prop · GB0341 · 1987-12-31 00:00:00 — Möjligheten till insyn i registren skulle därför begränsas endasl marginellt och del viktiga intresset av offentlighet knappast trädas för när, om nu avsedda uppgifter sekretessbe läggs. Starka skäl talar enligl min mening för en viss utvidgning av sekre- .11 tessen i det här behandlade hänseendet. Visseriigenfinns den möjlighet som irafiksäkerhetsverket utnyttjar, Prop. 1987/88:41 nämligenatl registrera en annan adress än kyrkobokföringsadressen. Det kan dock varasvårt alt tillämpa en sådan ordning i praktiken. Det krävs alt den som vill hahemlig adress själv uppmärksammar myndigheten på sitt behov av skydd.Registermyndigheten, som oftast själv har etl behov av alt kunna nå den som ärregistrerad, måste bevaka den rikliga adressen. Etl informelltsamarbete behöver därför bedrivas mellan länsskatlemyndigheten, som aviseraruppgifter i registren, och verket. Förfarandet med atl uppge en alternativadress är följaktligen en krånglig melod. Sekretessfrågan bör därför om möjligtlösas på etl bättre säll. Jagdelar därför DOK:s och de flesta remissinstansernas uppfattning att denuvarande sekretessbestämmelsernas tillämpningsområde är för begränsat. Jagtolkar den tveksamhet som kommer till uttryck i vissa yttranden som ett teckenpå att del inle uppfattas som helt klart vilken räckvidd komrhitténs förslaghar. Jag återkommer strax till den frågan. Möjligheterna att sekretessbeläggauppgifter i register om var en enskild person finns bör alltså enligt min meningutvidgas. Engrundtanke bakom offentlighets- och sekretessregleringen är att sekretess inleskall gälla för uppgifter, om del inle verkligen behövs. Krav på nyasekretessregler, särskilt inom verksamheler där sekretess inte hargällt, bör prövas med stor restriktivitet. 1975/76:160 om nyagrundlagsbestämmelser angående allmänna handlingars offentlighet uttaladeföredragande statsrådet (s. 73) belräffande offentlighetsprincipen alt det särskillbör mana lill försiktighet att intresset av hemlighållande i visst fall är lättgripbart, medan vådorna av en begränsning av den fria insynen i myndighelensmateriel kommer först vid en bedömning på och som en samladföljd av ett flertal sekretessbestämmelser. EnligtDOK kan man inte hävda all offentlighelsintresset väger tyngre när del gällernormala folkbokföringsuppgifter i de personregister som inte omfallasav folkbokföringssekretessen än i dem som gör del. För min del ärjag emellertidinle övertygad om atl del finns tillräckliga skälför all begränsaoffentlighetsprincipen och sekretessbelägga uppgifter om enskildas personligaförhållanden i samtliga personregister som förs av myndigheter, såväl statligasom kommunala. Dessutomanscrjag del - som antytts - någol osäkert hur långt DOK velat gå med sittförslag som i den lagändring kommittén har förordat har formulerats så attsekretess skall gälla i verksamhel som avser registrering "avbefolkningen". Kommitténs överväganden förefaller närmast la sikte på dentyp av relativt omfattande myndighelsregister som jag har varil inne påtidigare. Förslaget kan emellertid också uppfattas så att det avser alla myndighetsregister. Konsekvensernaav en så långtgående utvidgning av sekretessen som skulle följa av sislnämnda lolkningsallernaliv går dock knappast alt över blicka. Jag är också tveksam till hur effektivt skyddet skulle bli i praktiken. - Det skulle vara svårt atl få ell i praktiken fungerande system i vilket olika myndigheter aviserar varandra om spärrmarkeringar. Vidare måste man nog räkna med att den som sekretessen skall skydda inte känner till alla de myndighetsregisler där vederbörande är registrerad och att han eller hon 12 därför fårsvårt att själv uppmärksamma dessa myndigheter på sill behov Prop.1987/88:41 av sekretesskydd. Till de nämnda praktiska svårigheterna kommer att man haranledning tveka om värdet av en sådan utvidgning av sekretessen även för detfall att en lagstiftning efter dessa linjer skulle kunna fungera i praktiken.Försöker någon verkligen systematiskt alt få en upplysning om en adress, lyckasdenne sannolikt förr eller senare på ett eller annal sätt, även om han inle kanfå fram uppgifterna genom någol myndighetsregister. Enligl min mening bör man rikta in sig på de register sominnehåller ett förhållandevis slort urval av befolkningen, något som också fåruppfattas som DOK:s huvudtanke. Det är framför allt för dessa register detfinns elt praktiskt behov av en utvidgad sekretess som det går altöverblicka effekterna av en regeländring. Jag förordar därför atl enutvidgning av sekretessen sker beträffande sådana register men inle i fråga omalla myndighelsregister. Den sekretess som gäller enligl 7 kap. 15 §sekretesslagen förutsätter att det av särskild anledning kan antas att denenskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. DOK harföreslagit atl samma rekvisit skall gälla för den utvidgade sekretess som kommitlénhar förordat. Med hänsyn till atl del behov av utvidgad sekretess som gör siggällande framför allt hänför sig till fall då personförföljelse kan befaraskunde del som elt alternativ övervägas atl i stället utforma rekvisitet påsamma sätt som i 9 kap. 8 § tredje stycket andra meningen sekretesslagen. Därföreskrivs del alt sekretess gäller hos postverket för uppgift om enskildsadress om det kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra fara för attnågon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men. En sådan lösning skulledock le sig mindre följdriktig med hänsyn till den ordning som redan har valtsför folkbokföringssekretessens del. Jag godtar därför DOK:s förslag i dennadel. Enligl min mening är det vidare en fördel om det klart framgårvilka myndighelsregister som skall omfattas av den nya sekretessen, så attdenna fråga inte skall behöva bli föremål för osäkerhet och lolkningsspörs-måli praxis. Del är dock svårt att finna någol lämpligt sätt att direkt ilagtexten ange vilka register som avses. Alla register som innehåller personuppgifterom landets invånare och som inle omfattar hela befolkningen avser ju ell urvalav denna. All tillräckligt tydligt ange hur pass stort urvalet skall vara låtersig knappast göra. Härtill kommer åll registrens andel av totalbefolkningen kankomma att ändras och nya viktiga register kan tillkomma. Jag anser det därför lämpligt att man utnyttjar en tekniksom har använts i andra bestämmelser i sekretesslagen (t.ex. 8 kap. 6 § och 9kap. 4 §), nämligen all regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter somnärmare anger tillämpningsområdet för sekretessbestämmelsen (jfr 2 kap. 2 §andra stycket TF). Som förutsättning för alt regeringen skall få meddela sådanaföreskrifter bör gälla atl registren innehåller uppgifter om en betydande delav befolkningen. För att den föreslagna sekretessbestämmelsen i 7 kap. 15 §skall kunna tillämpas för uppgifter i ell myndighelsregister bör alltså krävas all rege- 13 ringenmeddelar föreskrifter om att sekretess skall gälla i just detta register. Jagavser all återkomma med förslag om ändring i sekrelessförordning-en (1980:657;omtryckt 1985:950, ändrad senast 1987:867) med anledning av det föreslagnabemyndigandet i denna paragraf. Jag vill emellertid redannu redovisa vilka register jag har i åtanke. Sådana register sombör omfattas av sekretessbestämmelsen är enligt min mening för det första de avDOK och mig nämnda körkorts-, bil-och passregislren. Andra myndighetsregislersom jag anser bör kunna sekrelessbeläggas i denna begränsade utsträckning är fastighelsdalasyste-melhos , som är mycket omfattande, men också faslighetsregistrenhos kommunerna eftersom det ligger mycket nära till hands alt söka efter enadress i just dessa register. register över civilförsvarsplikligaoch värnpliktsverkets register över försvarsmaktens personal är också sådana atlde bör ingå bland de register i vilka vissa adressuppgifter m. m. bör skyddasav sekretess. Även register över hälso- och sjukvårdspersonaltillhör denna kategori liksom statens löne- och pensionsverkspensionsregister. Jagvill framhålla atl det inte är fråga om att hemlighålla dessa register annat äni den ringa omfattning som det här är fråga om. Det är bara adresser m. m. förpersoner som riskerar personförföljelse och andra uppgifter som är av delslaget atl det finns särskild anledning atl hålla dem hemliga som omfattas avden nya sekretessen. Avslutningsvisvill jag påpeka vikten av att de rutiner sorn finns som stöd förfolkbokföringssekretessen med spärrmarkering kontinuerligt ses över och ävenanpassas till en utvidgad sekretess. För att skyddet skall fungera väl ipraktiken krävs också etl gott samarbete mellan de myndigheter som är berörda. 3 Sekretessen för uppgifter från utländska myndigheter ochorgan Mittförslag: Absolut sekretess skaill gälla i beskattnings- och indriv-ningsverksamhelenför sådana uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden sornhar lämnats från utlandet till med stöd av ett avlal med främmandestat, vilkel har godkänts av . De bestämmelsersom finns i 14 kap. 1-3 §§ sekretesslagen om begränsningar i sekretessen mellanolika myndigheter i får inte tillämpas i den mån det skulle strida motavtalet. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: De remissinstamsersom har uttalat sig i denna del är JK, hovrätten för , kammarrätteni , styrelsen för inlernationell utveckling (SIDA), kommerskollegium,, , , generaltullslyrelsen,bankinspek- fionen, försäkringsinspekfionen,, kemikalieinspektionen, Prop. 1987/88:41 ,statens kärnkraftinspekfion, justitieombudsmannen (JO), , Kemiska Induslrikontor, handelskammare, Allmänhetens pressombudsman, och .. Deflesta remissinstanser har inle haft någon erinran mot förslaget. Deremissinstanser som representerar näringslivel och massmedierna avstyrker dockförslaget eller är tveksamma fill detta på den grund att de anser att enuppgifts sekretessbehandling bör vara beroende av dess art och inte av dessgeografiska ursprung. Det är enligt deras mening principiellt betänkligt attuppgifter som kommer från utlandet får ett bättre skydd än uppgifter somhärstammar från . Skälenför mitt förslag: I många av de avtal som ingår med andra stater påolika områden fmns klausuler om utbyte av uppgifter mellan länderna. Ofta finnsdet i dessa avtal också bestämmelser om hur ett land skall behandla den informafionsom erhålls enligt avtalet. Det kan gälla regler om sekretess, om de ändamålför vilka uppgifter får utnyttjas m. m. Särskiltpå senare tid har del i samband med utformningen av nya avtal (t.ex. del s.k. multihandräckningsavtaletinom ) satts i fråga om med hänsyn lill sin nationella lagsfiftningpå sekretessområdet alltid kan ge det sekretesskydd e.d. som i andra stater sessom en fömtsättning för ett uppgiftslämnande. Detta gäller bl.a. uppgifter sommed slöd av dubbelbeskattningsavtal skall lämnas till svenska myndigheter från utlandetoch som ofta har ett bättre sekretesskydd där än i . Med anledning häravhar frågan om en eventuell ändring i sekretesslagen aktualiserats. Detinternationella samarbetet är mycket viktigt och enligt min mening bör mandärför sträva efter atl försöka underlälla ett uppgiftsutbyte med ulländskastater genom etl ökat svenskt sekretesskydd. Den svenska sekretesslagen börinte i onödan försvåra för atl erhålla sekretessbelagd informationfrån utlandet. Desvenska gmndlagsreglerna om allmänna handlingars offentlighet ger de ramar inomvilka del är möjligl att tillgodose önskemål i utlandet om sekretess föruppgifter som lämnas hit enligt internationella avtal. En första förutsättningför ett ökat sekretesskydd är att det är fräga om en begränsning avoffentlighetsprincipen som fillgodoser något av de intressen som anges i 2kap. 2 § första stycket tryckfrihetsförordningen (TF, omtryckt 1982:941), de s.k. sekrelessgmnderna. Så t.ex. får enligt 2 kap.2 § första stycket 1 TF rätten att ta del av allmänna handlingar begränsas, om det är påkallat med hänsyn till rikets förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation, och en häremot svarande bestämmelse finns i 2 kap. 1 § sekretesslagen. I vissa fall torde denna sekretessgrund vara tillämplig i fall när har ingått etl avtal med en annan stat och avtalet innebär att åtar sig att inte sprida uppgifter som erhålls med stöd av avtalet. Det kan ju otvivelaktigt sägas störa mellanfolkliga förbindelser, om vi inte följer ett internatio nellt avtal. Enligt min mening kan man dock inte generellt göra gällande att varie uppgiftslämnande i strid med ett intemalionellt avtal uppfyller vare 15 sig TF:s krav eller de s.k.skaderekvisit som gäller enligt 2 kap. 1 § Prop. 1987/88:41sekretesslagen, vilket någon remissinstans hävdar. Ävenom sekretessgrunden "myndighets verksamhet för inspektion, kontroll ellerannan tillsyn" (2 kap. 2 § första stycket 2 TF, jfr 4 kap. sekretesslagen)ibland kan vara aktuell ger inte heller den tillräckliga möjligheter tillsekretess i här avsedda fall. Ettstörre tillämpningsområde i de här aktuella fallen bör då den sekretessgrundenha som tillåter sekretessbéläggning av hänsyn lill skyddet för enskildaspersonliga eller ekonomiska förhållanden. Den enskilde kan här vara en svenskmedborgare eller juridisk person lika väl som en utländsk sådan. För skyddet avden enskilde kan del knappast ha betydelse från vilket land en uppgift härrör.Bland de sekretessbestämmelser i sekretesslagen som skyddar enskilda förekornmerdet s. k. absolut sekretess, dvs. någon risk för skada behöver inle föreliggaför att en uppgift skall vara hemlig. Sekretess som är absolut är särskillägnad att tillgodose ett önskemål atl den svenska lagstiftningen skall varalika sträng som en utländsk reglering. Det bör därför i viss utsträckning varamöjligt att ge ett sådant sekretesskydd som den utländska staten vill ha föratt lämna känsliga uppgifter fill , om det kan bedömas påkallat avhänsyn till skyddet för enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Ävenen annan begränsning i möjligheter all binda sig för ett långtgåendesekretesskydd för information som erhålls från utlandet följer emellertid av 2kap. 2 § andrastycket TF. Enligt den bestämmelsen skall en begränsning avrätten alt ta del av allmän handling anges noga i sekretesslagen eller i en(svensk) lag till vilken sekretesslagen hänvisar. Tanken bakom denna ordning är- förutom att skall bestämma om begränsningarna ihandlingsoffentligheten - alt man skall kunna utläsa av sekretesslagen i vilkafall en allmän handling är hemlig. Iavtal som är under utarbetande finns del klausuler som säger atl sekretesslagstiftningeni del land varifrån uppgifter lämnas skall tillämpas i stället förbestämmelserna i mottagarlandet, om ursprungslandels lagstiftning ger ettbättre sekretesskydd. Skall kunna åta sig en avtals-förpliktelse avdetta slag, måste vår interna lagstiftning vara utformad så alt en tillräckligtsträng sekretess föreskrivs i sekretesslagen eller någon annan svensk lagvartill den lagen hänvisar. Att hänvisa till ufiändsk lag är inte möjligt. Inteheller går det att enbart utanför sekretesslagen införliva en sekretessklausuli l.ex. etl dubbelbeskattningsavtal med svensk räll, om man vill uppnå enbegränsning av handlingsoffenfiigheten. Normallgäller enligt beslämmelserna i sekretesslagen att det för att sekretess skallgälla förutsätts en viss risk för skada, om uppgifter lämnas ut. Det är högstantagligt all denna konstruktion gör att sekretesskyddet i i många fallär svagare än i andra stater som vi kan tänkas vilja ingå avtal med. Pådel område där den här behandlade typen av avtal är särskilt vanlig, nämligen skatteområdet, är dock dei: här behandlade problemet mindre än på andra områden. Det finns dessutom här redan en paragraf i sekretessla gen som direkl lar sikte på de aktuella situationerna och som saknar motsvarighet i lagen i övrigt. Det är 9 kap. 3 § sekretesslagen som innehål- 16 ler bestämmelser omsekretess i ärenden om handräckning eller bistånd Prop. som svensk myndighetlämnar en utländsk myndighel, om har slutit avtal härom med denfrämmande staten. Bestämmelserna i 9 kap. 3 § hänvisar fill 9 kap. 1och 2 §§, där sekretessen med två undantag är De två undantagenavser uppgifter hos och i skatlepro- cessen hos domstolar, därett omvänt resp. rakt skaderekvisit gäller. Sekretesskyddetenligl 9 kap. 3 § avser ärenden där biträder en annan stal med att ditlämna information som eventuellt har anskaffats särskilt för delta ändamål. Ärdet fråga om uppgifter som har fått från en annan stat för att användasför beskattningsändamål här i landet är däremot 9 kap. I och 2 §§ fillämpliga,alltså den vanliga skattesekretessen. Påmotsvarande sätt gäller att uppgifter som en svensk myndighet har fått frånutlandet och som skall användas i den myndighetens verksamhet faller undersamma sekretessbestämmelser som informafion som har svenskt ursprung. Detsom jag har sagt lar sikte i första hand på sekretessen genlemotenskilda. Sekretess enligl sekretesslagen innebär emellertid också enbegränsning i myndigheternas möjligheter att lämna ut uppgifter till andramyndigheter (1 kap. 3 § sekretesslagen). I princip är det nämligen så attsekretess gäller mellan myndigheter i samma utsträckning som i förhållandettill enskilda. När det gäller förhållandel myndigheter emellan innehåller docksekretesslagen vissa särskilda undantag som gör det möjligl för en myndighel atllämna ul uppgifter till en annan myndighet, trots atl uppgifterna omfattas avsekretess. Fömtomde möjligheter som kan följa av att tillämpningen av etl skaderekvisit i ensekretessbestämmelse kan utfalla olika beroende på om en uppgift skall lämnas myndighel eller en enskild, innehåller framför allt 14 kap. sekretesslagenvissa beslämmelser som möjliggör ett friare uppgiftslämnande i relationenmyndigheter emellan än i förhållande lill en enskild. Bl.a. förhåller det sigså alt en skyldighet för en myndighet att lämna information till en annanmyndighet har företräde framför sekretessen, om skyldigheten föreskrivs i enlag eller förordning (14 kap. 1 §). Vidare ulgör sekretess i de flesta fallinte hinder mot att sådana uppgifter lämnas som angår misstanke om brott, sominte är av lindrig beskaffenhet (14 kap. 2 § fjärde stycket). I 14 kap. 3 §finns del en s.k. generalklausul som innebär alt det ofta är tillåtet all lämnaul en normalt sekretessbelagd uppgift till en annan rriyndighet efter en inlresseavvägning. De beslämmelser i 14 kap.sekretesslagen som jag nu har nämnt rör uppgiflsulbytel mellan svenska myndigheter. I 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen finns en föreskrift som reglerar uppgiftslämnandet lill ul ländska myndigheter. Uppgifter som omfattas av sekretess får enligl denna föreskrift inte röjas för en utländsk myndighet annat än om utlämnandet sker i enlighet med en särskild föreskrift i en lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas till en svensk myndighel och det står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten. Denna bestämmelse ger utrymme för del uppgiftslämnande från som kan vara föreskrivet i ett avtal med en annan stat. Den kan också vara tillämplig på uppgifter som 17 n 1987/88. har fått enligt etl sådanlavtal, när det är fråga om vidarespridning lill tredje Prop. 1987/88:41 landav uppgifterna. Sekretessenmellan myndigheter regleras inte i TF:s kapitel om allmänna handlingarsoffentlighet. I princip skulle del därför räcka alt ett avtal med ett annatland som innehåller regler som begränsar uppgiftslämnandet mellan svenska myndigheterinförlivas med svensk rätt utan att delta kommer till uttryck i sekretesslagen.Sekretesslagen (1 kap. 3 §) är dock så utformad att det även i delta fall skallfinnas en koppling mellan lagen och föreskrifter på annat håll somreglerar uppgiftslämnandel mellan myndigheter. Bestämmelserna i 14 kap. 1-3 §§sekretesslagen om begränsningar kan utgöra en sådan koppling. Om man tarexemplet med sådana klausuler i dubbelbeskattningsavtal som reglerarvidarespridning av uppgifter inom mottagarlandet och som har införlivats genomsvenska föreskrifter, så kan dessa föreskrifter ofta anses innebära attgeneralklausulen i 14 kap. 3 § första stycket sekretesslagen inte blirtillämplig (se paragrafens andra stycke). De kan vidare tolkas sominskränkningar i en annars gällande uppgiflsskyldighel enligt någon lag ellerförordning, vilkel gör att 14 kap. I § sekretesslagen inte kan åberopas somstöd för uppgiftslämnande. Likaså bör i ett sådanl fall bestämmelsen i I kap.3 § tredje stycket sekretesslagen som tillåter uppgiftslämnande lill utländskamyndigheter sältas ur spel. Detär dock mera tveksamt hur sådana föreskrifter förhåller sig fill 14 kap. 2 § sekretesslagen, somgör det möjligl att lämna sekrelessbelagda uppgifter, t. ex. angående misstankeom allvarligare brott. Sannolikt får regleringen anses innebära att en svenskmyndighet inte på egel initiativ kan lämna ut uppgifter med stöd av 14 kap. 2 §,om utlämnandet skulle strida mot en föreskrift som t. ex. inkorporerar ettåtagande i etl internationellt avtal all inte utnyttja uppgifter annat än påvissa angivna sätt. För det fall en annan svensk myndighel begär att fåuppgifterna kan däremot 15 kap. 5 § sekretesslagen lolkasså all uppgifterna skaU lämnas ut utan hinder av den föreskrift som harmeddelats i enUghel med avtalet (jfr prop. 1983/84:142 s. 27). Sammantagetinnebär det nu anförda atl man för atl uppnå en tillräckligt sträng sekretessför uppgifter som härrör från utlandet kan vara hänvisad lill att delsföreskriva om sekretess utan skaderekvisit, dels i klarhetens intresse göraundantag från tillämpligheten av i varie fall 14 kap. 2 §, om och i denutsträckning det skulle strida mol elt internationellt avtal som ärbundet av och som inte tillåter sådant uppgiftslämnande som avses i denparagrafen. För att del inle skall leda till några missförstånd bör itydlighetens intresse även 14 kap. 1 och 3 §§ tas med i en sådan undantagsregel. Behovetav alt få ta del av sekretesskyddade uppgifter från utlandet är i vissa fall mycket slort. Del fmns emellertid, som också anförs av några remissinstanser, principiella och, praktiska betänkligheter mot att särbe handla uppgifter som kommer från utlandet så att de skyddas bättre än motsvarande inhemska uppgifter.. Konkurrensförhållandena mellan ut ländska och svenska företag skulle t. ex. kunna snedvridas om sekretessen skärptes så att uppgifter om utländska företag fick etl bättre skydd än motsvarande uppgifter öm svenska företag. Ytterligareen svårighet som är förenad med ett utökat sekretesskydd är. 1987/88:41 atlange vilka verksamhetsområden en sekretess av det här diskuterade slaget skulleavse. Alt införa en sekretess som skulle gälla generellt utan någon sådanbegränsning av tillämpningsområdet skulle enligl min mening föra för långt. Ettcentralt område är givetvis skatteområdet men där är problemen mindre än på,andra områden, eftersom redan sekretessen för "svenska" uppgifternormall är absolut. _ Mot bakgmnd av vad jaganfört anscrjag att det knappast är lämpligt atl införaetl starkare sekretesskydd i alla de här aktuella situationerna. Jag har försökt utreda på vilka områden del kan anses möjligt och lämpligt att införa en absolut sekretess i här avsedda fall för vissa myndigheter. En remissinstans anser t. ex. att ett förstärkt skydd behövs inom upphand- ' lingsverksamhetoch informationsutbyte och att skyddet skall gälla också svenska anbudsgivare.Enligt min mening finns det emellertid inte tillräckligt underlag för att nuta ställning till ett eventuellt utökat sekretesskydd på dessa områden. Enförlängd sekretesstid hos vissa myndigheter för villkor i slutna avtal, vilketförstärker sekretessen inom upphandlingsom-rådet, föreslås dock redan nu iavsnitt 4. Remissinslansernai övrigt har inte kunnat visa på någol större behov av . starkare sekretesskyddför ulländska uppgifter inom sina respektive verksamhetsområden. Jag anserdärför att det finns tillräckliga skäl för en reglering av härdiskuterat slag bara på skatteområdet.