prop · GB03147 · 1987-12-31 00:00:00 — a. tobak, kaffe och te är beroendeframkallande medel,liksom vissa läkemedel som inle är rusgivande, och det av beredningenföreslagna begreppet kan därför ge anledning till missförstånd. RFHL bifaller förslaget om att LVM även skall omfattamissbruk av 156 Beträffande beredningens oklara förslag omicke-narkoti- Prop. 1987/88:147 kaklassade läkemedel, hänvisar RFHL tillden omfattande och stränga Bilaga 3 svenska narkotikalagsliftningen i frågaom vad som ska anses vara beroendeframkallande läkemedel. Fyra remissinstanser, , ALRO, Verdandioch lOGT/NTO avstyrker en utvidgning. motiverar sitt ställningstagandemed alt förslaget är "ell av alltför mänga exempel där socialberedningensförslag är luddiga i sina avgränsningar och ger utrymme för rättsövergrepp". UHÄ, AMS, statskontoret, RRV, SCB, ,, TCO och LO tar inle ställning till förslaget i denna del. Beredningen föreslår atl tvångsvård skall kunna ges på etttidigare stadium av missbruket och i mindre akuta skeden än vad som sker nu.För att betona detta skall för sådan vård inte längre krävas atl behovet avvård för atl komma ifrån missbruket skall vara "trängande". Ävenallvarliga sociala skadeverkningar av missbruket skall beaktas vid bedömningenav om vård skall beslutas. För att betona detta föresläs atl en socialindikation införs. Av de remissinstanser som har behandlat dessa frågortillstyrker de flesta beredningens förslag. Dessa är RA, domstolverket, RPS,, , kammarrätterna i och ,länsrätterna i Stockhobns och , länsstyrelserna i ,och saml , JO, , , , , , , ,och kommuner, Skarborgs och läns landsting.Behandlingshemmens riksförbund, RNS och FMN. Ungefär en tredjedel av dessa remissinstanser anser attden föreslagna sociala indikationen är alltför vag och således rättsosäker ochatt den därför bör ges en annan formulering. Flera lar enbart ställning iprincipfrågan och behandlar inle förslaget om alt slopa ordet trängande. Utvecklingen har visat alt begreppet "trängande"i praktiken givils en alltför snäv innebörd. Endast personer med allvarligamedicinska skador har blivit föremål för LVM-vård. Det är därförtillfredsställande alt begreppet utmönstras ur lagstiftningen. Såsom beredningen anfört bör, särskilt när det gäller ungamissbrukare, tvångsomhändertagandebeslämmdserna innehålla elt rekvisit som syftar lill att tvångsomhänderlagande skall fä ske även när man vid en helhetsbe dömning av missbrukarens personliga förhållanden finner atl missbruket medför allvarlig fara för missbrukarens sociala situation. Formuleringen "allvarligt försämrar sina levnadsförhållanden i övrigt" väcker vissafarhå gor för atl rekvisitet såsom alltför obestämt kan komma att tolkas som tillämpbart i alltför vid utsträckning. DV anseratt rekvisitet bör formuleras 157 mera precist och atl detbör fyllas ut med utförliga exemplifierande uttalan- Prop. 1987/88:147 den i specialmotiven. Socialstyrelsenanser alt beredningen här fört etl riktigt resonemang. De redovisningar somberedningen ger i sin bakgmndsdd om de yngre missbrukarnas snabba och totalautslagning väcker stark oro. Med denna bakgrundsinformation förefaller detrimligt all samhället förmedlar behövliga vård- och behandlingsinsatser inkluderande tvångsvård innan medicinska skador av missbruket manifesteras. Denutvidgning av möjligheterna alt meddela tvångsvård som följer av punkt I iförslagels 4 § utgör, tillsammans med den ökade vårdfiden, en av de störstaförändringarna jämfört med nuvarande LVM. kommer därför - omförslaget antas av att med särskilt uppmärksamhet följafillämpningen av lagen i denna del. Kammarrätteni anser ordet "trängande" bör utmönstras ur lagen. Därmedvidgas lagens tillämpningsområde så att tvångsvård t.ex. kan beslutas när detär utrett alt missbmkaren behöver vård för att bli motiverad atl slutgiltigtupphöra med missbmk, även om han'inför domstolsförhandlingen har lyckats göraelt uppehåll i sitt missbruk. Kammartälten finner utvidgningen behövlig och välförenlig med syftet enligt 3 §. Vidareanser kammarrätten alt tvångsomhändertagandebestämmelserna (4 § 1 p iförslaget) bör innehålla ell rekvisit som syftar till all omhändertagande ävenskall få ske vid allvarlig fara för påtagliga skadeverkningar av social natur.Termen "allvarligt försämrar sina levnadsförhållanden i övrigt" ärdock alltför vidsträckt. Kammarrätten föreslår atl ett mer jordnära uttryckanvänds, exempelvis "påtagligt riskerar att bli socialt utslagen". I4 § första stycket I utvidgas mycket drastiskt den krets av personer som kanbli föremål för tvångsvård. Kammarrätten finner det i och för sig angelägel atlmöjligheten lill tvängsingripande utsträcks att gälla personer som enliglbetänkande (s. 317) avses omfattas av kriteriet. Domstolen anser dock attutformningen av detta nya "sociala" kriterium är alltför vag. Atlavgöra när i den sociala ulförsbacken man skall övergå från frivilligastödjande åtgärder till tvångsvård är en myckel svår uppgift som kräver storkännedom om missbrukarens sociala förhållanden och en gedigen erfarenhet hosdem som skall fälla avgörandet. Som rekvisitet nu är utformat är det myckeltänjbart och kan komma atl tolkas som tillämpbart på en mycket stor del avbefolkningen. Riskenför omotiverade omhändertagandebeslul är uppenbar, om försla get kommer till stånd. Kammarrätten vill därför förorda dels en mera bestämd skrivning i lagtexten, dels utförliga kommentarer i den kommande propositionen. Den allvarligaste kritiken måste riktas mot ordet "för sämrar". Det måste klart anges att del skall vara fråga om ett tillstånddå missbmkaren, om missbruket fortsätter, på ett myckel allvarligt sätt även tyrar eller lill och med omintetgör sina möjligheter att leva ett människovärdigt liv. Detta blir än viktigare om kriteriet, som anges i betänkandet (s. 32, 278), främst är avsett atl tillämpas på unga personer. Kammarrätten föreslår i stället atl den som till följd av missbruket"allvar- 158 hgt äventyrar sina möjUgheter att ta vård om sigsjälv" skall beredas Prop. Förutsättningarna för tvångsvård måste varauppfyllda vid Bilaga 3 liden för beslutet om värd ulan hänsynstagande till vadsom kan inträffa i en mer eller mindre avlägsen framlid. sammanhanget framhålla alt satsningen pä vård för de ungamissbmkama inte fär leda lill all de äldre glöms bort. Del ärsamhällets skyldighet att försöka rädda varje människa hur dåliga förutsättningarnatill framgång än Vidare föreslär beredningen atl ordet"trängande" i nuvarande lydelse skall tas bort. I förarbetena till den nu gällande 2 § (prop. 1981/82:8 s. 44) sägs:"Kravet på trängande behov av vård skall alltså inte uppfattas så snävtsom vissa remissinstanser har befarat, nämligen atl del uttrycker krav på ettakut behov av avgiftning''. Farhågorna har dessvärre besannats. Uttryckssättethar i fillämpningen haft effekten alt personer med allvarliga missbruksproblemibland inte kunnat omhändertas. Länsrälten i tillstyrker att kravet päträngande värdbehov tas bort och atl som vårdkriterium tillfogas något somtäcker in det som socialberedningen avsett med allvarligt försämrar sinalevnadsförhållanden i övrigt. Dessa ändringar ansluter lill de ursprungliga mofiven förvårdgrunderna vid LVM:s tillkomst. Utrymme för tidigare ingripanden mol framförallt unga missbmkare framstår som angelägel likaså möjligheten atl beaktamissbrukarens helhetssitualion. Länsrätten ansluter sig helt lill beskrivningen ibelänkandet av de förhållanden som socialberedningen avser all täcka in medformuleringen allvarligt försämrar sina levnadsförhållanden i övrigt men anseratl denna formulering är för vidlyftig/allmänt hållen för del tänkta området.Länsrälten har för sin del ingen bättre formulering atl föreslå men skullegärna se att en sådan kunde hittas under det fortsalla lagstiftningsarbelet. Länsrälten i anser alt det föreslagnasociala kriteriet kan "ses som elt förtydligande av vad som från börianvar avsikten med lagen, dvs. atl det skall finnas en möjlighet att ingriparedan innan medicinska skador kunnat konstaleras". Länsrätten äremellertid tveksam lill om ordet "trängande" bör slopas. Genom atl la bort ordet trängande ur lagtexten finns riskför att man tär bort ett kriterium som avgränsar lagens tillämpning och ger enutvidgning, utöver vad som syftats från början. Ordet trängande har möjligenkunnat leda tanken fel och bör eventuellt ersättas med något annal lämpligareullryck, som klart ger vid handen all del är fråga om en speciell situation. i bedömer atl genom delnuvarande rekvisitet "trängande behov av värd" kan Ivångsinsatserkomma i fråga först i etl mycket sent skede, där missbrukaren oftast är svårtnedgången och svår-behandlad. I de ärenden som aktualiseras i föreliggerså gott som genomgående ett akut vårdbehov, där snabba insatser måste fill för att rädda liv. tillstyrkerberedningens förslag, som gör del möjligt atl gä Prop. 1987/88:147 in medsnabba och resoluta ingripanden framför allt mot unga missbrukare Bilaga 3för alt motverka ett begynnande allvarligt missbruk. Länsstyrelseni och län anser att den personkrets som kan bli föremål förtvångsvård vidgas drastiskt genom beredningens förslag. Degrunder beredningen föreslagit är så vagt formulerade alt de innebär enrättsosäkerhet för mänga människor. För alt undanröja denna finner länsstyrelsendet angeläget att gmnderna för tvängsingripande ges en betydligt klarareutformning. Länsstyrelsenbefarar atl vi får tillbaka en utpräglad klasslagstiftning för missbmkare ochpåpekar all en omfattande utökning av tvånget mot missbrukare kommer altallvarligt hota människors tilltro till . Länsstyrelsenanser emellertid att lagen tillämpningsområde bör utvidgas. Ungamissbrukare har i liten utsträckning blivit föremål för vård enligt LVM. Trotsde betänkligheter som framförts ovan anser att samhället bör hamöjlighet alt ingripa mot främst unga missbrukare på ett tidigare stadium änvad nuvarande lag medger. Länsstyrelseni bedömer del rikligt atl ordet "trängande" hartagits bort ur lagtexten. Nuvarandebestämmelse har i praktiken medfört att ingripanden inte varit möjliga trotsatt behov av vård förelegal. Ordet "trängande" har fått en medicinskinnebörd vilket tolkals som alt missbmkaren skulle ha varit i behov avavgiftning eller sjukhusvärd. Detär uppfattning atl del tillägg som socialberedningen föreslår i4 § punkt I är nödvändigt. Det ger en möjlighet alt ingripa i ett någottidigare skede i en missbrukares liv särskilt med tanke pä unga människor.Genom den föreslagna förändringen borde del vara möjligt alt bryta ellallvarligt missbmk redan i etl skede då missbruket ej lett fill alltförallvarliga medicinska skador utan förutsättningar för en rehabilitering finnskvar. Alltför många ingripanden kommer då det är för sentmed vårdinsatser beroende pä att missbrukaren fält livshotande skador, somibland lett till en för tidig död. konstaterar medtillfredsställelse alt socialberedningen tillmäter de sociala skadeverkningarnastörre vikt . JOframhåller att grunderna för vård enligt LVM getts en väsentligt snävareinnebörd än vad som förutsågs vid lagens tillkomst. Förutsättningarnaför värd har ofta beslämts med utgångspunkt i missbru karens hälsotillstånd vid beslulstillfällel. Det akuta behovet av medicinsk värd och behandling har ofta kommit att bli avgörande. Stor betydelse har därmed kommit att tilläggas läkarens uttalanden i saken. Läkarintyget har pä så vis blivit styrande alt om läkaren utifrån sin medicinska bedömning inte funnit alt grund för vård förelegal har i många fall underlåtit att göra ansökan eller har länsrätten ogillat ansökan (jfr JO 1987-88 s. 156). LVMhar därigenom, i strid med intentionerna vid dessa tillkomst, inte fillämpats i syfte attbryta missbruket redan i etl skede då de medicinska Prop. 1987/88:147skadeverkningarna ännu inle uppkommit. Än mindre har de sociala ska- Bilaga 3deverkningarna av ett fortsatt missbruk kommit alt vinna beaktande, oaktat attgrunderna för värd säsom de bestämts i LVM fömtsatt sådana bedömningar. I detnyss nämnda beslutet framhöll också JO att de iakttagelser som han gjort vidgranskningen av ärenden enligl LVM gett honom anledning ifrågasätta en ändringav grunderna för vård enligt LVM. Enligt JO:s mening borde del av lagen klarareframgå att de allvarliga sociala skadeverkningarna för missbrukaren, som etlfortsalt missbmk kan ge, skulle vinna beaktande vid bedömningen av behovet avvård enligt LVM. JOlillstyrker alt ordet "trängande" utgår ur lagtexten samt att lagen ändrasså att del klart framgår atl även de sociala skadeverkningarna av ett fortsattmissbruk får vinna beaktande vid lagens tillämpning. JO anser dock att detsociala rekvisitet bör ges en annan utformning. Delär nödvändigt att finna en bestämning som bättre ansluter fill syftet medbestämmelsen och som med störte tydlighet anger atl en fömtsättning för lagenstillämpning är atl missbruket har lett till en för missbrukaren utomordentligtallvarlig situation. Del syftet kan nås om grunderna för vård bestäms medutgångspunkt i missbrukarens möjligheter alt klara sin dagliga livsföring. Styrelsenanser att det från i första hand humanitära men även samhällsekonomiskautgångspunkter är riktigt alt LVM i vissa fall skall kunna tillgripas för atländra situationen för de allt fler tunga missbmkarna i 20-30-ärsäldern innan deerhållit påvisbara medicinska skador av sitt missbruk. Enligt styrdsens åsiktbör man dock vara vaksam på att äldre personer med långvarigt missbruk ej tasom hand för tvångsvärd därför att det saknas möjligheter till adekvatomhändertagande och stöd i öppna vårdformer. Stockholmskommun år positiv lill den utökning av tillämpningsområdet som det föreslagnasociala rekvisitet innebär men anser alt den föreslagna formuleringen äralltför allmänt hållen. Göteborgskommun år överens med beredningen om att del i vissa situationer kan varanödvändigt alt ingripa mot den enskildes vilja trots atl allvarliga medicinskaskador inte har konstaterats särskilt när del gäller unga människor. Kommunstyrelseninstämmer således i beredningens tes om att det vid en bedömning av behovet omtvängsingripande skall vara möjligt alt se till missbrukarens totalalivssituation. Kommunstyrelsen menar därför atl det finns behov av att förändrade lagliga fömtsättningarna för ett ingripande. Formuleringen av det föreslagnarekvisitet, som syftar på de sociala skadeverkningarna av missbruket, är dockoprecis och svårtolkad och innebär därmed risk för rättsosäkerhet.Kommunstyrelsen anser därför att denna formulering bör preciseras. Behovet avklara och entydiga rekvisit framstår som än större, om samhället fårskyldighet alt ingripa när rekvisiten är uppfyllda. 11 1987/88. kommun instämmer isocialberedningens bedömning att ett beslut Prop. 1987/88:147 om tvångsvårdenligt LVM inte i så hög grad som bör byggas pä klart Bilaga 3konslaterbara fysiska eller psykiska skador, ulan att den totala socialabedömningen måste få ökad tyngd. I annal fall kan initialt tvång inte tillämpasmot yngre missbrukare. Hdsingsborgskommun år positiv till förslaget till lagändring, men betonar viklen av altvårderbjudandena måste vara adekvata i förhållande lill de grupper som placeraspå institutionen. Nuvarandetvångsinstilulioner har varken kapacitet eller kompelens alt erbjuda värd tillden målgrupp lagförslaget i första hand åsyftar. Luleåkommun understryker atl om missbruket är mycket allvarligt och inga frivilligaåtgärder kan motiveras, måste det vara möjligt att ingripa i ett tidigareskede, även om hälsan inte är hotad. Attdenna lagändring skulle innebära en dramatisk utökning av tvångsvården och ettökat förtryck av de sämst ställda, är inte trovärdigt. Möjligheten är framförallt förbehållen de yngre, vuxna missbrukare, som vägrar all form av vård isituationer när alternativet är tvångsvård eller ingen vård alls. Solnakommun framhåller att kommunens erfarenhet av förutsättningarna för tvångsvårdär att de sociala aspekterna på missbruket har tillmätts för liten betydelse. Eltintensivt och omfattande missbmk har inte räckt för att kvalificeramissbrukaren för tvångsvård. Vi kommer i kontakt med livshotande missbruk sominte kan fastställas vid en läkarundersökning. Det finns missbmkare som intarpä gränsen till dödliga doser utan att medicinskt påvisbara skador kankonstateras. Missbrukaren kan med framgång förneka det verkliga missbruketsomfattning under sådana förhållanden vid en eventuell rättegång. Det är därförbra atl fömtsättningarna för tvångsvård görs vidare och att förslaget germöjlighet fill ingrepp på ett tidigare stadium. Uppsalakommun betonar alt socialnämnden har erfarenhet av att man med nuvarande LVM ejnår de yngre vuxna missbrukarna. Förslaget att utmönstra ordet "trängande"bör möjliggöra ett tidigt ingripande vid ett allvarligt missbruk hos dennakategori. Det bör även underlätta för mera adekvata ingripanden när det gällernarkotikamissbmkare. Genomtillägget under punkt 1 i 4 § "eller allvarligt försämrar sina levnads förhållanden i övrigt" har man banat väg för en helhetsbedömning av missbrukarens sociala situation. Det kan här handla om personer som genom sitt missbmk är på väg att alldeles förlora sin sociala förankring. Ett socialt utanförskap till följd av missbruket som är avgörande för den enskildes fortsatta liv och välfärd. I dessa fall måste samhället ingripa med tvångsvård även om hälsan i strikt medicinsk mening inle kan anses allvarligt hotad. har uppmärksammat att den medicinska bedömningen i LVM-ulredningar i många fall vägt alltför tungt i förhållande till den sociala situationen i en helhetsbedömning. Den före slagna förändringen är en väg lill att råda bot pä detta. läns landstingframhåller atl i sina kontakter med Prop. 1987/88:147missbmkarvården ofta har kunnat konstalera alt enskilda missbrukare Bilaga3 alltför sent kommer under värd. Dessaobservationer har ökat i antal , speciellt sedan vårdavgifternaökat till följd av det förändrade slatsbidragssystemet. Nämnden ser därmed medfillfredsställelse på förslaget alt tvångsvård ska kunna tillgripas på elltidigare stadium i missbrukarkarriären. Därmed ges också bättre förutsättningarför en rehabilitering utan bestående skador. Örebroläns landsting påpekar alt fillägget av en social indikation är en realistiskförändring och alt förslaget motiveras väl i betänkandet. BRFär överens med beredningen om att lagen inte får utformas så restriktivt attden inte går alt tillämpa vid ett fortsalt allvarligt missbruk, både blandvuxna och yngre missbrukare annal än i närmast extrema fall. Förbundet delarockså beredningens uppfattning atl man inte generellt kan inskränka lagensullämpningsområde fill att gälla enbart i akuta situationer. FMNhar ansett del olyckligt atl de rent medicinska hälsoaspekternaså starkt kom att betonas i nuvarande LVM:lags förarbeten. I många tragiskafall har detta skapat svårhanterbara situationer för vårdgivare och tragiskakonsekvenser för missbrukaren. FMN ser det därför positivt att kriteriet"trängande" föreslås slopas till förmån för en helhetsbedömning avindividens totala situation. FMN instämmer också i alt detta har sin främsta,för atl inle säga avgörande, betydelse för gmppen unga vuxna missbrukare. Enav remissinstanserna, BRA, lar enbart ställning i fräga om ordet trängande.BRÅ anser att formuleringen "allvarligt försämrar sina levnadsförhållandeni övrigt" är alltför vag. Medhänsyn lill den enskildes rättssäkerhet är det angelägel alt ett rekvisit förtvångsvärd inte lämnar utrymme för tveksamhet vid tillämpningen. De övrigaändringarna beträffande rekvisiten i författningsförslagets 4 § tillstyrks avBRÅ. Nioremissinstanser avstyrker förslagen. Dessa är länsrätten i ,, SACOISR, Föreningen , , ,och lOGTINTO. Länsrälteni motsätter sig att begreppet trängande slopas. Beredningenhävdar, (s. 277) att elt uppehåll i missbmk inför en domstols förhandling ensamt kan utesluta tillämpningen av LVM. Länsrätten delar inte den uppfattningen. 1981/82:8 (s. 74) talas om en allvarlig missbruksbild och att missbmk som återkommer i perioder omfattas av lagen om övriga betingelser är uppfyllda. Delta ligger i uttrycket fortgåen de missbruk. Vidare sägs att LVM är tillämplig om vederbörande visserli- ./- gen samtycker lill den inledande vården men inte är villigatt ställa upp på Prop. 1987/88:147 mera långsikliga behandlingsinsatser. Enligl länsrätten innebär beredningens förslag en klarutvidgning av området för tvångsvård. Enligt länsrättens uppfattning kan del finnas behov av attlagen tillåter ett tvångsomhänderlagande om vederbörande befinner sig i ensocialt sett allvarligt utsatt situation p.g.a. sitt missbruk. Länsrätten anseremellertid inle att ett tvångsomhänderlagande bör kunna ske om det intesamtidigt föreligger en allvarlig fara för vederbörandes hälsa. - Enliglberedningens förslag blir del möjligt atl besluta om tvångsvård av en personsom p. g. a. sitt missbruk underlåter all försörja sig även om missbruket inlekan påvisas medföra en allvariig fara för hans hälsa. - Länsrätten anser inteatl detta är förenligt med ideologin bakom socialtjänstlagen och avstyrkerdärför beredningens förslag till social indikation. /SR framhåller atl införandet av den "socialaindikationen" liksom utmönstringen av ordet "trängande" ledertill en obefogad utvidgning av personkretsen. Föreningen anser alt förslagetenligt föreningens uppfattning får betydligt mer vittgående konsekvenser än somframgår av betänkandet. Den av beredningen föreslagna indikationen "behov avvård för atl komma ifrån sitt missbruk" måste anses tillämplig pä mycketstora grupper människor med missbruksproblem. I princip måste allt tungtmissbruk indikera etl sådant vårdbehov. Enligl uppgifter i betänkandet finns50-100000 lunga alkoholmissbrukare och 10-14000 tunga narkotikamissbrukare,vartill kommer elt okänt antal missbrukare av narkotika-klassificeradeläkemedel. Begreppet trängande markerar all vårdbehovet skall varaakut. Enligt beredningen har delta lett lill missförståndet atl det skallföreligga ell akut behov av medicinsk avgiftning för alt LVM skall kunna bliaktuell. Som beredningen framhåller har man emellertid redan i den nu gällandelagtextens utformning klargjort atl trängande vårdbehov inte är alt jämställamed avgifiningsbehov. Delta markeras genom all del trängande vårdbehovet avseralt den enskilde skall komma ifrån sill missbruk. Motivet för att utmönstrabegreppet trängande ur lagstiftningen ler sig därför svagt. Del borde räcka medall beredningen ytteriigare klargjorde lagstiftarens intentioner och altklargörandet följdes upp i nya Allmänna råd från . Föreningen vill också peka på all begreppet trängande inlebara hänför sig lill hur aktuellt vårdbehovet är i den givna situationen. Det ligger i sakens natur all ell vårdbehov för atl vara akut också måste vara starkt. Utmönstrar man begreppet trängande blir konsekvensen atl varje vårdbe hov som med tillräcklig sannolikhet kan anses föreligga kvalificerar för tvångsvård. Föreningen motsätter sig också all en social indikationinförs öch framhåller följande. Den nya indikationen "allvarligt försämrar sinalevnadsförhåUanden i övrigt" år enligl föreningens uppfattning mycket vid.Med levnadsförhål- 164 landen i övrigt avses, enligt betänkandet,arbetsförhållanden, bostad och relationer fill närståendeoch andra. I vilken män missbruket försämrar Prop. 1987/88:147 dessalevnadsförhållanden är emellertid en fråga som avgörs främst av Bilaga 3 andrafaktorer än missbmkets omfattning och karaktär. De sociala skadeverkningarnaberor främst på vilka resurser indivder har i gmnden i fräga om utbildning,social status, ekonomi etc. Den som har en god social förankring i grunden kantrots svåra missbmksproblem klara arbete, bostad och ekonomi.Relationerna till närstående drabbas ofta snabbare generellt sett, men attavgöra i vilken mån del är missbruket och i vilken mån del är andra faktorersom ligger bakom t.ex. en skilsmässa låter sig knappast göra i det enskildafallet. I vart fall inle med den grad av säkerhet som krävs i fråga om ettfrihetsberövande. Dennya indikationen blir tillämplig främst på missbrukare med små sociala ochekonomiska resurser.