prop · GB0310 · 1987-12-31 00:00:00 — För atl någon tvekan inle skall behöva råda idetta avseende har i promemorian uttryckligen angetts all suppleant förarbelslagarledamot har räll alt närvara och yttra sig vid företagels stämma,även om ledamoten är närvarande. Jagansluter mig lill promemorieförslaget. 2.6 Personligt betalningsansvar enligt 13 kap. 2 § ABL m.m2.6.1 Styrelseledamotsbetalningsansvar enligt 13 kap. 2§ ABL Mitt förslag: Dälikvidation av elt aktiebolag har aktualiserats på grund av kapitalförlustskall personligt betalningsansvar för en styrelseledamot i princip inträda omhan av försummelse har underlåtit att vidta de åtgärder som åligger honomenligt 13 kap. 2§ ABL. Bevisbördan ligger på styrelseledamoten. Han undgåralltsä betalningsansvaret endast om han kan visa all han inte har varilförsum-lig. Förslageti promemoria: Styrelseledamöternas personligabetalningsansvar i samband med alt ell företag som är likvidationsskyldigldriver verksamhelen vidare skall inle gälla arbelstagarrepresenlanlerna istyrelsen. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har avstyrkt förslaget i arbetsmarknadsdepartementetspromemoria. Allmänl anses alt tillräckligt starka skäl ej föreligger all göraavsteg från principen all alla styrelseledamöter skall ha samma ansvar.Förslaget tillstyrks endast av LO och TCO. LO framhåller alt del är nödvändigtmed en förändring av den nuvarande ordningen, eftersom den leder till allarbetstagarrepresentanterna, i ett läge där företaget börjar gå dåligt och därlikvidationsbalansräkning inle upprättas, ställs inför valet all anfingen avgåför all skydda sin personliga ekonomi eller kvarstå för att behovet av fackliginsyn och inflytande i delta läge är som störst. och Svenska Pappersindustriarbelarförbundelinom LO anser dock all förslaget inle bör genomföras. Metall betonar dock allen arbelstagarrepresentanl inle bör åläggas ansvar enligl 13 kap. 2 § ABL, omhan inle erhållit sådan information atl han pä ell rikfigt säll kunnal bedömabolagels ekonomiska ställning. Förslageti promemoria: Överensstämmer med mift. Remissinstanserna:Del stora flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget ijustitiedepartementets promemoria. Betalningsansvarskommillén avstyrkeremellerfid och föreslår i slället all kommillén ges i uppdrag all närmareöverväga de frågor som behandlas i promemorian. Även flera remissinstanser inombankväsendet avstyrker förslaget med motiveringen atl frägan bör utredasyllerligare. par remissinstanser föreslär alt betalningsansvaret skallkunna jämkas i vissa fall. Skälen för mitt förslag:Styrelseledamöter kan enligl associationsrällsli- Prop. 1987/88:10 gaskadeståndsregler bli ersätlningsskyldiga dels för skada som de tillfogarföretaget, dels för skada som de tillfogar tredje man, t. ex. fordringsägare.Regler om utkrävande av detta skadeståndsansvar finns såvitt gäller aktiebolagi 15 kap. I § och 4-6 §§ ABL. Vidsidan av de associalionsrättsliga skadeståndsreglerna finns bestämmelser somålägger styrelseledamöter etl personligt ansvar för förbindelser (se t.ex. 2kap. 13§, 13 kap. 2§ och 16 kap. 1§ ABL). Del kan gälla förpliktelser somuppkommit t. ex. genom åtgärder frän styrelseledamöters sida och som skett påbolagels vägnar men innan bolaget registrerats. sädant ansvar förförbindelser skiljer sig frän skadeståndsskyldighel därigenom all någon skada,eller ens fara för skada, inte är en förutsällning för ansvaret. Någonmöjlighet atl jämka betalningsansvaret finns inle heller. Enligl13 kap. 2§ ABL svarar styrelseledamöterna solidariskt för bolagels uppkommandeförbindelser, om de försummar atl vidta vissa i lagen föreskrivna åtgärder föratl sälla bolaget i likvidation. Till skillnad frän skadeständsskyldighetenenligl ABL uppkommer ansvaret oavsett om borgenärer lider skada som står i orsaksammanhangmed underlåtenheten eller ej. I promemoria(avsnill 8.2) har närmare redogjorts för bakgrunden till bestämmelserna och förde särskilda problem som de har skapat för arbelstagarrepresenlanlerna istyrelsen. Del har förekommit t.ex. atl arbelslagarledamöterna inte har fålldel av väsentlig information om förelagels ställning. När företaget sedan gälli konkurs har de fillsammans med övriga styrelseledamöter blivit krävda påbetydande belopp avseende skulder som de själva inte känt lill existerade.Såvitt är känt har emellertid ingen arbetstagariedamol slutligt blivit ålagdbetalningsskyldighet. Molbakgmnd av en diskussion i frågan dras i arbetsmarknadsdepartementetspromemoria den slutsatsen atl de skäl som man frän arbetstagarsidan har anförtför atl begränsa det personliga betalningsansvaret förar-betslagartepresenlanlerna i styrelsen väger över och motiverar ell avstegfrän huvudregeln om likställdhet mellan styrelseledamöterna. I promemorianföresläs därför all ansvar enligl 13 kap. 2§ fjärde slyckel ABL ellermotsvarande bestämmelse i annan lag inle skall gälla en arbelslagarledamot.Förslaget innebär inle någon fullständig ansvarsbefrielse när fråga omlikvidation uppkommer i företaget. Skadeståndsansvar enligt t. ex. 15 kap. 1 §ABL skall alltjämt kunna göras gällande även mol en arbelslagarledamot iförelagels styrelse. Somäven framhålls i promemoria kan flera principiellainvändningar riktas mol förslaget. En sådan gäller de effekter en begränsningav ansvaret skulle kunna tänkas få på arbetet i styrelsen. Del är nämligenallmänt sell viktigt att arbelslagarledamölernas arbete i styrelsen inteuppfattas som mindre betydelsefullt än övriga ledamöters. Etl avsteg frånlikslälldhetsprincipen skulle kunna få till följd all arbelslagarledamölernasarbete betraktades som mindre seriöst - med de negativa följder della skulle fåför samarbetet och insynsmöjligheterna i företaget. Dessasynpunkter har framförts också av remissinstanserna. bakgrundoch dä jag ser det som väsenlligl atl arbelslagarledamöterna har Prop.1987/88:10 ett med övriga ledamöter likvärdigt inflytande i styrelsen ärjaginle beredd all godta förslaget atl hell undanta arbelslagarledamöterna frånbetalningsansvaret enligl 13 kap. 2§ ABL eller motsvarande bestämmelse i annanlag. Somtidigare framgått har del emellertid under beredningen av dettalagstiftningsärende förelagils en fördjupad analys av hithörande frågor. Ijustiliedeparlementets promemoria föreslås alt del skall införas ett skpresumlionsansvar för samtliga styrelseledamöter, dvs. även för arbelslagarledamöterna.Förslaget utgår från alt rättsläget är oklart när del gäller frägan om delkrävs alt en styrelseledamot varil försumlig för alt han skall blibelalningsskyldig enligl 13 kap. 2 § ABL. Inteminst med tanke på arbetslagarledamöternas intressen är det enligl min meningangeläget all rättsläget nu klarläggs. Liksom del slora flertaletremissinstanser anser jag justiliedepartemenlets promemoria vara väl ägnad altläggas lill grund för vad detta klarläggande bör innebära. Enligl minuppfattning behövs alltså inle någon ytterligare utredning av frågan. Enulgångspunkl för ställningstagandet bör enligl min mening vara all regeln om betalningsansvari 13 kap. 2§ ABL skall innebära en lämplig avvägning mellan bolagsborgenärernasoch styrelseledamöternas intressen. Skyddet för borgenärerna ligger normall idel aktiekapital som är insatt i bolaget. Det är därför uppenbart allborgenärerna kan ha elt befogat intresse av ell betalningsansvar förstyrelseledamöterna personligen, om dessa underlåter att vidtalikvidalionsålgärder efter en kapitalförlust. Som har framhållits iförarbetena lill ABL (prop. 1975:103 s. 502) torde nämligen borgenärernasintresse inle alltid bli tillgodosett genom reglerna om skadestånd i 15 kap.Styrelseledamöterna har etl befogal intresse av alt inle åläggas eltpersonligt betalningsansvar, om de har iakttagit den omsorg som rimligen kanbegäras av dem med hänsyn fill vad som åligger styrelsen enligl 13 kap. 2 §första stycket. Jagdelar vidare, som förut har nämnts, uppfattningen all samtliga styrelseledamöterbör falla under samma ansvarsregel. Man bör alltså undvika all lägga elllindrigare ansvar exempelvis på arbelslagartepresenlanlerna än på andrastyrelseledamöter. Med en särreglering av det slaget finns del en viss risk förall arbelstagarrepresenlanlerna inle kommer all uppfattas som fullvärdigaledamöter av styrelsen. Viden samlad bedömning innebär del enligl min mening en skälig avvägning mellanbolagsborgenärernas och slyrelseledamöternas intressen, om betalningsansvarför en styrelseledamot enligl 13 kap. 2§ ABL inträder i princip endasl dästyrelseledamoten kan anses ha gjort sig skyldig lill försummelse. Medförsummelse avser jag atl styrelseledamoten uppsåtligen eller av oaktsamhet harunderlåtit alt fullgöra vad som åligger honom eller henne enligl paragrafensförsta stycke. Typisktsell kan del emellertid vara förenat med betydande svårigheter för en bolagsborgenär atl bevisa all underlåtenheten beror på försummel se. Däremot torde den styrelseledamot som inle varit försumlig i regel inle ha några större svårigheter alt visa på de omständigheter som talar för att någon försummelse inte har förelegal. övervägandeskäl talar därför enligl min mening för all slyrdsdedamö- Prop. 1987/88:10temas betalningsansvar utformas som ett s.k. presumlionsansvar. Del innebär allen styrelseledamot bör gå fri från betalningsansvar enligl paragrafens fjärdestycke endast om han eller hon kan visa atl underlåtenheten atl fullgöra vadsom åligger ledamoten enligl första stycket inle har berott på egenförsumlighet. Bevissvärigheter i frägan om styrelseledamoten har iakttagit dengrad av omsorg som rimligen kan begäras bör alltså gå ut över denne. För enstyrelsesuppleant som inträder i styrelsen bör gälla samma grundsatser i frågaom betalningsansvaret som för en ordinarie ledamot (jfr 8 kap. I § ABL). SomAD har varil inne på i sitt remissvar bör betalningsansvar för enstyrelseledamot enligt den nu föreslagna regeln inträda endasl om försummelsenberor pä denne själv. Meden ansvarsregel som den nu föreslagna öppnas möjligheter all befria denstyrelseledamot som inle varit försumlig från betalningsansvaret. Enstyrelseledamot som inle har kunnal visa atl han eller hon inte varil försumligbör däremot bära del fulla ansvaret gentemot bolagels borgenärer. Det saknasenligl min mening skäl all, som ell par remissinstanser har föreslagit, öppnamöjligheter lill jämkning av betalningsansvaret i vissa fall. Jag vill ocksåpåpeka all - liksom - kausalitet mellan försummelsen och skadan inleskall krävas för ansvar. Jaggär därefter över lill frägan om vad som närmare bör krävas för atl ansvarsbefrielseför en styrelseledamot skall kunna komma i fräga enligt den nu föreslagnaregeln. En utgångspunkt bör vara all okunnighet som bottnar i självvaldpassivitet inte skall föranleda all en styrelseledamot befrias frän ansvar. Densom åtar sig ell styrelseuppdrag måste se till att inhämta den informafion somär nödvändig för att bedöma förelagets ställning. Fall kan dock tänkas då enstyrelseledamot inle kan klandras för sin okunnighet om bolagels dåligaekonomiska ställning. Material som har förelagts en styrelseledamot kanexempelvis ha varil felaktigt eller missvisande på etl sådant sätt att denneinle har insett eller bort inse att det har funnits anledning all vidta sådanaåtgärder som anges i paragrafens första stycke. Delsamma gäller i fall dä enstyrelseledamot har undanhålhls väsentlig informafion om företagets ekonomiskaställning som övriga styrelseledamöter har fått del av. Hänsynen lill bolagetsborgenärer kan inle kräva all en styrelseledamot åläggs betalningsansvar i fallsom dessa. gäller oavsett om ledamoten är vald av bolagsstämman eller harsitt mandat från arbetstagarna. Som framhålls ipromemorian utses lill styrelseledamöter i aktiebolag inle sällan personer med sinsemellan helt olika slags kompetens och intres seinriktning. Det kan vara en fördel all styrelsen ges en allsidig samman sättning, så all den har ell inslag av personer som inte främsl har erfaren het av förelagsledning ulan exempelvis har anknytning lill myndigheter eller vetenskaplig forskning. Inom en och samma styrelse kan ledamöterna också ha uppgifter av i viss mån olika slag och omfattning (jfr förhandling arna vid Del ljugonionde i 10-21 augusfi 1981, Dd I s. 363-388 och Dd IIs. 221-244, särskill s. 228 f). Medden av mig föreslagna ansvarsregeln finns det i och för sig utrymme atl beakta 71 individuella faktorer avdel slag som har nämnts. Enligl min mening kan del emellertid endast iundantagsfall vara skäl atl beakta sådana individuella faktorer. Del fårnämligen i princip fömtsättas all varje styrelseledamot - vare sig ledamoten ärvald av bolagsstämman eller är en arbelstagarrepresentanl - har sådankompetens och intresseriktning atl han eller hon kan bedöma om bolagetsekonomiska ställning har försämrals så myckel som anges i 13 kap. 2§. Varjestyrelseledamot får vidare, oavsett arbetsfördelningen inom styrelsen, ansesansvarig för alt styrelseuppdragets elementära uppgifter fullgörs. 2.6.2Betalningsansvar i likvidationssituationer enligt annan associationsrättsliglagstiftning än ABL Mitt förslag: Eltbetalningsansvar av del slag som har förordals när det gäller ABL skall gällaockså enligt annan associationsrältslig lagstiftning. Förslageti promemoria: betalningsansvar av det slag som harförordals när del gäller ABL skall gälla också försäkrings-rörelselagen(1982:713) och bankakliebolagslagen (1987:618). Remissinstanserna:Promemorieförslaget har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran. LRF har dockframhållit atl frägan om elt motsvarande betalningsansvar för styrelseledamöterenligt föreningslagssliflningen inle har behandlats i promemorian. Liknandesynpunkter har framförts av . Skälen för mitt förslag: I14 kap. 2 § försäkringsrörelselagen och 10 kap. 3 § bankakliebolagslagen finnsbestämmelser med, såvitt nu är av intresse, samma innehåll som 13 kap. 2§ ABL.Det är därför enligt min mening naturligt och lämpligt all de angivna lagrummeni försäkringsrörelselagen och bankaktiebolagslagen ändras på samma säll som jagnyss föreslagit i fråga om 13 kap. 2 § ABL. Inomföreningslagsliflningen saknas bestämmelser om skyldighet för ekonomiskaförening atl träda i likvidilion när viss del av föreningens insatskapital hargäll föriorat. Inte heller finns föreskrifter om personligt betalningsansvarför styrelseledamöter eller andra vid sådan kapitalförlust. Däremot finns i 11kap. 3 § NFL bestämmelser om Ivångslikvidalion när medlemsantalet har gått nedunder det föreskrivna. Om antalet medlemmar går ned under fem eller - ommedlemmarna är andra föreningar - tre, skall styrelsen enligt paragrafensförsta stycke möjligl fill föreningsstämma hänskjuta frågan humvidaföreningen skall träda i likvidafion. Om stämman inle beslutar atl föreningenmed anledning av nedgången i medlemsantalet skall träda i likvidation, fårföreningen anstånd lill dess alt har förflutit från del attminimiantalet underskreds. Inträder inte fillräckligt antal medlemmar inomdenna lid, skall styrelsen, omstämman inle fattar likvidalionsbeslul, ansöka hos rätten om tvångs- Prop.1987/88:10 likvidafion. Styrelseledamöter som underlåter atl fullgöra vad somåligger dem enligl paragrafens första stycke samt andra som med vetskap omdenna underlåtenhet handlar på föreningens vägnar svarar enligl fjärde stycketsohdariskt för föreningens uppkommande förpliktelser. Även en föreningsmedlemsom, när likvidafionsplikt föreligger enligl första stycket, med vetskap omdella förhållande deltar i beslut all fortsätta föreningens verksamhet kandrabbas av sådant ansvar. Liknandebestämmelser finns i 9 kap. 2 och 3 §§ föreningsbankslagen (1987:620). Denu redovisade föreningsrätlsliga bestämmelserna har i viss mån byggts upp med13 kap. 2§ ABL som förebild. Den oklarhet om rättsläget som råder belräffande13 kap. 2§ ABL (se avsnitt 2.6.1) gäller även de föreningsrätlsligabestämmelserna. Det finns således här elt behov av atl klarlägga rättslägel.Enligl min mening är vidare de överväganden angående betalningsansvaret somhar gjorts i avsnitt 2.6.1 i huvudsak giltiga även när det gäller de iförevarande avsnill behandlade reglerna i NFL och föreningsbankslagen. Dessaregler bör därför enligl min uppfattning ändras på motsvarande säll somföreslagils i fråga om 13 kap. 2 § ABL. Denassocialionsrättsliga lagstiftningen innehåller sanklionsregler av olika slag.I ABL exempelvis finns, som berörts fidigare, skadeståndsregler. Vidare finnsstraffbestämmelser (se 19 kap. 1 § punkten 2 ABL med hänvisningar till 8 kap.8§ andra stycket och 8 kap. 9§ första stycket samma lag) som avser atl säkraalt arbelslagarledamöterna får tillfälle all effektivt delta i styrelsearbetet.LSA och LSABF däremot saknar helt sanktions-bestämmelser. En arbetsgivare elleren arbetstagarorganisafion som bryter mot slyrdserepresenlationslagensbestämmelser kan således inle drabbas av nägon påföljd. Däremot kan parternavända sig fill AD och genom fastställelse- eller fullgördsetalanfå avgjort detsom är tvistigl. avgörande i domstolen med anledning av en fullgördsetalankan ocksä förenas med ett vitesföreläggande. Enförutsällning för all en tvist om tillämpningen av LSA eller LSABF skall kunnaprövas av AD är all tvisten avser förhållandet mellan företagel och deanställda (21 § LSA, 20 § LSABF). Tvisten är i sä fall en arbetstvisl. gälla frågan om en arbetstagarrepresentants rätt atl della i arbetet inometl arbetsutskott eller en fråga om jäv för arbelstagarrepresentanl. Tvistersom uteslutande rör arbetstagarorganisationernas interna förhällanden, såsom t.ex. ordningen för atl utse arbetstagarrepresentanter enligl 12 § LSA, ärundantagna från AD:s prövning. Mitt förslag: Dennya lagen tillförs bestämmelser om skadestånd. Enligl dessa kan en arbetsgivareeller en arbetstagarorganisation som bryter mol lagen åläggas all betalaekonomiskt och allmänl skadestånd. Promemoriansförslag: Överensstämmer med milt förslag. Remissinstanserna:Förslaget har godtagits av de flesta remissinstanserna. Endasl SAF, BAO ochSHIO-Familjeföretagen har avstyrkt förslaget. ADefterlyser en fördjupad analys och för rättstillämpningen vägledandekommentarer om l.ex. vari en skadebringande handling eller underlåtenhet skallbestå. LO anser atl arbetstagarorganisationernas skadeståndsansvar skallbegränsas lill enbart allmänl skadestånd och förespråkar, liksom TCO och ALC,all skadeståndsansvaret inte bara skall omfalla handling som innebär att manbryter mot den nya lagen ulan ocksä förfarande i strid mot förhållningsreglernai 8 kap. 8 och 9 §§ ABL. vid förordaratl en eventuell skadeståndsregel skall omfatta endast fall då en arbetsgivaremotsätter sig all inrätta styrelserepresentafion för de anställda. Skälenför mitt förslag: Arbetstagarorganisationerna har framfört kritik mot atl delsaknas skadeståndsbestämmelser i och LSABF. Del har framhållits bl.a. attövrig lagstiftning på området innehåller regler om skadestånd, och all det inlefinns anledning tro all de skäl som bär upp dessa regler skulle ha mindregiltighet i fråga om arbetstagarnas rättigheter enliglslyrelserepresentalionslagsliflningen. Skadeståndsregler skulle vidare, menarkritikerna, bidra lill alt flera tvister på området blev föremål för avgörandei AD. I delta har det sagts ligga ett särskilt värde eftersom domstolens domarfär slor genomslagskrafl bland parterna på arbetsmarknaden och att det därmedskapas en större enhetlighet vid tillämpningen av lagstiftningen. Med hänsyn lill delanförda har i promemorians lagförslag tagits in särskilda bestämmelser omskadestånd. Bestämmelserna har utformats efter mönster avskadesländsbestämmdser i annan arbetsrättslagsliflning och innebär all enarbetsgivare eller arbetstagarorganisation som bryter mol lagen kan åläggas allbetala skadestånd. Skadeståndet kan avse både ersättning för den förlust somuppkommer (ekonomiskt skadestånd) och ersättning för den kränkning somlagbrottet innebär (allmänl skadestånd). Om del är skäligt, kan skadeståndetsällas ned eller helt falla bort. Jaganser i likhet med en majoritet av remissinstanserna - atl promemoriansförslag skall genomföras. Enligt min mening är del närmast självklart altstyrelserepresenlalionslagstiftningen på samma säll som annan kolleklivarbelsrällslagstiftning skall vara skadeslåndsanklionerad. Sådana regler börinle, som juridiska fakulteten vid föreslår, begränsas eller annan särskill angiven situation ulan måsle kunna tillämpas i samtligade fall då föreskrifterna i lagen inle efterlevs. Del bör dock betonas atlskadeståndsansvar enligl förslaget endast skall kunna göras gällandearbetsgivare och arbetstagarorganisationer emellan. Jag återkommer lill dennafråga i specialmotiveringen (15 §). Det bör vidare medanledning av vad AD uttalat i sill remissvar särskill framhållas attskadeståndsbeslämmdserna i den nya lagen givetvis avser endasl åsidosättande avbestämmelser i den lagen. Några gränsdragningsproblem i förhällande till denassocialionsrättsliga lagstiftningen torde inle behöva uppkomma. Sådana skulleemellertid kunna uppkomma om man, såsom LO, TCO och ALC förespråkar, kopplarskadeståndsansvaret i den nya lagen lill ABL. Det är givelvis möjligl att i denassocialionsrättsliga lagstiftningen bredda skadeståndsreglerna, men detta börinle ske inom ramen för denna begränsade översyn. Jagvill alltså förorda den lösning som föreslagits i promemorian. Del innebär ävenatl jag anser alt skadeslåndsbestämmelserna inle skall ha olika innehållberoende pä om del är en arbetsgivare eller en arbetstagarorganisation sombryter mot lagen. Jag vill här också särskill betona all skadeståndsansvaretenligl den nya lagen åvilar endasl arbetsgivare och arbetstagarorganisationer.Under de särskilda fömtsättningar som angetts kommer även etlkommissionärsförelag eller ell dotterföretag utan egna anställda att ha ettskadeståndsansvar enligt lagen. Något skadeståndsansvar för den enskildearbetstagarrepresentanten föreligger däremot inle. 2.7.3Tidsfrister för att väcka talan Mitt förslag: Densom vill kräva skadestånd enligt den nya lagen skall underrätta motparten omsitt anspråk från det skadan inträffade. Har inom den lidenpåkallats förhandling rörande anspråket enligt MBL eller med stöd avkollekfivavlal, skall talan väckas efter del allförhandlingen avslutades. I annat fall skall talan väckas inom åtta månaderfrån det skadan inträffade. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: ADanser atl den valda modellen inle är den bästa ulan atl man i stället böranknyta till motsvarande regler i MBL. Förslaget har i övrigt lämnats ulanerinran av remissinstanserna. Skälen för mitt förslag:Till skadeståndsreglerna har i förslaget knutits bestämmelser om lidsfristersom skall gälla för talan om skadestånd. Dessa innebär i korthet alt den somvill kräva skadestånd på grund av lagbrott skall underrätta motparten om sillanspråk inom fyra mänader från det skadan inträffade. Har inom den lidenpåkallats förhandling rörande anspråket enligt MBL eller med slöd avkollektivavtal, skall talan väckas efter del atlförhandlingen avslutades. I annat fall skall talan väckas fråndel skadan inträffade. Följs inle dessa tidsfrister, har rätten lill talan gällförlorad. Förslagetlill dessa regler i promemorian har utformats efter mönster av annan arbetsrättsliglagstiftning, närmast förtroendemannalagen. Likartade bestämmelser finns äveni senare lagstiftning, exempelvis LAS. De föreslagna reglerna harenligl min mening fäll en ändamålsenlig och rimlig utformning. De är ocksäenkla och entydiga. Del saknas därför anledning alt överväga en annorlundamodell för dessa regler. Jag ansluter mig således till förslaget i promemorian. 2.8 Den associationsrättsliga lagstiftningen Mittförslag: Med anledning av den nya styrdserepresenlationslagen måsle vissaföljdändringar företas i lagar pä det associalionsrättsliga omrädet. Promemoriansförslag: Överensstämmer i allt väsenlligl med mitt förslag. Remissinstanserna:Förslaget har lämnats ulan erinran av remissinslanserna. Skälenför mitt förslag: Jag hänvisar till promemorian (avsnitt 10.2) och lill vad jaganför i specialmotiveringen (avsnitt 4.2).