prop · GB0379 · 1987-12-31 00:00:00 — kommer också trycket att bli mycket stort på dem som är smittade eller lever i smittades 9 närhet,vilket innebär krav på direkt psykosocial stödverksamhet som riktas Prop.1987/88:79 och deras anhöriga. Vidare behövs en indirektpåverkan på allmänhetens inställning ull HIV-smittade i arbetsliv, i skola ochi övriga sociala funktioner, AIDS-delegafionen, som skall inifiera och samordnaåtgärder, bör också analysera och tolka det fillgängUga kunskapsunderlagetbl,a, rörande den epidemiologiska situationen i , Resultatet av dettaarbete bör formuleras i slutsatser, som kan tjäna som utgångspunkter för ettkoordinerat informations- och kunskapsöverförande, I arbetet måste självfalletockså ligga, att förebygga och motverka felaktiga eller motstridiga budskap. Med den dynamik och intensitet som präglar HIV/AIDS-fråganmåste en stor arbetsinsats läggas ner på att tillrättalägga felaktigheter,missförstånd och uppenbar desinformation. Med det decentraliserade system som i mångt och mycketpräglar "den svenska modellen" blir det viktigt vad som utförs avmyndigheter, kommuner och landsfing och organisationer. Krav på samordning avinsatserna ställs därvid. Behovet av en initierande och samordnande instans kommerdock successivt att minska när de agerandes roll blir bättre definierad ochinriktningen av HIV/AIDS-arbetet blir mer klar och entydig. 4 Hittillsvarande insatser mot HIV/AIDS I det följande avser jag att lämna en redogörelse för vadsom har gjorts i kampen mot HIV/AIDS med hjälp av de medel somriksdagen beviljat för ändamålet för föregående och innevarande budgetår. Jag anser emellertid att det är viktigt att inledningsvisöversiktligt klargöra ansvarsförhållandena. Jag ämnar senare mer utförligtåterkomma till detta när jag tar upp organisation och ledning under avsnittet7. Allt fler delar av samhället engageras i AIDS-bekämpningen,Landstingen är ansvariga för hälso- och sjukvården och har en viktig uppgift idet förebyggande hälsoarbete som rör HIV och AIDS, Kommunerna är ansvariga förnarkomanvården. Vissa statliga myndigheter, såsom och statensbakteriologiska laboratorium (SBL), har viktiga uppgifter i AIDS-bekämpningen,har således enligt smittskyddslagen (1968:231) högsta tillsynenöver bekämpandet av smittsamma sjukdomar i riket. Skolan har ansvaret för att i enlighet med läroplanerna geungdomar kunskap om sex och samlevnad, om sexuellt överförda sjukdomar ochdärmed ocksä om HIV och AIDS, Skolan har också att inom ramen för anslagen tillfortbildningen av lärare se till att angelägen fortbildning kommer till stånd.Myndigheter, kommuner och landsting har således var och en sitt ansvar inomsina resp, områden, AIDS-delegationen har genom sitt sekretariat påtagit sigett ansvar för att verkställa delar av den pågående informationskampanjen, jg Det ärangeläget att ansvarsbilden är klar när jag nu övergår fill att redo- Prop.1987/88:79 göra för vidtagna åtgärder. Jag finner det därvid ändamålsenligt att behandla vad somgjorts inom området för bekämpningen av HIV/AIDS bland narkofikamissbrukare underett särskilt avsnitt sedan jag först lämnat en beskrivning av hitfillsva-randeåtgärder inom informationsområdet m,m. 4.2 Åtgärder inom informationsområdet m.m. Centrala myndigheter, landsting, kommuner och mångafrivilligorganisationer har aktivt deltagit i informationsarbetet om HIV/AIDS,inledde i ett tidigt skede av HIV- epidemin ett arbete med attta fram information som riktade sig till personalen inom hälso- och sjukvårdenoch samt till allmänheten. Under främst har insatsernaökat betydligt i omfattning. Jag vill här särskilt betona att det arbete somolika organisationer har utfört, har varit mycket betydelsefullt, AIDS-delegationen tillsatte en särskildarbetsgrupp för att utreda behovet av ytterligare informationsinsatser omHIV/AIDS, Åtgärderna skulle sättas in i en långsiktig informationsstrategi.Arbetsgruppen presenterade sin rapport för AIDS- delegationen den 16 september1986, Delegafionen ställde sig bakom de mål och den långsiktiga strategi som arbetsgruppenformulerade för samhällets framtida informationsinsatser om HIV/AIDS, Delegafionenuttalade också sitt stöd för gruppens förslag till informationsinsatser på kortsikt. Arbetsgruppen formulerade målsätt- . ningar, metoder och strategier förinformationen . Arbetsgruppens förslag skulle bli vägledande för deframtida insatserna. Ett av de förslag som AIDS-delegationen ställde sig bakomvar att det skulle planeras för en samordnad långsiktig informationssatsning,riktad till allmänheten och särskilda målgrupper. Ett avhuvudsyftena med den hittillsvarande informationskampanjen är att koordinera insatser från myndigheter, kommuner, landsting och organi sationer. Det är nödvändigt att samordna de centrala informationsinsatserna så att budskapen uppfattas av allmänheten som entydiga och samstämmiga. Insatserna riktade till allmänheten och till de riskutsatta grupperna har pla nerats in tidsmässigt i fem olika huvudaktiviteter, som pågår parallellt och koordinerat, AIDS-delegationen har svarat för innehållet i merparten av de masskommunikativa insatserna, dvs, annonser, utereklam, hushållsbro schyr, videoinslag i TV samt särskilda videoproduktioner att visas på hotell, hamburgerbarer etc. Myndigheter, kommuner och landsting samt organisa tioner har bedrivit egna informationsaktiviteter inom ramen för informa tionskampanjen. Vidare har olika insatser gjorts, riktade till s,k, vidarein- formatörer, dvs, personer som i sin yrkesroll eller genom ideellt arbete har engagerat sig i informationsuppgifter om HIV/AIDS, Kontakterna med press, radio och TV har upprätthållits bl,a, genom att särskilda pressemina- rier anordnats, I informationskampanjens inledningsskede har en rad olika förstudier och mätningar gjorts för att ligga som underlag för planeringen av 11 Därtillhar en särskild utvärdering av effekterna av informa- Prop. "1987/88:79tionskampanjens inledande skede genomförts. AIDS-delegationenhar en samoirdnande funktion i informationskampanjen. Kampanjen genomförs inära samarbete med , , ,arbetarskyddsstyrelsen. och , Ensärskild referensgrupp har knufits till AIDS-delegationen, I denna informafionsgruppingår företrädare för myndigheter, organisationer och de trestorstadsregionerna. Syftetmed den inledande delen av den tvååriga informationskampanjen har varit att ökaallmänhetens medvetenhet om epidemins allvar och föra ut kunskapen om att HIVinte bara kan drabba vissa utsatta grupper. Ett viktigt syfte har ocksä varitatt öka allmänhetens kunskaper om hur HIV inte smittar. Den samordnade informafionskampanjeninleddes efter ett intensivt förberedelsearbete.Informationskampanjen startade med en bred utåtriktad annonskampanj tillallmänheten. Förutom omfattande annonsering, utereklam m,m, delades ensärskild broschyr ut till samtliga hushåll i landet. Inför starten byggdesockså den s,k, AIDS-Jouren inom Noaks Ark ut. Ett s,k, 020-nummer infördes,vilket innebär att man kan ringa till AIDS-Jouren från hela landet till sammakostnad som för ett vanligt lokalsamtal. genomfördes en särskUdkampanj riktad till prosfituera-des kunder, genomfördes en särskildkampanj riktad fill ungdomar. 1987 framställde AIDS-delegationenen särskild affisch, som har satts upp vid färjelägen, järnvägsstationer och iett stort antal bufiker. En särskild broschyr har framställts och delats ut vidtull-stafioner. () och Riksförbundetför sexuell upplysning () har fått bidrag till att genomföra särskildauppsökande aktiviteter vid allmänna badplatser och diskotek m,m, AIDS-delegafionenframställer (jckså en särskild tidning, "Kampen mot AIDS", somskickas ut till ca 75 000 s,k, vidareinformatörer, I tidningen redovisas nyafakta kring HIV/AIDS och aktiviteter från informationskampanjer i kommuner,landsting och organisationer m,m. En särskild faktaguide om HIV har framställtsoch delats ut grafis till särskilt intresserade. Två korta videofilmer harframställts och visats vid hamburgerbarer samt på färjor och hotell m,m. Undervåren genomfördes fyra olika presseminarier. Underhösten 1987 genomfördes en särskild kampanj som riktade sig fill olikamålgrupper, bl,a, homo- och bisexuella män, personer med många sexpartner,unga flickor som har kontakt med narkotikamissbrukare, personer som vistatsutomlands och prostitutionskunder m,fl. Denna delkampanjs syfte har särskiltvarit att motivera personer med riskbeteenden att kontakta hälso- ochsjukvården för rådgivning och HIV-testning, En särskild enkätstudie hargenomförts vid vissa kliniker för att bl,a, utreda orsaken till att människor HIV-testarsig. Informationenpå gymnasieskolor och högstadieskolor har förbättrats. De videofilmer som utarbetat i samarbete med och skol överstyrelsen röner fortfarande stor efterfrågan. En av dessa videofilmer, "Steget före virus", har setts över och bl,a, kompletteratsmed fakta information och en särskild elevfolder. Information om materialet inkl, lä- r;irh;mdledning m,m, har direktdistribuerats till samtliga rektorer och skol- 12 sköterskori landet samt marknadsförts genom annonser i landets fyra största Prop.1987/88:79 lärartidningar. Videokassetter finns att låna pålandets AV-och läromedelscentraler, SBL har vidare fillsammans medsocialstyrelsen producerat en bioreklamfilm om AIDS och sexuellt överförbarasjukdomar, SBL har producerat två trycksaker, nämligen "Kramar smittarinte" (800 000 ex.) och en ytterligare informafionsbroschyr som använtsbl,a, på skolorna. har utfört olika informationsinsatser. Bl,a,har framställt många broschyrer, såsom och , Dessabroschyrer har översatts till olika invandrarspråk. Vidare har socialstyrelsentagit fram broschyrer med råd inför utlandsresor: "AIDS och dinutlandsresa" och "Pass upp". Styrelsen har också utarbetatförslag till skriftlig information att överlämnas av läkare i samband med HIV-testningoch meddelandet av resultatet av testen till patienten. Styrelsen har äventagit fram en särskild informationsskrift, som på ett lättfattligt sättbehandlar rätfigheter i samband med HIV-test och smitta ("Så här sägerlagen om HIV och AIDS"), Vidarehar utarbetat särskilt informationsmaterial till syn-ochhörselskadade och andra handikappgrupper. Informationsaktiviteternai landstingen har utvecklats väsentligt . Vissa landsting hargjort särskilda informationssatsningar om HIV och AIDS för ungdomar, Örebroläns landsfing har producerat videofilmen förhögstadier och gymnasier, läns landsfing har skickat personligtadresserad information tUl ungdomar i åldern . Bl,a, i länslandsting har ungdomar som köpt s,k, interrail-kort fått en särskild, personUgtöverlämnad information, RFSUhar fått bidrag till en kondomkampanj riktad fill samtUgaungdomar meUan 18 och i de tre storstadsområdena, RFSLhar fått bidrag bl.a, till uppsökande verksamhet och utarbetande av informationsfoldrarm.m. Ett särskilt bidrag har givits för att iordningställa och utrusta en samUngslokalför RFSL i , Andraorganisationer som fått bidrag till sina informationsinsatser är bl,a. Riksförbundetför hjälp åt läkemedelsmissbrukare (RFHL), (),Läkare mot AIDS, Noaks Ark, Röda Korset, i (FBIS),Ekumeniska gruppen för kristna homosexuella (EKHO), Homosexuella socialister, ,, De dövas riksförbund, ABF, , Unga Örnar, /SR,TCO och LO. Våren1986 genomfördes på socialstyrelens uppdrag en enkätundersökning om allmänhetens kunskaper m.m. om HIV-virus och AIDS, , , gjordes en ny liknande undersökning. Den förstnämnda under sökningen gjordes på ett slumpmässigt urval av befolkningen omfattande 4 000 individer i åldrarna . Enkäten riktade sig till ål dersgruppen . genomfördes en undersökning riktad till 1 000 individer . Fältarbetet gjordes , ca 1,5 månad efter att den stora informafionskampanjen startat. En jämförelse mellan undersökningarna ochvåren 1987 visar Prop, 1987/88:79 att kunskaperna hos allmänheten om hur HIVsprids och inte sprids har ökat. Oron för att HIV skall spridas i samband medbesök på toaletter eller användande av simbassänger samt vid s,k, socialakyssar eller i andra vardagssituationer finns fortfarande, men har minskatsedan år 1986. Trots denna kunskap sade sig fortfarande av detillfrågade vilja undvika nära kontakt med en smiUad arbetskamrat. Allmänhetensinsikt om HIV-epidemins allvar har ökat väsentligt. Av de tillfrågade anser att epidemin i lika hög grad kan drabba andra grupper än de tidigare s,k,riskutsatta grupperna, narkomaner som injicerar och homosexuella män.Medvetenheten om att HIV även kan smitta vid heterosexuella kontakter har ökatavsevärt, I allt mindre utsträckning tror allmänheten att ett vaccin kommer attbli klart . En stor och växande andel av befolkningen bedömer attmänniskor som en följd av HIV-epidemin har ändrat sina sexualvanor. En växandeandel av befolkningen anger också att man själv förändrat sina sexualvanor. Enkätundersökningen visar attinformationskampanjens första inledande skede har varit framgångsrikt. På kortsikt har kunskaperna om hur HIV smittar eller inte smittar förändrats.Medvetenheten om att HIV kan drabba alla har också ökat snabbt. På kort fid harHIV-epidemin enligt allmänhetens uppfattning också blivit den allra vikfigasteav samhällets frågor, av de tillfrågade i en enkätundersökning frånmaj-juni 1987 anser AIDS vara en mycket viktig samhällsfråga". Under informationskampanjens första månader ökade antaletHIV- testningar avsevärt, registrerade SBL drygt 10 000 HlV-test-ningar.Efter informationskampanjens start ökade antalet HIV-testningar fill ca 30 000per månad. Även den vikfiga gruppen homo- eller bisexuella män ökade sintestbenägenhet . månad ökade antalet HIV-testningarbland homo- eller bisexuella män med , De undersökningar som utförts om allmänhetens kunskaper m,m,om HIV/AIDS visar att det är möjligt att påverka kunskaper och attityder medhjälp av särskilda informationsinsatser. Jag anser dock att man måste varamedveten om att informationsinsatser om HIV/AIDS till allmänheten och s,k,riskutsatta grupper måste pågå . Sexuella beteenden ochvanor är svära att påverka. Det har också visat sig från de undersökningar somhitfills har gjorts att påtagliga förändringar i människors sexuella beteendeninte har kunnat iakttas under den korta tid som informafionen om HIV/AIDS harspritts aktivt i samhället. Den strategi och planering som legat till grund förinformationskampanjen har emellertid i allt väsentligt visat sig varaframgångsrik. Kunskapen om hur HIV sprids och inte sprids börjar bli mycketgod. De flesta människor känner till att HIV/AIDS sprids genom sexuellakontakter eller närmare bestämt samlag. Trots detta finns fortfarande en starkoro och rädsla för att HIV smittar vid sociala kontakter. Det är mycket vikfigtatt komma dll rätta med denna oro och rädsla. 4.2.3 HIV-testning Prop, 1987/88:79 HIV-testningär en viktig del av AIDS-bekämpningen, HIV-testning började genomföras i storskala , när metoder för detta blev tillgängliga. Blodprovsundersökningför påvisande av antikroppar mot HIV inleddes vid SBL , Undervåren 1985 blev s,k, testkits för kommersiellt bruk allmänt fillgängliga.Under år 1985 utfördes minst 36 000 HIV-testningar, Blodgivartest-ningar vargenomförda i hela landet , Underår 1986 rapporterades ca 80 000 HIV-testningar utförda för diagnosfik ellerepidemiologisk kartläggning. Vidslutet av beräknades att mer än 1,5 milj, HIV-testningar har utförts iSverige, Antalet personer som HIV-testats och som inte är blodgivare beräknas tillmellan 200 000 och 300 000, Blodgivare testas vid varje givartillfälle. Ca 1,3milj, blodenheter har HIV-testats , 18 HIV-positiva blodgivare harupptäckts i samband med blodgivning, varav 3 HIV-positiva . HIV-testutförs numera också vid rättsläkarstafionerna före obduktion av samtligaavlidna under . Ca 1 500 tester har utförts. Sammanlagt 42 har befunnitsvara HIV-positiva, testas alla avlidna som förts till rättslä-karstafioneni , DenHIV-testning som riktats fill gravida kvinnor har resulterat i mycket fåupptäckta HIV-posifiva prov. Vid har hitfills 3 kvinnor med HIV-posifivtprov upptäckts vid drygt 7 000 testade. Vid Allmänna sjukhuset i harhittills ingen gravid kvinna upptäckts vara HlV-posi-tiv. utfördes 9 760 HIV-tester av gravida kvinnor. Inget avdessa HIV- prov gav positivt testresultat, HIV-testerutförs även genom s,k. Denna provtagning hargenomförts vid och i samtAllmänna sjukhuset i , Proven utförs med s,k, poolade tester, vilketinnebär att man sammanför flera prov fill ett prov. Vid har 1500 prov analyserats vid 2 fillfällen. befanns 3 av proven varapositiva. utfördes HIV-test på 1 500 nya prov. Inget av dessa varHIV- positivt. Fortsattaundersökningar har visat att frekvensen av HIV-posifiva prov är mycket låg. VidDanderyds sjukhus har man inte funnit något HIV-posifivt prov, I , som haren mer omfattande provtagning, började man analysera pooler somomfattade 50 icke riskmärkta, slumpvis utvalda prov. görs tre sådana poolanalyserprov . hade 916 pooler analyserats, varvidsammanlagt sex HIV-positiva pooler hade idenfifierats, Iapril 1987 beslutade AIDS-delegationen att rekommendera ett program för utvidgad HIV-testning, Denna utvidgade HIV-testning skulle genomfö ras stegvis, AIDS-delegationen rekommenderade att sjukvårdshuvudmän nen i ett första steg skulle införa erbjudande om HIV-test vid samtliga mottagningar för veneriska sjukdomar, infektionskUniker, neurolo gi- och psykiatrimottagningar samt gynekologmottagningar. menderadesatt HIV-test skulle erbjudas samfliga gravida kvinnor i hela Prop.1987/88:79 landet. Även HIV-testning med sk, avidenfifierade kemiskalaboratorieprov förordades, SBL har utrett metoder och former för dennautökade HIV-testning, SBL gavs vidare i uppdrag att ytterligare undersökaproblemafiken när det gäller HIV-testning av mönstrande värnplikfiga ellervärnpliktiga som kallats in fiU grundutbildning. har vidarefått i uppdrag att utreda former och metoder för en HIV-testning av personersom fått blodtransfusioner, t,ex, i samband med operationer, . Genomförandetav programmet för utökad HIV-testning pågår. Inom de allra flesta landsfingerbjuds patienterna vid mottagningar för veneriska sjukdomar rutinmässigt HIV-test,Vid samfliga landsfing erbjuds test vid klinisk indikation. Erbjudandeom HIV-test till gravida kvinnor är under uppbyggnad och omfattar nu hälften avantalet gravida kvinnor. Vidare erbjuder ungefär en tredjedel av landstingenrutinmässigt HIV-test vid infektionsklinikerna. Vidgynekologmottagningar samt neurologi- och psykiatrimottagningar har man ännuinte i samma utsträckning infört rutinmässiga erbjudanden om HIV-test, Testerbjuds dock ofta av kUnisk anledning. Enligtmin bedömning har landstingen snabbt utökat testverksamheten enligt AIDS-delegationensrekommendationer. Jag anser dock att ytterU-gare insatser bör göras för att programmetskall kunna genomföras fullt ut. Jagavser att återkomma i det följande med en redovisning av vilka åtgärder sombör vidtas för att bygga ut den epidemiologiska kartläggningen, och då bl.a.genom en utökad HIV-testning, Deintravenösa missbrukarna är en från smittskyddssynpunkt mycket strategiskgrupp. De löper stor risk att smittas av HIV, Internationella erfarenhetertyder dessutom på att de intravenösa missbrukarna är en grupp som i högre gradän andra kan befaras sprida HIV-smittan till heterosexuella, Iregeringens proposition (1985/86:171) om särskilda medel för bekämpningen avAIDS fastslogs bl,a, att målet måste vara att nå alla intravenösa missbrukaremed provtagning, avgiftning och behandling och att vård fill alla injektionsmissbrukareär den effektivaste smittskyddsåtgärden, AIDS-delegationen har även antagitdessa mål som riktlinjer för AIDS-bekämpningen inom narkomanvården. Riksdagenhar därefter vid flera olika tillfällen bekräftat denna inriktning. Målet församhällets insatser - som är att skapa ett narkotikafritt samhälle - stårsåledes fast. Spridningenav HIV bland narkotikamissbrukare har lett till en intensifi ering av kampen mot missbruket. har stora satsningar gjorts på att utveckla en offensiv narkomanvård. Jag återkommer senare med en beskrivning av detta arbete. Dessa insatser är dock inte tillräckliga för attnå det uppsatta målet. Narkotikapolitiken i sin helhet måste stärkas. Ett narko tikafritt samhälle kan aldrig uppnås om män inte får ett brett och massivt 16 folkligtengagemang i narkotikafrågan som innebär att människor tar av- Prop,1987/88:79 stånd från narkoUkamissbruket och tar en aktiv del ikampen mot missbruket. Regeringens utökade stöd till organisationslivet harutgjort en viktig del i arbetet att stärka narkofikapolitiken. En effektiv och konsekvent kontrollpolitik är en centraldel av narkotikapolitiken. Såväl lagstiftning som praxis för att bekämpanarkotikabrott är mycket sträng. Allt innehav av narkofika som uppdagasbeivras. Regeringen överlämnade till proposifionen1987/88:71 om ändringar i narkotikastrafflagen (1968:64) med förslag om attutvidga det straffbara området till att gälla all befattning med narkotika,inklusive bruk av den. En viktig del av kontrollpolitiken är polisens arbete medatt bekämpa ga-tulangningen. Som ett led i att stärka narkotikapoliuken harregeringen föreskrivit att polisen i de tre storstadsregionerna skall hasärskilda grupper som bekämpar gatulangningen. Det internationella samarbetet är ytterligare enbetydelsefull del av den svenska narkotikapolitiken. Samarbete med andra länderär viktigt för att kunna utveckla de nationella insatserna. Samarbetet behövsför att utbyta idéer och erfarenheter. Detta har blivit särskilt viktigt närdet gäller erfarenheter av att bekämpa spridningen av HIV blandnarkotikamissbrukare. Samarbetet har intensifierats mellan de nordiskaländerna, i och i WHO, Internationellt finns en allmän medvetenhet om vikten avatt stoppa spridningen av HIV bland missbrukare. Graden av engagemang i ochpolitisk prioritering av denna uppgift är dock i många länder betydligt lägreän i , Inriktningen på arbetet att begränsa en fortsatt smittspridningutgår i de flesta fall från att smittskyddsaspekter skall överordnas narkofikapolitiken.Endast undantagsvis har mer omfattande insatser att utveckla narkomanvårdengenomförts, I ett internationellt perspektiv har en relativtgynnsam situation när det gäller möjligheterna att begränsa spridningen av HIV-smittabland missbrukare. Jag har tidigare berört den omfattande HIV-testningen, Ingetannat land har utvecklat provtagningen i samma utsträckning som ,Kommunernas, landstingens och inte minst kriminalvårdens snabba utbyggnad avprovtagningsmöjligheterna har lett till att testningen blivit ett värdefulltinstrument i smittskyddsarbetet, har också vid en internationelljämförelse en väl utvecklad narkomanvård. Av betydelse är också att Sverigehar en hälso- och sjukvård som omfattar alla. För att bl,a, påskynda utvecklingen inom narkomanvårdenföreslog regeringen i propositionen 1985/86:171 om särskilda medel förbekämpningen av AIDS att ett särskilt åtgärdsprogram skulle genomföras. Som jaginledningsvis berört anvisades genom beslut 150 milj, kr, tilländamålet. Av medlen har ungefär hälften använts för insatser inomnarkomanvården. Under /87 inriktades ansträngningarna delspå att bygga ut den specialiserade narkomanvården, dels på att förstärka samordningen mellan kommunerna i olika regioner och mellan socialtjänst, sjukvård, polis och kriminalvård. Vidare prioriterades stöd till frivilliga organisationer för utveckling av alternativa behandlingsformer, 17 2 1987/88. I det fortsatta arbetet ärdet viktigt att befästa den verksamhet som har Prop, 1987/88:79 kommitigång. Institutionsvården bör utvecklas och arbetet för att stärka samordningenmellan kommunerna och mellan olika myndigheter bör fullföljas. Idet följande ämnar jag närmare ta upp några områden där insatserna har varitomfattande och konkreta. 4.3.2 Enspecialiserad öppenvårdl för narkotikamissbrukare Föratt samhället skall kunna nå samtliga injektionsmissbrukare krävs i första handen öppenvård som är dimensionerad med hänsyn fill denna målsättning och som ärspecialiserad på att hjälpa narkotikamissbrukare.