prop · GB03109 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag delar utredningensoch remissinstansernas uppfattning atl betyget 3 bör ha uppnåtts i vart och ettav de ämnen som ingår i förkunskapskraven. Detta bör vara huvudregeln. Skäletär inte bara att det innebär en förenkling. Det bidrar också lill attunderstryka viklen av att den sökande förbereder sig väl för utbildningen. Äveni fortsättningen bör det dock vara möjligt att i sådana fall där del ansesmotiverat, låta kravet på betyget 3 avse medelbetyget i flera ämnen. Delbör också vara möjligt att i undantagsfall ställa krav på högre betyg än 3 iett enskilt ämne. Avsteg från nu nämnda generella regler bör också kunna görasvid försöksverksamhet. Sådana avsteg synes nödvändiga när det gäller övergångenfrån årskurs 3 av 4-årig teknisk linje till högskoleutbildning enligt deförsök med samordnad ingenjörsutbildning som föreslås starta . Utöverkraven på särskilda förkunskaper finns för tillträde till enstaka utbildningarsärskilda villkor som inte enbart kan hänföras till vad utbildningen kräver.Det gäller exempelvis begränsning i fråga om högsta ålder för läkarlinjen ochkrav pä arbetslivserfarenhet för psykologlinjen, SYO-linjen och linjen förpersonal- och arbelslivsfrågor. Det bör även i fortsättningen vara möjligt altställa upp sådana villkor soni huvudsakligen kan relateras till denyrkesverksamhet som utbildningen avses förbereda för. Jag utgår ifrån atl detendast kan bli fråga om enstaka utbildningar och alt möjligheterna tillämpasrestriktivt, tills ytterligare erfarenheter har vunnits. Jag återkommer tilldenna fråga i samband med att jag tar upp utvecklingen av behörighets- ochurvalsfrågorna . Desärskilda behörighetsvillkor som skall gälla för tillträde till en allmän utbildningslinjeanges i den utbildningsplan som fastställs och där det huvudsakliga innehålleti linjen beskrivs. I årets budgetproposition har jag förordat att de centralautbildningsplanerna slopas för huvuddelen av de allmänna utbildningslinjerna.De särskilda förkunskapskraven bör emellertid enligt min mening vara desammaför en allmän utbildningslinje oavsett studieort. Det är därför nödvändigt attkraven beslutas centralt vare sig utbildningsplan finns eller inte. 5 Urval till allmänna och lokala utbildningslinjer Urvallill flertalet längre utbildningar i högskolan sker på grundval av betyg.Sökande kan, utom till en tredjedel av platserna på varje linje, få tillgodoräknasig arbetslivserfarenhet. Vid urvalet indelas de sökande i kvotgrupper medhänsyn till den utbildningsbakgrund m. m. de åberopar. Sökande med behörighetenligt 25:4-regeln får fillgodoräkna poäng för högskoleprov. En närmarebeskrivning av urvalsreglerna återfinns i bilaga I. Mittförslag: Betyg från gymnasieskolan eller motsvarande utbildning inomvuxenutbildningen samt studiefärdighetsprov skall utgöra de huvudsakligagrunderna för urval till utbildningslinjer. Fördelningen av platserna mellangruppen för betygsurval och gruppen för provurval skall kunna variera mellanolika utbildningslinjer inom intervallet 1/3 - 2/3. Poäng a,rbetslivserfarenhetskall kunna komplettera poäng för studiefärdighetsprov. Sökande som uppnåttallmän behörighet endast genom studier vid folkhögskola skall kunna antas bådeinom provurvalet och inom betygsurvalet. får möjlighetalt på grund av särskilda skäl anta enstaka studerande. Studerande medutländsk förutbildning skall kunna antas även inom betygsurvalet genom en mot-svarandebedömning. Utredningensförslag: överenstämmer huvudsakligen med mitt när det gäller betyg och studiefärdighetsprovsom urvalsgrunder. Utredningen föreslår också att högst av platserna på enutbildningslinje tillsätts på grundval av fri prövning. Poäng förarbetslivserfarenhet bör enligt utredningen ges dels efter 15 månaders arbete,dels arbete. Sökande med behörighet från folkhögskola bör antasendast inom provurvalet. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva till betyg, prov och fri prövning somurvalsgrunder och tillstyrker därför huvuddragen i det föreslagnaurvalssystemet. Några remissinstanser förordar i varje fall urval sombygger enbart på prov och fri prövning. Mångaremissinstanser tillstyrker förslaget till fördelning av platser mellan belygsgruppenoch provgruppen. och högskolor anser dock att betygsgruppenbör vara större än provgruppen, medan andra remissinstanser anser altprovgruppen bör väga över. Friprövning tillstyrks av de flesta men olika uppfattningar om gruppens storlekredovisas. Flera myndigheter varnar för subjektivitet och missbruk och andraframhåller vikten av rättssäkerhetsgarantier. Mångaär positiva till att arbetslivserfarenhet tillgodoräknas den sökande vidurval. Flera olika synpunkter på poängberäkningen redovisas, och förslag tillförändringar i förhållande lill utredningens förslag läggs fram. SÖ samt mångaremissinstanser i övrigt, däribland företrädare för folkhögskolorna, deraslärare och elever, förordar all det finns en särskild kvotgrupp förfolkhögskoleelever även i fortsättningen. Skälen för mittförslag: Inledningsvishar jag angivit att det är nödvändigt alt slå fast vilka grunder som skalltillämpas vid urval mellan sökande i de fall när inte alla kan beredas plats påutbildningen. Betyg har visat sig varadet bästa instrumentet när det gäller att bedöma studiefärdighelen.Denna färdighet måste enligt min uppfattning även i fortsättningen vara enavgörande faktor vid urval till högskolestudi- Högskoleprovet har använtssom ett allmänt studiefärdighetsprov under Prop. 1987/88:109 etl antal åroch de erfarenheter som finns av det är goda. De undersökningar som gjortsvisar också alt del finns ett klart samband mellan resultat av högskoleprov ochframgång i högskolestudierna även om sambandet, som utredningen framhåller,oftast är något svagare än för betygen. Delfinns fiera skäl för att i större utsträckning än för härvarande låta högskoleprovetkomplettera betygen som urvalsgrund. Om gymnasiebetyget blir helt avgörande förungdomarnas möjlighet att skaffa sig högskoleutbildning, inriktas studierna igymnasieskolan lätt i första hand på all uppnå ett högt medelbetyg. Delta kaninverka negativt pä undervisningssituationen och på samarbetet mellan elevernai gymnasieskolan. Det kan också medföra, att en elev väljer en studieväg därdet är lätt att få ett högt medelbetyg. Vetskapen om atl det för varjestuderande i gymnasieskolan finns ytteriigare en möjlighet att dokumentera sinastudiefärdigheter kan ha en positiv inverkan pä studievalet och på arbetet igymnasieskolan. Studiefärdighetenär inte given en gång för alla utan den kan självfallet utvecklas även efter enavslutad gymnasieutbildning. Också den som inte har fått så höga betyg igymnasieskolan men som senare har utvecklat sin studiefärdighet bör hamöjligheter all antas till högskoleutbildning. Likaså bör sådana studerande sompå annat sätt än genom gymnasieutbildning skaffat sig behörighet förhögskoleutbildning kunna dellaga i konkurrensen. Högskoleprovetbör därför enligt min mening kunna användas vid urval till högskoleutbildning istörre utsträckning än just för att tillgodose de behov som jagnu har redovisat. En andel sökande bör således kunna antas på grundval av betygoch en annan andel på grundval av prov. Dessa andelar bör som utredningen harföreslagit kunna variera mellan olika utbildningar. Hänsyn bör härvid tas bl.a. till innehållet i utbildningen och syftet med den, liksom lill efterfråganfrån olika gmpper av studerande. Andelarnabör, som utredningen föreslagit, kunna variera mellan 1/3 och 2/3 och det börankomma på regeringen eller den myndighet regeringen förordnar atl besluta omhur många platser på varje linje som bör tillfalla de skilda urvalsgmpperna.UHÄ har i sitt remissyttrande framhållit att de av utredningen föreslagnaramarna ger möjlighet att inledningsvis, fill dess att större erfarenhetvunnits av provets funktion för en störte grupp, prioritera betygsurvalet. Detfinns eiiligt min uppfattning anledning att noga följa de erfarenheter somhögskoleprovet ger. Det är dock viktigt, att man redan i etl inledningsskedetar hänsyn till såväl de olika krav och fömtsättningar som gäller förutbildningarna som den efterfrågan som finns från olika sökandegrupper. Deangivna gränserna bör gälla även i ett inledningsskede men det bör vara möjligtatt i undantagsfall göra en annan fördelning. Del gäller exempelvis om andeleni förhållande fill antalet sökande i de olika grupperna skulle visa sigorimlig. Liksom bör inombetygsurvalet en indelning göras så att sökande som har gått igenom en treårig utbildning och sökande som har gått igenom en tvåårig utbildning behandlas i skilda kvotgrupper, där platserna fördelas proportionellt i förhållande till andelen sökande. De som i enlighet med 12 propositionenom utveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan ge- Prop. nomgåren treårig utbildning bör dock inte i detta hänseende skiljas från demsom genomgått tvåårig yrkesinriktad utbildning. Det bör ankomma på. regeringeneller den myndighet regeringen förordnar att besluta i dessa Tillstuderande med behörighet från folkhögskola återkommer jag i det följande. Högskoleprovethar använts för urval i nuvarande kvotgmpp 4, dvs. huvudsakligen fördem som är behöriga enligt 25:4-regeln. har provet, som arrangeratstvå gånger , genomförts av omkring 100000 personer. Deltagarnasutbildningsbakgrund har varierat kraftigt och de har haft en medelålder pådrygt . Provetmäter allmänna studiefärdigheter och omfattar sex delprov, nämligenordkunskap, läsförståelse, allmänorientering, tolkning av diagram, tabeller ochkartor, kvanfitaliva resonemang samt studietekniska färdigheter. Proven har avdeltagarna bedömts positivt och som relevanta. En studie (SOU 1985:59) somutförts på utredningens uppdrag visar att högskoleprovet myckel väl kananvändas på en större studerandegmpp än . Studienvisar att elever från tre- och fyraåriga linjer i gymnasieskolan genomsnittligtpresterar bättre resultat på högskoleprovet än elever från de tvåårigalinjerna. Dessa skillnader kan enligt min mening, i varje fall delvis, förklarasav att dessa senare elever har en kortare teoretisk utbildning och ofta ocksåsämre studieresultat i gmndskolan. Man kan alltså inte räkna med atthögskoleprovet, om det genomförs direkt efter gymnasieskolan, skall jämställaelever med nu angivna utbildningsbakgmnd. Om de studerande efter sin gymnasieutbildningpå olika sätt utvecklar sina allmänna studiefärdigheler bör fömtsättningarnaför att nå goda resultat i högskoleprovet vara bättre. De har då störremöjligheter att delta i konkurrensen om en högskoleutbildning på samma villkorsom studerande med annan bakgrund. Sambandetmellan utbildning och provresultat tyder på att det också finns ett sambandmellan social bakgmnd och provresultat. Detta samband är dock enligt vissaundersökningar svagare än sambandet mellan betyg och social bakgrund. Det finnsenligt studien också ett samband mellan kön och provresultat, som till stor delkan hänföras fill skillnader mellan mäns och kvinnors traditionellaintressen..De undersökningar som utförts är emellertid begränsade, och det ärdärför vanskligt att dra några bestämda slutsatser av dem. Jag vill därför idetta sammanhang understryka, att jag anser det viktigt att resultatet avprovurvalet fortlöpande följs upp. Det är också angeläget att det fortsattaarbetet med provet inriktas på att så långt möjligt eliminera könsskillnader iprovresultatet. Iutredningen diskuteras möjligheterna att utforma och fillämpa ett stu diefärdighetsprov som mera direkt mäter fömtsättningarna för studiefram gång inom skilda utbildningar. Det anses inte rimligt att man bygger upp etl 13 systemsom förutsätter en utveckling av specifika prov för alla utbildning- Prop.1987/88:109 ar. Utredningen anseremellertid aU sådana kan utvecklas på sikt.För att ökad erfarenhet av sådana urvalskriterier skall kunna vinnas föreslårutredningen att speciella urvalsmetoder får användas för en mindre andel, t.ex. högst en tredjedel av platserna på en utbildningslinje. Många remissinstanserhar tagit upp denna fråga. Jag återkommer härtill i det följande. Utredningenhar föreslagit atl högskoleprovet bör kunna genomgås ett obegränsat antalgånger och alt resultatet skall vara giltigt . Poängen för provet börenligt utredningen redovisas i skalan 0,0 - 2,0 poäng. Vidare har utredningenföreslagit atl sökande under med gymnasiebetyg bör få delta i urval på gmndav högskoleprov tidigast efter avslutad gymnasieutbildning. Jag delarutredningens uppfattning. Det bör ankomma på regeringen eller den myndighetregeringen förordnar att besluta i dessa frågor. Arbetslivserfarenhethar enligt min mening betydelse för både de studerande och för utbildningen ihögskolan. Den kan ge de studerande som kommer direkt från gymnasieskolan ettvidgat perspektiv och förbättra deras möjligheter att välja rätt utbildning ochyrke. Genom atl det i högskolan finns studerande med erfarenhet frånarbetslivet tillförs också högskoleutbildningen kunskaper och erfarenheterfrån skilda samhällsområden. Det är därför viktigt alt högskolan kan rekryterastuderande med sådana erfarenheter. Det är dock inte möjligt att, som LOföreslår, generellt kräva arbetslivserfarenhet som villkor för tillträde tillhögskoleutbildning. Ett sådant krav skulle innebära alltför starkapåfrestningar på arbetsmarknaden men också för de studerande. Däremot bör detliksom vara möjligt att kräva erfarenhet från arbetslivet till vissautbildningar där sådan är av särskild betydelse. Ilikhet med utredningen och flertalet remissinstanser anser jag alt vid urval lillhögskoleutbildning poäng för arbetslivserfarenhet inte skall kunna kombinerasmed betyg. Däremot bör den kunna kombineras med poäng för högskoleprov. Jagdelar UHÄ:s uppfattning att en avsevärd förenkling av urvalssystemel bör kunnauppnås, om poäng för arbetslivserfarenhet endast får tillgodoräknas efter en längietid. Utredningens önskemål att markera värdet av arbetslivserfarenhet genom attge ungdomsstuderande poäng efter 15 månaders arbete anser jag inte tillräckligtvägande. Eftersom poäng för högskoleprov inte får tillgodoräknas förrän efterett år efter avgången från gymnasieskola, kommer ungdomarna ändå så långtmöjligt alt skaffa sig ett arbete i avvaktan på att få en ny chans alt komma ini högskolan. Svårigheterna alt få arbete inom skilda regioner i landet får hellerinte, som AMS påpekat, medföra alt ungdomar från vissa regioner får störresvårigheter än andra atl komma in på en eftersökt utbildning. Värdetav atl en längre tids erfarenhet tillgodoräknas vid urvalet anser jag däremot obestridligt. Detta kan stimulera äldre sökande med arbets livserfarenhet att söka till högskolan. Gränsen anser jag dock i likhet med flera remissinstanser för hög. En arbetslivspoäng om 0,5 bör enligt 14 minuppfattning kunna uppnås . Ytterligare arbetslivserfaren- Prop.1987/88:109 hel bör inte ge urvalspoäng. Del bör ankomma på regeringen ellerden myndighet regeringen förordnar alt avgöra vilka verksamheter som skalltillgodoräknas som arbetslivserfarenhet och vilken omfattning den bör ha föratt få tillgodoräknas. 5.4 Antagningav studerande på grund av särskilda skäl Jagdelar utredningens och remissinstansernas synpunkter att del hos en sökande kanfinnas unik kompetens, vartill hänsyn inte kan tas vid tillämpning av formellaurvalsbeslämmelser. Det är viktigt att också en individuell bedömning kan görasav sådana sökande och atl plats kan beredas dem trots alt formellt angivna meriterinte räcker till. Det kan också röra sig om enstaka sökande till enutbildningslinje som missgynnats av urvalsreglerna eller om handikappade ellerandra, som av särskilda skäl är bundna till en utbildningsorl. Viden sådan prövning bör det vara möjligt atl också la hänsyn till enstaka sökandesom åberopar särskilt värdefull arbetslivserfarenhet eller vissutbildningsbakgrund. Det antal platser som bör kunna tillsättas genom den formav särskild bedömning som jag nu förordar kommer alt bli myckel litet; på mångalinjer kan det kanske inte bli fråga om någon. Vid urval lill vissautbildningar kan det å andra sidan finnas anledning att mera generellt beaktasökande med viss utbildningsbakgrund eller viss arbetslivserfarenhet. I sådanafall bör försöksverksamhet med speciella urvalsmetoder startas för att geerfarenheter för etl ställningstagande lill differentierade urvalsregler avmer permanent karaktär. Jag återkommer till denna fråga . 5.5 Antagningav studerande med utländsk förutbildning Sökandemed utländsk förutbildning är ingen enhetlig grupp. För utom-nordiskagäststuderande gäller att de antas till grundläggande utbildning somde antas till preparandutbildning i svenska. Den totala dimensioneringen av preparandutbildningenavgör hur många studerande av denna kategori som kan antas till dengrundläggande högskoleutbildningen. Antalet platser är 300.Antalet utomnordiska gäststuderande inom varje linje och ort får inteöverstiga av antalet nybörjarplatser. Tillhögst av nybörjarplatserna på grundläggande högskoleut bildning kan dessutom antas sökande med utländsk förutbildning, såsom invandrarstuderande, flyktingar, nordiska studerande och svenskar som studerat utomlands. Utredningens förslag är att dessa sökande skall ingå i den fria prövningen. Min uppfattning är atl invandrarstuderande, flykting ar, nordiska studerande och svenskar med utländsk förutbildning i urvals hänseende bör jämställas med sökande med svensk utbildning. En bedöm ning av deras tidigare utbildning och deras betygsmeriter bör göras och urval mellan de sökande ske i förhållande lill vad som krävs för studerande med svensk förutbildning. Givetvis bör dessa studerande också kunna 15 antas iprovurvalet men jag räknar med att det kan vara svårt för dem all Prop.1987/88:109 hävda sig där, eftersom högskoleprovet i stor utsträckningförutsätter kunskaper om svensk kultur och svenska förhållanden. Som jag tidigare framhållit bör kravet på goda kunskaper isvenska för dem som inte har svenska som modersmål upprätthållas. Under dessaförhållanden finner jag ingen anledning alt förorda alt man begränsar antaletstuderande inom denna kategori till . Jag är medveten om att denjämförelse som på delta sätt måste göras kan vara både grannlaga och betungandemen jag anser det vara utomordentligt viktigt alt de kategorier sökande somavses här får en behandling som är likvärdig med den som de får som har svenskförutbildning. Detta gäller naturligtvis särskilt barn till svenskar somarbetar utomlands. Dessa kan ha svårt att hävda sig i högskoleprovet när detillbringat utomlands. Det är emellertid också angelägel alt. sökandefrån våra nordiska grannländer bereds utbildning i . Det kan innebäraproblem om antalet sökande blir ovanligt stort som en konsekvens av brist påutbildning i hemlandet. Denna fråga bör emellertid då behandlas inom ramen fördet nordiska samarbetet. Det bör ankomma på regeringen eller den myndighetregeringen förordnar att besluta närmare i frågan om urval för studerande medutländsk förutbildning. 5.6 Urvalsreglerna och snedfördelningen mellan mänoch kvinnor i högskolan Könsfördelningen totalt i högskolan är i stort sett jämn.Rekryteringen till olika utbildningslinjer är däremot utomordentligt ojämn. Vid urval lill högskoleutbildning har kvotering tidigare använts vid urval till förskollä- rarutbildning. används könskvotering endast vid antagning lill idrottslärarlinjen. 1 likhet med tillträdesutredningen och merparten av remissinstanserna anser jag inte att könskvotering bör användas generellt. Den bör dock kunna användas som metod att ökarepresentationen för något kön i en utbildning, där detta bedöms som särskiltangeläget. För atl få underlag för ett ställningstagande i dennariktning avser jag att föreslå regeringen att ge UHÄ i uppdrag att närmareundersöka förutsättningarna för och konsekvenserna av former för prioriteringav underrepresenterat kön vid antagning till några utbildningar i högskolan. Utredningens förslag atl vid lika poängtal ta hänsyn tillkönsfördelningen och ge företräde till det underrepresenterade könet anser jagvara ett lämpligt sätt att mer generellt markera ambifionen att minskasnedfördelningen. 5.7 Urval för folkhögskoleelever Folkhögskolan är vid sidan av gymnasieskolan och denkommunala vuxen utbildningen en väg att uppnå allmän behörighet för högskoleutbildning. Det är viktigt att denna väg finns som ett alternativ för elever, som inte skaffat sig behörighet på annat sätt. En stor del av dem som söker till 16 högskoleutbildning medfolkhögskola som grund har emellertid också gym- Prop. 1987/88:109 nasieutbildning.Dessa elever har sett folkhögskolan som en andra chans atl komma in ihögskolan. Genom högskoleprovet öppnas nu en ny möjlighet för dem. Kvar ståremellertid de elever som enbart har folkhögskola som behörighetsgrund. Jagdelar den uppfattning som framförts från vissa remissinstanser att också dessaelever bör ha två möjligheter att antas och således inte enbart vara hänvisade tillhögskoleprovet. Ett förslag som UHÄ redovisat i sitt remissyttrande och sominnebär att sökande med enbart studieomdöme prövas i en undergrupp inombetygsurvalet finner jag överenstämma med detta syfte. Tillsammans medmöjligheterna att delta i provurvalet kan förutsättningarna för sökande medenbart studieomdöme från folkhögskola alt komma in i högskolan därmed ansesjämförbara med vad som gäller för övriga sökande med gymnasial utbildning ellermotsvarande. 6 Meritvärdering av betyg Jagtar nu upp vissa frågor om meritvärdering av betyg. Det bör ankomma påregeringen att besluta i dessa frågor. För information redovisarjag min uppfattning. Nuvaranderegler innebär, att betygen i samtliga obligatoriska ämnen i avgångsbetygeträknas in i medelbetyget, oavsett i vilken årskurs ämnet avslutats. Omavgångsbetyget innehåller fler än tio betyg, får de två lägsta betygen räknasbort, om ämnena inte krävs för särskild behörighet. Betyg i frivilligt ämne kansåväl sänka som höja betygspoängen, om det krävs för särskild behörighet. Betygeti idrott får inte sänka medelbetyget. Betyg i ämnen eller frånpåbyggnadsutbildning, som kompletterats för behörighet, kan sänka men inte höjabetygspoängen. Utredningenföreslår, att - som hitfills - de två lägsta betygen får räknas bort vidberäkningen av medelbetyget, om antalet betyg överstiger tio. Betygen isvenska, engelska och matematik samt i de ämnen som ingår i kraven för särskildbehörighet får dock inte räknas bort. Vid urval till vissa utbildningar bör viktningav nu nämnda betyg kunna fillämpas. Betyg i frivilligt ämne som krävs försärskild behörighet bör endast kunna höja betygsmedelvärdet. Betyg i idrott börinte alltid kunna räknas bort. Betyg i ämne som kompletterats för behörighetbör kunna sänka men inte höja betygsmedelvärdet. Betyg frånpåbyggnadsutbildningar i gymnasieskolan bör läggas ihop med avgångsbetyget vidberäkning av betygsmedelvärdet. Många remissinstanserstöder utredningens förslag när det gäller sättet atl beräkna belygsmedelvärdet. Betyget i idrott bör dock få räknas bort enligt alla som yttrat sig i frågan. Synen på betyg i komplelteringsämnen varierar. SFS menar att både betyg i kompletleringsämne och betyg i frivilligt ämne bör påverka betygsmedelvärdet. SÖ föreslår atl betyg i ämne som kompletterats för särskild behörighet både skall kunna höja och sänka betygsmedelvärdet. och /SR framför lik nande synpunkter. UHÄ anser att förenklingar i regelsystemet bör efter strävas i förhållande till utredningens förslag och föreslår alt bara idrotts- 17 2 1987/88. betyget får strykas ochalt inte vare sig kompletteringsbetyg eller betyg i Prop. 1987/88:109frivilligt ämne bör påverka medelvärdet. Remissopionenbeträffande viktning är delad bland högskolans företrädare. Många vill inte hanågon viktning alls, andra tillstyrker men vill ha andra principer för viktning.UHÄ anser att viktningen skall göras med utgångspunkt i vad som är väsentligtför den sökta högskoleutbildningen.