prop · GB03176 · 1987-12-31 00:00:00 — Det pågår även aktiviteter i många landsting ochkommuner med anledning av den rådande personalsituationen. Flera har ocksåkunnat visa positiva praktiska resultat. Jag har kortfattat beskrivit den nuvarandesituationen när det gäller Prop. 1987/88:176 personalförsörjningen. Jag vill tillägga att möjligheterna att rekrytera ny personal kan bli sämre. Det beror dels på att antalet ungdomar kommer att vara avsevärt färre under det närmaste årtiondet, dels på att det i och med den rådande höga förvärvsfrekvensen inte finns någon egentlig arbetskrafts reserv. Medelåldern hos arbetskraften ökar, vilken innebär att rörligheten i arbetskraften kan förväntas minska. Rekryteringen till hälso- och sjukvård samt primärkommunal äldreomsorg har varit starkt beroende av tillskottet av yngre kvinnor till arbetskraften. räknar med att tillskottet till arbetskraften främst kommer att utgöras av personer i åldrarna . Den väntade befolkningsutvecklingen i kombination med denförändrade rekryteringssituationen innebär att personalsituationen måstebetraktas som allvarlig. Det finns därför all anledning för kommuner ochlandsting att se över sina personalpolitiska insatser. Regeringen har tidigare i-budgetpropositionen (prop. 1987/ 88:100, bil. 7) föreslagit en kraftig ökning av statsbidraget tillden sociala hemhjälpen. Under /89 föreslås en höjning av den del avbidraget som utgår till personalkostnader med ca 265 milj. kr. Beloppet perårsarbetare kommer därmed att höjas med . till 34 000kr. Den av socialutskottet i betänkandet SoU 1987/88:15 föreslagnaförändringen av statsbidraget innebär, att bidraget per.årsarbetare även fortsättningsvis kommer att uppgå till , samtidigtsom bidraget utvidgas till att omfatta även vårdpersonal på ålderdomshem. Dettainnebär att den bidragsberättigade personkretsen beräknas öka med ca 22 000personer. För /90 har regeringen dessutom aviserat enhöjning av statsbidraget med ytterligare 275'milj. kr., vilket innebär att detstatliga stödet till kommunernas äldreomsorg förstärks med sammanlagt 540 milj.kr. Den av socialutskottet föreslagna omläggningen av-statsbidraget innebär att resurstillskottet dels kommer att tas i anspråk förutvidgningen av den bidragsberättigade personkretsen, dels för de av utskottetföreslagna personalutvecklande åtgärderna inom äldreomsorgen (.SoU 1987/88:15).Utskottet föreslår att för ändamålet totalt 200 milj. kr. Enligt min mening bör dessa resurstillskott avsevärt ökakommunernas möjligheter att bedriva en effektiv personalpolitik. Jag vill också framhålla att det träffade avtaletför bl.a. service- och vårdpersonal inom äldreomsorgen visaratt huvudmännenläggerstor vikt vid de personalbefråmjande insatserna. Personalförsörjningen inom äldreomsorgen hänger i myckethög grad samman med situationen inom andra delar av den offentliga sektorn. Jag tänker särskilt på sjukvården och barnomsorgen, som till stora delar behöver< rekrytera personer med liknande utbildningsbakgrund och intresseinrikt ning. Även inom dessa områden råder svårigheter med personalomsättning och rekrytering. Regeringen har mot bakgrund av detta inlett ett internt utredningsarbete i syfte att analysera den nuvarande situationen och bedöma 83 förutsättningarnaför den framtida personalförsörjningen inom hela service- Prop. 1987/88:176och vårdsektorn. Utredningsarbetet kommer att ge underlag för eventuellaframtida överväganden och åtgärder. Detär min uppfattning att huvudmännen för äldreomsorgen är väl medvetna omproblemen och om behovet av en effektiv personalpolitik. Med tanke på denrådande situafionen och den stora betydelse personaltillgången har föräldreomsorgens kvalitet finns det emellertid anledning för regeringen att närafölja situationen. Jagkommer därför att föreslå regeringen att ge i uppdrag att dels redovisa och utvärdera den dittillsvarande utvecklingen påpersonalområdet, dels göra en bedömning av den utveckling som kan förutsesunder de närmast följande åren. Denpersonalomsättning, som redovisar, tyder på att det inte iförsta hand är svårigheterna att rekrytera ny personal som utgör det störstaproblemet, utan svårigheterna att behålla befintlig personal. Omsättningenhar både en ekonomisk och en kvalitetsmässig aspekt. att kommunens kostnader för nyanställning av ett vårdbiträde uppgår tillca . Totalt beräknar att personalomsättningen inomhemtjänsten kostar kommunerna ca irekryteringskostnader och effektivitetsförluster. Genom att minska personalomsättningenfrån till skulle kommunerna kunna begränsa sina kostnader med ca enhalv miljard kronor. Hög personalomsättning har också negativa konsekvenser förkontinuiteten i service och vård. Den bidrar till att många som får hjälp fårmöta ett orimligt stort antal vårdbiträden. Jaganser därför att kommuner och landsting i sitt personalpolitiska arbete framförallt bör vidta åtgärder som syftar till att få befintlig personal att stannakvar inom yrket. Med tanke pade kostnader och effektivitetsförluster kommuneroch landsting åsamkas genom en hög personalomsättning bör detta intebehöva leda fill större totala kostnader. Jagvill lyfta fram några av de frågor, som jag anser vara av särskilt intresse idetta sammanhang. Införandetav arbetslag inom har betytt mycket för personalens trivsel ochkompetensutveckling. Det är därför viktigt att arbetslagen vidareutvecklas. Närdessa fungerar på ett demokratiskt och jämlikt sätt utvecklas gruppens samladeförmåga. Personalen i arbetslagen bör ges större ansvar och befogenheter attfatta egna beslut i samverkan med dem som får hjälp från arbetslaget. Jagtror vidare att det är viktigt att också det enskilda vårdbiträdet får störrebefogenheter. Sedan hjälpens art och omfattning bestämts bör det göras möjligtför vårdbiträdet att tillsammans med hjälpmottagaren bestämma den närmareutformningen av den dagliga hjälpen. Detta är inte bara motiverat av attvårdbiträdet härigenom får större möjligheter att utveckla sin kapacitet, utani minst lika stor utsträckning av att hjälpmottagaren får större möjlighetertill inflytande. Inom arbetslaget bör också finnas utrymme för vårdbiträdet attutveckla sitt speciella intresse och sin lämplighet för vissa Äveninom de särskilda boende- och vårdformerna för äldre bör persona- Prop.1987/88:176 len av samma skäl ges större möjligheter att utveckla sin förmågaoch sitt intresse samt ges ett större ansvar för den dagliga servicen ochvården. Det är också viktigt att det sker ett erfarenhetsutbyte mellanpersonalen inom de särskilda boende- och vårdformerna resp. i syfteatt utveckla samarbetet och förståelsen för varandras arbetsvillkor. Enbra psykisk arbetsmiljö förutsätter att det ömsesidiga stödet inom arbetslagetfungerar. Arbetsledaren har en nyckelroll i att stödja personalen och bidratill ett sfimulerande arbetsklimat. Fortbildningenär ett av de viktigaste inslagen för att utveckla äldreomsorgen och dessutomge personalen en bättre arbetstillfredsställelse. Det är angeläget attfortbildningen betraktas som ett självklart led i arbetet och att denåterkommer regelbundet. Det är också önskvärt att en del av fortbildningensker gemensamt för olika personalkategorier för att skapa kontakt och utvecklasamarbetet dem emellan. Fortbildningenbör syfta till att ge kunskap och insikt om det egna arbetet samt gespecialkunskaper på vissa områden. Jag tänker särskilt på kunskap om speciellagruppers behov och förutsättningar, t.ex. behoven hos äldre invandrare ochmänniskor med svåra handikapp. Jagkommer i det följande att peka på fördelarna av att tillskapa regionala centraför utveckling av äldreomsorgen. Enligt min bedömning bör sådanautvecklingscentra även kunna få betydelse för fortbildningen och andrapersonalstödjande åtgärder. Jagvill här också ta upp frågan om åtgärder i syfte att minska förekomsten avarbetsskador och därmed sammanhängande frånvaro. I flera kommuner har man medgott resultat prövat att genom förebyggande åtgärder, som exempelvis erbjudandeav möjligheter till fysisk träning, undvika skador och förslitningar hospersonalen. Tekniska hjälpmedel spelar i detta sammanhang en stor roll.Hjälpmedel som förebygger skador och förslitningar bör utvecklas och användas.Jag vill erinra om den pågående hjälpmedelsutredningen, vars uppgift är att seöver hjälpmedelssituationen. I direktiven för utredningen ingår att granskavilka effekter det ökande stödet till eget boende har haft och kommer att fåför hjälpmedelsförsörjningen. Detär vidare viktigt att huvudmännen rekryterar och tar till vara personal medspråkkunskaper och erfarenheter från andra kulturer. Här kan närstående utgöraen god resurs som vårdare. Service- och vårdpersonal i övrigt behöverutbildning i hur människor påverkas av den kultur de är uppvuxna i och vad somsker i mötet mellan kulturer med olika normer och värderingar. När det gällerkunskap om en specifik invandrargrupp bör personalen kunna få stöd av denkunskap som finns inom t.ex. kommunernas invandrarbyråer, hos familjepedagoger ochinvandrarorganisationer. Enviktig insats i syfte att förbättra personalförsörjningen är att ökapersonalens tjänstgöringsgrad. Som redovisats är andelen heltidsanställdamycket låg, framför allt inom . Enligt många är arbetet inom hemtjänstentungt att utöva på heltid. Jag anser att ökad uppmärksamhet måste ägnas åt attarbetet måste vara så utformat och organiserat att det går att arbeta heltid,utan att riskera att bli utsliten . Det bör ligga i kommunernasintresse att vidta åtgärder så att heltidsarbete i större utsträckning blir möjligt. Detta bör kunna höja kvalitetenpå Prop. 1987/88:176 insatser, reducera nyrekryteringsbehovetoch ge lägre personalomsättning. Jag har tidigare behandlat huvudmannaskapsfrågan. Ensärskild delega tion föreslås tillsättas för att ta fram underlag för en förändring, som syftartill att kommunerna får ett kraftigt utvidgat ansvar för omsorgen om äldre. En sådan ändring kommer bl.a. att innebära att en.stor andel av den personal, som är anställd hos landstingen och som arbetar med äldre, kommeratt . vara anställda inom kommunerna. Kommunerna kommer därmed att få ett , ökat ansvar för personalförsörjningen inom äldreomsorgen. I syfte att stödja kommunerna kommer jag att föreslåregeringen att ge i uppdrag att i samarbete med berörda organisationer och myndigheter samla in och sprida erfarenheter och idéer på det personalpoli- , Det kan ske t.ex. genom upprättandet av enidébank, genom konferenser eller på annat sätt. För detta ändamål bören milj. kr. avsättas från utvecklingsmedlen inomramen för statsbidraget till den sociala hemhjälpen. 9.3 Insatser inom Utbildningsområdet ' Grundutbildning ,,, Min bedömning: har en förskjutningägt rum inom den kommunala vuxenutbildningens yrkesutbildning till förmån förområdena social service och vård. Med hänsyn till att det även under deföljande åren kommer att finnas avsevärda nyrekryteringsbehov för bl.a.äldreomsorgen, förutsätter jag att kommunerna kommer att besluta om vissytterligare förskjutning av yrkesutbildningen i samma riktning. bör få i uppdrag att tillsammans medberörda myndigheter och organisationer initiera och utvärdera försök inom ramenför den komrnunala vuxenutbildningen med alternativa grundutbildningar förvårdbiträden inom äldreomsorgen. Äldreberedningens bedömning: Personal inom den socialahemtjänsten som saknar grundutbildning bör få detta inom de närmaste åren.Fortbildning av all personal om den förändrade inriktningen av service och vårdför äldre bör genomföras. Gymnasieutbildningen bör förlängas till ochvårdlinjen och den sociala servicelinjen bör samordnas. Remissinstanserna: Beredningens förslag att samordnasociala servicelinjen och vårdlinjen i gymnasieskolan får stöd av samtligaremissinstanser som yttrar sig utom av och DHR. kommun menar att nya vägar behöver prövas för grundutbildniriginom området. Bland andra Malinö och menar att ytterligaresatsningar måste göras inom Komvux. Skälen för min bedömning: Omfattningen och,utformningen avden nuyarande grundutbildningen inom gymnasieskolan och den kommunala vuxenut- bildningenär inte tillfredsställande för att tillgodose kommunernas behov av Prop.1987/88:176 adekvat utbildade vårdbiträden till äldreomsorgen. Gymnasieskolanssociala servicelinje har bara examinerat ca 9 000 elever, varavuppskattningsvis endast en tredjedel återfinns inom hemtjänsten.Intresset för att söka sig fill utbildningen inom gymnasieskolan har minskatunder , vilket har inneburit att alla utbildningsplatser intehar kunnat fyllas. Inom den kommunala vuxenutbildningen utbildas uppskattningsvisdrygt 6 000 personer inom områdena vård och social service. Iregeringens framlagda proposition (1987/88:102) om utveckling avyrkesutbildningen i gymnasieskolan föreslås att en treårig försöksperiod med enförlängd, moderniserad och i högre grad arbetsplatsförlagd yrkesutbildning igymnasieskolan inleds /89. Förslaget innebär att yrkesutbildningeninom försöksverksamheten kommer att omfatta bl.a. en Omvårdnadslinje medutbildning för både vård och social service. Jag bedömer detta som mycketpositivt och i överensstämmelse med de principer jag föreslår för den framtidaäldreomsorgen. Enligt min mening bör det även kunna bidra till ett ökatintresse för både utbildningen och yrket. Jag vill emellertid framhålla attsamordningen av de båda linjerna inte får innebära att sjukvårdsinslagenförstärks på bekostnad av de sociala momenten. Inomden kommunala vuxenutbildningen erbjuds utbildning som svarar motgymnasieskolans olika linjer. Utbildningen inom vuxenutbildningorganiseras dock inte linjevis som i gymnasieskolan utan som friståendeämneskurser, s.k. temakurser. Yrkesämnena är i regel omfattande. För attunderlätta vuxenstudier är därför yrkesämnena i vuxenutbildningen uppdelade imindre kurser, som får anordnas separat. Därigenom skapas ett stort antalkombinationsmöjligheter och det är möjligt att skräddarsy utbildningar efterlokala behov. Elevernas olikartade individuella behov kan också lättaretillgodoses genom att de kan delta i olika kombinationer av kurser. Det ärexempelvis möjligt att kombinera kurser som är hämtade från olika områden,t.ex. från social service och vård. Varjeskolstyrelse beslutar själv vilka kurser som skall anordnas inom kommunensvuxenutbildning. Därmed beslutas på lokal nivå vilken inriktning denyrkesutbildning som erbjuds genom vuxenutbildning i kommunen skall ha.Bland de utbildningar som skall prioriteras, enligt regeringens riktlinjer iläroplanen för och statlig utbildning för vuxna (Lvux 82), är sådanyrkesinriktad utbildning som är ägnad att tillgodose ett behov påarbetsmarknaden. Innan skolstyrelserna får fatta beslut om vilka yrkesinriktadekurser som skall anordnas, är de därför skyldiga att ha lokalt samråd med arbetsmarknadensparter. Jag har redovisat att det finns stora behov av nyrekrytering avpersonal till bl.a. äldreomsorgen. Mot den bakgrunden anser jag att man kanräkna med att komrriunerna i samråd med arbetsmarknadens parter kommer attytterligare prioritera utbildningar inom områdena vård och social service.Detta bör kunna ske genom att dessa utbildningar prioriteras framför bl.a.kontorsutbildningar. Den kommunala vuxenutbildningen bör också kunna medverkatill att fylla behoven av grundutbildning bland redan anställda, främst genomatt anordna uppdragsutbildning. Socialstyrelsenhar i sin redovisning av personalsituationen inom hemt- 87 jänsten påtalat att det för del föreliggerett behov av omedelbara åtgärder på utbildningsområdet. Det är enligt minmening angeläget att kommunerna utnyttjar den möjlighet som finns inom denkommunala vuxenutbildningen att skräddarsy utbildningar genom att kombinerakurser efter lokala och individuella behov. I flerakommuner har man genomfört utbildningssatsningar för redan anställd ochoutbildad personal och för dem som visat intresse för yrket. försökt integrera teori och praktik, öka samverkan mellan utbildnings-och verksamhetsansvariga, anpassa utbildningen till de aktuella kraven påhemtjänstens personal samt försökt dra nytta av erfaren personals kunskap. Jaghar erfarit att många av dessa satsningar haft god kvalitet och bidragit tillatt man kunnat rekrytera och behålla kompetent personal. har isin rapport också visat på flera intressanta möjligheter och förslag. Jagtänker bl.a. på ett förslag från till ny yrkesutbildning förvårdbiträden i social service. Jag anseratt liknande initiativ bör uppmuntras och stödjas i syfte att utveckla denkommunala vuxenutbildningen inom detta område. Jag har erfarit attutbildningsministern avser föreslå regeringen att ge iuppdrag att tillsammans med berörda myndigheter och organisationer initiera ochutvärdera försök med alternativa grundutbildningar för vårdbiträden inomäldreomsorgen inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen. Enligt minmening bör utbildningen läggas upp så att praktisk färdighetsträning kopplastill mer teoretiska moment. Den bör vidare kunna anpassas till lokalaförutsättningar och behov. Ambitionen bör i första hand vara att utvecklayrkeskunnandet bland berörd personal. I dessa frågor har jag samrått med chefen förutbildningsdepartementet. Minbedömning: De vårdlärare som undervisar i social servicekunskap igymnasieskolan och lärarutbildare inom äldre- och handikappomsorg bör fåsärskild fortbildning så att de får aktuella kunskaper och erfarenheter avutvecklingen inom äldre- och handikappomsorgen. Universitets- ochhögskoleämbetet bör få i uppdrag att initiera ett utvecklingsarbete avseendelärarutbildning inom äldre- och handikappområdet. Vidare bör fortbildning avlärarutbildare och lärare i social servicekunskap genomföras. Den totalakostnaden härför beräknas till 10 milj. kr. under /90. Inomäldreomsorgen pågår en utveckling mot att allt fler skall kunna få möjlighetatt välja att bo kvar hemma även vid omfattande behov av service och vård. Somjag redan framhållit anser jag att denna utveckling är riktig. Inom både denpsykiatriska vården, omsorgen om psykiskt utvecklingsstörda samthandikappomsorgerna i övrigt sker samma omstrukturering mot öppna vård- ochboendeformer. Föräldreomsorgens personal innebär omstruktureringen bl.a. att krav ställs på nyakunskaper och arbetssätt. innebär även att förhållningssätt och arbetsmetodikalltmer bör vila på en social grund. En viktig förutsättning för att den pågående utvecklingenskall få önskat resultat är att personalen har relevanta kunskaper. Det ärdärför angeläget att berörda lärare i gymnasieskolan och lärarutbildningen fåraktuella kunskaper och erfarenheter av situationen inom äldre- och handikappomsorgen. I det följande behandlar jag här, efter samråd med chefenför , vissa fortbildningsinsatser som riktar sig bådetill lärare som undervisar i social servicekunskap i gymnasieskolan och tilllärarutbildare inom äldre- och handikappomsorg vid vårdlärarinstitutionerna. Bland de gymnasielärare som bör omfattas av dennafortbildning finns det också sådana som genom dispensförfarandebehörighetsförklarats som lärare i social servicekunskap, men som helt ellerdelvis saknar för området adekvat utbildning. För dessa lärare bör fortbildningenförutom nyssnämnda kunskapsområden också kompletteras med vissa delar avvårdlärarutbildningen. Det ärviktigt att denna fortbildning får en stark förankring i den praktiskaverkligheten, främst med anknytning till de arbetsområden jag har redovisat.Fortbildningen bör också innehålla metodiska och pedagogiska moment. Fortbildningav dem som utbildar vårdlärare aren nödvändig förutsättning för att i framtidengarantera en adekvat grundutbildning av de blivande vårdlärarna. Jag harerfarit att chefen för kommer att föreslå regeringenatt uppdra åt universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) att initiera ettutvecklingsarbete avseende lärarutbildning inom äldre- och handikappområdet.Särskilda medel kommer, som en engångsin-sats, att beräknas härför /90. Vidare kommer medel att beräknas så att lärarutbildareskall få möjlighet att bedriva yrkesstudier i den kommunala socialaserviceverksamheten. Densammanlagda kostnaden för de insatser som jag har redovisat förutses uppgå till10 milj. kr. under /90. 1 dettasammanhang vill jag också nämna ett problem som har försvårat rekryteringen avbehöriga lärare i ämnet social servicekunskap i gymnasieskolan. Ämnetsveckotimtal är lågt och därför har det varit svårt att ge lärarna etttillräckligt timunderlag för deras undervisning. Dessa lärares behörighet attundervisa är begränsad till enbart yrkesämnet i fråga. Jag har erfarit avchefen för att det kommer att ges möjligheter att inräknafler ämnen i tjänsterna för dessa vårdlärare. Minbedömning: Universitets- och högskoleämbetet bör få i uppdrag att utredalämplig utbildning för arbetsledande och verksamhetsansvarig personal inomprimärkommunal äldreomsorg. Äldreberedningensförslag: Universitets- och högskoleämbetet får i uppdrag att se över innehålleti och inriktningen av den sociala omsorgslinjen inom högskolan. Remissinstanserna: UHÄ anser att ett eventuellt uppdragtill ämbetet bör Prop. 1987/88:176 avse att förutsättningslöst utredalämplig utbildning utan hänsyn till sektorstillhörighet. Samtliga bland UHÄ:sunderremissinstanser ställer sig bakom förslaget om en översyn av socialaomsorgslinjens innehåll och inriktning. Skälen för mitt förslag: Den sociala omsorgslinjen inomhögskolan utbildar bl. a. hemtjänstassistenter och föreståndare för arbete inomprimärkommunal äldre- och handikappomsorg. Av tradition ges denna utbildningpå landstingens vårdhögskolor inom vårdsektorn i högskoleorganisationen. Densociala omsorgslinjen har med sin sociala, administrativa och ekonomiskainriktning en annan karaktär än övriga linjer i . När de medellånga vårdutbildningarna fördes in ihögskolan förutsattes att de skulle få den forskningsanknytning som tidigaresaknats. Satsningarna på forsknings- och utvecklingsarbete har emellertid iförsta hand utvecklats i anslutning till hälso- och sjukvårdslinjen samtrehabiliteringslinjen, vilka volymmässigt är störst. Sociala omsorgslinjen reformerades och blev då enmer socialt inriktad utbildning. Administration, arbetsledning och ekonomi gavsett större utrymme i utbildningen . Social omsorg blev utbildningenskaraktärsämne. Enligt min mening behövs inom den sociala omsorgen enkvalitativt god högskoleutbildning, som bygger på samhälls- ochbeteendevetenskaplig grund. Detta är inte minst viktigt mot bakgrund av deomfattande uppgifter och det förändringsarbete som förestår och med tanke påvad jag anfört om vikten av bra arbetsledning inom äldreomsorgen. Av samma skäl är det angeläget att högskoleutbildningenhar en nära koppling till forsknings- och utvecklingsarbete inom förverksamheten relevanta forskningsområden. Det är därför motiverat att den socialaomsorgslinjens inriktning och innehåll ses över. Jag har erfarit att chefen för utbildningsdepartementetavser att föreslå regeringen att ge universitets- och högskoleämbetet i uppdragatt genomföra en utredning av hur en lämplig utbildning inom givna ramar förarbetsledande och verksamhetsansvarig personal inom primärkommunal äldre- ochhandikappomsorg bör se ut. Möjligheterna till samordning med andra näraliggandeutbildningslinjer kommer därvid att beaktas. I dessa frågor har jag samrått med chefen förutbildningsdepartementet. Kommuner och landsting har som huvudmän och arbetsgivareansvaret för personalfrågorna inom bl.a. social service och vård. För att säkrapersonalrekryteringen och minska personalomsättningen krävs betydande och omedelbarainsatser. Jag har i det föregående redovisat ett antal angelägna åtgärder. Detär min bedömning att dessa åtgärder och de ytterligare insatser från statenssida jag ovan föreslagit på ett påtagligt sätt kommer att bidra fill en positivutveckling. Staten harvidare genom uppräkningen av stödet till kommunernas äldreomsorg med sammanlagt 540 milj. kr. , varav 200 q enligt socialutskottets förslag är avsedda förpersonalutvecklande Prop. 1987/88:176 åtgärder, skapat förutsättningar föratt genomföra angelägna personalfrämjande insatser. 10 Stöd till närstående vårdare 10.1 Stödet i allmänhet