prop · GB033 · 1987-12-31 00:00:00 — om en ny fartygssäkerhetslag Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås en ny fartygssäkerhetslag, som skall ersätta dennuvarande lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg. I förslaget har arbetsmiljöreglernaför sjöfarten omarbetats efter mönster från arbetsmiljölagen (1977:1160). Denföreslagna lagen har även i ett flertal andra hänseenden omarbetats iförhållande till gällande lag. Dessa ändringar är i huvudsak redaktionella.Karaktären av ramlag har förstärkts. Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1juli 1988. 1987/88. 1 Förslag till Prop. Fartygssäkerhetslag Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller alla fartyg som används till sjöfartinom Sveriges sjöterritorium samt svenska fartyg som används till sjöfart utanför sjöterri . Lagen skall dock inte tillämpas i den mån det är särskilt föreskrivet eller följer av allmänt erkända folkrättsliga grundsatser. Lagens bestämmelser gäller örlogsfartyg endast såvittregeringen föreskriver det. Föreskrifter som avser förhållandet mellan enskilda ellersom annars mäste meddelas i lag fär inte meddelas med stöd av lagensbémyndiganden. 2 § Vad som sägs i denna lag om redare skall gälla ävenden som i redarens ställe har befattning med fartyget. Första stycket gäller inte vid tillämpning av 5 kap. 12 §. 3 § Med ombordanställd avses i denna lag den som tillföljd av anställ ning Qänstgör ombord på fartyget med huvudsaklig uppgift att utföra fartygsarbete annat än som enbart tillfälliga göromål. Med fartygsarbete avses i denna lag arbete för fartygetsräkning som utförs ombord på fartyget eller på annat ställe av nägon som följermed fartyget. 4 § Ett fartyg skall ha certifikat i de fall som anges idenna lag. Certifikat skall utfärdas för ett visst fartområde eller för en del av ett fartområde och för bestämd tid, vilken fär förlängas. I certifikatet får anges särskilda villkor för att det skall vara giltigt. Ett fartyg som är försett med certifikat får inte användasi mer vidsträckt fart än vad certifikatet avser. 5 § Certifikat utfärdas av , om regeringeninte föreskriver något annat. 6 § Cerfifikat som har utfärdats av följande utländskaklassificeringssäll skap, nämligen American , , Det , Germanischer , 's , Registro Itali- ano Navale eller klassificeringssällskapet i De socialistiska rådsrepubliker nas union (), har samma giltighet som om de utfärdats avsjöfartsverket, om det mellan staten och sällskapet har Prop. 1987/88:3träffats avtal om utfärdande av certifikat för svenska fartyg. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, får föreskriva eller försärskilda fall besluta att certifikat som utfärdas av eri sakkunnig och sombara avser utrustning till fartyg och personlig skyddsutrustning skall hasamma giltighet som certifikat som utfärdas av . 7 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att fartyg, utövercertifikat som anges i denna lag, skall ha certifikat avseende något visstförhällande som regleras i denna lag eller i föreskrifter som utfärdas medstöd av lagen. 8 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att utländska fartyg vidsjöfart inom Sveriges sjöterritorium skall inneha ett certifikat utfärdat avbehörig utländsk rriyndighet eller en motsvarande handling. 9 § Regeringen fär meddelaföreskrifter om vilka fartområden som skall finnas och omfattningen av de olikaområdena. Regeringen fär också meddela föreskrifter om rätt för sjöfartsverketatt i särskilda fall bestämma att ett fartygs fartområde skall ha annanomfattning ån vad som följer av första meningen. 1 §Ett fartyg är sjövärdigt bara om det är så konstruerat, byggt; utrustat och hållet i ständ att det med hånsyn till sitt ändamål och den fart som det används i eller avses att användas i erbjuder betryggande säkerhet mot sjöolyckor. 2 § Ett fartcertifikat är ettbevis att ett fartyg vid tillsyn har befunnits sjövärdigt. 3 § Ett svenskt fartyg skall hafartcertifikat, om det har en bruttodräktig-het av minst 100 eller om det årett passagerarfartyg. Ettfartyg som ägs eller brukas av svenska staten och som används uteslutande förstatsändamål och inte för affärsdrift behöver inte ha fartcertifikat. Sjöfartsverketfår befria ett fartyg frän skyldigheten att ha fartcertifikat, om ettpassagerarfartygscertifikat har utfärdats för fartyget enligt 4 kap. 4§ skall förklara ett fartcertifikat ogiltigt, om I. fartyget eller dessutrustning har ändrats så väsentligt att ändringen kan antas ha betydelse försjövärdigheten, 2. fartygeteller dess utrustning har skadats på ett sätt som uppenbarli- Prop.1987/88:3 gen är av betydelse för sjövärdigheten och skadan inte avhjälps pä det sätt 3. någon annanomständighet har förekommit som uppenbarligen kan ha betydelse för fartygetssjövärdighet, eller 4. fartyget inteundergår föreskriven tillsyn. 5 § Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hurett fartyg skall vara konstruerat, byggt, utrustat och hållet i stånd för attdet enligt 1 § skall anses vara sjövärdigt. 6 § Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, fär meddela föreskrifterom rätt att använda fartyg till sjöfart utan hinder av vad som sägs i dettakapitel. 3 kap. Fartygs lastning 1 § Ett fartyg får inte vara så lastat eller barlastat attdess stabilitet eller bärighet äventyras eller att säkerheten för fartyget eller de ombordvarande annars sätts i fara. 2 § För fartyg som har en bruttodräktighet av minst 20 ochsom beford rar passagerare eller gods skall fastställa fartygets minsta tillåtna fribord. Detta gäller dock inte lustfartyg. får medge att ett fartyg används tillsjöfart trots att fartygets minsta tillåtna fribord inte har fastställts. 3 § Varje fartygför vilket minsta tillåtna fribord har fastställts skall på vardera sidan hafribordsmärken som utvisar minsta tillåtna fribord. 4 § Ett fartygfår inte lastas djupare än som anges av dess fribordsmärken. 5 § Ettfribordscertifikat är ett bevis att ett fartygs fribordsmärken vid tillsyn harbefunnits anbragta på fartygets sidor pä ett riktigt och varaktigt sätt. 6 § Ett fartygsom enligt 3 § skall ha fribordsmärken skall ocksä ha ett fribordscertifikat. 7 § skall förklara ett fribordscertifikat ogiltigt, om 1. fartyget eller dess utrustning har ändrats på ett såväsentligt sätt att fribordet bör ändras, 2. fartyget inteär i betryggande skick såvitt rör nägot förhållande som Prop. 1987/88:3 harbetydelse för certifikatets innehåll, eller 3. fartyget inteundergår föreskriven tillsyn beträffande fribordsutmärk-ning. 8 § Har minstatillåtna fribord fastställts av något av de klassificeringssällskap som angesi 1 kap. 6 § första stycket och har det mellan staten och sällskapet träffatsavtal om sådan fastställelse för svenska fartyg, skall fastställd sen ha sammagiltighet som om den gjorts av . 9 § Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer fär meddela ytterligareföreskrifter om minsta tillåtna fribord, fribordsmärken, fribordscertifikat ochlastning. 10 §Bestämmelserna om fribordsmärken och fribordscertifikat gäller inte utländskafartyg i vidare män än regeringen föreskriver det. 11 § För ettutländskt fartyg fär som fribordscertifikat godtas en annan handling som angerfartygets minsta tillåtna fribord. 1 § Med passagerarfartyg avses i denna lag fartyg sommedför fler än tolv passagerare. Som passagerare räknas varje person ombord utom 1. befälhavaren, 2. övrigaombordanställda, 3. andra sombefinner sig ombord på grund av arbete för fartygets räkning eller i offentligQänsteförrättning rörande fartyget, 4. bärgare ellerbärgares medhjälpare som följer med fartyget sedan detta drabbats av sjöolycka, 5. personer somförs in till hamn efter att ha räddats ur sjönöd, sariit 6. barn som intehar fyllt . 2 § Ett passagerarfartygscertifikat är ett bevis om attett fartyg vid tillsyn har befunnits lämpligt att transportera passagerare ochom det högsta antal passagerare som fartyget fär medföra. Det högsta tillåtna antalet passagerare skall bestämmassä, att säkerheten för passagerarna är betryggande. Avseende skall fästas särskiltvid fartygets stabilitet och bärighet, vid de åtgärder som har vidtagits för utrymningoch övergivande av fartyget samt vid skyddet mot ohälsa och Prop. 1987/88:3olycksfall ombord. 3 § Ettsvenskt passagerarfartyg skall ha ett passagerarfartygscertifikat. Ettutländskt passagerarfartyg skall ha ett certifikat eller en annan handling,som anger det högsta tillåtna antalet passagerare. 4 § Ettpassagerarfartyg fär inte medföra fler passagerare än som anges ipassagerarfartygscertifikatet eller, i fräga om ett utländskt fartyg, motsvarandehandling. 5 §Bestämmelserna i 2 kap. 4§ om ogiltigförklaring av fartcertifikat skalltillämpas även i fråga om passagerarfartygscertifikat. 6 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, sjöfartsverketfär meddela föreskrifter om rätt att använda passagerarfartyg till sjöfart utanhinder av vad som sägs i detta kapitel. 5 kap. Fartygs bemanning 1 § Ett fartyg skall vara bemannat på ett betryggandesätt. 2 § Befälhavaren skall se till att han har den kännedom omfartyget som han behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter beträffande säkerhe ten på fartyget. Innan en resa påbörjas, skall befälhavaren se till attfartyget görs sjö-klart. När en ombordanställd tillträder sin befattning ombord,skall han genom befälhavarens försorg fä behövlig kännedom om fartyget samt omgrundläggande säkerhetsbestämmelser och ätgärder vid sjöolycka. 3 § Maskinchefen är ansvarig för drift och underhäll avfartygets maski neri med tillhörande anordningar samt för fartygets brandsäkerhet. Innan en resa påbörjas, skall maskinchefen se till attmaskineriet med de anordningar som hör till detta är i behörigt skick, attbrandskyddsanordningarna är klara till bruk och att vad som behövsför maskineriets drift finns ombord. 4 § Varje medlem av ett fartygs besättning skall ha sägod syn och hörsel som hans uppgifter kräver. Bestämmelserom hälsoundersökning av sjömän finns i 1821 §§ mönst- Prop. 1987/88:3ringslagen (1983:929). 5§För varje passagerarfartyg och för varje annat fartyg med en bruttodräktighetav minst 20 som transporterar gods eller passagerare skall fastställas detminsta antalet besättningsmän i olika befattningar som kan anses varabetryggande frän sjösäkerhetssynpunkt i den fart som fartyget används i elleravses att användas i (minimibesättning). Påbegäran skall minimibesättning fastställas ocksä för ett fartyg som avses iförsta stycket och som är under byggnad eller projektering eller som skallköpas från någon annan. 6 §Ett fartyg för vilket minimibesättning skall fastställas enligt 5§ fär inte framföras innan ett sädant beslut har meddelats. Ettfartyg för vilket minimibesättning har fastställts fär inte framföras, om intebesättningen har den storlek och den sammansättning i övrigt som anges ibeslutet. Fartyget fär inte heller framföras i annan fart än som anges ibeslutet. 7 § Minimibesättning fastställs av . Förfartyg som ägs eller brukas av svenska staten och som används uteslutande förstatsändamål och inte för affärsdrift skall minimibesättning fastställas av denmyndighet som förvaltar fartyget, om inte regeringen föreskriver eller försärskilda fall beslutar annat. Myndigheten skall samräda med sjöfartsverketföre beslutet. 8 §Innan meddelar ett beslut om minimibesättning, skall verket samräda med organisationer som företräder redare och ombordan ställda. som med stöd av 7 § andra stycket beslutar om minimibesättning skallföre beslutet samråda med de organisafioner som företräder de anställda inommyndigheten. Sjöfartsverketoch andra myndigheter som fastställer minimibesättning fär meddela provisoriskabeslut om minimibesättning utan att samråda med organisationerna. Sädanaprovisoriska beslut får meddelas endast om dröjsmål skulle medföra betydandekostnad eller annan avsevärd olägenhet. Ett provisoriskt beslut gäller . 9 §Den myndighet som har meddelat ett beslut om minimibesättning får äterkalla beslutet 1. omfartyget eller dess utrustning har ändrats på ett sätt som kan antas ha betydelse för minimibesättningens sammansättning, eller 2. omandra väsenfiiga förutsättningar för beslutet har ändrats. 10 §Ett fartygs befälhavare får besluta att fartyget skall framföras trots att besättningen inte uppfyller kraven i beslutet om minimibesättning un der förutsättning att orsaken fill attkraven inte uppfylls är att det inom besättningen har Prop. 1987/88:3inträffat ett plötsligt sjukdomsfall eller någon annan ofömtsedd händelse, attbristen inte kan avhjälpas före fartygets planerade avgång, och attden besättning som finns pä fartyget är tillfredsställande sammansatt medhänsyn till fartygets säkra framförande och sjösäkerheten i övrigt. Beslutetfär inte innebära att fartyget framförs i nägon annan fart än som anges ibeslutet om minimibesättning eller att detta beslut frångås såvitt avserkvalifikationerna hos befälhavaren, radiotelegrafister eller radiotelefonister. Beslutetfår inte avse än eller, om resan till närmastedestinationshamn tar i anspråk, den tid som behövs för resan dit. Iett beslut om minimibesättning får befälhavarens rätt att fatta beslut enligtförsta stycket inskränkas ytterligare. 11 § Innan befälhavaren fattar ettbeslut enligt 10 § skall han samråda med skyddskommittén eller, om det intefinns någon sädan pä fartyget, med skyddsombudet. 12 § Fartygets redare eller ägareskall anställa dem som ingår i minimibe-sättningen och fillhör däcks- ellermaskinpersonalen. Omdet finns särskilda skäl till det, fär regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer medge att sådan personal anställs av någon annan. Innanett medgivande lämnas, skall samråd ske med organisationer som företräderredare och ombordanställda. 13 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva eller i särskilda fallbesluta att för fartyg, som inte enligt 5 § skall ha minimibesättningfastställd, skall gälla andra krav i fråga om den bemanning som behövs fränsjösäkerhetssynpunkt (bemanningsföreskrifter). 14 § Ett fartyg för vilketbemanningsföreskrifter gäller fär framföras endast om besättningen är såsammansatt att föreskrifterna är uppfyllda. 15 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare förskrifter omfartygs bemanning. 16 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om syn-och hörselkraven enligt 4 § första stycket samt om hälsoundersökning ochläkarintyg avseende dessa krav. 17 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva eller för särskilda fallbesluta att minimibesättning skall fastställas även för andra fartyg än sädanasom avses i 5 §. 15 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får Prop. 1987/88:3 meddela föreskrifterom anteckning av beslut enligt 10 § och om underrättelser om sädana beslut. 16 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om behörighet attföra fartyg eller att ha befattning på fartyg samt om avgifter fill staten förutfärdande av behörighetsbevis och för andra beslut som avser rätt att förafartyg eller tjänstgöra på fartyg. 20§ Bestämmelserna i 5-19 §§ gäller inte utländska fartyg. Bestämmelsernai 2 och 3 §§ gäller utländska fartyg endast i den män regeringen föreskriverdet. 1 §Vid fartygsarbete skall arbetsmiljön vara tillfredsställande med hän syn till sjösäkerhetens krav, arbetets natur samt den sociala och tekniska utvecklingen i samhället. Arbetsförhållandenaskall anpassas till människans förutsättningar i fysiskt och psykisktavseende. Det skall eftersträvas att arbetet anordnas så, att en arbetstagaresjälv kan påverka sin arbetssituafion. 2 §Fartygsarbete skall planläggas och anordnas sä, att det kan utföras i sund och säker miljö. Fartygetskall vara sä utformat och inrett att det är lämpligt från arbetsmiljösynpunkt. 3 §De arbetshygieniska förhållandena, bland annat såvitt avser luft, ljud, ljus och vibrationer, skall vara tillfredsställande. Betryggandeskyddsåtgärder skall vidtas mot skada genom väder eller sjö eller genom fall,ras, brand, explosion, elektrisk ström eller liknande. 4 § Maskiner, redskap och andratekniska anordningar skall vara så beskaffade och placerade och användas pä ettsådant sätt att betryggande säkerhet ges mot ohälsa och olycksfall. 5 § Ämnen som kan föranledaohälsa eller olycksfall får användas endast under förhällanden som gerbetryggande säkerhet. 6 § Kan betryggande skydd motohälsa eller olycksfall vid fartygsarbete inte nås pä annat sätt, skallpersonlig skyddsutrustning användas. 7 § Ett fartyg skall erbjuda deombordanställda en tillfredsställande bostads- och fritidsmiljö. Där skall ibehövlig omfattning finnas sovmm, dagrum, mältidsrum, kök eller motsvarandeutrymmen för matlagning, utrymmen för personlig hygien, sjukrum och andrasärskilt inrättade ut- rymmen för deombordanställdas personliga behov, bekvämlighet och Prop. 1987/88:3trevnad. Alla dessa utrymmen skall vara tillräckligt stora och inredda ochutmstade på lämpligt sätt. 8 § För att hjälp och vård vidolycksfall eller sjukdom skall kunna lämnas ombord skall sådana åtgärder varavidtagna som behövs med hänsyn antalet ombordanställda, fartygetsbeskaffenhet och den fart som det används i. 9 § Den kost som fillhandahållsde ombordanställda skall vara fillräcklig och av fullgod beskaffenhet. Vattenför de ombordanställdas behov, såsom till dryck, personlig hygien, matlagningoch diskning, skall finnas lätt fillgängligt ombord i tillräcklig mängd och avtillfredsställande beskaffenhet. Bestämmelserom livsmedel och om utrymmen för hantering av livsmedel finns ilivsmedelslagen (1971:511). 10 §Bestämmelser om arbetstiden ombord finns i sjöarbetstidslagen (1970:105). Bestämmelserom minimiålder för fartygsarbete finns i sjömanslagen (1973:282). 11 §Bestämmelserna i 3-9 §§ gäller inte utländska fartyg i vidare mån än regeringen föreskriver det. Allmänna skyldigheter i fråga om arbetsmiljön 1 § Redaren och deombordanställda skall samverka för att åstadkomma en god arbetsmiljö. 2 § Redaren och befälhavarenskall vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att någon som utförfartygsarbete utsätts för ohälsa eller olycksfall. De skall ägna uppmärksamhetåt att arbetet planläggs och anordnas sä, att en tillfredsställande arbetsmiljöskapas. Fartyget samt maskiner, redskap, skyddsutrustning och andra tekniskaanordningar skall underhällas väl. Densärskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av att en arbetstagareutför arbete ensam skall beaktas. Vadsom sägs i denna paragraf om redaren skall gälla även annan arbetsgivare ät densom utför fartygsarbete. 3 §Befälhavaren skall särskilt se till att ingen minderårig anlitas till fartygsarbete på ett sätt som medför risk för olycksfall eller för överan strängning eller annan skadlig inverkan på den minderåriges hälsa eller utveckling. Medminderårig avses i denna lag den som inte har fyllt . 4 § Redaren skall setill att de som utför fartygsarbete fär god kännedom Prop. 1987/88:3 om de förhållanden under vilka arbetet bedrivs och att de upplyses om de riskersom kan vara förbundna med arbetet. Redaren skall förvissa sig om attarbetstagarna har den utbildning som behövs och vet vad de har att iaktta föratt undgå riskerna i arbetet. Redaren skall även i övrigt ta hänsyn till enarbetstagares särskilda förutsättningar för arbetet. Vadsom sägs i första stycket om redaren gäller även annan arbetsgivare åt den somutför fartygsarbete. Närfartygsarbete skall utföras med användande av personlig skyddsut-mstning,svarar redaren för att lämplig sådan utrustning tillhandahålls, om inte någonannan arbetsgivare, hos vilken arbetstagaren är anställd, har åtagit sig dettaansvar. 5 § Redaren och andraarbetsgivare som driver verksamhet pä samma fartyg skall samråda ochgemensamt verka för att åstadkomma fillfredsställande skyddsförhållanden påfartyget. 6 § Redaren är ansvarig för samordningav ätgärder till skydd mot ohälsa och olycksfall på ett fartyg som är gemensamtarbetsställe för flera arbetsgivares anställda. Omett fartyg har tagits in på ett varv i , vilar ansvaret i stället pä denarbetsgivare som svarar för varvsdriften. Om det finns särskilda skäl, får denmyndighet'som regeringen bestämmer medge att ansvaret överlåts på redaren. Ifråga om ett fartyg i svensk hamn vilar ansvaret för sädan samordning avskyddsåtgärder som påkallas av att fartyget är under lastning eller lossning påden arbetsgivare som är ansvarig för detta arbete. Ansvaret kan överlåtas tillredaren. Densom har ansvar enligt denna paragraf skall se till att skyddsåtgärderna påfartyget samordnas. Övriga arbetsgivare och de som arbetar pä fartyget ellerannars för fartygets räkning skall följa de anvisningar som han lämnar i dettasyfte. 7 § Befälhavaren skall se tillatt kost och vatten i tillräcklig mängd och av fullgod beskaffenhet medförs påfartyget. Han skall även ha uppsikt över bostads- och hälsovårdsförhållandenaombord. 8 § De som utför fartygsarbeteskall medverka till att åstadkomma en tillfredsställande arbetsmiljö. De skallfölja givna föreskrifter samt använda de skyddsanordningar och iaktta denförsiktighet i övrigt som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall. 9 § Om en arbetstagare finner attett visst arbete innebär omedelbar och allvarlig fara för liv eller hälsa,skall han undertätta en ansvarig arbetsledare eller ett skyddsombud.Arbetstagaren är fri frän ersättningsskyldighet för skada till följd av atthan underlåter att utföra arbete i avvaktan på besked om det skall fortsättas. 10 § Vad som sägs idetta kapitel skall iakttas i tillämpliga delar även när Prop. 1987/88:3 en arbetsgivare utför arbete själv. Detsamma gäller när någon ensam eller närtvå eller flera för gemensam räkning yrkesmässigt driver verksamhet utan att hanågon arbetstagare anställd. 11 § Den som för användning päfartyg tillverkar, importerar, överlåter eller uppläter en maskin, ett redskap,en skyddsutrustning eller någon annan teknisk anordning skall se till attanordningen erbjuder betryggande säkerhet mot ohälsa och olycksfall, när denavlämnas för att tas i bruk eller ställs ut till försäljning eller ireklamsyfte. De anvisningar som behövs för anordningens montering, användningoch skötsel skall följa med vid avlämnandet. Anordningen skall vara tydligtmärkt med de uppgifter som är av betydelse för att förebygga ohälsa ocholycksfall. 12 § Den som för användning påfartyg tillverkar, importerar eller överlåter ett ämne som vid sådananvändning kan föranleda ohälsa eller olycksfall skall vidta de ätgärder sombehövs för att hindra eller motverka att ämnets användning innebär risk fränskyddssynpunkt. När ämnet avlämnas för att tas i bruk skall de anvisningarfölja med som behövs för hanteringen. Ämnet eller förpackning, kärl ellerliknande, som det förvaras i, skall vara tydligt märkt med de uppgifter som ärav betydelse för att förebygga ohälsa och olycksfall. 13 § Den som installerar enanordning som avses i 11 § på ett fartyg skall se till att behövligaskyddsanordningar sätts upp och att i övrigt behövliga skyddsåtgärder blirvidtagna. 14 § Bestämmelserna i dettakapitel gäller utom i fråga om 9§ inte utländska fartyg i vidare män än regeringenföreskriver det. Bémyndiganden att meddela föreskrifter om arbetsmiljön 1 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter omarbetsmiljöns beskaffenhet och om allmänna skyldigheter i fråga om arbetsmiljön. 2 § Om det i fräga omfartygsarbete behövs från skyddssynpunkt, får regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer föreskriva 1. atten arbetsprocess eller en arbetsmetod får användas endast efter tillständ, 2. att en anordning som avses i 7kap. 11 § endast efter godkännande får användas eller avlämnas för att tas ibruk, varvid särskilda villkor får uppställas som förutsättning förgodkännandet, 3. att ett ämne som avses i 7 kap.12 § fär användas endast efter godkännande eller under iakttagande avsärskilda villkor.