prop · GB033 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringeneller den myndighet eller den myndighet som regeringen bestämmer får som regeringen bestämmer fär meddela föreskrifter om undantag meddela föreskrifter om undantag från lagens tillämpning pä försvars- frän lagens tillämpning pä försvars makten, makten och såvitt avser fartyg och Dennalag träder i kraft . 4 Förslag till Prop. Lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § arbetsmiljölagen(1977:1160) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 3§' Lagen gäller ej Lagen gäller ej 1. skeppstjänst på andra fartyg I. fartygsarbete som avser andra än örlogsfartyg, fartyg än örlogsfartyg, 2. arbete som utföres i arbetsgi- 2. arbete som utförs i arbelsgiva- varens hushåll. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1982:674. 14 1987/88. Utdrag ur protokoll vidsammanträde . Mannerfelt, regeringsrådet , jusfitierådel Broomé. Enliglprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämla lagrådels yltrande överförslag lill 1. fartygssäkerhelslag, 2. lag om ändring i sjöarbetsfidslagen(1970:105), 3. lag om ändring ilivsmedelslagen (1971:511), 4. lag om ändring iarbetsmiljölagen (1977:1160). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Föreremissbeslutet fick lagrådet av föredraganden en orientering om förslagensallmänna grunder. Förslagenföranleder följande yltrande: Enligtförevarande lagförslag skall i en mångfald avseenden normgivningen varadelegerad till regeringen eller lägre organ. Sålunda avses enligl elt flertal bestärnmelsergälla bémyndiganden antingen för regeringen ensam eller för regeringen ellerefter regeringens bemyndigande förvaltningsmyndighet (oftast ) atlmeddela närmare föreskrifter i särskilt angivna ämnen. Bemyndigandena förregeringen är i en del fall annorlunda uppbyggda, nämligen sä atl lagen ellerdelar därav blir gällande för vissa fartygskalegorier endasl såvitt regeringenföreskriver del; av sislnämnda bémyndiganden är främst 1 kap. 1 § andra stycketoch 9 kap. 20 § av intresse för det fortsatta resonemanget. Etl särskiltspörsmål uppkommer när det gäller den likartade föreskriften i 7 kap. 14 § mendelta behandlar lagrådet under nämnda paragraf. En ytterligare variantrepresenteras av 13 kap. 7 § och 8 § första meningen. Närnormgivningsmakt delegeras är givelvis alt uppmärksamma de gränser som enliglregeringsformen (RF) gäller för delegeringsmöjligheterna. Såvitt angår nuförevarande rättsområde är därvid företrädesvis av intresse alt tillse all dennormgivning som sker med slöd av lagstiftningens bémyndiganden inle kommer altberöra ämnen som faller inom del s.k. obligatoriska området, varvid särskillregleringar av civilrättslig eller pro-cessrältslig nalur kommer i blickfältet(8 kap. 2 § och 11 kap. 4 § RF). Delvishar synpunkter av nu angiven art beaktats vid avfattningen av 190 förslaget till fartygssäkerhelslag, nämligen när delgäller del bemyndigande Prop. 1987/88:3 som i 13 kap. 8§ ges för regeringen attmeddela särskilda föreskrifter för totalförsvaret Qfr förslaget till ändring i sjöarbelslidslagens21 §). Där anges uttryckligen den begränsningen av bemyndigandets räckvidd,alt föreskrifter som avser förhållandet mellan enskilda eller som annars måstemeddelas i lag inle fär meddelas med stöd av bemyndigandet; förebild för dettastadgande har varit 15- kap. 1 § andra stycket luftfartslagen (1957:297). Som redan har antytts är det de föreslagna bestämmelsernai 1 kap. I § andra stycket, 9 kap. 20§ och 13 kap. 7§ som särskill förtjänaruppmärksamhet i detta sammanhang. Enligt den första bestämmelsen kan regeringengöra i princip hela lagen tillämplig på örlogsfartyg och enligt den andraföreskriva att lagens 9 kap. skall gälla för utländska fartyg. Den tredje avbestämmelserna delegerar lill regeringen (myndighet) alt beträffande vissaslags fartyg meddela särskilda föreskrifter. UtnylQas dessa bémyndigandenfullt ut, skulle - i strid mol RF - i delegationen komma all inbegripas vissa civilrältsligaföreskrifter i 9 kap., liksom en del processrättsliga regler i samma kapiteloch i 13 kap. Även om det kan förutsättas all regeringen, vid ulnyftjandeav de befogenheter som den i övrigt genom delegering här erhållit, utanuttrycklig föreskrift beaktar RF: s förut nämnda gränser, är del inle lillfredsslållandeom bemyndigande är utformat så, att det enligl sina ordalag kommerall läcka regleringar som faller inom del obligatoriska lagomrädel. Iklarhetens intresse bör för bemyndigandena gälla en begränsning, motsvarandeden som stadgals i 13 kap. 8 § andra meningen i förslaget. För atl uppnå angivet ändamäl kan man tillgripa endera avtvä utvägar. Den ena är atl i nyinsalla bestämmelser, som upptas i direktanslutning lill varje ifrågakommet bemyndigande, ge föreskrifter av samma innebördsom 13 kap. 8§ andra meningen. Deri andra år all med räckvidd för hela lagenföreskriva - t.ex. i ell nytt tredje stycke i 1 kap. 1 § - alt föreskrifter somavser förhållandet mellan enskilda eller som annars måste meddelas i lag inte färmeddelas med stöd av lagens bémyndiganden. Den sislnämnda lösningen synes varaden enklaste. Med en föreskrift av det slaget kan 13 kap. 8 § andra meningen utgä. Enligt förslaget skall lagen inle tillämpas i den mån delär särskilt föreskrivet eller följer av internationella överenskommelser ellerallmänt erkända folkrältsliga grundsatser. Bestämmelsen, som riktar sig lillsåväl myndigheter som enskilda, väcker frågan om åtaganden enliglinternationella överenskommelser kan göras gällande här även om de inle har införiivalsmed intern svensk räft genom lagstiftning. Grundlagberedningenberörde frågan i samband med den situation som föreligger när genom medlemskap i en mellanstatlig organisation har förbundit sig att följa organisationens beslut. För all ett sådant beslul skall bli bindande inom eller kunna åberopas av dem som är 191 underkastadesvensk rätt fordras enligl beredningen en "transformering" Prop.1987/88:3 lill svensk lag eller förfaftning (SOU 1972:15 s. 180, jfr s.84 samt prop.1973:90 bil. 3 s. 228 och 230). Kravet på införlivande har i delta hänseendenumera indirekt kommil till ullryck i 10 kap. 5§ andra slyckel RF i desslydelse . I betänkandet Internationellaöverenskommelser och svensk räll har motsvarande uppfattning uttryckts sä allsädana bestämmelser i en internafionell överenskommelse som berörmyndigheternas eller enskildas handlande kräver en särskild stalsrätlslig sidan av den varigenom blir bundet av överenskommelsen för all göradem tillämpliga här (SOU 1974:100 s. 47). Det har ifrågasatts om ståndpunktenall införlivande krävs är riktig för Iraklatmässiga förpliktelser av vad slagsom helst, och del har ansetts inle uteslutet alt ell visst utrymme finns förtillämpning av en internationell överenskommelse utan atl denna har kommit lilluttryck i en svensk författning (se ILU 1961:38 s.2ff). Principen allinförlivande krävs har emellertid slagits fast av de båda högsta domstolarna;se NJA 1973 s.423 och 1981 s. 1205 samt RÅ 1974:61. torde dock inleutesluta all en förpliktelse enligl en icke införlivad inlernationellöverenskommelse i vissa fall skulle kunna beaktas inom . Sålunda har t.ex. i rättsfallet NJA 1984 s. 903 konventions-förpliktelser som inle införiivalsmed svensk lag ansetts understryka viklen av all vid tillämpningen avsvensk lag inle godkänner ufiändska rättsliga åtgärder som fillkommit underförhållanden som är oförenliga med grundläggande principer för rättsordningenhär i landet och tillika oförenliga med åtaganden enliglkonventionerna. Nägonbegränsning i fråga om de internationella överenskommelser som avses har inlegjorts i förevarande paragraf. Lagen kan således enligl ordalydelsenåsidosättas med hänvisning lill vilken som helst internationellöverenskommelse. Uppenbariigen bör del dock endasl bli fräga om enöverenskommelse som är av relevans för säkerheten och miljön på fartyg. Teknikenall i en lag hell allmänt hänvisa lill inlernationella överenskommelser äringen nyhet. Liknande hänvisningar finns t. ex. i sådana i detta sammanhangnäraliggande lagar som lagen (1973:1198) om ansvarighet för oljeskada lillsjöss (2§ femte slyckel) och lagen (1980:424) om åtgärder mol vattenföroreningfrån fartyg (11 kap. 3§). I förarbetena lill nämnda lagar framgär emellertidvilka inlernationella överenskommelser som avses (se prop. 1973:140 s. 141 och152 saml prop. 1979/80:167 s. 137). Nägon motsvarande vägledning förbedömningen av vilka överenskommelser som anses kunna föranleda undanlag fräntillämpningen av fartygssäkerhelslagen ges inle. I motiven lill förevarandeparagraf sägs endast alt lagen i följande paragrafer innehåller en hel delundanlag från tillämpningen när det gäller främmande fartyg och all sädanaundanlag kan följa även av andra föreskrifter liksom av konventioner och allmänlerkända folkrättsliga grundsatser. Lagtextens uttryck "internationellaöverenskommelser" synes därför avse konventioner och motsvarande avregeringen ingångna avtal som reglerar behandlingen av ulländska fartyg i deämnen som omfattas av farlygssäkerhetslagen. Enligl lagrådels meningbör allmänna hänvisningar lill internationella överenskommelser undvikas såvitt möjligl. Lagrådet kan inte bedöma om 192 detutöver sädana överenskommelser som har införiivals med svensk räll Prop.1987/88:3 och därmed läcks av lagtextens ullryck "i den mån det är särskilt föreskrivet"- finns överenskommelser som inle har transformerats eller inkorporeratsmen likväl är av sådant slag atl de skulle kunna ulgöra hinder moltillämpning av fartygssäkerhelslagen. Om sä är fallet bör de anges i lagtexten,varvid ett införiivande genom inkorporering fär anses ha skett. Delbör dä ocksä vid kungörandet upplysas var överenskommelserna är publicerade;jfr 14 § lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra Angesöverenskommelserna endast i motiven, blir den rättsliga innebörden avlagtextens hänvisning oklar. Nära lill hands kan ligga ett antagande attöverenskommelserna får beaktas endasl om en tillämpning av fartygssäkerhelslagenskulle vara oförenlig med säväl åtaganden enligt överenskommelsernasom med grundläggande principer för rättsordningen här i landet. Eftersom ett sädantbeaktande enligl del ovan redovisade rättsfallet NJA 1984 s. 903 kan ske ävenutan en hänvisning till "inlernationella överenskommelser", tordeemellertid hänvisningen - i förening med omnämnandet av de ifrågavarandeöverenskommelserna i motiven - inle fylla annan funktion än att fästauppmärksamheten pä de relevanta överenskommelserna. Det är i och för sig envällovlig funktion men ger inle överenskommelserna den självständigarättsverkan som de skulle få vid etl införlivande. Omdel finns bestämmelser i några för bindande internationellaöverenskommelser rörande säkerheten och arbetsmiljön på fartyg, vilka inte hartransformerats genom fartygssäkerhelslagen eller på annal säll införiivals medsvensk räll men som likväl anses böra gälla i stället för bestämmelser i fartygssäkerhelslagen,bör således enligl lagrådets mening dessa överenskommelser anges i lagtexten.Finns det inga sädana bestämmelser, bör hänvisningen till "intemafionellaöverenskommelser" utgå. Denföreslagna paragrafen får såvitt gäller punkt 1 anses syfta lill överlåtelsetill utländska subjekt av svensk förvaltningsuppgift. Som framgär avspecialmotiveringen är frågan, om överlåtandet kan enligt 10 kap. 5§ tredje slyckelRF delegeras lill regeringen eller annan myndighet, beroende pä om det rör sigom beslut i "särskilda fall". Enligt departementschefen skulle dellakrav vara uppfyllt, när certifieringsuppgiften enligt fartygssäkerhelslagenöverläts till vissa bestämda utländska subjekt. Tanken synes vara atlöverlåtandet skall avse utfärdande av viss lyp av certifikat. I linje härmedanges i lagtexten atl överlåtandet sker genom alt regeringen (annan myndighet)får "föreskriva" angående giltigheten av vissa certifikat, allisågenom elt normbeslul. Enligt lagrådels meningger emellertid lagtexten i 10 kap. 5 § tredje stycket RF och dess förarbeten vid handen alt vad som kan delegeras till regeringen och annan myndighet endast är etl överlåtande i form av förvaltningsbeslui i enskilt fall och inte överlåtande genom normbeslut. Delta torde här i sin lur innebära alt det enda som kan anförtros regeringen 193 ellerannan myndighet är att besluta alt visst utländskt subjekt får utfärda Prop.1987/88:3 elt certifikat i etl konkret fall, alltså beträffande visst fartyg. (Se SOU 1984:14 s. 89 och 94, prop. 1984/85:61 s. 17 och 30.) Om regeringen (med rätt lill subdelegation) skall få enbefogenhet med nämnd innebörd, måste lydelsen av 6 § jämkas så att ordet"föreskriva" byts ul mol "i särskilt fall besluta". En sädan befogenhet skulle emellertid måhända utifrånpraktiska överväganden vara av begränsat värde. Lagrådet vill därför väckatanken alt det direkt i lag överlåts till angivna utländska rättssubjekt altutfärda vissa typer av certifikat. En sådan konstruktion är i överensstämmelsemed 10 kap. 5 § tredje stycket RF. Lagrådet saknar underlag för atl utarbetabehövliga bestämmelser härom. Enligt punkt 2 kan vissa certifikat utfärdas av"annan sakkunnig". Bestämmelserna i 10 kap. 5 § tredje stycket RFmedger inle att en förvaltningsuppgift överläts lill utländsk fysisk person.För att punkt 2 skall kunna tillämpas i fråga om en fysisk person måste dennesåledes vara svensk. Alt förvaltningsuppgift kan överlämnas till enskild(svensk) individ framgår av 11 kap. 6 § tredje stycket RF. Det krav på slöd ilag som där uppställs när uppgiften innefattar myndighetsutövning fåranses uppfyllt genom förevarande lagrum. Är avsikten atl punkten 2 skall avseäven utländsk inrättning torde detta böra utsägas i lagtexten. Såvitt gäller den i lagrummet föreslagna möjligheten atltill utländskt klassificeringssällskap överlåta befogenhet att fastställaminsta tillåtna fribord gör sig samma synpunkter gällande som de som lagrådethar anfört under 1 kap. 6§. Under rubriken anmärker departementschefen all det i 6kap. 7 § sjösäkerhetslagen finns föreskrifter om anteckning av beslut avbefälhavaren och om underrättelse om sädana beslut men att dessa regler inlebehöver stå i lag ulan kan meddelas av regeringen i form av verkställighelsföreskrifterenligl 8 kap. 13 § första slyckel I RF. De ifrågavarande bestämmelserna är f.n; slraffsanktionerade(10 kap. 11 § sjösäkerhetslagen). Det har vid föredragningen inför lagrådetupplysts, atl avsiklen har varil atl också för framtiden straffbeläggaöverträdelser och alt ta in behövliga straffbestämmelser i förordning.Härigenom blir det emellertid enligl lagrådets mening fråga om en sådan iförhållande till farlygssäkerhelslagens regler fristående förpliktelse som intekan åläggas genom verkställighelsföreskrifter. I denna paragraf sägs endasl all etl fartyg skall varabemannat på ett Av specialmötiveringen framgår alt vissakonkreta be- . stämmelseravses bli meddelade genom verkslällighelsföreskrifter, dvs. 1987/88:3regeringen eller annan myndighet. Gäller det all med normer fylla ul en säallmänt hållen föreskrift som den i 1 §, kan man emellertid enligl lagrådetsmening inte tala om verkställighetsföreskrifler. Pä förevarande område kan deutfyllande reglerna likväl beslutas av regeringen eller förvaltningsmyndighet,nämligen med stöd av elt bemyndigande enligl 8 kap. 7 § RF. Etl sådant böralltså tas in bland bemyndigandereglerna i slulel av kapitlet. Somframgär av vad lagrådet anför under 7 kap. 8 § föreslås att ett tredje styckefogas till förevarande paragraf med det innehåll som i remissförslaget tagitsin i 7 kap. 8 §. Lagrådet(Mannerfelt och Broomé): Delsynes önskvärt all förevarande paragrafs förhällande till kapitlets 5 och 16 §§kommer lill klarare uttryck i lagtexten. Medan de tvä sislnämnda paragrafernagår ul på all minimibesättning skall fastställas, är tanken med 13 § uppenbariigenalt den skall ge stöd för meddelande av regler om bemanningen som skall gällaandra förhållanden än besättningens minimiantal. För alt utvisa della kan manlämpligen ge paragrafen följande lydelse: "Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskrivaeller i särskilda fall besluta all för fartyg, som inle enligl 5 § skall ha minimibesättningfastställd, skall gälla andra krav i fråga om bemanningen som behövs frånsjösäkerhetssynpunkt (bemanningsföreskrifter)." Paragrafenupptar ell bemyndigande för regeringen och myndighet som regeringen bestämmer atl meddela föreskrifter om bl.a. hälsoundersökning avseende syn- och hörselkrav för besättningsmedlemmar. Nägon bestäm melse som straffbelägger vägran all låta undersöka sig föresläs inle i själva lagen, och del får förutsättas all bemyndigandet inte skall ulnyftjas för en sädan slraffregel i en förordning. I själva verket torde avsiklen vara all de filltänkta föreskrifterna i första hand har arbetsgivaren som adressat. Un der sädana förhällanden får bemyndigandet anses godtagbart frän grund lagssynpunkt. Angående den närmare problemaliken härvidlag och skälen för gjorda konstaterande hänvisas fill lagrådets yltrande under 8 kap. 5 §; vad som anförs där har i huvudsak gillighel också för del nu aktuella bemyndigandet. 7 kap. Prop. Den ombordanställdes kännedom om fartyget sariit omgrundläggande säkerhetsbestämmelser och åtgärder vid en olycka torde inle iförsta hand avse atl säkra en tillfredsställande arbetsmiljö vid fartygsarbele.Sådan kännedom måsle anses nödvändig för sjösäkerheten i vidsträckt bemärkelse.Paragrafens placering i 7 kap., som har rubriken skyldigheter i frägaom arbetsmiljön, är ägnad all undanskymma delta förhällande och ge intrycket atlbestämmelsen om befälhavarens skyldighet i delta avseende väsentligen är en arbelsmiljöfräga.Motsvarande bestämmelse i sjösäkerhelslagen är inlagen i 9 kap. 15 § fillsammansmed bestämmelserna om befälhavarens och maskinchefens särskilda åligganden. mening är bestämmelsens placering inte endasl en redaktionell fråga.Den bör bestämmas med beaktande av den framskjutna plats som sjösäkerheten hari fartygssäkerhetslagen. Lagrådet föreslär därför all den placeras som etltredje stycke i 5 kap. 2 §. synes ordet "fartygsolycka"böra ändras lill "sjöolycka" Qfr förslagets 2 kap. 1 § och 4 kap. 1 §andra slyckel). Om förslaget godtas, synes del lämpligt all kapitlets 9 §delas upp på två paragrafer så all dess första stycke blir 8 § och dess andra 9§. Härigenom undviks en omnumrering av kapitlets efterföljande paragrafer ochkonsekvensändringar i andra kapitel, fömtom 12 kap. fill vilkel lagrådet återkommer. I paragrafen har regeringen bemyndigats atl i fråga om ulländskafartyg förordna om tillämpning - helt eller delvis - av kapitlets bestämmelser.Bland dessa finns emellertid en av civilrättslig nalur, nämligen bestämmelseni 9 § andra stycket om arbetstagares frihet från ersättningsskyldighet vidunderlåtenhet alt utföra farligt arbete. RF medger inle atl tillämpligheten aven sådan bestämmelse görs beroende av regeringens förordnande Qfr vad somanförts under lagens rubrik). Lagrådet vill för sin del ifrågasätta, om intebestämmelserna i 9 § andra stycket - som enligl vad lagrådet föreslår under 7kap. 8 och 9§§ ensamma bör bilda 9§ - direkl i lag kan förklaras gälla ocksä ulländskafartyg. 14 § kan i sä fall fä följande lydelse: "Bestämmelserna i deltakapitel gäller ulom i fräga om 9§ inle ulländska fartyg i vidare män änregeringen föreskriver del." Paragrafen skall läsas tillsammans med 1 kap.1 §, som anger den yttre ramen för farlygssäkerhelslagens tillämplighet i frägaom bl.a. ulländska fartyg. Enligl remissförslaget bemyndigas regeringen och myndighetsom rege ringen bestämmer atl föreskriva om läkarundersökning av dem som syssel sätts eller skall sysselsättas i fartygsarbele som innebär risk för ohälsaeller 196 olycksfall.Bemyndigandet gäller i och för sig ell ämne som är delegerings- Prop.1987/88:3 bart enligt 8 kap. 7 § RF. Av 2 kap. RF följer emellertid altföreskrifter som begränsar vissa rättigheter likväl får meddelas endasl genomlag. En av dessa rättigheter är del i 2 kap. 6§ uppställda skyddet för enskildagentemot det allmänna mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Medkroppsligt ingrepp enligl nämnda grundlagsbud torde avses ävenläkarundersökning (se t.ex. prop. 1975/76:209 s. 147). Del är däremot tveksamt,om sädan läkarundersökning som åsyftas i förevarande 5§ skall anses varapåtvingad. Överträdelseav en föreskrift som har meddelats med slöd av 8 kap. 5 § är belagd medbötesstraff i 12 kap. 3 § 8. Innebörden härav har inle belysts iremissprotokollet. Lydelsen av 8 kap. 5 § första meningen kan ge intryck av atlstraffsanktionen riktar sig mol en arbetstagare som inlé efterkommer enföreskrift om läkamndersökning. Förarbeleria lill 3 kap. 15 § arbetsmiljölagenQfr straffbestämmelsen i 8 kap. 2 § andra slyckel 2 samma lag), vilken paragrafhar stått modell för 8 kap. 5 § förslaget till fartygssäkerhetslag, geremellertid vid handen atl föreskrifterna om läkarundersökning -och därmed ocksäanknytande straffsanktion - avses rikta sig enbart mot arbetsgivaren ochsåledes ålägger denne all se lill att angivna läkarundersökningar avarbetstagarna kommer till ständ (prop. 1976/77:149 s. 297). Någonslraffsanktionerad skyldighet för arbetslagarna alt genomgå läkamndersökningkan alltså med denna tolkning inle föreskrivas med stöd av 8 kap. 5§. Inteheller nägol annat offentligrättsligt maktmedel torde kunna riktas mot den som inleföljer arbetsgivarens anmaning atl undersöka sig. Är läkarundersökning eltvillkor för nyanställning, kan knappast bli tal om tvång mot den som hellreavstår från anställningen än underkastar sig stipulerad undersökning. Riktasbegäran om undersökning mol den som redan är anställd, kan konsekvensen av envägran i allmänhet endasl bli alt han inle kan tilldelas viss ny arbetsuppgiftrespektive att han omplaceras lill annan uppgift. Det kan synas någol långsöktatt med hänsyn lill sådana verkningar beteckna föreskrifterna om läkamndersökningsom bestämmelser om "påtvingat" kroppsligt ingrepp. Så harlagstiftaren tydligen inte heller sett saken vid tillkomsten av motsvarandereglering i arbetsmiljölagen. Lagrådet anser sig därför från konsfitulionellsynpunkt kunna godta den föreslagna delegationsregeln. Till förtydligande avlagtextens innebörd i del hänseende som diskuterats ovan föreslås emellertidatt 5 § första meningen formulerasenligl följande: "Om elt visst föreskriva om skyldighet attföranstalta om läkamndersökning i arbetet." Enligtdella lagmm har fillämpningen av bestämmelserna i kapifiet på utländska fartyg gjorts beroende av regeringens förordnande. Del är emel lertid alt märka all samtliga bestämmelser utgörs av bémyndiganden för i första hand regeringen atl meddela föreskrifter av angivet slag. Inom ramen för dessa bémyndiganden kan regeringen begränsa fillämpningsom rådet för de föreskrifter som utfärdas fill all gälla svenska fartyg. behövs inlenågon extra delegationsbestämmelse. Lagrådet föreslår därför Prop.1987/88:3 atl 9 § ulgår såsom överflödig. Under mbriken har i remissen anförts alt vissabestämmelser om anteckning av beslul och om underrättelse av beslul, vilka nuåterfinns i sjösäkerhetslagen, för framtiden kan meddelas av regeringen som verkställighelsföreskrifler.Tanken är, har det upplysts inför lagrådet, att överträdelser av bestämmelsernaskall vara straffbelagda. Av skäl som lagrådet för liknande fall har angettunder rubriken lill 5 kap. kan emellertid under sädana förhällandenbestämmelserna inte utfärdas som verkställighelsföreskrifler. I paragrafen regleras vilka som i egenskap av sakkunnigafår ges uppdrag atl verkställa eller biträda vid fillsynsförrättningar utanförSverige. I paragrafens första stycke avses del fallet atl geruppdraget och andra stycket gäller det fallet atl uppdraget ges av svenskutlandsmyndighet som förordnats all utöva lillsyn. Någol hinder mot en reglering av angiven innebörd kan,till följd av 11 kap. 6§ tredje stycket RF, inte möta så länge uppdrag ges tillsvensk medborgare eller annal svenskt rättssubjekt.