prop · GB0332 · 1987-12-31 00:00:00 — Föreslagenbestämmelse om rättshandlingar för "den dagliga hushållningen"kommer med säkerhet att bli orsak till tolkningstvister. Specialmotiveringentill angiven paragraf innehåller exempel på, vad som kan anses höra till"den dagliga hushållningen". mannens ställning blir oerhört svaggentemot huvudmannen och mot tredje man, som av någon anledning vill frånträdaen ingången rättshandling. Omkommunen betalar ersättningen till gode mannen kan skadeståndsskyldighetenkomma att drabba kommunen. Någonanledning alt försvaga nuvarande regler rörande godmansskap i 18 kap. 3 § föräldrabalkenkan ej anses föreligga. Närdet först gäller godmansinstitutet är utgångspunkten i förslaget således attgode mannen skall inhämta huvudmannens samtycke till en rättshandling fördennes räkning. Utredningen har vidare föreslagit en presumtionsregel somskall minska kravet på kontroll. Den gode mannen får på detta sätt enligtutredningen samma ställning som en fullmäktig. Tredje man blir härigenom iprincip tvungen att innan en rättshandling ingås med den gode mannen,kontrollera att huvudmannen antingen har lämnat sitt samtycke eller attomständigheterna är sådana att samtycke inte har kunnat inhämtas. Presumtionsregelnkan emellertid brytas genom att huvudmannen i efterhand förklarar att han integodkänner den av gode mannen vidtagna rättshandlingen och detta oavsett omsamtycke förelåg för rättshandlingen. Dessa regler gör det iprincip omöjligt för tredje man att i förväg bedöma om en rättshandling kommeratt bli bindande eller ej. En sådan ordning är inte godtagbar. Om ett godmansinstitutenligt de föreslagna reglerna skall kunna accep teras måste enligt bankföreningens mening i vart fall möjligheten atl kon trollera att vederbörligt samtycke till gode mannens rättshandlingar före ligger förbättras. Det är också nödvändigt alt de begränsningar som kan gälla belräffande gode mannens behörighet blir så klara och entydiga som möjligt. Del sagda bör åstadkommas genom ett generellt krav pä fullmakt för gode mannen atl för huvudmannens räkning ingå rättshandhngar på förmögenhetsrättens område. En sådan fullmakt skulle vara skriftlig och kunna företes vid behov. Den borde kunna ges antingen en mer generell giltighet eller avse viss angiven rättshandling. Förekomsten av sådan full makt skulle ha den verkan att rättshandling som företas inom ramen för den alltid blir giltig, såvida inte omständigheterna är sådana att t. ex. 1924 77 års lag om verkan av avtal som slutits under inflytande avmbbad själs- Prop. 1987/88:32 verksarnhet är fillämplig. I vissa fall bör redani godmansförordnandet kunna föras in en föreskrift om att samtycke inte behövsför gode mannens behörighet. Detta skulle kunna göras i de fall där det framslårsom uppenbart att samtycke inte kan ges, t.ex. på grund av huvudmannens sjuk-domsfillstånd. Avsndt 7.2.2 Den gode mannens behörighet ochförhåUandettill tredje man Föreningen instämmer i utredningens förslag att enrättshandling inte skall vara bindande för huvudmannen, om gode mannen harföretagit densamma utan huvudmannens samtycke, och detta hade varit möjligt attinhämta. Förslaget om en presumtionsregel för den dagliga hushållningen synesnödvändig för att minska kravet på en omfattande kontroll. Med denexemplifiering som utredningen lämnar i specialmotiveringen, beträffande vadsom skall anses ingå i den dagliga hushållningen, torde de flestarättshandlingar kunna genomföras utan att huvudmannens samtycke behöverifrågasättas. Även om det kan anses rimligt att gode mannen fär ettskadeståndsansvar gentemot godtroende tredje man, anser föreningen attutredningen går för långt med sitt förslag. Man bör ha i minnet att de flestasom åtager sig att vara gode män saknar speciella kunskaper för uppdraget. Detär i de flesta fall fråga om anhöriga eller bekanta till huvudmannen. Skulleförslaget om skadeståndsansvar genomföras i enlighet med utredningens förslag,torde inte längre sådana personer våga åtaga sig uppdrag. För att undvika ensådan utveckling, föreslår föreningen att skadeståndsansvar endast skall kommai fråga när gode mannen av uppsåt eller vårdslöshet avstår från att inhämta huvudmannenssamtycke, trots att detta är möjligt. Avsnitt 7.2.2 Den gode mannens behörighet och förhållandettill tredje man Nämnden fillstyrker den föreslagna presumtionsregeln. Meden sådan regel blir inte uppdraget så betungande för gode mannen. Beträffanderättshandlingar som ligger utanför den dagliga hushållningen anser nämnden ilikhet med vad utredningen föreslår att en rättshandling inte skall bindahuvudmannen om gode mannen avstår från att inhämta huvudmannens samtycke trotsatt delta är möjligt. Det skadeståndsansvar som utredningen ålägger gode mannenanser sig dock nämnden inte kunna tillstyrka. I de flesta godmanskap är det anhöri ga, vänner eller arbetskamrater till huvudmannen sorn har åtagit sig god manskapet. Skulle utredningens förslag genomföras, kan det befaras att dessa personer inte längre vågar vara gode män. Ur nämndens synpunkt vore det därför bättre att skadeståndsansvaret endast aktualiseras när gode 78 mannen av uppsåt ellervårdslöshet har underlåtit att inhämta det sam- Prop. 1987/88:32 tyckehuvudmannen skulle ha kunnat lämna. 7.2.2Den gode mannens behörighet och förhållandet tdl tredje man Överförmyndarnämndenär av den uppfattningen att godmanskap i dess nuvarande form har fungerat övcrtaskandeväl. Svagheten är mycket rikfigt de intressekollisioner, som kan uppstå mellanhuvudmannen och gode mannen. Om förvaltarskapet utformas lill ett flexibeltinstrument och som kan tillgripas redan i inledningsskedet, bör godmanskapetkunna fungera i sin nuvarande form. Förslagetalt samtycke skall inhämtas i alla lägen från huvudmannen, utom när det gäller hushållsgäldär inte bra. Det är alltför långtgående, tungrott och byråkratiskt och detkommer att bli svårt att rekrytera gode män, som är villiga att ställa uppsärskilt med risk för skadeståndskrav. Man får också ha i minnet att äldremänniskor, vilket störte delen av klientelet ulgör, lätt ändrar sig från denena dagen lill den andra. Följden skulle bli ökade krav på läkarintyg ochskriftliga samtycken. Enda undantaget då samtycke icke erfordras skulle enligtutredningens förslag vara för den dagliga hushållningen. Det förefaller intesärskilt realistiskt, med hänsyn till atl i denna typ av fall brukar man inteanordna godmanskap utan söka andra praktiska lösningar. Överförmyndarnämndenföreslår att det skall föreligga uppsåt eller vårdslöshet för att skadeståndsansvarskall inträda i fall då gode mannen avstått från att inhämta samtycke frånhuvudmannen, trots att detta varit möjligt. Nämndenvänder sig emellertid mot del utvidgade skadeståndsansvar för gode män somutredningen föreslår. Genomförs förslaget kommer flera problem att uppslå föröverförmyndarna. Det kommer att bli svårare att rekrytera gode män eftersomöverförmyndarna måste ställa större krav pä dessa. Det är inteproblemfritt att rekrytera gode män. Än svårare blir det med utredningensförslag, om gode männen riskerar att bli drabbade av skadeståndsansvar för enhandling som enligt gode mannen företagits för huvudmannens bästa. Detta medförocksä att de föreslagna reglerna blir kostnadsdrivande vad gäller arvodena. Denuvarande reglerna i 18 kap. 8 § jfrd med 13 kap. 9 § FB bör därför kvarståoförändrade. 7.2.2Den gode mannens behörighet och förhållande tdl tredje man Nämndenanser att utredningens förslag att begränsa gode mannens behö righet att företräda sin huvudman är allt för snävt begränsad till att avse 79 endasträttshandlingar, som sedvanligen företas för den dagliga hushåll- Prop.1987/88:32 ningen. Närgod man förordnas är ofta orsaken att huvudmannens förhållanden är kritiska inågot avseende, det kan gälla boendet men vanligen gäller det de ekonomiskaförhållandena. Huvudmannen kan sålunda under en längre fid ha underiåtit aUlyfta sin pension eller betala sina räkningar. Inte ovanligt är att huvudmannenförvarar stora penningbelopp i hemmet. mannen mäste ha behörighet att ullvaratagasin huvudmans intressen på bästa sätt även om samtycke i alla fall inte kanerhållas. Detta gäller t. ex. omhändertagande av kontanterna där oftameningarna kan gå isär mellan huvudmannen och gode mannen. Enligt denföreslagna lagtexten synes inte gode mannens behörighet omfatta omplacering avhuvudmannens tillgångar. Sådana åtgärder synes inte falla under begreppetdaglig hushållning, varför en kollision synes uppkomma mellan lagförslaget ochbestämmelserna i 1974:1048 om placering av omyndigs medel. Hur bankerna skallkunna förvissa sig om att gode mannen äger rätt att insätta omhändertagnamedel eller göra nödvändiga omplaceringar av tillgångarna synes inte habeaktats av utredningen. Denav utredningen föreslagna modellen för gode mannens behörighet finner nämnden turigarbetadoch mer som en teoretisk konstruktion än en prakfisk avvägning mellanmotstående intressen. Det som synes styrt utredningens förslag är önskemåletatt eliminera risken för kolliderande rättshandlingar. Utredningen har därvid fömtsattätt en huvudman, som lämnat sitt samtycke till en rättshandling av gode mannen,inte därefter ändrar sig. Nämndens erfarenhet är dock att många huvudmän justpå grund av sin sinnesbeskaffenhet har alltför lätt att ändra sig - många gångerefter ufifrån kommande påverkan. Detta visar att risken för kolliderande rättshandlingarinte är eliminerad genom utredningens förslag. Deflesta godmanskap med förvaltningsuppdrag har tillkommit utan atthuvudmannen lämnat sitt samtycke pä grund av att han varit ur stånd därtill.Även fortsättningsvis torde de flesta godmanskap tillkomma på motsvarande sätt.Huvudmännen i dessa godmanskap torde också vara ur ständ att lämna sittsamtycke till de rättshandlingar gode mannen måste vidta för deras räkning. Utredningenföreslår en utvidgad skadeståndsskyldighet gentemot tredje man för god man somhandlat utan samtycke frän huvudmannen. förutsätts att samtycket frånhuvudmannen kan vara ett tyst samtycke eller ett generellt samtycke. Troligt äratt många gode män för att skydda sig själva mot skadeståndsanspråk och för attfå en smidigare förvaltning kommer att, där så är möjligt, införskaffagenerella samtycken från sina huvudmän. Medhänsyn till förhållandet alt dels de flesta goda män självständigt kommer att handha förvaltningen, enär huvudmannen är ur stånd att lämna sitt samtycke, dels att återstående gode män kommer att arbeta med 80 generellasamtycken, förefaller det egendomligt att god man enligt forsla- Prop.1987/88:32 get principiellt skall uppfattas som enbart ett biträde. Nämndenförmodar vidare att den ovan nämnda utvidgade skadeståndsskyldigheten kankomma atl ytterhgare försvåra rekryteringen av gode män samt ha en direkt kostnadspådrivandeeffekt pä gode männens arvode. Allmännaöverväganden 7.2.2 och 7.3.3 om gode mannens och förvaltarens förhållande tilltredje man Iså väl lagförslaget som i allmänna överväganden framhälles det skadeståndsansvar,som vilar på godmannen/förvaltaren. Givetvis är det en . självklarhet attuppdragstagaren, som av vårdslöshet eller med uppsåt tillfogar huvudmannenekonomisk skada, skall vara skadeståndsskyldig. Annorlundaår det när godmannen/förvaltaren handlat i bästa välmening och i god tro ochändå kan komma att tillfoga huvudmannen skada. Erforderligt medgivande kan hainhämtats, men huvudmannen kan vara labil i sina omdömen och slåndpunklstaganden.Dessutom kan anhöriga i efterhand göra gällande att förvaltaren påverkathuvudmannen till visst handlande som sedermera visar sig ha för huvudmannennegativa konsekvenser. Många kan inför dessa möjligheter tveka inför uppgiftenoch detta är därför hämmande inför rekryteringsmöjligheterna. Ävenom skador av här angivet slag sällan förekommer, finns dock risken för skada.Detta kan å andra sidan göra att godmannen/förvaltaren passiviseras i sitthandlande. För atl ekonomiskt skydda sig kan en god man/förvaltare tecknaansvarsförsäkring. Men dennes arvode för uppdraget är i regel sä ringa atl detinte räcker till täckandet av en egen ansvarsförsäkring eller annat behövligtförsäkringsskydd. Möjlighet för uppdragstagare att genom eventuellt detallmännas försorg erhålla likvärdigt skydd, som föreligger för fast anställdbefattningshavare, bör allvarligt övervägas. Presumtionsregeln,som beskrives i utredningen fär inte bli för restriktiv. Har god manförordnats är inte sällan anledningen den, att huvudmannen har svårighet attfatta relevanta beslut. Ävenmakes mening skall enligt utredningsförslaget inhämtas i angelägenheter avvikt. Har huvudmannen och dennes make/maka olika meningar kommer godmannen/förvaltareni en ibland svårlöst konflikt. Särskilt är detta fallet när huvudmannen harbenägenhet att ofta ändra ståndpunkt. Detkan därför förmodas, att arbetet för godmannen/förvaltaren kan bli tungrott.Ett omfattande arbete med all införskaffa läkarintyg om huvudmannens hälsakommer att få utföras. Skall huvudmannen ge skriftligt samtycke bör hansnamnteckning bevittnas. Detta ställer krav pä att vittnen skall närvara. Viär medvetna om att enligt förslaget finns vissa möjligheter att tillämpa särskilt handlande i händelse av huvudmannens psykiska ohälsa, men vi önskar att dessa ges en tolkning - exempelvis i anvisningar angående tillämpning av lagen - som kan vara lättfattliga för presumtiva gode män 81 6 1987/88. Redan nuhar ofta önskemål framförts till föreningen att Prop. 1987/88:32 sökapåverka tillsättande myndighel alt stä till förfogande för lättfattligaanvisningar om uppdragets praktiska utförande som komplement till lagtexten. Frivilligheteni godmans/huvudmans-förhållandet enligt förslaget är positivt. Samtyckeerfordras av huvudmannen för god-mannen vid rättshandlingar, som inte enbartavser den dagliga försörjningen. Dock bör rättshandling, som en god man ingårför huvudmannens räkning utan dennes samtycke bli bindande för huvudmannen, omgode mannen handlar inom sitt förordnande. I annat fall kan utövandet av godmanskapenförsvåras. Självklart bör god man, som handlar utan huvudmannens samtycke, dädetta bort inhämtats, göras ansvarig. Utredningenföreslår också en del ändringar av det klarare skallframgå att den sorn har fått god man behåller sin rättsliga handlingsförmåga.Den gode mannen skall som regel vara skyldig att inhämta huvudmannens samtycketill de rättshandlingar han vill ingå för dennes räkning. Undantag gäller omhuvudmannens tillstånd utgör hinder mot inhämtande av hans eller hennes meningeller om huvudmannens mening av någon annan orsak inte kan inhämtas. Enrättshandling som den gode mannen utan samtycke har ingått för huvudmannen bliri princip ogiltig. Detkan uppstä svårighet att konstatera om huvudman och god man har varit överens om tvist skulle uppstå. Detta kan leda till svårigheter vid rekrytering menbehövs för alt undvika missbruk. Det bör understrykas att god man är en personsom har ett allmänt förtroende i samhället. Försäkringskassornaska göra utbetalningar enligt lagen om allmän försäkring (AFL) till en behörigmottagare. Det vill säga, till den försäkrade eller till annan person som harfullmakt eller är legal ställföreträdare. Om medlen betalas till person eller insfitufionsom inte är behörig mottagare, riskerar atl bli skyldig attbetala medlen , eventuellt i form av skadestånd pä grund avvärdslös myndighetsutövning. Om exempelvis pension utbetalatstill obehörig, kan anspråken gälla mycket höga belopp. Enligtdelbetänkandets förslag kommer huvudmannen att få en starkare ställning jämfört med dagens godmansinsfitut. Utbetalningar kan då inte utan vidare göras fill en god man. Med tanke på risken för skadeståndskrav måste skaffa bevis som säger att huvudmannen gett sitt 82 Har den gode mannen utsetts för nägon som är Prop.1987/88:32 ur ständ att ge sitt samtycke, mäste även ett läkarintyg omhuvudmannens hälsotillstånd skaffas fram. Dessa kompletteringar gerförsäkringskassorna ett betydande merarbete. förslag bli lag att gode mannen fär ett skadeståndsansvargentemot tredje man sä kommer det att bli näst intill omöjligt att kunna fämänniskor att åtaga sig uppdrag som god man. Man måste ha i minnet att de flestaåtager sig uppdraget att vara god man utan några speciella kunskaper, vilketinnebär att det blir jurister, advokater och dyl. som blir förvaltare och godman, och jag inte bara tror utan är övertygad att man inte har vunnit något meddetta. För att undvika att vi hamnar i en sådan situation, anser jag attskadeståndsansvar endast ska komma i fräga om gode mannen av uppsåt ellervårdslöshet vållat huvudmannen skada. Utredningenspeglar den bilden att det skulle bara vara att utse god man eller förvaltare -vilket är en helt felaktig bild - det är stora svårigheter att fågod man och förmyndare och i synnerhet där det är en svår huvudman - ellerbesvärliga släktingar och därför ska inte lagsfiftningen ytterligareförsvåra möjligheten atl kunna få människor att åtaga sig uppdrag som god manoch förvaltare, genom att starkare än nu avkräva ansvar. Den föreslagna skadeständsskyldighetenför gode mannen som inte samräder med sin huvudman, anser jag vara alltförlångtgående. Genomförs förslaget kommer detta att medföra stora svårigheter närdet gäller rekrytering av gode män i fortsättningen. 3.1 Allmänna förutsättningar för förvaltarförordnande Förutsättningarnaför alt anordna förvaltarskap överensstämmer i huvudsak med vad som nU krävsför en omyndigförklaring och institutet är avsett som en utväg då förordnandeav god man inte bedöms vara tillräckligt eller i fall då ett förordnande av godman inte har visat sig vara ett tillräckligt sätl att bereda huvudmannen skydd.Hovrätten anser att utredningens förslag om förutsättningarna för förvaltarskapär väl avvägda. 7.3.1Allmänna förutsättningar för förvaltarförordnande Tingsrätten kan instämma iallt som sägs i detta avsnitt, frånsett tankarna på elt godmanskap somalternativ till förvaltarskap. I denna del hänvisas 83 till vad sagtsovan. Förvaltarskap bör tillgripas så snart behov Prop. 1987/88:32 däravföreligger och det inte står klart att den enskildes hjälpbehov kan tillgodosespå annat, mindre ingripande sätt. Motinnehållet i sak fmns föga att invända; tingsrätten har dock säsom redovisatsi det föregående - intagit en annan ståndpunkt än utredningen till de gode mänsom avses skola förordnas enligt 11:4 FB. Godtas denna ståndpunkt, följer däravett behov av att omformulera nu förevarande paragraf. Den bör däriämte, liksomföljande paragrafer, flyttas till annan plats, jfr vad som i den delen sagts ianslutning till avsnitt 7.6. Utredningenföreslär att tillämpningsområdet för förvaltarskapet vidgas i förhällande tillvad som gäller för en omyndigförklaring. Någon närmare motivering tilldetta lämnas inte i betänkandet (jfr s. 180 n). Tingsrätten kan inte, medutgångspunkt från den erfarenhet på detta område som finns inom domstolen,vitsorda att det behövs ett så vitt tillämpningsområde och utredningen har ju,som redan berörts, inte visat atl det finns ett sådant behov. Tingsrättenförordar i fråga om huvudmannens hälsotillstånd att fömtsättningarna för förvaltarskapblir desamma som vid omyndigförklaring. avskaffas, behöver givetvis de ifrågavarandepersonerna med psykiska handikapp även i fortsättningen bistånd och hjälp medsina angelägenheter. Vad utredningen i denna del föreslagit vill tingsrätten ihuvudsak tillstyrka. Före1974 års lagändring gällde att god man kunde förordnas endast för mera tillfälliga och kortvariga behov av bistånd genom en ställföreträdare. Och av ålder torde ett uppdrag som god man allfid haft denna karaktär. Genom lagändring (FB 18:3) fillkom ett nytt slag av god man för att tillgodose samma permanenta behov som en förmyndare men utan dennes rätt att företaga rättshandlingar för huvudmannens räkning. Denne gode man har bibehållits i förslaget. Det kunde emellertid måhända övervägas att nu i stället återgå fill den gamla ordningen med god man för endast tillfälliga uppdrag och låta den nya formen av bistånd - förvaltaren gälla för alla mera permanenta uppdrag. Man finge då en förvaltare vars uppdrag allt efter behovet kunde bestämmas till att gälla antingen endast sådant bistånd som avses i nuvarande 18 kap. 3 § eller till att dessutom vara förenat med rätt att i närmare angiven omfattning företaga rättshandlingar för huvudmannens räkning. Datainspektionen: Prop. Avsndt7.2.1 och 7.2.2 saml 7.3.2 och 7.3.3 Omomyndigförklaring inte längre skall kunna ske, är det i vissa fall nödvändigtatt i annan ordning kunna beröva den enskilde rådigheten över hans egendom.Utredningen föreslår att det behovet tillgodoses genom att rättsordningentillförs ett nytt insfitut kallat förvaltarförordnande. Fömtsättningarna föratt rätten skall fä meddela ett sådant förordnande anges i 11 kap. 7 §lagförslaget. Detfinns enligl datainspektionens mening inget att invända mol att förvaltareförordnas i sädana fall i vilka omyndigförklaring kan förekomma enligl denlagstiftning som gäller . Förvaltare bör emellertid i viss utsträckning kunnaförordnas även dämtöver. Det fär anses klarlagt att det finns vissa situationerdär det föreligger ett behov av att kunna ge den enskilde ett effektivare stödän ett godmansförordnande innebär och där en omyndigförklaring framstår som enalltför ingripande åtgärd. Ettsådant behov har hos inspektionen manifesterats bl.a. på det sättet attkreditupplysningsföretagen begärt tillstånd att föra in uppgift om meddelade godmanskapi sina register. Datainspektionen har motsatt sig en sådan registrering. Jämförtmed den ordning som råder framstår förvaltarförordnandet som en partiellomyndigförklaring. Dl anser att insfitutet utformats på ett tiUtalande sätt.Den rådighetsinskränkning som drabbar den enskilde kan ges en större ellermindre omfattning beroende på behovet i det enskilda fallet. Kvarstår emellertid att förordnandet innebär ett långtgående ingrepp i denenskildes integritet. Det är därför av stor betydelse hur kriterierna för att förvaltarförordnandeskall få meddelas är utformade. Omdetta kan ufiäsas i det angivna lagrummet att fömtsättningarna för ett förvaltarförordnandeväsentligen skall vara desamma som gäller för förordnande av god man.Förvaltare skall förordnas när det inte är tillräckligt att god man förordnaseller att den enskilde på något annat mindre ingripande sätt får hjälp. Delfmns i och för sig inte någon anledning att tro annat än att domstolarnakommer att iaktta återhållsamhet med förvaltarförordnanden. DI ifrågasätteremellertid om inte kriterierna för förordnanden bör skärpas avsevärt med hänsyntill ingreppets betydelse för den enskilde. En lösning kan vara att i lagtexteninföra ett krav på atl det skall vara uppenbart att en mindre ingripande åtgärdinte är tillräcklig. Datainspektionenanser atl en utvärdering bör göras en lämplig fid efter ett införande av förvaltarinsfitutet,så att man får klarhet att insfitutet inte kommit att användas i en inte avseddutsträckning. Godman och förvaltare - 11 kap. 4 och 7 §§ FB Av 11 kap. 4 § FB ilagförslaget framgår att råtlen, om det behövs, skall förordna god man för densom på grund av sjukdom, hämmad förstånds- 85 utvecklingeller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, Prop.1987/88:32 förvalta sin egendom eller söria för sin person. I 11 kap. 7 § FB ilagförslaget anges att de grundläggande förutsättningarna för ett förvaltarförordnandeär desamma som vid ett förordnande av god man. Ett förordnande av förvaltare äremellertid förbehållet de situationer då ett godmansförordnande inte är fillräckligt.Lika lite som när det gäller förordnande av god man enligt 11 kap. 4 § FB ärmöjligheten att förordna förvaltare begränsad fill fall då den enskildeshjälpbehov är föranlett av etl psykiskt svaghetstillstånd. Allmänålderdomssvaghet eller fysisk sjukdom är i sig tillräckligt. Något krav på atttillståndet skall vara permanent har heller inte uppställts. Tanken är sålundaatt domstolen först skall pröva om det är tillräckligt att förordna god maninnan ett förvaltarförordnande tillgrips.