prop · GB0347 · 1987-12-31 00:00:00 — Iartikel 38 fastslås att bestämmelserna i artiklarna 34-37 inte på någol sätthindrar alt en regel som intagits i en traktat blir bindande för en tredje stateller en tredje organisation som en inlernationell sedvanerätlsregel, när denär erkänd som sådan. Ändring avtraktater Prop. 1987/88: 47 Konventionens del IV innehåller bestämmelser om ändring av traktater. Iartikel 39 sägs inledningsvis alt en traktat kan ändras genom överenskommelsemellan parterna och att bestämmelserna i del II är tillämpliga på en sådan överenskommelse, såvidainte traktaten föreskriver annat. Artikeln anger även att en internationellorganisations samtycke lill en sådan överenskommelse skall ske i enlighet medorganisationens egna bestämmelser. Artikeln innehåller särskilda bestämmelser rörande ändringav mulfilatera-la traktater. Artikelns bestämmelser gäller såvida inteifrågavarande traktat föreskriver annat. Varie ändringsförslag skall delgesalla de fördragsslutande staterna och fördragsslulande organisationerna. Dessaskall ha räll alt della i beslul om vilka åtgärder förslaget skall föranleda,liksom också i förhandlingarna och ingåendet av en överenskommelse om ändringen.En stat eller en intemationell organisafion som har rätt att tillträdatraktaten skall också vara berätfigad att bli part i den ändrade traktaten. Enstal eller en internafionell organisation som redan är part i traktaten ochinte tillträder ändringsöverenskommelsen blir inte bunden av denna. I sådanafall äger artikel 30 punkt 4 b) tillämpning. En stat eller intei-nalionellorganisation som blir part i traktaten efter ikraftträdandet av denna överenskommelseanses, om den inte uttryckt annan avsikt, som part i den ändrade traktaten samldessulom, i förhållande till traklalparler vilka inte är bundna avändringsöverenskommelsen, som part i den inle ändrade traktaten. Medan artikel 40 behandlar ändringsöverenskommelser iegentlig mening, dvs. överenskommelser som utarbetas med avsikten all ändra entraktat mellan alla parter, behandlar artikel 41 sådana överenskommelser somfrån början är avsedda att gälla mellan endasl en del av parterna. Artikel 41 avseralltså fall där två eller flera av parterna i en multilateral traktat avser attingå en överenskommelse för att modifiera traktaten endasl dem emellan. Enliglarfikelns huvudregel är en sådan överenskommelse tillåten, om den,inte påverkarövriga parters ställning vid utövande av sina rättigheter eller fullgörande avsina skyldigheter enligt traktaten och inte modifierar bestämmelser från vilkaen avvikelse skulle vara oförenlig med ett effektivt förverkligande avtraktatens ändamål och syfte som helhet. Artikeln föreskriver slutligen attparter som avser att ingå en sådan överenskommelse skall underrätta de övrigaparterna dels om sin avsikt att ingå överenskommelsen, dels om denmodifikation av traktaten som överenskommelsen innebär. Allmäntom traktaters ogiltighet och upphörande Prop. Konvenfionensdel V handlar om traktaters ogillighet, upphörande och suspension. Avsnitt 1innehåller allmänna bestämmelser och inleds med artikel 42, vilken fastslår attgilfigheten av en traktat eller av en stats eller en internationellorganisations samtycke till att vara bunden av en traktat kan bestridas endastnär det följer av konventionen. Likaså skall en traktats upphörande, dessuppsägning, suspension eller en parts frånträde kunna äga rum, utom genomtillämpning av traktatens egna bestämmelser, endast i enlighet medkonventionen. Enligtartikeln skall en traktats ogiltighet, upphörande m. m. inte på något sättbefria en stat eller en internationell organisation från sådana i traktalenfastställda förpliktelser som åvilar staten eller organisationen enligt folkrättenoberoende av traktaten. Artikelnbehandlar frågan om en traktats delbarhet vid tillämpningen av reglerna i delV. En uppsägning, suspension eller ett frånträde ay en traktat kan ske endastmed avseende på hela traktalen, såvida inte annat bestämts i traktalen elleröverenskommits mellan parterna. Särskilda bestämmelser reglerar dels de fallsom avses i artiklarna 49-53 och 60, dels allmänna bestämmelser om en traktatsdelbarhet i de övriga fall där fråga kan uppkomma om ogiltighet eller omupphävande, frånträde eller suspension på grundval av konventionen. Iartikeln fastslås att en stat eller en internationell organisation gårförlustig rätlen att åberopa omständigheter som kan göra en traktat ogiltigeller som kan utgöra skäl till att sätta en traktat ur kraft, om staten ellerorganisationen efter att ha fått kännedom om omständigheterna ifråga, antingenuttryckligen medger eller genom sin hållning måste anses ha accepterat, alltraktaten är giltig eller förblir i kraft. Regeln skall vara tillämplig i defall som avses i artiklarna 4650 samt 60 och 62. Avsnitt2 i del V handlar om traktaters ogiltighet och anger bl. a. de grunder på vilka en stal eller en internationell organisation kan bestrida giltigheten av sitt samtycke till att vara bunden av en traktat. I artikel 46 fastslås att en stat eller en internationell organisation inte som ogiltighets grund kan åberopa att en bestämmelse i den interna rättsordningen respek- 13 tive en egen bestämmelse om behörighet alt ingå traktateröverträtts vid Prop. 1987/88:47 traktatens ingående, såvida inteöverträdelsen var uppenbar och berörde en regel av grundläggande betydelse.Överträdelsen anses uppenbar om den objektivt måste vara tydlig för varje stateller internationell organisafion som i elt sådant fall förfar i enlighet mednormal praxis och bonaflde. Av förslaget till artikel 46 behandladeredaktionskommittén första punkten, medan de övriga punkternaöverläts till plenarkommittén. Denna kom emellertid alt debatteraartikelförslaget i dess helhet i ljuset av motsvarande bestämmelse i 1969 årskonvention. Man stödde allmänl ILC:s förslag som grundades på 1969 årsmotsvarande bestämmelse. (Denna bestämmelse var för övrigt en innovation. )Förslaget innebar alt man på objektiva grunder skulle fastställa att en statöverträtt sin behörighet alt ingå avtal. När i samma fall subjektiva kriterierföreslogs för internationella organisafioner, väckte det starkt motstånd motbakgrund av den diskriminering, som det innebar till förmån förorganisationerna. Förslag att närma ILC-förslaget till artikel 46 i 1969 årskonvention framlades av och saml . Ett antalorganisationer ville även att avtal i strid mot en organisations stadga skullevara automatiskt ogilfiga. Häremot invändes atl inte alla beslämmelser istadgan var av gmndläggande betydelse. förenkladeartikelförslaget med införlivande av det österrikisk-japanskaändringsförslaget, och ILC:s sålunda ändrade förslag godkändes av konferensenutan omröstning. Artikeln behandlar del fall alt statens eller deninternationella organisationens samtycke till att vara bunden av en visstraktat uttrycks av en representant vars bemyndigande var förknippat medsärskilda villkor, vilka denne underlåtit att iaktta. Enligt artikeln kan dettaförhållande inte åberopas som ogiltighetsgrund, såvida inle inskränkningen irepresentantens bemyndigande meddelades de övriga förhandlande parterna innanrepresentanten uttryckte statens eller organisationens samtycke. Enligl artikel 48 kan sakliga fel i en traktat under vissaomständigheter utgöra en ogiltighetsgrund. Ett fel som endasl berörordalydelsen i en traktattext påverkar inte traktalens giltighet. I dylika falltillämpas artikel 80. Om en stat eller internationell organisation har förmåttsalt ingå en traktat genom bedrägeri från någon av de förhandlande parternassida, kan slaten eller organisationen, enligt artikel 49, åberopa delta somgrund för ogillighet av samtycket till att vara bunden av traktaten. Ytterligare ogiltighetsgrunder är, enligt artiklarna 50och 51, kormmpe-ring av och tvång mot en stals eller en internationellorganisations representant. Enligt artikel 52 är en traktat ogiltig, om dess ingåendehar uppnåtts 14 genom hot om eller bruk av våld i strid med defolkrättsliga grundsatser Prop. 1987/88:47 som intagits i FN:s stadga. I artikel 53 fastställs atl en traktat är ogilfig, om denvid liden för dess ingående står i strid med en tvingande norm i den allmännafolkrätten {jus cogens). En norm är av denna natur i konventionens mening, omden av det inlernationella statssamfundet som helhet är godtagen och erkänd somen norm från vilken ingen avvikelse är tillåten och vilken kan ändras endastgenom en efterföljande allmän folkrättsnorm av samma natur. Traktaters upphörande och suspension Avsnitt 3 innehåller bestämmelser om traktaters upphörandeoch suspension. Till en början fastslås i artikel 54 att en traktat kanupphöra att gälla eller en part kan frånträda i enlighet med traktatensbestämmelser eller med alla parters samtycke. Enligl arfikeln upphör inle en multilateral traktat attgälla enbart därför att antalet parter sjunkit under det för dessikraftträdande nödvändiga antalet. En traktat som inte innehåller någon bestämmelse omgiltighetstid, uppsägning eller frånträde kan enligt artikeln inte bli föremålför uppsägning eller frånträde såvida det inte fastställs atl parterna avsågatt medge uppsägning eller frånträde eller uppsägningsrätt ellerfrånträdesrätl får anses underförstådd på grund av traktatens natur. Enligl arfikelnskall minst tolv månaders uppsägningstid iakttas när en traktat sägs upp ellerfrånträds i enlighet med denna bestämmelse. Artiklarna 57 och 58 Dessa artiklar innehåller beslämmelser om suspension av entraktat. Artikel 57 fastslår alt en traktat kan suspenderas antingen mellanalla parter eller i förhållande lill viss part i enlighet med traktalensbeslämmelser eller med alla parters samtycke och efter samråd med övrigafördragsslulande parterna. Artikel 58 anger villkoren för all en del av parterna i enmultilateral traktat skall kunna överenskomma om atl suspendera bestämmelser itraktaten enbart dem emellan. I huvudsak skall parterna i fråga underrätta deövriga parterna dels om sin avsikt att ingå överenskommelsen, dels vilka avtraktatens bestämmelser de har för avsikt atl suspendera. Entraktat skall enligl artikeln anses ha upphört att gälla, om alla parternaingår en ny traktat som rör samma ämne och del är tydliigt alt denna är avseddatt i fortsättningen reglera ämnet eller dess bestämmelser är så oförenliga medden tidigare traktatens all båda inle kan tillämpas . Den tidigaretraktaten anses emellertid endast vara suspenderad, om det framgår att parternaavsåg delta. Artikelninnehåller bestämmelser om upphävande eller suspendering av traktater medanledning av traktalbrott. Artikeln behandlar först brott mol bilateralatraktater och fastställer atl ett väsentligt brott mot traktaten av en avparterna berättigar den andra parten all åberopa brottet som skäl förtraktalens upphävande eller dess suspension hell eller delvis. Artikelnbehandlar därefter multilaterala traktater. Ett väsentligt brott mol en sådantraktat av någon av parterna ger de övriga parterna rätl alt gemensamt överenskommaom att suspendera eller upphäva traktalen antingen endast i förhållande tillden felande staten eller inlernationella organisationen eller mellan allaparter. Traklatbrottel kan också av en part som det särskilt berör åberopas försuspendering av traktaten i dess förhållande till den felande parten. Omtraktaten är av sådan natur atl ett väsentligt brott mot dess bestämmelser avnågon part radikalt förändrar läget för varje part i fråga om etl fortsattfullgörande av dess förpliktelser enligl traktaten, har var och en av de övrigaparterna rätt att åberopa traktatbrollet för suspendering av traktaten försitt eget vidkommande. Liksom när det är fråga om en bilateral traktat, kansuspendering av en multilateral traktat avse antingen hela traktaten ellerendasl delar därav. Artikeln anger vad som enligt konventionen är atl anse somett väsenlligl traktatbrott. Av artikeln framgår också atl den inle skallutgöra hinder för tillämpningen av traktatens eventuella egna bestämmelser omtraktatbrott. Från artikelns fillämpning undantas bestämmelser om skydd för denenskilda människans person intagna i traktater av humanitär karaktär ochsärskill beslämmelser som förbjuder varje form av repressalier mol de avtraktaterna skyddade personerna. Somskäl för upphävande eller frånträde av en traktat kan enligt denna artikelåberopas atl traktatens fullgörande blivit omöjligt till följd av att ettfördess genomförande oundgängligt föremål försvunnit eller förstörts. Omhindret är temporärt, kan del åberopas endast för suspendering av traktaten.Artikeln gäller inte för en part som själv förorsakat hindret för traktatensfullgörande i strid med sina förpliktelser mol nägon annan part. Artikd 62 Prop. Artikeln behandlar den folkrättsliga principen rebus sicstantibus. En fundamental förändring av omständigheter som inträffat iförhållande till dem som förelåg vid tiden för en traktats ingående och sominte var förutsedd av parterna kan inte åberopas som skäl till att upphävaeller frånträda traktaten, om inte vissa i artikeln angivna villkor uppfylls.Artikeln anger vidare två undantag fill den bestämmelsen. När en fundamentalförändring av omständigheterna kan åberopas som skäl för upphävande ellerfrånträde av en traktat, kan den, enligt artikeln, även åberopas som skäl försuspendering av traktaten. Förslaget till artikel 62 föranledde en lång debatt iplenarkommittén. Den kretsade huvudsakligen kring frågan om definitionen avbegreppet gränser i andra punkten. Debatten speglade dock i det närmaste totalenighet om atl detta begrepp blott avsåg politiska gränser, som avgränsadestatsterritorier, och inle t. ex. tullgränser eller sjögränser utanförterritorialhavel. Internationella organisationer kan inte ha något territoriummen kan vara parter i ett gränsavtal mellan stater i vilket de kan anförtrosspeciella funktioner. Konferensen antog utan omröstning ILC-förslaget tillartikel 62 och avvisade ändringsförslag av och , somavsett att förtydliga nyssnämnda punkt. Avbrytandet av diplomatiska eller konsulära förbindelsermellan stater som är parter i en traktat mellan två eller flera stater och eneller flera internationella organisationer påverkar inle det rättsligaförhållande som upprättats mellan staterna genom traktaten, annat än i denutsträckning som förekomsten av sådana förbindelser är nödvändig för traktatenstillämpning. Omdet uppslår en ny tvingande norm i den allmänna folkrätten {jus cogens), blirenligt artikeln varie existerande traktat som står i strid med denna normogiltig och upphör att gälla. Artikeln är en logisk följd av artikel 53 omogillighet av en traktat som vid tiden för dess ingående står i strid med juscogens. Avsnitt 4 innehåller bestämmelser om förfarandet vidtillämpningen av konventionens regler om grunderna för en traktats ogiltighet,upphävande, frånträdande eller suspension. En part som åberopar en sådan grundmåste, enligt artikel 65, underrätta övriga parter härom och därvid ange 2 1987/88. vilken åtgärd den avser alt vidta med traktaten. Enliglartikel 67 skall Prop. Om ingen invändning framförts av någon part inom en i konventionen angiven tidsfrist, kan denpart som lämnat underrättelsenverkställa den föreslagna åtgärden på del sätt som anges i Arfikeln anger även hur parterna skall förfara om invändning rests.Dessa regler skall inte påverka parternas rättigheter och skyldigheter enligt fördem gällande särskilda bestämmelser rörande biläggande av tvister.En stat eller en internationell organisation som inte tidigare lämnat den ipunkt 1 föreskrivna underrättelsen är inte förhindrad att göra det i sambandmed annan parts krav på traktatens fullgörande eller påstående Detta gäller såvitt inte annat följer av artikel 45 om verkan av denhållning som en stat eller en internationell organisafion intagit lill en Artikeln innehåller bestämmelser om förfarandet förlösning av tvister rörande tolkningen eller tillämpningen av reglerna i del V.Artikeln avser fall där en part rest invändning i enlighet med artikel 65 punkt3 och ingen lösning av tvisten uppnåtts därefter. Då kanendera parlen, om tvisten avser tolkningen eller tillämpningen av artiklarna 53eller 64 (jus cogens), hänskjuta frågan till föravgörande om inte parterna enas om att anlita skiljedomsförfarande. Ävenmöjligheten av ett domstolens rådgivande uttalande på begäran av såväl statersom internationella organisationer är förutsett. Detta uttalande skall parternai tvisten acceptera som bindande. Om begäran inle beviljas, kan part hänskjutaden till skiljedom i enlighet med bestämmelserna i bilagan till konventionen.Avser tvisten någon annan artikel i del V än artikel 53 och 64 kan enderaparten genom en framställning till generalsekreterarepåkalla ett förlikningsförfarande i enlighet med bestämmelserna i bilagan. Bilagan till konventionen reglerar del skiljedoms- ochförlikningsförfarande som skall kunna anlitas enligt artikel 66 vid tvist omtillämpningen eller tolkningen av bestämmelser i del V. Skiljedomstolen skall bestå av fem medlemmar, varav två ulses avvardera parten i tvisten och en ordförande ulses av dessa medlemmar ellereventuellt av FN:s generalsekreterare. Medan rapportoch ställningstaganden till rättsliga frågor inte skall vara bindande för parterna- den får karaktären av rekommendationer till parterna avsedda att främja envänskaplig lösning av tvisten - blir en skiljedom bindande för parterna. Denkan inte överklagas. Kostnaderna för förfaranden enligt konventionen skallbestridas av FN. Konferensen 1987/88:47 ILChade föreslagit ett förfarande för skiljedom och förlikning, som byggde påmotsvarande artikel konvention om traktaträtten. Hänsyn hade dockfått tas till att internationella organisationer inte kan vara parter i målinför . I och för sig hade del räckt med att föreslåen bestämmelse, som hänvisade fill artikel 33. Förslagettill artikel 66 blev en central fråga vid konferens. Den föranleddeett stort antal ändringsförslag, av vilka det av , , ,, , , och framlagda, som i förstahand syftade till ett bindande rådgivande uttalande av Internationelladomstolen vid tvister om jus cogens, kom att ligga till grund för den slufiigatexten. Förflertalet västliga delegationer liksom för flera latinamerikanska, afrikanskaoch asiafiska var särskilt artiklarna om Jus cogens svåra att acceptera utanett förfarande för obligatorisk lösning av tvister om artiklarnas tolkning ochtillämpning. Andra delegationer och däribland framför allt de östeuropeiskamotsatte sig däremot alla automatiskt tillämpliga metoder för lösande avtvister och särskilt avgöranden genom skiljedom eller Internationelladomstolen. Ett förfarande skulle kunna inledas blott med parternas enstämmigamedgivanden och med hänsynstagande till staternas suveränitet. Ett sovjetisktförslag gick ul på att blott inta förlikningsbestämmelserna i förslag av , och behöll skiljedomsmöjligheten menblott under fömtsättning av enighet mellan parterna. Vidare villeförslagsställarna, att även tvister om tolkningen och fillämpningen av artiklarom jus cogens skulle kunna avgöras genom förlikning. Etl förslag av Förentanationerna anslöt sig nära till ovannämnda åttamaktsförslaget men förutsåg inteett bindande utlåtande av . Kommitlén antog vidare bilagan med ett par smärreredakfionella ändringar. Efter att förslaget till artikel 66 behandlats ipresidentens arbetsgrupp och i redaktionskommittén antogs det av konferensenmed röstsiffrorna 47 ja (de nordiska staterna, flertalet väststater, ,och åtskilliga afrikanska och asiatiska stater), 23 nej (,, , , ) och 21 avståenden (, , ,, , och flera arabstater). Erforderlig majoritetvar just 47 röster. Artikelnföreskriver att den underrättelse som avses i artikel 65 punkl I skall varaskriftlig. Artikeln i övrigt behandlar de instrument för förklaringar om entraktats ogillighet, upphävande, frånträdande eller suspension vilka skalltillställas de övriga parterna. Enligtartikeln kan de underrättelser eller instrument som avses i artiklarna 65 och67 återkallas när som helst innan de får verkan. Följderna av en traktatsogiltighet, upphörande eller suspension Prop. 1987/88: 47 Iavsnitt 5 behandlas följderna av en traktats ogiltighet, upphörande ellersuspension. Bestämmelser i en traktat vars ogiltighet fastställts i enlighetmed konventionen har, enligt artikel 69, ingen rättslig verkan. Om handlingarlikväl utförts på grundval av en sådan traktat, föreskriver artikeln vissatillvägagångssätt samt undantag därifrån. Nären traktat upphör atl gälla enligt sina egna bestämmelser eller enligtkonvenfionen, befrias parterna, enligt artikel 70, från varje förpliktelse attvidare fullgöra traktalen. Alt traktaten upphör påverkar inte rättigheter,förpliktelser eller räftsförhållanden som uppstått för parterna genom traktatensfullgörande innan den upphörde alt gälla. Nären stats eller internationell organisations samtycke till aft vara bunden av enmultilateral traktat är ogiltigt eller om en stat eller en internationellorganisation sagt upp eller frånlräll en sådan traktat, äger reglerna iartiklarna 69 respektive 70 motsvarande tillämpning. Artikel71 behandlar fall där en traktat antingen är ogiltig enligl artikel 53 ellerblir ogiltig enligt artikel 64. Nären traktat suspenderas enligt sina egna beslämmelser eller enligt konventionenär, enligl artikel 72, de parter mellan vilka traktaten suspenderats befriadefrån förpliktelsen atl fullgöra denna sinsemellan under den fid suspensionenvarar. Suspensionen påverkar inle rättsförhållandet mellan parterna på annatsätl. Konventionensdel VI innehåller artiklar med särskilda bestämmelser.Artikel 73 reglerar förhållandet mellan Wienkonvention omirak-taträtten och förevarande konvention. Enligtarfikeln skall konventionen inte prejudicera frågor som i samband . med entraktat mellan en eller flera stater och en eller flera inlernationellaorganisafioner kan uppkomma till följd av b. enstats inlernationella ansvarighet eller c. ettutbrott av fientligheter mellan stater. Konventionenskall inte heller prejudicera frägor som kan uppslå rörande en traktat pågrund av a. en internationellorganisations inlernationella ansvarighet b. en organisationsupphörande eller c. enstats upphörande alt vara medlem i organisationen. Konventionen skall slufiigen inle prejudicera någon fråga som kan upp stä rörande upprättandet av skyldigheter och rättigheter för stater som är medlemmari en internationell organisation enligt en traktat som denna Prop.1987/88:47 organisation är part i. Artikel74 (artikel 73 i ILC:s förslag) om fall av slalssuccession, slatsan-svarigheloch utbrott av fientligheler, upphörande av en organisations och stats utträdeur en organisation diskuterades kort av plenarkommittén, som hade att taställning till ett förslag från atl anpassa bestämmelsen tillartikel 73 konvention. , IMF och kopplade ielt förslag samman denna artikel med artikel 36 bis i ILC-förslaget. Om dennasenare ströks, skulle artikel 74 enligt organisationerna kompletteras med enny punkt om skyldigheter och rättigheter för medlemsstater i en internationellorganisation, härrörande från elt avtal till vilket organisationen anslutitsig. Vid presidentens konsultafioner och den följande behandlingen avILC-förslaget blev resultatet alt artikel 36 bis uteslöts. Denav ILC föreslagna artikel 36 bis handlade om skyldigheter och rättigheter somuppstår för medlemsstaterna i en inlernationell organisation genom ett avtal,i vilket organisationen är part. Olika ändringsförslag lades fram, bl. a. ettav och som syftade till aft utesluta den föreslagna artikeln.I motiveringen hette det: Även ILC hade erkänt att en bestämmelse i ämnet blottskulle täcka enstaka fall. Förslagsställarna menade därför att det var onödigtatt tynga en konvention med en artikel som skulle förorsaka ett antalsvårigheter. Den föreslagna artikeln förutsåg också blott en tämligenkomplicerad rättslig situafion, vilket framgick av att den etablerade en regimsom utgjorde ett särfall i förhållande till artiklarna 35 och 36. Samtidigtlämnade den olöst vissa rättsliga problem som var nära knutna tillkonventionsförslagel.