prop · GB0344 · 1987-12-31 00:00:00 — I övriga fall skall uppgift lämnas baraangående den som förvaltar Som stöd för detlahar åberopats all del i praktiken är omöjligt all Prop. 1987/88: 44 skaffa fram underiag föralt fullständigt rapportera uppgifter på sätt lagen Anlalet kontohavarekan enligt bankerna i vissa fall uppgå lill flera hundra personer.Fullständiga register över sådana kontohavare kan inle I dessahänseenden spelar det enligt bankerna ingen roll hur lång anpassningstidbankerna får. Föregen del får jag anföra följande. Ioch med att den förenklade självdeklarationen infördes ställdes vissa nya kravpå bl. a. bankerna i fråga om uppgiftslämnande till skattemyndigheterna. Föratt belysa vad dessa nya krav egentligen innebär för bankerna i fråga omgemensamma konton är det lämpligt atl inledningsvis peka på vilka ramar som banklagsfiftningenger bankerna i delta avseende. Enligt2 kap. 21 § bankrörelselagen (1987: 617) skall motbok eller annat bevis som enbank utfärdar om tillgodohavande på räkning ställas till viss man. Etlbankkonto, elt banktillgodohavande, är således en fordran på en bank somtillkommer en viss person, bolag e. d. På motsvarande sätt har banken en skuld lillelt visst rättssubjekt. Etl bankkonto som innehas av två makar innebär sålundaall banken stär i skuldförhållande till dessa två personer. Till dessa tvåpersoner kan banken betala sin skuld med befriande verkan. Ett bankkonto somav banken registrerats på elt kollekliv under någon viss beteckning (t. ex.klass 5 A) betyder inte automafiskt atl del i detta fall finns fiera kontohavare.Den enskilde medlemmen i t. ex. en skolklass torde i praktiken inte kunna görauttag från kontot. Det torde bara kunna göras av den eller de fysiska personersom registrerats för kontot och som sagt sig representera gruppen. Bankernatorde oftast ha registrerat exempelvis skolklasskonlon på den eller de personersom får göra uttag från kontot med notering om att det gäller skolklasspengarför en viss klass. I allmänhet betraktas dock ett konto som knutits till en sällskapsklubbeller kamratförening, som icke är juridisk person, som elt gemensamt konto. Detkan sålunda konstateras alt hanteringen av dessa konton försvårats av atlbankerna inte själva alltid gjort klart för sig om den som registrerats som kontohavareär en juridisk person eller en eller rent av flera fysiska personer. Skallelagstiftningenkan inle ställa krav på uppgiftsskyldighet för bankerna som utifrån allmännautgångspunkter ter sig orimliga eller alltför långtgående. TL ålägger intebankerna all generellt registrera medlemmar eller delägare i olika former avkollekliv av angivet slag. TL kräver i detta avseende endast uppgift på vem somär kontohavare. TL går således inle utöver de ramar som banklagstiftningen drarupp i fråga om kontohavare nu aktuella svårigheterna har således sinegentliga grund i annat än skattelagstiftningen. Det gäller dock att finna enlösning på de praktiska problemen så att den registrering som skett ibankväsendet av sammanslutningar i sällskaps- och kamratföreningars namn kanhanteras på ett för alla parter smidigt och effekfivt sätt. Detbör också i fortsättningen vara möjligt för t.ex. en skolklass att spara pengar i bank utan att skattelagstiftningen skapar extra besvär och svårigheter som hindrar delta. För att underlätta hanteringen av dessa '2 konton kan det därför varalämpligt att bankerna ges möjlighet att lämna Prop. 1987/88: 44 uppgift omgemensamt konto utan att ange samtliga innehavares namn och utan atl fördelaränta och fordran. Den totala räntan eller fordran på ett sådant konto bör iförekommande fall kunna redovisas tillsammans med den beteckning på innehavarkrelsensom används för kontot, t. ex. klass 5 A. En sådan redovisning bör ocksåinnehålla uppgift på en person som disponerar kontot samt dennes adress ochpersonnummer. Vad jag nu sagt bör dock inte gälla i fråga om alla gemensammakonton. Den gmpp som innehar ett sådant konto bör enligt min mening inte varaalltför liten för alt ett undantag skall vara motiverat. Den bör i vart falluppgå till mer än fem personer. TL bör således i dessa fall ge utrymme för enstörre flexibilitet så att hanteringen av dessa konton underlättas förbankerna, kontohavarna och skattemyndigheterna. Varie sådant konto bör ocksåredovisas för sig för att undvika att kontot sammanblandas med andra personligakonton. Det innebär vid manuellt uppgiftslämnande all endast ett konto redovisaspå varie blankett. Vad jag nu har anfört föranleder ett tillägg till bestämmelsernai 37 § 8 mom. andra, tredje och femte styckena TL. Detkan i detta sammanhang ifrågasättas om motsvarande regler som föreslagitsbör införas i fråga om kontrolluppgifter rörande bl. a. aktieinnehav ivärdepappersdepåer hos bankerna. Enligt bestämmelserna i 37 § 1 mom. 4 a TL ärbl. a. bankerna skyldiga att lämna uppgifter om bl. a. fysisk person som varitantecknad som innehavare av akfie vid årets utgång. Bankerna gör gällande attde i princip har samma svårigheter all registrera samtliga delägare och hållaregistren aktuella som i fråga om gemensamma konton. Enligt min mening fmnsdock vissa skillnader. Det finns i fråga om aktier andra intressen än detskatterättsliga som föranlett viss lagstiftning på detta område. Jag kan pekapå att en förvaltare som avses i 6§ första stycket 1 lagen (1987:623) omförenklad aktiehantering är enligl 7 § samma lag skyldig att till värdepapperscenlralenlämna uppgift om sådan aktieägare som har mer än 500 aktier i samma aktiebolagregistrerade i förvaltarens namn. Uppgift om personnummer eller annal identifieringsnummerskall anges i sådana fall. På skatteområdet finns sedan gammall beslämmelser i dennafråga. En förvaltare har varit skyldig att lämna kontrolluppgiftpå aktieutdelningen till skattemyndigheterna. Det som tillkommit i samband medden förenklade självdeklarationen är att aktieinnehavet per årsskifte skallrapporteras. Jag vill också erinra om alt uppgifterna om akfieinnehav inteskall läggas fill grund för taxeringen utan endasl tjäna som ettkontrollunderlag. De synpunkter som förts fram i denna fråga har inte övertygatmig om nödvändigheten att ändra TL på denna punkt. Jag är därför inte bereddatt nu föreslå någon ändring i detta avseende. Mittförslag: Den nuvarande skyldigheten för bl. a. banker atl lämna kontrolluppgiftpå sparobligationer som lösts in i respektive bank upphävs. Enbart riksgäldskontoietblir uppgiftsskyldigt i fråga om ränta och kapital för sparobligationer. Skälenför mitt förslag: Av 37 § 8 mom. TL följer att är skyldigtatt lämna kontrolluppgift på gottskriven ränta och fordran i fråga om ulelöpandesparobligationer samt på ränta på sparobligationer som lösts in hos kontoret.Av momentet följer vidare alt bankerna är skyldiga atl lämna kontrolluppgift påsparobligationer som lösts in i respektive bank. Sedanuppgiftsskyldigheten infördes har riksgäldskonloret, bankerna och poslen införtnya rutiner för inlösen av sparobligationer. De nya rutinerna har gjort detmöjligt för bankerna och posten att snabbare rapportera inlösta sparobligationertill . Bankernahar hemställt alt TL ändras så att enbart blir uppgiftsskyldigtbeträffande ränta och kapilal för sparobligationer. RSV och riksgäldskontorethar tillstyrkt den föreslagna ändringen ulom såvitt gäller sparobligationerfrån SPAR 72, vilka förfaller till inlösen och inte ärregistrerade i riksgäldskonlorets datoriserade sparobligalionssystem. Även jagdelar uppfattningen att ändringen bör genomföras. Del innebär attlagstiftningen ändras så att den kommer att överensstämma med de rutiner somredan lillämpas. I fråga om sparobligationer från SPAR 72 bör dock äldrebestämmelser tillämpas. Förslaget föranleder etl fillägg till bestämmelserna i37 § 8 mom. första stycket TL. Mitt förslag:Skogskonto, skogsskadekonlo, upphovsmannakonto och uppfinnarkonlo undantas frånkontrolluppgiftsskyldighel enligt taxeringslagen. Skälenför mitt förslag: Bankerna har hemställt att kontrolluppgiftskyldighetenenligt 37 § 8 mom. TL slopas vad gäller skogskonto, skogsskadekonto, upphovsmannakontooch uppfinnarkonlo. I skogskonlolagen (1954:142) och lagarna om upphovsmannakonto (1979:611) och uppfinnarkonlo (1982:2)finns särskilda stadganden om uppgiftsskyldighet för insättningar på dessakonton. Vidare skall den skallskyldige fortlöpande i självdeklarationenredovisa uppgifter om tillgodohavande på dessa konton. RSV har ansett attdessa uppgifter är tillräckliga för kontrolländamål. Jag delar verketsuppfattning atl de angivna kontona bör undantas från uppgiftsskyldighetenenligt TL. Detta föranleder en ny undantagsbestämmelse i 37 § 8 mom. förstastycket e) TL. Ifråga om allmänna investeringskonton har bankerna hemställt att uppgiftsskyldighetenbegränsas till att avse ränta. RSV har avstyrkt den ändringen med motiveringenatl kapitalbehållningen på allmänt investerings-konto inte är befriad frånförmögenhetsskatt. Jag delar uppfattningen att ingen ändring bör göras i dettaavseende. Mittförslag: Den dispensmöjlighet som anförtroddes i fråga om1987 års taxering förlängs till att avse även . Skälenför mitt förslag: För att underiätta för uppgiflslämnarna fick RSV, som nämnts,möjlighet atl medge dispens från att lämna fullständiga uppgifter vid 1987 ärstaxering om det förelåg synneriiga skäl för del. I enlighet härmed medgav RSVdispens bl. a. i fråga om gemensamma konton. Bankerna tilläts att lämnabegränsade uppgifter om dessa konton, t.ex. bara uppgifter om en av kontohavarna. RSVhar påpekat att såväl uppgiflslämnarna som verkel självt måsle vidta en hel delåtgärder års taxering. Nya blanketter och anvisningar förredovisning av kontrolluppgifter måste fastställas av RSV. Uppgiftslämnare somredovisar uppgifterna på datamedium måste förändra sina mtiner. Längre tidmåste även ges för att registrera kontohavare lill gemensamma konton. Avtidsskäl är det enligt verket omöjligt atl hinna med allt detta . RSV har därför föreslagit att dispens bör kunna ges bl. a. i frågaom gemensamma konton vid taxering. Med hänsyn till desvårigheter som RSV anfört bör enligl min mening den dispensmöjlighet somomfattade det första provårel föriängas lill att avse även taxeringsåret 1988.Delta föranleder ändringar i ikraftirädande-och övergångsbestämmelserna tilllagen (1985:406) om ändring i laxerings-lagen (1956: 623). 2.6 Övriga frågor om kontrolluppgifter Enligt37 § 8 mom. andra stycket TL skall uppgiftslämnaren, om kontohavaren är enjuridisk person för vilken organisationsnummer saknas, om möjligt ange namn ochpostadress samt personnummer för den som får förfoga över ränta eller fordran.Vid taxering fick bankerna dispens från denna skyldighet. Bankernahar hemställt att kontrolluppgifterna inte skall behöva innehålla uppgifter omdispositionshavare. Som skäl härför har åberopats att dessa uppgifter intedatalagras. RSVhar avstyrkt förslaget i denna del med hänvisning lill all det från kontrollsynpunktär viktigt att bestämmelsen behålls men atl, för det fall att flera personerförfogar över kontot, det kunde vara tillräckligt att ange endast en av dessa. Jagär för egen del inte beredd att föreslå någon författningsändring. Det Prop.1987/88: 44 förutsattes redan vid bestämmelsens tillkomst atl det genomordalydelsen skapades elt visst mått av flexibilitet vid tillämpningen. Dennaflexibilitet ger enligt min mening utrymme för atl åsladkomma den av RSVförordade tillämpningen utan alt göra någon lagändring. Enligt mitt förslagförlängs RSV:s dispensmöjlighet till all gälla även taxering, varförbankerna får möjlighet lill ytterligare anpassningstid, eftersom uppgifter om dispositionshavareinryms i RSV:s dispensområde. Enliglövergångsbestämmelsen 3 b till 37 § 8 mom. TL skall kontrolluppgift vid 1987och laxeringar lämnas bara om en kunds sammanlagda ränta på konton iresp. bank uppgår lill . Konton utan person-ellerorganisationsnummer och som öppnats före den undantas frånuppgiftsskyldigheten om räntan uppgår till mindre än I . Vid 1989 årstaxering ändras 500 kr.-gränsen enligt mitt förslag till . och undantagetför ej personnummersatlci konton begränsas till alt gälla konton med ränta sominte uppgår till . Lagenskrav innebär all bankerna måsle sammanföra ränta från konton som saknarpersonnummer med ränta från konton med personnummer. Bankerna har hemställt omen lagändring av den innebörden att skyldigheten att sammanlägga uppgifterundanröjs i de fall personnummer saknas på ell eller flera konton i bankensredovisningssystem. Somskäl för sin framställan har bankerna åberopat att deras redovisningssysteminte är så utformade atl uppgifter kan sammanläggas annat än i de fall kundenspersonnummer finns registrerat för vart och elt av vederbörandes konton ibanken. Bankernas strävan är dock att söka förse samtliga konton med personnummer. Detär givelvis etl omfattande kompletteringsarbete som bankerna har alt ulföra. Uppgiftslämnandelde två första åren gavs därför karaktären av provverksamhet och de uppgiftersom då lämnades förväntades inte vara av fullgod kvalitet, varför skattemyndigheternaskulle hantera dem med särskild försiktighet. Detförutsågs redan vid lagstiftningens tillkomst att ej personnummer- salta konton skulle skapa särskilda problem för kreditinstituten. Det inför des därför en särskild beloppsgräns för dessa konton. RSV har avstyrkt förslaget med hänvisning främst till risken för att en mängd nya konton utan personnummer öppnas. Bankernas yrkande medför i praktiken alt det inle ställs några krav på sammanföring av uppgifter. Det öppnas då möjlig het att lämna en kontrolluppgift för varie konto. Enligt min mening är en sådan ordning inte acceptabel. Det är tvärtom av stor vikt att bankerna i största möjliga utsträckning försöker komplettera konton med personnum mer när sådanl saknas. Genom den nuvarande lagstiftningen har kreditin stituten fått viss lid för komplettering. Del kan finnas skäl att erinra omatt, när motsvarande lagstiftning infördes i , alla konton som inte försågs med person- eller organisationsnummer spärrades efter lagens ikraftträdande och uttag kunde inte göras. Den svenska lag- '6 stiftningenhar nu varit i kraft . Särskilda lättnader har över- Prop.1987/88: 44 gångsvis gjorts för konton med ränta . Även omproceduren att förse inlåningskonton med person- eller organisationsnummer ärtidskrävande och omständlig anser jag inle alt svårigheterna är av sådan karaktäratt jag är beredd att föreslå någon lagändring på denna punkt. 1enlighet med del anförda har inom upprättals förslag lill 1. lag om ändring i taxeringslagen (1956: 623), 2. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370). Förslagenär av sådan beskaffenhet atl lagrådels hörande skulle sakna Jaghemställer att regeringen föreslår alt anta förslagen. Regeringen anslutersig till föredragandens överväganden och beslular att genom proposition föreslåriksdagen alt anta de förslag som föredraganden har lagt fram.