prop · GB03102 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag anser emellertid att detär angeläget att fler pojkar rekryteras till vårdutbildningarna. Enligt minmening är det viktigt att vårdpersonalen inte i alltför övervägande grad bestårav kvinnor likaväl som att ansvaret för vården av barn och äldre, av sjuka ochhandikappade i hela samhället inte bara bör vara ett kvinnornas ansvar utan ettgemensamt ansvar för alla. Detbör nämnas att ända sedan tillkomsten av dagens gymnasieskola har storaansträngningar gjorts för att minska de könsrollsbetingade skillnaderna iungdomarnas val av studieväg i gymnasieskolan. Således får sökande tillstudieväg med färre än elever av minoritetskön extra poängpåslag i enurvalssituation vid intagning till gymnasieskolan om han/hon tillhörminoritetskönet. Detta har möjligen resulterat i att fler pojkar sökt till flickdominerandestudievägar men något resultat vad gäller flickornas val kan inte beläggas. Jaganser att dessa två satsningar är av stor principiell vikt för att nä de målsom regeringen uppställt för jämställdhetsarbetet (jfr. avsnitt 2). Genom attminska den sneda könsfördelningen i gymnasieskolan kan man få ett medel attpåverka den minst lika sneda könsfördelningen på arbetsmarknaden. 6.1 Utbildning och arbetsmarknad Enav de specialstudier som utarbetades inom ÖGY gällde yrkesutbildningen inför1990-talet (DsU 1985:13) - en analys av utbildning, yrkesstruktur ocharbetsliv . En kort summering av denna analys samt av densenaste långtidsutredningen ger en utgångspunkt för min redovisning i detföljande av hur studievägsorganisationen för gymnasieskolan börgestalta sig. Deyttre förutsättningarna för en modernisering av yrkesutbildningen är nu inför 1990-talet i många avseenden annoriunda än de som gällde när dagens läroplan tog form . Bristen pä arbetskraft var då påtaglig på många områden. Industrin expanderade efter en stark struk turomvandling. Utbyggnaden av den offentliga sektorn hade inte fått den kraft och inriktning den fick . En tredjedel av dem som gick ut från fortsatte då direkt ut i arbetslivet. Förvärvsfrekvensen för kvinnor var jämförelsevis låg. I börjanav perioden 19601985 var det industrin som ledde sysselsätt- Prop.1987/88:102 ningsexpansionen. Yrkesskolan med dess inriktning mot industri ochhantverk var då den naturliga utgångspunkten för att diskutera linjestruktureni den nya gymnasieskolan. De linjer med inriktning mot vård, handel och kontor somtillskapades byggde på kortare kurser, ofta utformade förelever med tidigare yrkeserfarenhet. har arbetsmarknaden inomområdena hälso- och sjukvård samt socialvård inklusive äldre- och barnomsorgstått för en väsentlig del av expansionen. gick sysselsättningeninom industri och detaljhandel ned. De traditionella yrkesvalen för pojkar ochflickor bestod emellertid. Vad är det för arbetsmarknad den gymnasialayrkesutbildningen skall utbilda för ? 1970- och 1980-talensutveckling kan ge en utgångspunkt för tänkbara utvecklingslinjer. Flera yrkesområden, som var stora, har krymptmellan och och har andelen individer verksamma inomdessa områden också minskat. Detta gäller jordbruket, tillverkningsindustrinoch varuhandeln. De yrkeskategorier som har ökat sina andelar är i första handutbildningsintensiva yrken. Ekonom-, ingenjörs- och teknikertätheten iindustrin har ökat. Motsvarande utveckling återfinns också inom de andranäringsgrenarna. Detta innebär en ökad efterfrågan på ekonomer och tekniker. Tillverkningsindustrin kommer enligt många bedömare ävenframdeles att utgöra ryggraden i samhällsekonomin. Industrin är därmed ett ursysselsättningssynpunkt oförändrat viktigt område. Andra kvalifikationskravför industrianställda är däremot med stor sannolikhet att förutse. Informationsteknologi och annan teknisk utveckling tordeinte minska sysselsättningen i varuproduktionen men de kvalitativaförändringarna av befattningsinnehället i industrin kommer att bli betydande.Expansionen av tjänster som riktar sig till industrin innebär ofta enutflyttning av tjänster från varuproducerande företag till tjänsteproducerandeföretag. Det privata näringslivet, som i i jämförelse med många andraindustriländer har haft en hög andel anställda med relativt låg skolutbildning,kommer att öka sin efterfrågan på högutbildad arbetskraft. Trots industrins centrala roll i den samhällsekonomiskautvecklingen står andra delar av arbetsmarknaden numera för en större del avden totala sysselsättningen i landet. Den näringsgren som har haft densnabbaste tillväxten är offentlig förvaltning ochandra tjänster. Det scenario som ÖGY skisserar för den framtidautvecklingen stämmer väl med den senaste långtidsutredningens (LU 87). Enligtdenna kommer ett genomgående drag inäringslivets utveckling att vara en fortsatt utveckling mot tjänsteproduktionoch kunskapsintensiv produktion. Verkstadsindustrin, kemisk industri och denprivata tjänstesektorn väntas öka starkt medan textil- och konfektionsindustrin,jordbruket, varven och basindustrierna får minskad betydelse. De regionala skillnaderna i landet ökar genom attstorstäderna växer kraftigt. Utflyttningsorterna kommer att värna om de lokala arbetstillfälle- 47 Enligt LU 87 bör det emellertid också kunna öppnas nyamöjligheter för Prop. 1987/88:102 en positiv regional utveckling, bl. a. genomde nya produktionsvillkor som utvecklingen på informationsteknologins områdeskapar. Åtgärder för att förbättra infrastruktur, utbildningsmöjligheter,teknikspridning och nyfö-retagande torde bli alltmer centrala förregionalpolitiken . Jag har budgetproposition utvecklatmin syn på det framtida kunskapssamhället, på kunskap som en produktivtillgång och hur utbildningsorterna kan fungera som kraftcentra som drar tillsig industri och övrigt näringsliv. En förbättrad yrkesutbildning kommer attkunna fungera som en hävstång för lokal och regional utveckling. Jag har dessutom tidigare detta budgetår i propositionenom särskilda regionalpolitiska insatser i delar av Bergslagen och norraSveriges inland (prop. 1987/88:64) lagt fram förslag som syftar till att medolika utbildningsinsatser främja infrastrukturen och öka teknikspridningen. Att utbildningsnivån successivt höjs bland befolkningenliksom att andelen kunskapsbaserade yrken ökar är i sig inget nytt. Vad som ärnytt är att förändringarna kan förväntas ske i en allt snabbare takt. Numerahar fyra femtedelar av en årskull gymnasial utbildning när de går ut påarbetsmarknaden. Ändå tar det än innanungdomarna får fasta anställningar. Enligt ÖGY:s mening är kopplingen mellanutbildningsbakgrund och yrkesinriktning på arbetsmarknaden förhållandevis svag.ÖGY pekar på de tendenser till breddning av befattningsinnehåll och uppluckringav de yrkesroller som finns inbyggda i dagens yrkesutbildning. Med en gymnasieskoladimensionerad för samtliga ungdomar kommer arbetsmarknadshänsyn viddimensionering att spela en underordnad roll. Man kan av dessa båda skäl, menarÖGY, vänta sig en ökad spridning på utbildningsbakgrund bland ungdomar somrekryteras till olika yrkesområden. Situationen har förde flesta utbildningslinjer som vänder sig mot den privata arbetsmarknadenpräglats av en sådan spridning. Redan yrkesutbildningsberedningen (YB) föreslog i sina betänkandenunder åren 19661968, att den grundläggande yrkesutbildningen inte längre frånbörjan skulle specialiseras mot ett visst yrke eller efter den då rådandebranschstrukturen. En sådan bredd fick dock inte undantränga behovet av enmålinriktad utbildning. Om dessa mål skulle kunna uppfyllas, måsteyrkesutbildningen byggas upp så att den i ett inledande skede blev bred för attsuccessivt smalna mot utbildningstidens slut. YB:s förslag om bredautbildningar kom i huvudsak att genomföras vid gymnasieskolreformen. Dendåvarande departementschefen framhöll därvid att den närmare utformningen avlinjerna var en fråga som i det stora hela inte fordrade beslut av riksdagenutan kunde behandlas i det fortsatta läroplansarbetet. Det totala antalet linjer i gymnasieskolan uppgår förnärvarande till 27. Av de 16 direkt yrkesinriktade linjerna är 14 grendelade. Det finns totalt 44 grenar. I de flesta fall sker grendelningen mellan årskurserna 1 och 1. Det finns också linjer som är grendelade redan från starten i årskurs 1. Dessa är alltså i realiteten helt olika studievägar fast med samma linjebeteckning. Varianter är en finare indelning av grensystemet på vissa linjer. linjerna finns i gymnasieskolan dessutom ca 550specialkurser av .olika Prop. 1987/88:102 längd. I det följande redovisar jag mina förslag till åtgärderavseende studievägsstruktur samt de skäl som ligger bakom. 6.2 Avveckling av de tvååriga ekonomiska och tekniska linjerna Mitt förslag: Intagningen till de tvååriga ekonomiska ochtekniska linjerna upphör från och med /92. Arbetsgruppen: Överensstämmer med mitt förslag. Remissvaren: Med några fä undantag godkänns förslagen avremissinstanserna. SAF understryker härvid vikten av att, såsom redan skett påingenjörs- och teknikerområdet, yrkesinriktade utbildningar utvecklas påmellannivå för ekonomi - administration - handel och att administrativdatabehandling inkluderas. Skäl för mitt förslag: har dekortare teoretiska studievägarna fått ett minskande sökandeintresse. a. de kortare alternativen till den treåriga ekonomiska linjen ochden fyraåriga tekniska linjen, nämligen de tvååriga ekonomiska och tekniska linjerna.Detta beror till stor del på att arbetslivets efterfrågan på utbildade frånlinjerna stadigt minskat eftersom den teoretiska grunden från dessa linjeranses vara otillräcklig utan tidigare långvarig yrkeserfarenhet. Eftersommotsvarande utbildningar också förekommer inom komvux avser jag att föreslåregeringen att uppdra ät SÖ att inkomma med förslag om de förändringar dettakan föranleda inom komvux. Sistaintagning pä dessa studievägar bör äga rum /91. Fr. o. m. läsåret1991/92 skall således någon ny intagning inte ske. De femton yrkesutbildande linjer, av vilka två i dagutbildar för vård och omsorg, tre för jord-, skogs- och trädgårdsnäringarna, enför handels- och kontorsområdet och övriga nio för det teknisk-industriellaområdet skall utgöra kärnan i det utvecklingsarbete jag föreslår i detföljande. SÖ:skursplanearbete för de yrkesinriktade studievägarna bör ej bedrivas isoleratbransch- eller linjevis utan sträva efter en samverkan i riktning mot bredarestudievägar. För att begränsa antalet studievägar avser jag föreslå regeringenatt SÖ i anslutning till kursplanearbetet också får i uppdrag att senast den Imars 1989 framlägga ett förslag till ny linjestruktur med siktet inställt påatt begränsa antalet linjer i gymnasieskolan. Ett exempel som skisserats vidöverväganden inom och som kan ge viss inriktning fördetta arbete redovisar jag i det följande. Enligtsina direktiv hade ÖGY bl. a. till uppgift att utifrån sina överväganden omden framtida yrkesutbildningens innehåll belysa behovet av 4 1987/88. eventuellajusteringar i den nuvarande strukturen av gymnasieskolans Prop. 1987/88:102studievägar. ÖGY framlägger få konkreta förslag kring framtida linjer. Däremotföreslås att bl. a. Dk- och Ko-linjerna avvecklas. Istället för detaljerade förslag till linjer har ÖGY, som jag tidigare redovisat,lagt fram en mer grundläggande och ny struktur för yrkesutbildningarna. Genommodulsystemet skapas enligt ÖGY störte förutsättningar för smidig anpassning tillutvecklingen i arbetslivet. ÖGY framhåller också att kursplanearbetet ej enbartbör bedrivas isolerat linje för linje, utan också ske i form av ettövergripande arbete för de linjer och utbildningsformer där modulsamverkan ärmotiverad. Mångaremissinstanser efteriyser en mer principiell diskussion om den framtidastudieorganisatoriska uppbyggnaden. Därvid önskas i allmänhet färre och"bredare" studievägar än vad ÖGY föreslagit. EnligtRRV anger ÖGY själv flera faktorer som talar för att det blirsvårare att i planeringen innehållsligt och kvantitativt koppla sammanspecifika delar av skolan med specifika yrken eller delar av arbetslivet. Ettsådant perspektiv bör enligt RRV föranleda en mer principiell diskussion avyrkesutbildningens komplicerade struktur i form av sektorer/linjer/specialkurserän de enstaka förenklingsförslag som ÖGY har redovisat. LOanser att de senaste årens utveckling har visat att tiden nu är mogen för attgöra en samlad översyn av hur indelningen i linjer bör vara organiserad igymnasieskolan. Det fortsatta arbetet bör inledas med att en ny linjestruktur iutbildningen läggs fast. LOanser att antalet studievägar bör minska i gymnasieskolan. Utbildningar medlikartat innehåll som leder fram mot en och samma arbetsmarknad bör läggassamman så att lärar- och andra utbildningsresurser kan samutnyttjas. Dennuvarande uppdelningen i sektorer bör göras så att utbildningar mot sammaarbetsmarknad t. ex. teknisk eller ekonomisk samordnas. EnligtLO bör det prövas om det är möjligt att föra samman utbildningslinjer inom denekonomisk-merkantila sektorn. LO anser att nuvarande E och Dk kunde förassamman. All ekonomisk utbildning skulle ges från en linje, där utbildning ihandel ges från en variant och där någon ny Hk-linje inte inrättas. TCOunderstryker att arbetslivsperspektivet framgent måste ställas i förgrunden närdet gäller olika utbildningars innehåll och struktur. TCO menar dock attutbildningsväsendet i alltför hög grad har planerats efter befintligayrkesgrupperingar, nu gällande arbetsorganisafion och rekryteringsmönster iarbetslivet. exakt uttala sig om hur det framtida yrkeslivet kommer att se ut och vilka kvalifikationskrav som kommer att ställas finner TCO inte möjligt. Det är därför en viktig uppgift för samhällets utbildningssy stem att skapa en beredskap genom att forma utbildningen så att den inte enbart är knuten till en viss typ av produktion, vissa arbetsuppgifter och en viss typ av arbetsobjekt. Två skilda utbildningsbehov framträder emeller- fid tydligt; ett som är kopplat till en yrkesfunktion och ett annat som är mer generellt och med framtidsberedskap som utbildningsmål. gymnasieskola måste gesåväl ökat djup som större bredd i elevernas Prop. 1987/88:102yrkeskunskaper. Enmodulindelning av de yrkesinriktade linjernas ämnen enligt förslagen ibetänkandet måste enligt SAF åtföljas av en motsvarande uppdelning av samtligaämnen på de teoretiskt orienterade linjerna. Endast på det sättet kan den nutämligen ensidigt linjeorienterade gymnasieskolan förändras i sin struktur såatt den kan ge fillfredsställande möjligheter till personliga tillval,kombinationer av teoretiska och yrkesinriktade studier, byten av studieinriktningsamt kompletteringsstudier. Detsamarbete som under en lång följd av år - med varierad intensitet -har pågåttmellan SÖ och branscherna måste enligt SAF utvecklas och fördjupas. Det är iförsta hand hos företrädare för resp. branscher som kunskapen finns om vilkakvalifikationer som fordras för att framgångsrikt fungera i ett visst yrkeeller befattning. Det är också från dessa branschföreträdare skolmyndigheternamåste skaffa sig underlag för sin planering. Ettså genomgripande ingrepp i de nuvarande utbildningarna som ÖGY föreslår börenligt SÖ inte göras utan att man reviderar och moderniserarinnehållet. Detta måste göras i fråga om såväl detaljerna i moment och modulersom studievägarnas struktur i stort. () ger exempel på ett antal yrkesinriktade studievägar som bör finnas igymnasieskolan. Utöver dessa måste det också finnas specialkurser för mindrevanliga yrkesområden. Graden av specialisering bör enligt EO kunna fä varieramellan linjerna. Gemensamt för alla linjer bör dock vara att de innehåller entredjedel av vardera teoretiska yrkesämnen, allmänna ämnen, som är gemensammaför alla linjer och företagsförlagd praktik. Samtliga linjer bör ge allmänbehörighet till högskolestudier, men de speciella kompetenskraven bör mer vara kopplade till yrkeskompetens. Iflera remissyttranden, bl. a. från SÖ, framhålls att ÖGY:s förslag till utbildningarinte är tillräckligt "breda". Några remissinstanser, t. ex. TCO och iviss utsträckning LO, aktualiserar åter frågan om s. k. gemensam start förstörre block av studievägar. Ibudgetpropositionen 1986 framhöll jag att statsmakterna då för mindre än tvä årsedan i samband med proposifionen om gymnasieskola i utveckling inte ansettatt gymnasieutredningens (GU) förslag om s. k. gemensam start borde prövas. Istället borde olika möjligheter att uppnå syftena med den gemensamma startenutredas. I årets budgetproposition (prop. 1987/88:100, bil. 10 s. 154) föreslårjag också att det pågående försöket i med en gemensam start i ekonomiskutbildning nu bör avvecklas. Enligtmin mening har ÖGY funnit en okonventionell lösning på ett klassiskt problem för yrkesutbildningen, genom att "vända upp ochned" på modellen med bred ingång och successiv specialisering. Av många skäl, som utvecklats av såväl gymnasieutredningen som ÖGY, är det önskvärt att de elever som inte efter vill fortsätta med en relativt allmänt upplagd utbildning får uppleva en "ny start" igymnasie skolan i form av en mer yrkesinriktad studieupptakt med ett relativt begränsat inslag av allmänna ämnen. Sädana kommer i ÖGY:s förslag allt mer i årskurserna 2 och 3. tillkommer i årskurs 3 alternativkurser 51 av olikaslag som kan innehålla breddning eller specialisering av karaktärs- Prop.1987/88:102 ämnet eller också, vilket ofta förbises, sådana alternativ som gördet möjligt att byta studieinriktning. Den nya studievägsstrukturen blir härigenombetydligt "bredare" än flertalet av dagens linjer eftersom ingen studievägblir någon återvändsgränd. Ofta koncentreras diskussionen om bredd contraspecialisering till att helt enkelt omfatta frågan om hur många studievägar somskall finnas i gymnasieskolan. Yrkesskolan hade ett mycket stort antalläroplaner, som ofta var individuella, dvs. tillämpades endast vid en endaskola. Som tidigare framhållits erbjuder också dagens gymnasieskola trots ensträvan mot breda yrkesinriktade linjer ett omfattande utbud; 16 direktyrkesinriktade linjer, 44 grenar, ett antal varianter samt ca 550specialkurser. En ung människa som just lämnat ställs inför ett valmellan ca 30 olika reella linjealternativ samt ca 180 grundskoleanknutna specialkurser,dvs. 210 faktiska valmöjligheter inom det yrkesinriktade området. Det går inte att nu exakt ange hur många yrkesutbildandestudievägar som bör finnas som valalternativ för de ungdomar somlämnar . Alldeles klart är emellertid att alternativen bör bli färreän men också i förhållande till vad ÖGY presenterat. Mycket ur denrikhaltiga och brokiga av specialkurser bör därvid försvinna liksomnågra av dagens linjer. I det utredningsarbete som föregått propositionenberäknades att de grundskoleanknutna, yrkesutbildande studievägarna totalt ilandet kommer att reduceras från 210 till 60. Som en jämförelse kan dock nämnasatt högskolan, - dit av gymnasieskolans elever söker sig - omfattar 120utbildningslinjer. Kunskaperna om hur det framtida arbetslivet kommer att seut och vilka kvalifikationer som kommer att behövas växer successivt fram iförsta hand bland arbetslivets företrädare. Genom det utökade samarbetet iolika former mellan skolan och arbetslivet som jag nu föreslår kan förändringsbehovsnabbt och smidigt fångas upp i det reguljära kursplanearbetet. Det är enfördel om detta samarbete kan ta sin utgångspunkt i de kanaler som redan finnsupprättade, t. ex. centrala yrkesnämnder, lokala yrkesräd eller SSA-råd. Enviktig utgångspunkt är dock att, som också ÖGY betonat, kursplanearbetet intebedrivs isolerat bransch för bransch eller linje för linje utan sker i form avett övergripande arbete. Detta skall vara en riktlinje för det kommandekursplanearbetet. En intressant utgångspunkt för ett sådant system inom Tl-områdetär förslaget om industriell-teknisk linje. Denna prövas fr. o. m. läsåret1987/88 i en försöksverksamhet. Det är en yrkeskompetensmässigt bredare utbildningän dagens linjer, men bygger ändå på samma branschstruktur. Jag avser, som jag tidigare anfört, att föreslåregeringen att SÖ får i uppdrag att komma med förslag i fråga omstudievägsstruktur. Det exempel som har skisserats vid övervägandena inom utbildningsdepartementetinnebär att utbildningar motsvarande olika befintliga linjer förs tillstudieorganisatoriska områden enligt följande: Bygg-och anläggning t. ex. Bygg-och anläggningsteknisk linje Prop. (Bt,Tg, Mr) VVS-teknisk linje Målarlinje m.fl. och Installationselektriker ElmekanikerLivsmedelsproduktion Processteknisk linje Träteknisk linje Industrielektrikeroch Drift- och underhållsteknisk linje Hantverksteknik t.ex. Beklädnadsteknisk linje. Linjeför produktion, frisörer, Guldsmeder, optiker och Mikromekaniker Underhälloch service t. ex. TuristutbildningFasfighetsunderhållslinje Fordonsunderhåll och Transportteknik Handeloch kontor t. ex. Detaljhandel Marknadsföring,reklam och Kontors/Terminalarbete Värdoch omsorg t. ex. Vårdlinje Jord,skog och trädgård Kombinationsutbildning med vattenbruk 6.4 Övriga tvååriga, ej direkt yrkesinriktade linjer Minaförslag avseende de tvååriga linjerna omfattar, som framgått tidigare, inte densociala linjen, musiklinjen, estetisk-praktisk linje och konsumtionslinjen. Föratt göra en översyn av dessa linjer, som inte är direkt yrkesutbildande avserjag föreslå regeringen att tillkalla en särskild utredningsman. Denne bör prövai vilken utsträckning dessa linjers innehåll behövs och kan fogas in igymnasieskolans struktur i övrigt. Andra lösningar än fyra separata tvåårigalinjer bör eftersträvas. Utredningsmannen bör tillkallas efterriksdagens beslut. Utredningsarbetet bör vara slutfört . ÖGYhar i detta avseende endast behandlat konsumtionslinjen, som föresläs avvecklassom särskild studieväg. Konsumtionslinjens karaktärsämnen föreslås docktillföras andra studievägar. Remissinstanserna harägnat frågan om konsumfionslinjens framtid stort intresse. Man har i huvudsak varit negativa till ÖGY:s förslag avseende konsumfionsutbildningen i den mån man har tolkat dem så att de skulle leda till ett totalt avskaffande av konsumtionsutbildningen. Remissopinio nen har däremot varit i princip helt enig om att den nuvarande tionslinjen måste förändras. Remissynpunkterna har fördelat sig pä i hu vudsak tre principiella ståndpunkter: 53 Linjen bör förändrashelt eller försvinna men ämnesinnehållet bör Prop. 1987/88:102 finnas kvar i gymnasieskolan. Det är framför allt de vikfiga kunskaperna i kost-och näringslära, i hushållning och i konsumentkunskap som man vill slå vakt om. Linjen bör slås ihop med dentvååriga sociala linjen eller med vård-eller sociala servicelinjen eller medbåda. Linjen bör finnas kvar avelevvårdsskäl för främst flickorna. Den är en bra mognadslinje och fungerar somett slags andningshål. Lanthushållsskolornas särskilda lämplighet i dettasammanhang har framhållits. Jaghar tagit intryck av den starka remissopinionen. Särskild tyngd får, enligt minmening, de argument som pekar på hur samhället har förändrats under de senaste20 åren, att ansvaret för kost- och konsumentfrågor, för hälsa och hushållninginte längre omhänderhas av vissa grupper utan att det numera ankommer på varjemedborgare, kvinna som man, ung som gammal, att ta sitt ansvar i dessa frågor.Hemmen spelar en viktig roll i detta sammanhang men skolan har också en viktigfunktion att fylla när det gäller att ge ungdomarna kunskaper i dessa frågor.De grundläggande och praktiska kunskaperna ges i ihemkunskapsämnet. Konsumtionslinjenhar successivt förlorat i betydelse både som studieförberedelse och somyrkesutbildning genom att andra studievägar har övertagit konsumtionslinjensroll som yrkesutbildning, först då den livsmedelstekniska linjen utökades ochdärefter genom att sociala servicelinjen blev den nya behörighetsgivandeutbildningen för den kommunala . Den textila grenen, som är mer yrkesprofilerad,är däremot behörighetsgivande för textillärarutbildning. Jaginstämmer med ÖGY, att konsumtionslinjen som den ser ut , inte är enutbildning som leder till någon säker arbetsmarknad.