrafikensframtida roll i den kollektiva trafikförsörjningen. Utredningsresultatet harredovisats i rapporten (TPR rapport 1986:13) Långväga buss, Transporträdethar hos regeringen gjort en framställning om ändring i lagen (1979:558) om handikappanpa;»sadkollektivtrafik så att den kommer att omfatta alla yrkesmässigapersontransporter och inte enbart de som bedrivs enligt turlista eller somtaxitrafik. Promemorianoch rapporten samt transporträdets framställning har remissbehandlats. Enförteckning över remissinstanserna bör fogas till protokollet som bdaga 3. Inomkommunikafionsdepartementet har upprättats sammanställningar Prop. 1987/88:78 avremissyttrandena över promemorian och rapporten. Dessa har bifogats dentidigare beslutade propositionen om trafikpolitiken inför 1990-ta-let, propositionen har närmare redovisats remissutfallet i fräga omtransportrådets framställning om ändring i lagen om handikappanpassad kollektivtrafik. Regeringen beslöt att inhämta lagrådets yttrande överinom upprättade förslag till en ny yrkestrafiklagsamt till lag om ändring i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för visskollektiv persontrafik, lag om ändring i lagen (1979:561) om biluthyrning, lagom ändring i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik och lag omändring i lagen (1985:450) om buss- och taxivärderingsnämnden. De sålundaremitterade förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4. Lagrådet har yttrat sig över lagförslagen, I sakhar lagrådet därvid i huvudsak godtagit förslagen men ansett att vissa bestämmelserkan förenklas eller förtydligas ytterligare. I fråga om yrkestrafiklagen harlagrådet vidare ansett att lagen bör disponeras pä ett annat sätt än den gamla yrkestrafiklagen.Bl. a. bör kapitelindelningen nu slopas. Lagrådet har som bilaga till sittyttrande lagt fram ett förslag till en sådan ny disposition, som ocksåinnefattar förenklingar av de enskilda paragraferna. Yttrandet bör fogas tillprotokollet som bilaga 5. Detremitterade förslaget till yrkestrafiklag anslöt till sin uppbyggnad nära tillden nuvarande lagen. Häri ligger naturligtvis en fördel såtillvida att detillämpande myndigheterna lätt blir förtrogna med den nya lagen. Jag kanemellertid hälla med lagrådet om att den nya lagen knappast har en sådanomfattning och karaktär att en kapitelindelning i och för sig är motiverad. Omkapitelindelningen slopas, något som fär ses som en fördel, ter sig endisposition av lagen i enlighet med lagrådets förslag som logisk och riktig.Jag godtar därför förslaget pä den punkten. I fräga om lagrådets förslag iövrigt återkommer jag i anslutning till min kommentar till de enskildaparagraferna. Vissa redakrionella ändringar i förhållande till lagrådetsförslag kommenteras dock inte särskilt. Lagrådsgranskningenhar vidare föranlett en del smärre ändringar i förhällande till de remitteradeförslagen. Jagtar i detta sammanhang också upp frågan om ändring i lagen (1979:558) om handikappanpassadkollektivtrafik med anledning av transporträdets framställning. Den ändringenfår anses vara av sådan beskaffenhet att någon lagrådsgranskning inte ärpåkallad. 2.1 Allmänt om yrkestrafiklagstiftningen Regleringenav den yrkesmässiga trafiken återfinns i första hand i yrkestra fiklagen (1979:559), YTL, och yrkestrafikförordningen (1979:871), YTF. Författningarna trädde i kraft och ersatte förordningen 19 (1940:910) angåendeyrkesmässig automobiltrafik m.m. 1979 ärs lagstift- Prop. 1987/88:78 ninginnebar främst en språklig och redaktionell modernisering. Reglerna i 1940 årsförordning överfördes till största delen de nya författningarna utansakliga ändringar. Medyrkesmässig trafik avses i YTL trafik i vilken en personbil, lastbil eller bussmed förare ställs till allmänhetens förfogande mot ersättning för transport avpersoner eller gods (1 kap. 4 § YTL). Lagen tillämpas också pä yrkesmässigtrafik med terrängvagnar eller traktorer med tillkopplade släpfordon(traktortåg, 1 kap, 6 §), Grundläggandeär att yrkesmässig trafik får drivas endast av den som har trafiktillstånd (2kap. 1 §). Trafiktillstånd kan meddelas antingen för godstransporter eller förpersontransporter (1 kap, 5 §), Yrkesmässigapersontransporter kan ske i form av beställningstrafik, turisttrafik ellerlinjetrafik. Med beställningstrafik avses transporter där beställaren förfogaröver fordonet och där ersättningen bestäms med hänsyn till fordonetsutnyttjande och inte för varje passagerare för sig. Beställningstrafiken delasi sin tur upp i trafik med tyngre fordon och med lättare fordon. Som tyngrefordon räknas därvid bussar med en totalvikt över . Beställningstrafikmed lättare fordon utgörs huvudsakligen av taxitrafik. Med turisttrafikavses transporter vilka ingår som ett led i ett sammanhängande arrangemang, därsjälva transporten inte är huvudsaken, - Som linjetrafik räknas slutligensådan yrkesmässig persontrafik som inte är beställningstrafik eller t\iristtrafik. Förde olika trafikslagen gäller i stor utsträckning skilda regler såväl vad avsermeddelande av trafiktillstånd som vad avser trafikens bedrivande. Engrundläggande regel för all yrkesmässig trafik är dock att trafiktillstånd endastfär ges ull den som bedöms vara lämplig att driva verksamheten. Vid dennalämplighetsprövning skall enligt 2 kap. 3 § YTL hänsyn tas till yrkeskunnande, ekonomiskaförhållanden, laglydnad och benägenhet att fullgöra skyldigheter mot det allmännasamt andra omständigheter av betydelse. Om fillståndshavaren är en juridiskperson (t. ex. ett bolag eller en förening) gäller kraven på yrkeskunnande ochlaglydnad för den eller dem som enligt särskilda regler skall utses att haansvaret för trafikutövningen. Prövningen av benägenheten att fullgöraskyldigheter mot det allmänna skall därutöver avse även den juridiska personen. Förtillstånd persontransporter krävs dessutom att den avsedda trafi ken bedöms vara behövlig och i övrigt lämplig (2 kap, 11 och 17 §§ YTL). Systemet med en behovsprövning förutsätter att trafiken bedrivs pä vissa sträckor eller inom avgränsade geografiska områden. Ett tillstånd till be ställningstrafik för persontransporter skall sålunda knytas till ett visst trafikområde inom vilket trafiken får utföras (2 kap. 22 § YTF), I tillstånd till beställningstrafik för persontransporter och turisttrafik skall anges det högsta antal fordon som fär användas i trafiken och den största lastvikt eller det högsta antal passagerare som får transporteras med varje fordon (2 kap, 21 § YTF). För persontrafiktillstånden gäller ofta även andra vill kor och begränsningar. Det är således inte ovanligt att tillstånd till beställ ningstrafik som ett led i behovsprövningen - endast gäller för visst slags trafik, exempelvis skolbarnstransporter eller transporter av handikappade. Särskiltför beställningstrafiken för persontransporter med lättare fordon Prop.1987/88:78 innehåller yrkestrafiklagstiftningen detaljerade föreskrifter. Dessaär i allmänhet utformade med tanke på taxitrafiken, vilket har gjort detnödvändigt att i de enskilda trafiktillstånden skriva in undantag fråntillämpningen av vissa regler för exempelvis trafik med mindre bussar och hyrverksfor-don. Förutomde regler, som gäller för all beställningstrafik för persontransporter, finnsför de lättare fordonen även regler om särskild uppställningsplats inomtrafikområdet, särskilda kommenderingsplaner vari utehållande av fordonpreciseras, krav pä tillhörighet till beställningscentral, möjlighet attföreskriva att tillståndshavarna skall vara anslutna fill särskild förening, förbudatt överskrida fastställd taxa och krav pä synnerliga skäl för att trafikullståndetskall få överiåtas. Trafiktillståndgäller i allmänhet tills vidare. Under vissa förutsättningar kan tillstånd tillpersontransporter överlåtas. Trafiktillstånd kan också återkallas. Så skall bl.a. ske om det i den yrkesmässiga trafiken har förekommit sådanamissförhållanden att tillståndshavaren inte kan anses lämplig att fortsättaverksamheten. Om missförhållandena inte är sä allvarliga att det finns skälför äterkallelse kan tillståndshavaren i stället tilldelas en varning. Etttrafiktillstånd för persontransporter kan också återkallas i samband med attnågon annan söker fillstånd och det finns synnerliga skäl att återkallatillståndet för att trafiken skall kunna ordnas sä ändamålsenligt som möjligt.Vidare kan ett tillstånd till linjetrafik återkallas om bl. a. en kommun elleren trafikhuvudman söker tillstånd till samma trafik och därvid gör sannoliktatt trafikförsörjningen kommer att främjas genom att trafiken drivs av sökanden(3 kap. 5 § YTL), Tillständsmyndighetför den yrkesmässiga trafiken är respektive länsstyrelse. Det viktigasteundantaget från denna regel är att transportrådet fungerar somtillståndsmyndighet vid linjetrafik som rör mer än ett län.Tillståndsmyndigheten skall vid sidan av tillståndsprövningen utöva enfortlöpande fillsyn av trafiken och se till att tillståndshavarna driver verksamhetenenligt gällande regler. handlägger vidare ärenden omvarningar och återkallelse. Transporträdetfastställer maximitaxa för taxitrafiken och för sådan linjetrafik som berör merän ett län. Taxa för linjetrafik inom ett län som inte drivs avtrafikhuvudmannen fastställs ocksä, med något undantag, av transportrådet.Enligt 2 kap. 12 och 13 §§ YTL gäller vissa föreskrifter om företrädesrätt tilllinjetrafik och turisttrafik. Om någon har sökt tillstånd till trafik som kankomma att konkurrera med redan etablerad linjetrafik eller järnvägs- ellerspårvägstrafik och har även utövaren av den trafiken ansökt om tillstånd, skalltillståndet i princip ges till den . Vidare har kommuner eller kommunalaföretag i allmänhet företräde framför andra sökande när det gäller tillståndtill linjetrafik. Enlänsstyrelses beslut enligt yrkestrafiklagstiftningen kan överklagas hos transporträdet. Rådets beslut kan i sin tur överklagas hos regeringen (kommunikafionsdepartementet), som således är sista instans i yrkestra fikfrågor, 21 Uppgifter omtrafiktillstånden finns - förutom hos tillståndsmyndighe- Prop. 1987/88:78terna - i ett centralt databaserat yrkestrafikregister, vilket förs av trafiksäkerhetsverket. Yrkestrafikförfattningarnainnehåller även ansvarsbestämmelser. Den som driver yrkesmässig trafik utantillstånd kan dömas till böter eller fängelse (4 kap, 1 § YTL),Har yrkesmässig trafik bedrivits utan tillstånd kan i vissa fall även den som slufitavtal med trafikutövaren om transporten dömas till böter, det s, k, transportköparan-svaret(4 kap, 2 § YTL), Den som bryter mot vissa andra bestämmelser i lagstiftningen,exempelvis mot föreskrifter om taxa, tidtabell eller någon annan föreskrift somhar meddelats i tillståndet eller mot reglerna om trafikområde ellerfordonsanmälan, kan ådömas böter (4 kap. 1 § YTL och 11 kap. YTF), - Frågor omansvar för brott mot yrkestrafiklagstiftningen prövas enligt vanliga brottmälsregler. Enligtlagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik skall det ivarje län finnas en huvudman som ansvarar för lokal och regionalkollektivtrafik på väg. Ansvaret gäller linjetrafik för persontransporter.Syftet med denna ordning är att främja en tillfredsställande trafikförsörjning,i första hand inom länet. Huvudmannen har frihet att ta ansvar även för annantrafik. Detta har på sina håll skett även beträffande viss spårbunden trafikoch båttrafik. Genomlagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik har trafikhuvudmännen medgettsrätt att driva linjetrafik för persontransporterpä väg utan trafiktillstånd. Redan meddelade tillstånd för sådan trafik upphöratt gälla vid utgången av . Huvudmannen får anlita någon annan för attutföra trafiken. Denne skall då inneha ett s. k, kollektivtrafiktillstånd ellerockså ett tillstånd fill beställningstrafik eller linjetrafik förpersontransporter. Huvudmannens rätt att driva trafiken utan trafiktillståndavser det egna länet. Regeringen har emellertid fram till utgången av juni 1986kunnat medge att huvudmannen från fär bedriva linjetrafikeninom ett väl avgränsat område av ett annat län än det där huvudmannaskapetgäller. Densom har ett trafiktillstånd som upphör enligt bestämmelserna i lagen kan begäraatt trafikhuvudmannen löser in de fordon och andra tillgångar som används irörelsen. Närmare bestämmelser om detta finns i lagen (1985:450) om buss- och taxivärderingsnämnden. Enligtlagen (1979:561) om biluthyrning fär uthyrningsrörelse drivas endast av den somhar tillstånd till det, I fråga om uthyrning av bussar får enligt 2 kap, 3 § ilagen tillstånd ges endast om den avsedda verksamheten behövs och i övrigt ärlämplig. Det övergripande målet för den statliga trafikpoliuken ärenligt trafikpolitiska beslut (prop. 1978/79:99, , rskr, 419) attge landets olika delar en tillfredsställande trafikförsörjning till lägstamöjliga samhällsekonomiska kostnader. Detta förutsätter en effektiv fördelningav transportarbetet mellan olika transportmedel. Effektiviteten främjas enligtbeslutet bäst av konkurrens och samverkan mellan olika trafikmedel ochtrafikföretag inom de ramar som samhället drar upp. Den yrkesmässiga trafiken är av tradition en av de mest genomregleradeverksamheterna i samhället. Detta är för övrigt inte något unikt för värt land.Det bakomliggande skälet till regleringen - förutom att det av hänsyn tillallmänheten måste ställas särskilda krav på utövarnas kvalifikationer - är atttransporter mäste kunna tillhandahållas även på udda tider och i områden därtrafikunderlaget är begränsat. Genom att en trafikutövare ges ensamrätt tillviss trafik eller på annat sätt skyddas mot konkurrens kan samhället i gengäldkräva att trafiken upprätthålls i viss bestämd omfattning. En reglering pä ett område drar gärna med sig regleringarpä andra näriiggande områden för att förhindra att reglerna kringgås. Detta hari hög grad varit fallet pä yrkestrafikområdet. Den som har fått ett tillståndskall inte behöva mötas av konkurrens från någon som genom att kringgåregelsystemet tillgodogör sig fördelarna utan att behöva vidkännas nackdelarna.Regleringen har sålunda kommit att omfatta även t, ex, transportförmedling ochuthyrning av bussar. Det säger sig självt att regleringarna också har fört medsig en omfattande verksamhet frän statens sida för tillståndsprövning ochkontroll. De medför också behov av detaljerade föreskrifter på olika nivåer.Förutom att en avreglering ligger i linje med trafikpolitiska beslut,har det ett värde i sig att antalet föreskrifter kan minska. Ett grundläggande moment i yrkestrafiklagstiftningen ärden s,k, behovsprövningen. Den innebär att tillstånd får ges bara om denavsedda trafiken eller verksamheten behövs och i övrigt är lämplig. Det ärfrämst genom behovsprövningen som det konkurrensbegränsande inslaget i regelsystemetkommer till uttryck. Som jag nämnde inledningsvis har redan flera steg tagitsmot en avreglering av yrkestrafiken. Av stor betydelse är härvid 1985 årsreform av den lokala och regionala busslinjetrafiken, som i huvudsak innebäratt linjetrafik som en trafikhuvudman ansvarar för fär bedrivas utan särskilt linjetrafiktiUstånd.Reformen träder i kraft fullt ut . Vidare har behovsprövningenvid godstrafik och transportförmedling avskaffats helt frän och med den 1 april1987. Jag anser att tiden nu är inne att fullfölja reformarbetetmed en ytterligare avreglering av busstrafiken och taxitrafiken. I detföljande kommer jag att behandla den långväga och den regionala busstrafiken, beställnings-ochturisttrafiken samt bussuthyrning och taxitrafik var för sig. ningsvistar jag upp frågan om skärpta krav på trafikutövarnas kvalifikationer. Desakliga ändringar som jag kommer att föreslå medför att YTL kan förenklas högstavsevärt. Jag har däiTör ansett det lämpligast att föreslå en helt ny yrkestrafiklag. Europadomstolenför de mänskliga rättigheterna har avgjort ett mål mot angåendeyrkestrafiktillstånd ("fallet Pudas"), Domstolen fann att återkallelseav ett sådant tillstånd - i det aktuella fallet fillstånd linjetrafik förpersontransporter - angick tillståndshavarens civila rättigheter ochskyldigheter, i följd varav återkallelsefrågan enligt artikel 6 i den Europeiskakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna mäste kunna prövas av domstol. Regeringen har tidigarebeslutat en proposition till om och rätten filldomstolsprövning i (prop, 1987/88:69). I propositionen föreslås bl. a.en ny lag om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut. Genom lagen öppnasmöjlighet till prövning i regeringsrätten av sådana beslut av regeringen ochandra myndigheter som i enlighet med tolkning av artikel 6 mästekunna prövas av domstol. Den nya lagen förelås bli tidsbegränsad att gälla tillutgången av , Avsikten är att det direkt i de lagar somreglerar fillständsförfaranden m. m, skall föras in bestämmelser omdomstolsprövning som tillgodoser konventionens krav. Detfinns skäl som talar för att beslut som rör yrkestrafiktillstånd i fortsättningenskall kunna överklagas till kammarrätten. Frågan om instansordningen böremellertid övervägas ytterligare. Det är angeläget att såsnart som möjligt får ta ställning till frågan om avreglering på yrkestrafikomrädet.P'"örslag om detta bör alltså läggas fram redan nu trots att ställningännu inte har tagits till frågan om hur instansordningen i yrkestrafiklagstiftningenslutligen bör utformas. Mitt förslag:Behovsprövningen avvecklas och ersätts med ett förenklat tillståndsförfarande.Den statliga regleringen av taxesättningen och fastställandet av tidtabelleravskaffas. Nuvarande företrädesrätt för befintlig tillståndshavare och förstatens järnvägar (SJ) slopas. Den sökta trafiken får dock inte vara tillskada för redan etablerad järnvägstrafik eller för trafik som bedrivs av entrafikhuvudman, såvida inte en avsevärt bättre trafikförsörjning uppnäs genomden nya trafiken. förslag:Transportrådet anser att tillståndsprövningen bör moderniseras och förenklas.Därvid bör frågan om samordning med annan trafik komma i förgrunden.Behovsprövningen bör dock i huvudsak behällas. Remissinstanserna:Det övervägande antalet remissinstanser vill ha en fortsattbehovsprövning av trafiken men åtskilliga av dem förordar relativt Prop.1987/88:78 långtgående förenklingar och avregleringar. Det finns emellertid ocksäremissinstanser som vill gå längre och ersätta behovsprövningen med en form avregistrering, som dock skulle vara förknippad med vissa kompetens- ochkvalitetskrav. Till dessa senare hör , statens pris-och kartellnämnd, och . Skälenför mitt förslag: Långväga eller interregional busstrafik har förekommit sedan1930-talet, dä olika linjer öppnades som komplement till järnvägstrafiken.Trafiken har utvecklats under former som i sina huvuddrag varitdesamma.