prop · GB0369 · 1987-12-31 00:00:00 — Det nya omprövningsinstitutetbör givetvis utformas så att det tillgodoser de krav som kan anses följa av våranslutning till den europeiska konventionen, men bör de förut berördaintressen som kan föreligga från internrättslig synpunkt tillgodoses, I det följandediskuteras hur institutet med dessa utgångspunkter lämpligen skn,ille kunna utformas. början torde det stå klart att en omprövning i den skisseradeordningen bör förutsätta en ansökan från en enskild part. Konventionen ger inte allmänna organrätt att påkalla domstolsprövning i häraktuella situationer och det finns ingen anledning att i den svenskalagstiftningen tillskapa en sådan möjlighet. Det bör således inte stå öppet för exempelvis en koramun att begära tillärapningav det nya omprövTiingsinstitutet. Klart är vidareatt i enlighet med allmänna principer talerätt bör tillkommaendast den som beslutet angår och att en förutsättning vidare bör vara att beslutet har gått honomemot. Enannan fråga som också har betydelse för själva ramenför ett nytt omprövningsinstitut gäller vad resultatet skallbli av ett bifall till den klagande partens.talan. Man har häranledning att söka ledning i de principer sora gäller förresning. Enligt58 kap. 7 § KE gäller för de allmänna rättegångsmålens del som huvudregel att högstadomstolen, oa resning beviljas, skall förordna att målet skall tas upp på nytt avden domstol som sist dömde i detta. 1987/88:69 donistolen får dock, när resningbeviljas i tvistemål Bilaga 1 eller i brottmål tillden tilltalades förmån och saken finnes uppenbar, ändradomen. saknas för regeringsrättens del. Det förekommer emellertid inte så sällan att ävenregeringsrätten i de fall resning beviljas i förvaltningsbesluts.a.s. sätter sig i den aktuella förvaltningsmyndighetensställe och avgör ärendet. Inom ramen för det nya omprövningsinstitutsom diskuteras nu bör dock en sådan möjlighet inte firjias. Närmasttill hands ligger att regeringsrättens befogenliet i dessa fall begränsas tillatt undanröja beslutet, vilket i allmänhetinnebär att ärendet åter blir anhängigt hos den rqyndighet som har meddelat beslutet.Det blir alltså sora förut har angetts fråga om en kassationsprövning. När det gäller attavgränsa de typer av förvaltningsbeslut som i ett nytt system ski,illekunna göras till föreiaål för en laglighetsprövning av regeringsrättenefter dessa linjer, framgår av det föregående att det till en början bör göras enbegränsning till beslut som inte i ordinär ordning kan bringas underdomstols prövning. Denna begränsning bör gälla varesig en dorastols-prövning kan åstadkommas genom besvär i vanlig ordning till förvaltningsdomstoleller för-utsätter stämning, t.ex, enligt lagen (1974:371) om rättegången iarbetstvister. Denfrågan kan vidare ställas om det, för att det nya omprövningsinstitutet få användas, bör krävas attklaganden uttömt de ordinära rättsmedel som stått till buds. I den förut nämndaskrivelsen till regeringen från Medborgarrättsrörelsen har utgångspunkten varit att ett sådant kravinte skall ställas. I skrivelsen föreslås Prop.1987/88:69 den ordningen att, om den klagande angriper beslutet Bilagagenom s.k. rättsbesvär, han därmed också skall anses avstå från att använda förvaltningsbesvär ellerdet rättsmedel som eljest skulle ha stått till förfogande. Den enskilde kan då enligtskrivelsen välja mellan att gå in tilldomstol med rättsbesvär eller att först anföra förvaltningsbesvär till högre förvaltningsmyndighet och sedan, om denna väg ejlede" till framgång, gä till domstol med rättsbesvär. Finnsbeträffande samma beslut flera klagande som väljer olika vägar jgj,därvid enligt vad som konstateras i skrivelsen vissa komplikationerinträda. Ensådan lösning synes emellertid föra medsig åtskilliga komplikationer av både principiell och praktisk at även iandra hänseenden än dem som anges i skrivelsen. Den är inteheller sakligt nödvändig. Närmast till hands ligger otvivelaictigt att raan ställer uppdet kravet att klaganden skall ha utnyttjat de ordinära rättsmedelsom står till buds för att en ansökan om omprövning hos regeringsrätten skall få skeenligt den ifrågasatta nya regleringen. Detta har den terligare fördelenatt regeringsrätten inte behöver belastas med omprövning av beslut som kanskegrundar sig på re-na förbiseenden e.d. och utan vidare skulle ha rättatstill på annat sätt efter överklagande i vanlig ordning. Vadsora krävs från konventionens utngspunkter är att ennyordning av här skisserat slag blir tillämplig på sådana förvaltningsbeslutsom berör någons "civila rättigheter och skyldigheter".Dessa från konventionens text översatta begrepp tordeemellertid inte lämpligen böra användas direkt i en svensk författningstextsom skall vara generellt tillämplig. svårigheteratt transformera dera till adekvata svenska Prop, 1987/88: 69 Det är en fördel, om man kan utnyttja ''aga 1 begrepp som redan används isvensk lagstiftning och vilkas innebörd är välkänd. liggaatt uppställa det kravet att beslutet skall röra tillämpning avsådana föreskrifter som avses i 6 kap. 2 eller 3 § RF. De föreskriftersom omfattas av dessa- lagrum är sädana somrör enskildas personliga ställning samt deras personliga ochekonomiska förhållanden inbördes (8kap. 2 §) liksom sådana sora angår förhållandetmellan enskilda och det allmänna, som gäller åligganden för enskilda eller som i övrigtavser ingrepp ienskildas personliga eller ekonomiska förhållanden 3 §). genom en sådan avgränsning täcker det fält sora omfattas av konventionens begrepp"civila rättigheter och sl-cyldigheter" synes i och för sigvara klart. Den angivna avgränsningen koramer emellertid att täcka ettraera omfattande område än konventionens, eftersom den innefattar även föreskrifterom påföljder för brott samt om skatt till staten, något sominte kan sägas avse civila rättigheter ellerskyldigheter. I fråga ora förvaltningsbeslut sora rör tillämpning avsådana föreskrifter torde dock generellt gälla attdet finns möjlighet till dorastols-prövning ireguljär väg, något sora vad avser ansvar för brottf.0. även är ett krav enligt andra bestämmelser ikonventionen. Att den förordade avgränsningen har en vidare omfattning än vad sominnefattas i termen civila rättigheter och skyldigheter får därför begränsadbetydelse. Från internrättslig synpunkt framstår en avgränsningefter dessa linjer som mera konsekevent än den som skulle följa av europakonventionenenligt den europeiska domstolens tolkning. Inomdet tillämpningsområde som har angetts för det Prop, 1987/88:69 nyainstitutet faller emellertid vissa ärenden Bilaga beträffandevilka art. 6 inte kan anses innebära krav på domstolsprövning ochsom det av särskilda skäl finns I första hand avses då ärendensom prövasenligt utlänningslagen (1980:376, omtryckt 1984:595).Det är ofta av utomordentligt stor vikt att dessaärendenavgörs snabbt och de har en rnycket Beslut i sädana ärenden bör därför intekunna överprövas av regeringsrätten enligt den nya ordningen.Det kan tänkas att det finns andra sådana ärendetyper sora det finns lika starka skäl attundanta. Denfrågan behöver emellertid övervägas närmare med ledningav synpunkter som kan komma fram under den fortsattaberedningen av ärendet. För att ettförvaltningsbeslut av den art som har angetts nu skall få undanröjas avregeringsrätten bör i överensstämmelse med vad som förut har angetts krävas attbeslutet strider mot lag eller annan författning. Den bristande överensstämmelsenmed gällande normer behöver inte vara uppenbar, men det skall finnas grundför ett positivt uttalande av innebörd att beslutet är oförenligtmed den rättsliga norm sora är aktuell. Självfallet är det svårt attens teoretiskt dra en klar gräns mellan en renodlad laglighetsprövning ochen lämplighetsprövning: den bakomliggande författningenkan ju vara avfattad på ett sådant sätt att den replierar på allmäntuttryckta termer och begrepp sora får sitt reella innehåll först genomen lämplighetsprövning eller, om man så vill, en politisk bedömning. Här kanuppenbarligen besvärliga avvägningsfrågor uppkomma. Dessa är dock inte nya frånprincipiell synpunkt, eftersom samma problem kan föreliggavid prövning av koramunalbesvär (jfr 7 kap. 1 § förstastycket 2 koraraunallagen) och - Prop, 1987/88:69 låt varabegränsat till de uppenbara fallen - vid tJilaga prövningenav resningsärenden. Den rättsbildning som har utvecklats vid tillämpning avkommunalbesvärsinstitutet och för vilken regeringsrätten är prejudikatinstansbör kunna tjäna till ledning för de bedömningsfrågor somkan uppkomma, om ett nytt omprövningsinstitut av här skisserat slag införs. Bestämmelserom det nya prövningsinstitutet synes lämpligenkunna tas in i lagen (1971:289) om allmänna f örvaltningsdorastolar. 6 talas om "opartisk och offentlig rättegång"(på engelska "fair and public hearing"). Nuvarande regler i främst RBoch förvaltningsprocesslagen (1971:291) har från svensk sida ansetts stå i överensstäm-aelsemed dessa rekvisit i art, 5, därför att rättegångar i även vid ett skriftligt förfarande äroffentliga utom i sådana undantagsfall sora är tillåtnaenligt konventionen. Några särskilda regler ora t,ex, rätt attalltid få till stånd en muntlig förhandling hos regeringsrätten idet nya omprövningsförfarandet torde därför intebehövas. Givetvis kan inställning koraraa att ändras, ora den europeiskadomstolen skulle göra en annan tolkning av art. 6 i detta avseende. 26 i den europeiska konventionen får kommissionen ta upp ett ärende först sedanalla inhemska rättsmedel har uttömts. Resning anses inte varaett rättsmedel i denna mening, men ett nytt prövningsinstitut av härskisserat slag blir otvivelaktigt ett sådant rättsmedel. Det betyder att den som vill klaga hoskommissionen över förvaltningsbeslut av det slag som det här är fråga om först måste ha fått sakenprövad genom ett avgörande av regeringsrätten. skall någrareflektioner göras om i vad mån det Prop, 1987/88:69 nya prövningsinstitutetkan föranleda ett beliov av ökade Bilaga 1 resurser förregeringsrättens del. Det skall då förstkonstateras att det endast är ett begränsat antal typer av förvaltningsbeslut som enligtdet föreslagna systemet kan komma under regeringsrättens prövning:det kan röra sig om beslut enligt någratiotal författningar. I de fall då enskildapersoner som berörs av besluten anser dessa lagstridiga kan det förutsättas attresning redan enligt nuvarande ordning ofta söks i de fall parfen vill gå vidaremed målet. Detta ger grund för en förmodan att antalet ytterligare mål förregeringsrättens del inte blir alltför stort.Däremot kan målen säkerligen i många fall kräva en avsevärt större arbetsinsats än nä"det f.n. i ett resningsärende gäller att pröva om ett avgörande står j_ uppenbar strid raot lag. I den mån behovav ökade resurser med hänsyn härtill skulle uppkomma förregeringsrättens del kan det övervägas att iförsta hand söka möta detta med regler som ger möjlighettill en rationalisering av regeringsrättens arbetsformer, en fråga sorahar visst saaband med förslagen i rättegångsutredningens betänkande (SOU 1985:1) Översyn avrättegångsbalken 2. Men innan ennärmare bedömning härav görs synes det vara välbetänkt attavvakta till dess den nya ordningen liar tillämpats ,så att man får bättre underlag för de övervägandensom kan behöva göras i detta hänseende. 4-4 Omprövning av expropriationstillstånd Enutvidgad befogenhet för regeringsrätten att ompröva vissa förvaltningsbeslut får betydelse beträffandebl.a. beslut om expropriationstillstånd. Expropriationsförfarandetäruppdelat på en tillstånds- Prop. 1987/88:69 prövning ocnen efterföljande ersättningsprövning. Först ' -""8 när ersättningenhar prövats slutligt får expropriationen i princip genomföras.Denna ordning ger inte några absoluta garantier för attexpropriationsändamålet eller övriga förutsättningar för expropriation är för handennär egendomsberövandet sker. Tillståndsprövningen äger rum -- före egendomsberövandet, och förhållandena kan därefter ha ändrats så att expropriationsändamålet intelängre föreligger. Regeringen anses inte kunna återkallaexpropriationstillständet på denna grund. Om expropriationssökanden iett sådant läge skulle fullfölja ärendet,kan ägaren alltså tvingas att avstå från sinegendom, trots att förutsättningarna för expropriation är för handennär egendomsberövandet sker. Även om olägenheterna av den gällande o"dningen i prä-ctikenkanske inte är så stora, synes det från principiell synpunkt angeläget attraan försöKor koiaraa till ratta med denna stelhet iexpropriationsförfarandet. Spörsmålet uppmärksaomades av den europeiska domstolen i den förut(avsnitt 3.3) berörda domen i målet och mot , varviddorastolen riktade kritik mot den svenska lagstiftningens dåvarandeutforrruiing. Även om grunden för denna kritik i allt väsentligt är undanröjd genom ändringari lagstiftningen kan det även från denna synpunkt vara en fördel omvissa justeringar i lagstiftningen genomförs. Frågan synesinte kunna lösas inom ramen för det tidigare föreslagnasystemet med en möjligbret för sakägarna att fälagligheten av ett beslut omexpropriationstillstånd prövad hos regeringsrätten. Vad sora behövs är enordning som ger regeringen möjlighet att ompröva ett beslut oi:expropriationstillstånd på grund av ändrade förhållanden. Ettproblem med ett system sora medger omprövning av Prop.1987/88:69 expropriationstillstånd är attomprövningsmöjligrieten ' lätt kan missbrukas i syfteatt förhala expropriations-förfaraidet. Det är därför angeläget att åstadkotrrmaen ordning sora säkerställer att omprövning endast aktualiseras i fall då enbetydande sannolikhet talar för att förhållandena verkligen har förändrats så mycketatt expropriationstillständet bör sättas i fråga. Detta synes kunna ske genom att möjlighetenatt begära omprövning förbehålls den domstol som prövarexpropriationsmålet. Härigenom får man en garanti för att omprövnings-möjliglieteninte missbrukas. får sakägarna möjligheten att argumentera för sin sakinför en myndighet som är väl insatt i sakfrågan. Dendiskuterade ordningen synes ge goda möjliglieter för sakägarna att få expropriationstillständet upplrävt i desannolikt fåtaliga fall där expropriationsändamålet har förfallitmen ärendet ändå fullföljs, Redai själva prövningsraöjligheten torde vidare leda till att den sora fått ettexpropriationstillstånd drar sig för att söka utnttja detta på ett oförutsett sätt. Några näanvärda olägenheterför effektiviteten i expropriationsförfarandet synes inteuppkomma. Med hänsyn härtill förordas att det införs en möjlighettill omprövning av expropriationstillstånd efterde linjer som har antytts. Denföreslagna omprövningsmöjligheten förutsätter ändringar i expropriationslagen (1972:719). Det är isamband med en sådan ändring naturligt att ta upp frågan om enändringockså av reglerna om den frist inora vilken ett expropriationstillstånd skallfullföljas. har i expropriationstillståndenregelmässigt bestämts att expropriationssaken skall fullföljasgenom ansökan om stämning till domstol senast inora från tillståndsdagen.Möjligheterna enligt expropriationslagen Prop,1987/88:69 att bestämmalängre tid och att förlängaden bestämda Bilaga 1 tidenhar i praktiken inte utnttjats. den utredning som föregår ettexpropriationstillstånd bör det också varatillräckligt med för att fullfölja ärendet.Det ligger väl i linje med förslagen i övrigt i denna promemoria att lagfästa denpraxis som Den nu föreslagna ändringenbör föranleda en motsvarande ändring av2 kap. 8 § vattenlagen (1983:291). Ienlighet med vad som har anförts har förslag upprättats till 1. lag om ändring ilagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 2. lag om ändring iexpropriationslagen (1972:719), 3. lag om ändring ivattenlagen (1983:291). 5.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar 1987/88: 69 Bilaga 1 Utöver vadsom följer av 2 § får regeringsrätten på ansökan av en enskild part undanröja ettbeslut i ett förvaltningsärende, om 1.beslutet innebär myndighetsutövning mot någon enskild och rör tillämpning aven föreskrift orr. något förhållande som avses i 8 kap. 2 eller 3 § regeringsformen,dock ej i fråga om en föreskrift som ller utlännings vistelse i riket. 2.beslutet inte skulle ha kunnat överklagas i annan ordning, 3.beslutet inte annars har prövats av någon domstol eller skulle ha kunnat bringas under endomstols prövning på annat sätt än genom ansökan om resning, 8 1987/88. 4.den rättstillämpning som ligger till grund för Prop.1987/88: 69 beslutet strider mot lag eller annan författning. Vadsom sä i första stycket om domstol fflller också sådan nämnd somavses i 2 kap. 9 § andra stycket andra meningen regeringsformen. Ansökan somavses i första stycket skall göras från det attbeslutet meddelades. Regeringsrätten får bestämma attbeslutet tills vidare inte skall gälla. Deövervägandensom ligger till grund för förslaget har redovisats i avsnitt 4.1.2 och 4.1.3. Någon särskildbenämning på det nya institutet föreslås inte.Det kan inte anses lämpligt att låta detta orafåttas avbegreppet resning som ju av hävd har en snävare betydelse. Iingressen slås till en början fast att det nya prövningsinstitutetförutsätter ansökan av enskild part. En förutsättning är enligtallmänna förvaltningsrättsliga principer att beslutet har rört hans rätt och gått honomemot (jfr 11 § förvaltningslagen 1971:290 och 22 § förslagettill ny förvaltningslag i prop. 1985/86:80). Det krävs inteatt parten åberopar förevarande paragraf till stöd för sin ansökan.Detta innebär bl.a. att, om någon ansöker oraresning i ett beslut av det slag sora paragrafen tar sikte på,regeringsrätten i princip utan hinder härav bör kunnapröva saken inom de mera vidsträckta ramar sora paragrafen drar upp. andraslag av klagoskrifter till regeringsrätten får en Prop. bedömningenligt vanliga principer göras av i vad mån ° yrkandet ger underlag för en tillämpning avparagrafen. Paragrafentar sikte enbart på beslut i förvaltningsärenden. Det betyder att det skall vara fråga om ettbeslut av en förvaltningsmyndighet eller av regeringen i ett särskilt ärende. Ävenbeslut av en dorastol inora raxrien för dess administrativa verksamiiet är ett förvaltningsärende,men de övriga förutsättningar som har ställts upp för att detnya prövningsinstitutet skall vara tilläiap-ligt innebär att ett sådant beslut inte kan bli föremål för omprövningenligt paragrafen. Ettbifall till klagandens talan avses få till följd att beslutet undanröjs. Sorahar konstaterats i den allraänna motiveringen innebär dettasom regel att sal:en åter ]_j_r. anhängig hos den mymdighet som har meddelat det undanröjdabeslutet. Undantag kan gälla för det fall att fråga varit om ett initiativärende. kanockså en föreskriven preskriptions- eller preklusionsfrist tänlcashindra myndigrieten f.rän att ta upp den föreliggande frågan på nytt. Avsiktenärinte att någon formell besvärshänvisnirrgtill regeringsrätten skall lämnas i fall då ett ärende kan koraraa under denna dorastols prövningenligt de nya reglerna. Här anges till en början att fråga skall vara oia ett beslut som innefattarnndighetsutövning mot enskild. Härmed avses enligt vedertagenterminologi utövning av befogenhet att bestämma om förmän, rättig}iet,skyldigiiet, disciplinär bestraffning eller annat jämförbart förhållande(se t.ex. prop. 1973:90 s. 397). En viktig inskränkningligger i att beslutet skall röra Prop. tillämpningav föreskrifter om förhållandensom avses i tJUaga 8 kap. 2 eller 3 § RF.Innebörden härav har kommenterats iden allmänna motiveringen (avsnitt 4.3). kan finnas i lag eller i någonregerings- eller myndighetsförfattningsom har beslutats med stöd av I8 kap. 2 § behandlas föreskrifter om enskildas personliga ställningsamt om deras personliga och ekonomiska förhållanden inbördes. Sådana föreskrifter är bl.a. sådana som gäller svenskt medborgarskap, rätt tillsläktnamn, äktenskap, föräldraskap, arv och testamente samt familjeförhållanden iövrigtliksom föreskrifter om rätt till fast och lösegendom, om avtal sant ora bolag, föreningar, samfälliglieter och stiftelser. När tillämpningsker av sådana föreskrifter torde det ofta vara fråga ombeslut sora rör enskildas "civila rättigheteroch skyldigheter" i den europeiska konventionens mening, I8 kap. 3 § (samt 7 11 §§) RF behandlas föreskrifter om förhållandetmellan enskilda och det allmänna som gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp ienskildas personliga och ekonomiska förhållanden. Beslut enligt sådana föreskrifteräribland av det slaget att de enligt nuvarande praxis anses omfattade av deneuropeiska konventionens uttryck "civila rättigheter ochskyldiglieter". I det föregående har sålunda konstaterats att rätten attutöva ett yrke ocli att fritt disponera över sin egendom har hänförts underdet angivna uttrycket. Somhar angetts i den allmänna motiveringen får dock anses att 8 kap. 3 § RFha" ett mera vidsträckt innehåll. sålundaomfattar paragrafen även föreskrifter om brott Prop.1987/88:69 samt om skatt till staten. Beslut enligt sådana Bilaga föreskriftertorde emellertid undantagslöst kunna bringas under domstolsprövning,varför de ej får någon aktualitet i detta sanmianhang. Ifråga om "rekvisition eller annat sådant förfogande"-som också i grundlagsparagrafen nämns särskiltsom exempel - fär behovet av den nu aktuella regleringen från deneuropeiska konventionens synpunkt mindre aktualitet, med hänsyn tillföreskriften i at. 15 om rätt för konventionsstaterna att göraavvikelser från sina förpliktelser enligt konventionen vid krig ellerannat allmänt nödläge. Det är emellertid att märka att även denprincipiellt sett näraliggande frågan ora tillstånd till expropriation - som också omfattasav 8 kap. 3 § RF - torde anses utgöra ett sådantbeslut som art. 5 i konventionen tar sikte på. Detundantag frän tillämpningsområdet för det nya institutet som ller beslut enligt utlänningslagenhar raotiverats i avsnitt 4.3. Bestämmelsen har utformats med användning avdet uttryck som finns i 8 kap. 7 § första stycket 2 RF och som avser utlänningslagstiftningen. Som har angetts i den allmänna motiveringen innebär förslaget -utöver vad som har angetts i punkt 2 - den begränsningenatt beslut som skulle ha kunnat överklagas till högre instans inte kan bli föremål för prövning avregeringsrätten enligt det föreslagna nya institutet. Ominstansordningen beträffande ett visst ärende ärexempelvis lokal myndighet - länsstyrelse -regeringen, kan sålunda överprövning hosregeringsrätten inte begäras med avseende på vare sig den lokalamyndighetens eller beslut. För tydlighetens skoll anges här till en börjai uttryckligenatt paragrafen inte omfattar fall när ett .., beslut har prövats avdomstol. Detta kan sägas ligga Prop. 1987/88:69 redan i uttrycket"beslut i förvaltningsärende", men ett Bilaga 1 förtydligandehar ansetts vara på sin plats bl.a. med tanke påsituationer när ett förvaltningsbeslut har överprövats av förvaltningsdomstol. Vidareutesluts även fall då det ifrågavarande beslutet genom överklagaideskulle ha kunnat bringas under domstols prövning. Också fall där rättsmedlet är ett annat än överklagande är uteslutna. Som nämnts i den allmännamotiveringen åsyftas här främst fall då talan skall väckas genom ansökan om stämning, vilket är fallet bl.a, i arbetstvister. Självfallet är också avsiktenatt exempelvis straffprocessuella tvångsmedel, vilka i den mån de blirbestående i sedvanlig ordning skall prövas av domstol, skall anses inbegripna iundantagsregeln. Ienlighet raed det anförda har punkten forraulerats så att detnya prövningsinstitutet blir tillämpligt endast om beslutet inte, genom överklagandeeller eljest, på annat sätt än genom resning, 1-amnat brirgas 'under domstols prövning.Som framgår av and.ra stycket likställs meddomstol sådan nämnd som avses i 2 kap. 9 § andrastycket andra meningen, dvs. nämnd vars sammansättning är bestämd i lagoch i vilken ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare(jfr prop. 1973:90 s. 385 f.). Den materiella prövning som skall göras gällerhuruvida den rättstillämpning som ligger till grund förbeslutet strider mot lag eller annan författning.