prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Ersättning för sveda och värk och för lyte eller annatstadigvarande men utgär som engångsbelopp och beräknas enligt tabeller somfogas till detta åtagande (bilagorna 1 och 2 - ej med här), Ersättning utgår för olägenheter i övrigt som avses i 5kap 1 § första stycket 3 skadeståndslagen, om den skadade trots att han harinvalidiserats på grund av skadan kan återgå i arbete och - den medicinskainvaliditetsgraden uppgår till högst , eller - den skadadebegär att fä ersättning för olägenheter i övrigt i stället för ersättning förframtida inkomstförlust enligt 4.4, Ersättning för olägenheter i övrigt utgär som förhöjningav ersättningen för lyte eller annat stadigvarande men enligt vad som anges i följande uppställning 202 Medicinsk Förhöjning av ersättningen Prop. invaliditetsgrad för lyte eller annat men - Högst Högst1/2 ersättningsbelopp vid - Högst HögstI ersättningsbelopp vid - Högst HögstI 1/2 ersättningsbelopp vid - HögstI 1/2 ersättningsbelopp vid invaliditetsgraden Ersättning för framtida kostnader ingår i ersättningen förlyte eller annat stadigvarande men enligt 4,1 eller i ersättningen förolägenheter i övrigt enligt 4,2, Kan större framtida kostnader väntas uppkomma,lämnas dock särskild ersättning i form av livränta, Ersättning utgär för framtida inkomstförlust, om denskadade har invalidiserats pä grund av skadan och den medicinskainvaliditetsgraden överstiger , Kan den skadade återgå i arbete utgårersättningen dock i stället i form av ersättning för olägenheter i övrigtenligt 4,2, om den skadade begär det. Ersättning för framtida inkomstförlustfastställs i form av - livränta, om ersättningen är av väsentligbetydelse för den skadades försörjning och särskilda skäl inte talar mot livränta, ~ engångsbelopp, om den årliga inkomstförlusten kanantagas komma att understiga , - livränta eller engångsbelopp i övriga fall enligtden skadades egen begä ran. Livränta värdesäkras enligt lagen (1973:213) om ändring avskadeståndslivräntor. Vid bestämmande av ersättning med anledning av personskadaavräknas, förutom skadestånd, annan ersättnirjg som den skadelidande har rätttill på grund av skadan och som inte har avräknats redan med stöd av 5 kap, 3 §skadeståndslagen (1972:207), Avräkning sker dock ej i den män ersättningenmotsvarar ett sparande på den skadelidandes sida, Ersättning utgär inte för förlust som kan uppstå omskadeutredning eller utbetalning av ersättning fördröjs pä grund av krig,krigsliknande händelser, inbördeskrig, revolution eller uppror eller på grundav myndighetsåtgärd, strejk, lockout, blockad eller annan liknande händelse, Ersättningen enligt detta åtagande utges avförsäkringsgivaren och får i sin helhet återkrävas av den som enligt miljöskadelageneller på annan grund är ansvarig för skadan, Ansvaretför skada enligt detta åtagande är begränsat till 3 milj, kr, för varje skadad person, inräknat värdet för livräntakapitaliserad enligt för- För skador som anmäls tillförsäkringsgivaren -,qt under ett och samma försäkringsår är ansvaret begränsattill 150milj, kr, Prop. 1987/88:85 vare sig skadan eller skadorna utgör person-eller sakskada. För skador som beror av samma slags skadlig inverkan ellerstörning (serieskada) är ansvaret dessutom begränsat till 100 milj, kr, oavsettunder vilket försäkringsår de anmälts. Sådana skador skall hänföras till detförsäkringsår då den första skadan anmäldes. Förslår belopp som anges i §6 inte till gottgörelse åt demsom har rätt fill ersättning ur beloppen, nedsätts deras ersättningar med sammakvotdel för var och en. Kan befaras att sådan nedsättning blir nödvändig, kanden nämnd som avses i § 10 bestämma att ersättningen tills vidare skall utgåendast med viss kvotdel, Ansvaret enligt detta åtagande skall täckas av enkollektiv försäkring. Anmälan om skada skall göras till försäkringsgivaren somutger ersättningen, Den som vill kräva ersättning för skada enligt dettaåtagande får ej anmäla skadan eller framställa krav om ersättning sedan mer äntre är förflutit från det att skadan inträffat. Skada anses ha inträffat då densom led skada först blev medveten om att skada uppkommit eller att omedelbarrisk för skada förelåg. Om detta ersättningsåtagande skulle upphöra att gälla fårskada som skall anses ha inträffat ej heller anmälaseller krav framställas förflutit från den tidpunkt dååtagandet upphörde. Sådan skada som enligt § 6 ej skall anses utgöra serieskadaskall hänföras till det sista försäkringsåret, Principiella eller tvistiga skadeersättningsfall skall påbegäran av den skadelidande, försäkringsgivaren eller försäkringstagarenunderställas en särskilt tillsatt . Nämnden består av 6 ledamöter. Regeringen utser ordförandesamt 2 andra ledamöter, av vilka en företräder medicinsk sakkunskap och enrepresenterar de skadelidandes intresse. Försäkringsgivaren utser I ledamot.Övriga 2 ledamöter skall företräda dem som betalar bidrag till miljöskadeförsäkringen.Ordföranden har utslagsröst. Arbetsordningen för skadenämnden fastställs av regeringenefter förslag av försäkringstagaren i samråd med försäkringsgivaren, Tvist mellan försäkringsgivaren och skadelidande avgörs avskiljemän enligt lagen (1982:145) om skiljemän. Om någon av de av parternautsedda skiljemännen så begär, utses den tredje skiljemannen av regeringen. Om en skiljeman sä begär skall skiljenämnden till sigkalla en i medicinska frågor sakkunnig och bereda denne tillfälle att yttrasig, Skiljemannaförhandlingarna skall om inte särskilda skälföreligger grundas pä skriftlig dokumentation. Om skadelidande haft skälig anledning att fä tvistenprövad svarar försäkringsgivaren för ersättningen till skiljemännen, Avgörandeav skiljemän enligt § 10 får påkallas endast om skadenämnden dessförinnanhar avgett utlåtande i ersättningsärendet enligt §9. någonderaparten åberopa nya omständigheter eller ny utredning som inte prövats avförsäkringsgivaren eller skadenämnden skall ärendet remitteras Den skadelidande får inte begära utlåtande av skadenämndensenare än från det att han fick del av försäkringsgivarens besked medanledning av hans ersättningskrav. Den skadelidande fär inte påkalla avgörande av skiljemänsenare än frän det att han fick del av försäkringsgivarens slutligabesked i ersättningsärendet med anledning av skadenämndens utlåtande, Dettaåtagande träder i kraft , Ersättning enligt detta åtagande utgär för sådan i Sverigeinträffad sakskada som avses i miljöskadelagen (1986:225) för vilken fysiskperson skulle ha ägt rätt till skadestånd enligt samma lag när skadevållaren ärinsolvent och inte kan förmås att utan dröjsmål betala skadan, närskadevållaren ej kan identifieras eller när rätten till ersättning enligtmiljöskadelagen skulle ha varit preskriberad. Ersättning utgär dock inte till näringsidkare för skadasom drabbat hans näringsverksamhet, såvida det ej är fräga om mindre enskildföretagare för vilken skadan fär särskilt svära ekonomiska följder, Om någon pä grund av lag eller avtal är ansvarig förskadan åligger det den skadlidande att utkräva ersättningen av denne. Endast omdet kan göras sannolikt att ersättningen inte kan utfås av den ansvarigebetalas ersättning enligt detta åtagande, Ersättning utgär ej för skada som orsakats genom ändring av grundvattennivån,som drabbat annan än ägare av en-eller tvåfamiljshus av motorfordons-järnvägs- ellerflygtrafik eller sjöfart eller av förorening av grund- ellerytvatten genom jordbruksverksamhet eller genom luft- eller annanvattenförorening som är allmänt förekommande och som ej har sin orsak i enlokal miljöpåverkan. Rätt till inlösen enligt § 11 i miljöskadelagen föreliggerej, Ersättning för skada enligt detta åtagande lämnas medavdrag för ett belopp om , vid skada på lös egendom och , vidskada pä fast egendom, Ersättningen enligt detta åtagande utges avförsäkringsgivaren och fär i sin helhet återkrävas av den som enligtmiljöskadelagen eller på annan grund är ansvarig för skadan, Ansvaretenligt detta åtagande är för varje skada begränsat till 50 milj. kr. Skadaskall hänföras till det försäkringsår då anmälan om därom först gjordes.För skador som skall hänföras till ett och samma försäkringsår är ansvaretbegränsat till 150 milj, kr, vare sig skada avser person- eller sakskada,(Total begränsning avseende åtagande att utge ersättning för miljöskadaför personskada och sakskada,) För skador som orsakats av samma slags skadlig inverkaneller störning är ansvaret, oavsett var de uppkommer eller under vilket är deanmäls, dessutom begränsat till 50 milj, kr. Sådana skador skall hänföras tillden tidpunkt dä den första skadan anmäldes till försäkringsgivaren, Förslär belopp som anges i § 6 inte till gottgörelse ätdem som har rätt till ersättning ur beloppen, nedsätts deras ersättningar medsamma kvotdel för var och en. Kan befaras att sådan nedsättning blir nödvändig,kan den nämnd som avses i § 9 bestämma att ersättningen tills vidare skall utgåendast med viss kvotdel, Den som vill kräva ersättning för skada enligt dettaåtagande får ej anmäla skadan eller framställa krav om ersättning sedan mer förfiutit från det att skadan inträffat. Skada anses ha inträffat dä densom led skada först blev medveten om att skada uppkommit eller att omedelbarrisk för skada Om detta ersättningsätagande skulle upphöra att gälla färskada som skall anses ha inträffat ej heller anmälaseller krav framställas föiflutit från den tidpunkt däåtagandet upphörde. Sådan skada som enligt § 6 ej skall anses utgöra serieskadaskall hänföras till det sista försäkringsåret. Ansvaret enligt detta åtagande skall täckas av enkollektiv försäkring. Anmälan om skada skall göras till försäkringsgivaren somutger ersättningen. Principiella eller tvistiga skadeersättningsfall skall påbegäran av den skadelidande, försäkringsgivaren eller försäkringstagarenunderställas en särskilt tillsatt . Nämnden består av 6 ledamöter. Regeringen utser ordförandesamt 2 andra ledamöter, varav en representerar de skadelidandes intresse. Försäkringsgivarenutser 1 ledamot. Övriga 2 ledamöter skall företräda dem som betalar bidrag tillmiljöskadeförsäkringen. Ordföranden har utslagsröst. Arbetsordningen för skadenämnden fastställs av regeringenefter förslag av försäkringstagaren i samråd med försäkringsgivaren, Tvist mellan försäkringsgivaren och skadelidande avgörs avskiljemän enligt lagen (1982; 145) om skiljemän. Om någon av de av parternautsedda skiljemännen sä begär, utses den tredje skiljemannen av regeringen. Skiljemannaförhandlingarna skall om inte särskilda skälföreligger grundas pä skriftlig dokumentation. Om skadelidande haft skälig anledning att få tvistenprövad svarar försäkringsgivaren för ersättningen till skiljemännen, Avgörande av skiljemänenligt § 10 får påkallas endast om skadenämnden har avgettutlägande i ersättningsärendet enligt § 9, Önskar någondera parten åberopanya omständigheter eller ny utredning som inte prövats avförsäkringsgivaren eller skadenämnden skall ärendet remitteras till skadenämnden förförnyat yttrande. Denskadelidande får inte begära utlåtande av skadenämnden senare än ett är fråndet att han fick del av försäkringsgivarens besked med anledning av hansersättningskrav. Denskadelidande får inte påkalla avgörande av skiljemän senare än fråndet att han fick del av försäkringsgivarens slutliga besked iersättningsärendet med anledning av skadenämndens utlåtande, Dettaåtagande träder i kraft , Skada vars orsak står att finna imiljöpåverkan eller annan störning som huvudsakligen är att hänföra till tidföre ersätts ej. Medutgångspunkt i det nu redovisade förslaget till försäkringslösning har detförekommit överläggningar mellan företrädare för och berördaintressenter. Sammanfattningsviskan resultatet av dessa överläggningar sägas ge vid handen att det finns ettbrett stöd för den föreslagna försäkringslösningen. Överläggningarna harresulterat i att ett konsortium skall bildas av försäkringsbolagen ,och eventuellt , och samt att dettakonsortium i egenskap av försäkringsgivare skall svara för de förpliktelser sommiljöskadeförsäkringen innehåller. Enligtmin mening bör de villkor som den föreslagna försäkringen innehåller tillsvidare kunna godtas med undantag för § 6 i de båda åtagandena. Det voreönskvärt om de maximala ersättningsnivåerna i de båda åtagandena kunde höjasnågot. Det vore vidare mest lämpligt om en tvistig fräga kunde föras tilldomstol från den föreslagna skadenämnden. Förhandlingar i dessa frågor pågårmed det blivande försäkringskonsortiet. Föratt statsmakterna skall kunna ha kontroll över utvecklingen avförsäkringsvillkoren bör dessa godkännas av regeringen, Ilag bör dessutom anges de grundläggande förutsättningarna för en utbetalning avförsäkringsersättning, nämligen att ersättning, på sätt som närmare anges iförsäkiingsvillkoren, skall utbetalas för person- eller sakskada som avses imiljöskadelagen, om det finns rätt till skadestånd enligt den lagen men denskadelidande inte kan få ut skadeståndet av den som är ansvarig för skadaneller rätten att kräva ut skadeståndet är preskriberad eller det inte kanutredas vem som är ansvarig för skadan. Somjag har nämnt i avsnitt 7,1 kommer den av berörda frågan omoljeskador till sjöss att bli föremål för en särskild utredning i den mån detrör sig om transportskador. Tillfrågan om skyldighet för den som bedriver miljöfarlig verksamhet att varaansluten till försäkringssystemet återkommer jag när jag behandlar frågan omfinansieringen av ersättningen till skadelidande vid miljöskada, 7.3Finansiering av ersättning för miljöskada Mitt förslag: Densom bedriver miljöfarlig verksamhet skall vara skyldig att betala bidrag tillmiljöskadeförsäkringen. Bidragen betalas med belopp som skall godkännas avregeringen. Vid utebliven betalning får tillsynsmyndigheten meddelavitesföreläggande. Miljöskadefondutredningensförslag: Utredningen föreslår ett system med utsläppsrelaterade avgifter samtatt de medel som tillfaller staten i miljöskyddsavgift skall tillförasmiljöskadefonden och användas för återställning och för ersättning tillskadelidande. Remissinstanserna:De som lämnat utredningens finansieringsförslag utan några allvarligainvändningar iir , kamrnarkollegiet, ,kammarrätten i och . Ett utsläppsrelateratavgiftssystem för föreslagna parametrar bör enligt kunna tillfredsställarimliga rättssäkerhetskrav med det mät- och kontrollsystem som finns . Detfortgår dessutom ett ständigt arbete med att ta fram förbättrade mätmetoder ochatt kvalitetssäkra miljödata. På lite sikt bör det därför vara möjligt attavgiftsbelägga ytteriigare utsläppsparametrar. Skilda rältviseaspekter hardiskuterats i anslutning till det föreslagna finansieringssystemet. Det harbl, a, framhållits att det är oacceptabelt att dagens förorcnare skall behövavara med och betala för återställningsätgärder till följd av miljöfarligverksamhet i gången tid. Mot detta kan invändas att samhället på olika sätt tarpå sig kostnaderna för den belastning pä miljön som företagens utsläpp innebär.De utsläpp som sker kan därför sägas vara gratis för företagen. Mot denbakgrunden anser verket att invändningarna frän rättsvisesynpunkt inte vägersärskilt tungt när det gäller att komma till rätta med sådana allvarligaproblem som fonden är tänkt att lösa, Iallmänhet har dock remissinstanserna ett flertal invändningar mot detföreslagna avgiftssystemet. påpekar att ingen del av intäkternafrån avgiften återförs till dem som utövar den verksamhet som skallavgiftsbeläggas. Inte heller kan ett specificerat vederlag anses utgå föravgiften. Enligt verkets mening är den att anse som en punktskatt.Fiskeristyrelsen förordar en fast årlig avgift som utgår med hänsyn tillverksamhetens art och omfattning. Oavsett vilken finansieringsform som manslutligt väljer får miljöavgifter inte ses som något slags "godkännande"från samhällets sida av fortsatta miljöskadliga utsläpp. Målet mäste alltjämtvara att åstadkomma en kraffig minskning av dagens och framtidens utsläpp. Länsstyrelseni anser att avgiftssystemet bör omarbetas så att det verkligenåterspeglar de miljöproblem som det är angeläget att lösa för att förhindraframfida miljöskada, I annat fall är miljövinsten sä liten att den inte kanmotivera det betydande merarbete som ett sådant avgiftssystem innebär förtillsynsmyndigheterna. Frånindustripolitiska utgångpunkter ställer statens industriverk sig yttersttveksamt till att generellt finansiera återställningsåtgärderna med avgifter som belastar dagens verksamheter. Enskattefinansiering på det Prop. 1987/88:85 sätt som tillämpas för kalkningmot försurning tillgodoser bättre kraven på rättvisa och konkurrensneutralitet.Liknande synpunkter framförs av , ()och Kemiska industrikontor. framhåller att införandet av ettavgiftssystem, i enlighet med utredningsförslaget, kommer att medföra enväsentlig belastning för vissa tillståndsprövade företag som dessa företaginte hade anledning att räkna med vid tillståndsprövningen.Strålskyddsinstitutet påpekar att det är olämpligt om själva instrumentetutsläppsrelaterad avgift används fel. Tyvärr är det precis vad som föreslås iutredningen. Avgifterna måste nämligen i utredningens fondmodell höjas ommiljöskyddsarbetet lyckas väl och de totala utsläppen minskar, hovrättanser att fonden i åtskilliga fall kommer att tas i anspråk för skador som intekan hänföras till någon av de parametrar som skall avgiftsbeläggas. Beträffandesådan verksamhet som redan har tiUständ till vissa utsläpp innebär avgiften enpålaga som inte kunde medräknas vid tillståndsprövningen och som alltså i efterhandändrar förutsättningarna för tillståndet och värdet av det. Utredningen harinte redovisat hur detta låter sig förenas med krav på rättssäkerhet ochskälighet. Härtill kan anmärkas att utredningen om en miljöskadefond har ettbegränsat syfte och att frågan om användande av styrmedel i miljöpolitiken,däribland avgifter pä miljöfariiga utsläpp, lämpligen bör avgöras i ett störresammanhang. Hovrätten vill understryka att det viktigaste sättet attåstadkomma en förbättrad miljö är att de villkor som uppställs för att få utövaviss verksamhet är ändamålsenligt utformade och att dessa villkor skärps omförhållandena påkallar det. framhåller att miljöskadefondensmedel är avsedda att användas för att återställa skador där den ansvarige intekan spåras, där ansvaret inte kan klarläggas eller där denansvarige saknarekonomiska möjligheter att fullgöra sina skyldigheter. För kommunernas deltorde det relativt lätt gå att fastställa om skyldighet tillåterställningsätgärder enligt miljöskyddslagen föreligger eller ej. Kommunernafår också antas ha sädana ekonomiska resurser att de kan fullgöra sinaskyldigheter i fråga om återställnings-och saneringsåtgärder. Inte hellersåvitt avser nyare skador finns det därför anledning att kommunerna bidrar tillatt finansiera en fond. Beträffande finansiering av återställning av äldremiljöskador anser förbundet att sådana åtgärder bör finansieras av staten i de falldär skadevållaren är okänd eller där den ansvarige kan spåras men är insolvent. Utredningen har enligt medförslaget om en utsläppsavgift introducerat ett helt nytt instrument imiljöpolitiken. Frågan om utsläppsavgifter som komplement eller alternativ tillde administrativa styrmedlen är av sådan grundläggande betydelse förmiljöpolitiken att den bör behandlas i samband med en eventuell översyn avstyrsystemet på miljöområdet i dess helhet och inte i samband med frågan om finansieringav vissa miljöåtgärder, LRF anser det nödvändigt att en försäkringslösningkompletteras med ett i lag inskrivet krav pä obligatorium. Förbundet gör bedömningen att tidigare exempel pä obligatoriska ansvarighetsförsäkringar, t, ex, trafikför- 209 14 1987/88. säkringenoch mäklaransvarsförsäkringen, inte kan jämföras med den al- Prop, 1987/88:85ternativt föreslagna försäkringslösningen. Den miljöskadeförsäkring som nupresenterats som alternativ till en statlig fond vad gäller ersättning tillskadelidande skulle bli unik på så sätt att den endast skulle omfatta fall medokända eller där insolvens föreligger m,m, utan att också vara en vanligansvarighetsförsäkring. En obligatorisk försäkring framstår heller inte utanvidare som ett bättre alternativ än en statlig fond,när så många vitt skildaintressen och verksamheter skall inordnas i en och samma försäkringslösning.Förbundet biträder utredningens förslag till utsläppsrelaterade avgifter, Folksamframhåller att det ringa intresset hos de möjliga skadevållarna att tecknaförsäkring är ett problem. Ett annat problem är att återförsäk-ringskapacitetinte kommer att finnas tillgänglig vid en mera omfattande utbredning avförsäkringsformen. Enligt bör det vara möjligt att försöka lösaproblemen genom att man på den svenska marknaden åstadkommer enförsäkringspool för miljöriskerna, med alla berörda försäkringsbolag sommedlemmar. För företag med miljöfarlig verksamhet enligt MF bör försäkringenvara obligatorisk. Att ett kontrollsystem är möjligt att bygga upp visarförsäkringsförslaget i betänkandet. Förebild finns inom trafikförsäkringen därden gemensamma "fonden" för skador av okända eller oförsäkrade fordonär , vars verksamhet bärs upp av alla dem som harsina fordon försäkrade. Med lämpliga begränsningar borde ett liknande systemkunna accepteras för miljöskadorna. Detta förutsätter dock att etl närasamarbete i dessa frågor etableras mellan försäkringsbolagen och att ettförsäkringskollektiv för miljöansvarsförsäkringen på obligatorisk grund kanbyggas upp inom rimlig tid. Detförslag till försäkringsalternativ som diskuterats inom utredningen kan enligtLO vara en smidig lösning, men bör ändå avstyrkas. Om försäkringen görsfrivillig riskerar avsatta resurser att bli otillräckliga. Den skisseradeuppbyggnaden, med premieklasser bl, a, efter antal anställda, stimulerarknappast till att minska utsläppen. Risk finns sannolikt också för segdragnaförsäkringsprocesser. Försäkringsförslaget omfattar dessutom inte åtgärder förgamla miljöskador och utgör därmed inte ett godtagbart alternativ. Det ärenligt LO viktigt att lagstiftaren uttalar att ett avgiftssystem med syfte attskydda den yttre miljön inte fär medverka till ökad belastning i arbetsmiljön. Skälenför mitt förslag: Utredningens förslag till ett avgiftssystem har bemötts meden betydande kritik frän remissinstanserna. Ett grundläggande krav är att densom förorsakar en förorening skall ha det ekonomiska ansvaret för att föroreningeni miljön blir undanröjd. Det avgiftssystem som utredningen har föreslagitligger i linje med denna princip. De invändningar som av remissinstanserna harframförts mot utredningens förslag har dock en sådan tyngd att det enligt minmening inte föreligger förutsättningar för att genomföra utredningensfmansieringsförslag. Mitt ställningstagande i denna finansieringsfråga innebäremellertid inte att jag utesluter att utsläppsrelaterade avgifter kan komma ifräga i andra sammanhang som styrmedel. Närdet gäller kostnader för återställningsätgärder efter äldre skador är , 210 de i en betydande omfattning av den karaktären att detligger närmast till Prop. 1987/88:85 hands att se dem som kostnader somsamhällsmedborgarna tillsammans bör svara för. Ett återställande av skadadmiljö medför nytta säväl för den allmänna hälso- och miljövården som förenskilda. Nyttan kan bestå exempelvis i förbättrade sanitära förhållandeneller i ökade möjligheter till rekreation och friluftsliv. Skadorna har huvudsakligenuppstått vid , då man pä grund av otillräckliga kunskaper om utsläppenslångsiktiga verkningar samt bristfällig teknik allmänt accepterade attkommunala och industriella utsläpp m.m, ledde till omfattande skador i miljön.Jag har därför funnit att skattemedel bör reserveras för återställnings- ochsaneringsåtgärder beträffande vissa äldre skador, som skulle leda till mycketsvära miljökonsekvenser om några åtgärder inte vidtogs. Jag redogör för minaöverväganden i fräga om behovet och inriktningen av återställnings-ochsaneringsåtgärder i avsnitt 7,4.