prop · GB03100 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag godtar iallt väsentligt riksåklagarens redogörelse för den allmänna inriktningen avverksamheten och förordar att åklagarväsendetskall omfattas av försöksverksamheten med treåriga budgetramar. Mot denna bakgrund kommer jag, efter samråd medchefen för , under anslagen föreslå att dessa försupp som ramanslag. Åklagarväsendet skall dock inte ingå i den begränsade gruppmyndigheter som särskilt följs av (FiU 1986/87:10). Jagåterkommer under resp. anslag med en närmare motivering till den ekonomiska ram som bör gälla förverksamheten de kommande tre budgetåren.Jag vill emellertid inledningsvisslå fast aU riksåklagaren och åklagarmyndigheterna inte kan räkna medgenerella resurstillskott, men att det bör ske satsningar päviktiga områden som informationsbehandling,utbildning och AU-ADB. Härmed möjliggörs en angelägen rationaliseringav verksamheten , vilket medför att åklagarväsendet medförstärkt kapacitet kan möta dagens och morgondagens krav på verksamheten. Jagåterkommer under resp. anslag med en närmare precisering av dessa satsningar. 1986/87 Utgift 12 743 000 1987/88 Anslag 12 500 0001988/89 Förslag 14 303 000 Riksåklagaren är under regeringenden högste åklagaren och leder åklagarväsendet i riket. Riksåklagarens kansliär organiserat på två byråer, kanslibyrånoch tillsynsbyrån. Vid sidan härav finns viss personal för riksåklagarensegen åklagarverksamhet. + 1 785 000 (därav lönekostnader) (9 394 000) (+ 1 078 000) + 1 803 000 Huvudförslag budgetåren 1988/89 /. En tillämpning av huvudförslaget innebär en nedskärning av lönemedlen med sammanlagt . under entreårsperiod, fördelat med 1, 2 och för första, andra respektivetredje budgetåret. En sådan nedskärning medför att resurser kommer att saknasför att fullgöra väsentliga delar av riksåklagarens verksamhet. Riksåklagarenerinrar om vad justitieutskottet vid riksdagsbehandlingen av föregående årsbudgetproposition uttalade om en kvarstående oro över anslagsutvecklingen påsikt (JuU 1986/87:19). Huvudförslaget bör inte tillämpas pä anslaget. Riksåklagarenbegär en tilldelning av medel med ytterligare . för vart och ett avbudgetåren 1988/89 - 1990/91 enligt p. 3, 4 och 5. En tjänst för personalkonsulent och en tjänst för centralsamordning av ADB-frågor bör inrättas vidriksåklagarens kansli. Medel härför yrkas med sammanlagt . Medel enligt AU/ADB-plan yrkas med . Förvaltningskostnaderna bör räknas upp med sammanlagt 100 000 kr.per budgetår. Om åklagarkommitténs förslag genomförs yrkas därutöver medel perbudgetår - för inrättande av tvåtjänster vid ekonomisektionen och en tjänst vid personaisektionen vidriksåklagarens kansli med sammanlagt . - för framtagande av enpersonalhandbok och för utbildning med sammanlagt . Som jag tidigare framhållit börviktiga satsningar göras vid riksåklagarens kansli. Mot denna bakgrund kanendast en begränsad tillämpning av huvudförslaget komma i fråga. Förriksåklagaren bör således medel beräknas med utgångspunkt från en realminskning av utgifterna om på tre årmed fördelningen O %, O % och för första, andra resp. tredjebudgetåret. För attmöjliggöra en utveckling av verksamheten inom hela åklagarväsendet krävs attden administrativa kapaciteten vid riksåklagarens kansli tilldelas förstärktaresurser i olika hänseenden. Jag förordar för det första att en del av denrationaliseringsvinst som återstår efter den tidigareregionala reformen tillförs anslaget (). Härigenom ges riksåklagarenmöjlighet att genom information och utbildning främja den lokala administrativautvecklingen. Vidare bör medel kunna tas i anspråk för t.ex.förbättrade insatser på det personaladministrativa området, vilket bör kommaden lokala verksamheten tillgodo. Investeringari enlighet med den utförliga AU/ADB-plan som har utarbetats i samråd mellanriksåklagaren och statskontoret bör göras. Det är framför allt viktigt attarbetet med den nya uppföljnings- och utvärderingsrutinenkommer igång. Det har vidare sedan lång lid funnits eU behov av en central funktion för samordning av ADB-frågorinom Prop. 1987/88:100 riksåklagarenskansli. Detta behov är ännu större med hänsyn till de Bil. 4 investeringar i AU/ADB somnu bör ske. Jag föreslårdärför att medel tillförs anslaget för en tjänst för central samordning avADB-frågor. Vidare föreslår jag aU medel utgår enligt framtagen AU/ADB-plan. Under dentreåriga budgetperioden innebär deUa med utgångspunkt från anslaget för /89 att anslaget bör uppgå lill följande. Budgetåret1988/89 /90 /91 Medhänvisning till sammanställningenhemställer jag aU regeringen föreslår att tillRiksåklagaren för /89 anvisa ett ramanslag om . 1986/87 Utgift 300 523 000 1987/88 Anslag 295 516000 1988/89 Förslag 324 985 000 Föråklagarverksamheten är landet indelat i 13 regioner. Flertalet regioner omfattar två län. Vid de regionalamyndigheterna, som var och en leds av en överåklagare, tjänstgör andrastatsåklagare samt distriktsåklagare som handlägger vissa typer av mål, främstsådana som rör ekonomisk brottslighet.Chefen för en regional myndighet skall handlägga mål som är särskiltkrävande. Han utövar dessutom ledningen över åklagar-verksamheten inom sinregion. Riket ärindelat i 86 åklagardistrikl. Åklagarmyndigheterna i 83 av dessa distrikt lyderunder regionåklagarmyndigheterna och leds av en chefsåklagare.Åklagarmyndigheterna i , och åklagardistrikl, som varoch en leds av en överåklagare, slår däremot utanför den regionalaåklagarorganisationen. Överåklagarna i sistnämnda distrikt fullgör i principsamma uppgifter som chefen för en regionåklagarmyndighet. Utöver de nunämnda myndigheterna finns en statsåklagarmyndighet för speciella mål, som leds av en överåklagare. Åklagare vid den myndighetenhandlägger mål i hela riket, i första hand mycket omfattande mål eller mål somberör fiera regioner. + 28 595 000 (241 386 000) (+ 23 342 000) + 2 204 000 - 1 559 000 + 29 469 000 1987/88:100 Bil.4 Huvudförslagbudgetåren 1988/89 /91 . En tillämpning av huvudförslaget innebär en nedskärning av lönemedlen som motsvarar kostnaderna för 20åklagartjänster och 60 tjänster för administrativ personal. Vidare måsteutbildningsverksamheten reduceras. Medhänsyn till att minskningenbeträffande administrativ personal inte kan av genom naturligaavgångar bör en reduktion ske med I, 2 och2% för första, andra resp. tredje budgetåret. Huvudförslaget bör inletillämpas på anslaget då en sådan åtgärd står i uppenbar strid molinienlionerna bakom den uppbyggnad av åklagarväsendet som skett de senasteåren. 44 tjänster för kammaråklagare eller distriktsåklagare börinrättas i utbyte mot samma antal tjänsterför assistenläklagare. Utöver de 35 tjänster för kammaråklagare ellerdistriktsåklagare som åklagarkommittén föreslårskall inrättas bör en tjänst för en kammaråklagare ellerdistriktsåklagare inrättas vid regionåklagarmyndigheten i Linköpingsaml vid åklagarmyndigheterna i följande distrikt: , , ,, , , och . Vid åklagarmyndigheten iVästerås åklagardistrikl bör ytterligare en tjänst för distriktsåklagareinrättas. En tjänst för assistentåklagare bör inrättas vidstatsåklagarmyndigheten för speciella mål. Medel yrkas för inräuande av 30 assistentåklagartjänster. Medel yrkas for inrättande av administrativa tjänster vid envarav Bil. 4 åklagarmyndigheterna i , och åklagardistrikl. Medel för utbildning och information enligt plan . Medel enligt AU/ADB-plan I . Förvaltningskostnaderna bör räknasupp med sammanlagt . för bl.a. medel för förstärkningstjänstgöring vid kanslibyrån i riks åklagarens kansli. Riksåklagaren yrkar således ytterligare tilldelning av medel under den treåriga budgetperioden enligt följande. /89 /90 /91 Arbetsläget vid framför allt delokala åklagarmyndigheterna är alltjämt ansträngt. Även en tillämpning av ettbegränsat huvudförslag skulle genast medföra att ett antal inrättadeåklagartjänster måste dras in och skulle stå i strid mot de satsningar somunder har skett inom åklagarväsendet. Mot denna bakgrundföreslår jag att åklagarmyndigheterna under den kommande treårsperiodenundantas från huvudförslaget som del inle finns starka skäl nog atltillföra åklagarväsendet ett generellt resurstillskott under perioden.Merparten av den rationaliseringsvinst som återstår efter den regionalareformen bör emellertid tillföras anslaget för nödvändigapersonalförstärkningar på främst den lokala nivån. Jag delarriksåklagarens uppfattning om behovet av ökade utbildnings- ochinformationsinsatser såväl för åklagarna som för den administrativapersonalen. Därutöver bör de investeringar som föreslås i AU/ ADB-planen föråklagarmyndigheterna genomföras. Mot dennabakgrund föreslår jag att anslaget räknas upp för bestridande av kostnader förutbildnings- och informationsverksamhet samt för investeringar i enlighet med AU/ADB-planen. Under dentreåriga budgetperioden innebär detta med utgångspunkt från anslaget för /89 att anslaget bör uppgå till följande. Budgetåret1988/89 /90 /91 Medhänvisning lill sammanställningenhemställer jag att regeringen föreslår att tillÅklagarmyndigheterna för /89 anvisa ett ramanslag om 324 985 000kr. D.DOMSTOLSVÄSENDET M.M. Prop. Min företrädare redogjorde i 1987års budgetproposition (prop. 1986/ 87:100 bil. 4, s. 65-67) för olika frågorsom gällde domarkarriären. Han hänvisade till en utredning som då pågick inom domstolsverketoch förutskickade att han avsåg att låta utreda frågorna ommeritvärderingen och domarbanan. Domstolsverketsutredning blev klar och har redovisats i rapporten (DV Rapport1987:1) Rekryteringen till ochavhoppen från domarbanan. bemyndigades chefen förjustitiedepartementet att tillkallaen särskild utredare för atl se över meritvärderingen och domarbanan. Ensådan har därefter också tillkallats (dir. 1987:36). Utredaren har antagitnamnet domarutredning (Ju 1987:03). Direktiven består av två huvuddelar. Den första delengäller meritvärderingen vid tillsättning av domarljänster. Utredarenskall överväga hur de infördareglerna om meritvärdering vid statliga tjänstetillsättningar, sominnebär att skickligheten skall sättas framför förtjänsten, skall kunna införasvid tillsättning av alla ordinariedomarljänster. tillämpas en sådan skicklighetsbedömning bara ifråga om de högre domartjänsterna. Den andra delen av utredningsuppdraget tarsikte på domarbanans utformning och den framtida domarkarriären. En viktigmålsättning för utredaren är att domarutbildningen bör bli snabbare, framför allt genom att väntetiderna till de skilda obligatoriska momenten kortasav. Utredningsarbetet skall varaavslutat . 2Undersökning av överklagande- och ändringsfrekvens m.m. har i rapporten (DVRapport 1987:8) Förtroende och kvalitet redovisat en på regeringens uppdraggjord undersökning och analys av överklagande- och ändringsfrekvenserna i måloch ärenden i de allmänna domstolarna och förvaltningsdomstolarna. I rapporteningår även en undersökning av allmänhetens attityder till domstolarna. Bakgrunden tilluppdraget var bl.a. den debatt om rättsväsendet och om rätlssäkerhetsfrågorsom förts under 1980-talel. 1 uppdragetuttalades atl det från olika håll förts fram farhågor om att kvalitén pådomstolarnas avgöranden sjunkit. En omständighet som skulle tala för detvar, enligt de kritiska rösterna, att allt fier mål överklagas och altavgörandena ändras i större omfattning . Jag anser attundersökningen kan ha ett sådant intresse för atl en kortsammanfattning bör lämnas här. Domstolsverkethar undersökt förändringar i andelen överklagade och ändrade mål , 1975, 1980 och 1985. Utredningen har genomförts genom dels bearbetningar av den officiella statistiken, dels 75 särskilda mälundersökningar ihovrätterna och kammarrätterna. Undersökningen visar alt överklagandefrekvensen ide allmänna dom- Bil. 4 i-/o/ar«fl har ökat . Andelenöverklagade tvistemål har ökat endast marginellt, med 1procentenhet lill . Av tvistemålen är det endast deordinära dispositiva tvistemålen som överklagas något oftare. Sålundaöverklagas en oförändrad andel familjemål medan andelen tvistemål om mindrevärden som överklagas har sjunkit något. Andelen överklagade brottmål har ökatfrån till . Domstolsverketanser att den ökade överklagandefrekvensen troligen beror på att de mål somavgörs i domstol jämfört med tidigare generellt sett är mer kompliceradeeller avser svårare brottslighet. Vad härefter gäller -ändringsfrekvensen ihovrätterna visar den officiella statistiken atl både tvistemål ochbrottmål ändrades i mindre omfattning än . Minskningen förtvistemålens del har varit ,frän till , och förbrottmålens del ,från till . Domstolsverkethar försökt alt bedöma hur stor andel av de ändringar som hovrätternagör som är av väsentlig art och har funnit att sådana ändringar sker i avsåväl tvistemålen som brottmålen somöverklagats. Det betyder att mindre än I % av samtliga tvistemål somtingsrätterna avgör ändras i något väsentligt avseende. För brottmålensdel är motsvarande siffra . Verket anmärker att trots den låga ändringsfrekvensen är det faktisktså att av de tilltalade ihovrätterna frikänns helt från huvudbrottet. När det gäller överklagandefrekvensen i deallmänna förvaltningsdomstolarna framhåller att jämförelseröver liden måste tolkas försiktigt på grund av de genomgripande förändringarsom skett både organisatoriskt och lagstiftningsmässigt efter del . Beräkningarna visar dock att andelen överklagade målökat . Den totalaändringsfrekvensen i kammarrätterna enligt den officiella statistiken harknappast förändrats . För de enskilda måltyperna har emellertidvissa förändringar inträffat. I rapporten presenteras en utförlig analys av ändringarnasart, vilka penningbelopp som avgörandena i skattemålen avser m.m. 1 en sammanfattande kommentar uttalardomstolsverket att den typ av lagstiftning vi har med generella rättsregler,generalklausuler och ramlagar gör det svårt att avgöra vilken betydelseen förändring i fråga om ändringsfrekvensen har. Utrymmet för bedömningar i detenskilda fallet har ökat, vilket gör det svårt att avgöra om ett ändrat mål ärfeldöml i underinstanserna. Men ändringsfrekvensen i stort sjunker och domstolsverketanser att om man över huvud tagel skall våga dra några slutsatser av detta är det att kvalitén i den dömandeverksamheten inle har försämrats utan snarare förbättrats. lätdomstolsverket genomföra en attitydundersökning för att få allmänhetens syn på domare och domstolarmer systematiskt belyst. Resultatet av undersökningen presenterades viden konferens som verket anordnade . Det har också publicerats iverkets iidskrift informerar 1985.En redogörelse finns också i den aktuella rapporten. Sammanfall- Prop.1987/88:100 ningsvis innebarundersökningen atl svarade att de hade förtroende Bil. fördomstolarna och alt de hade ganska liteteller inget förtroende Inställningen lilldomstolarna grundade av de tillfrågade påmassmedias reportage medan hade fått sin inställning vid egenkontakt med domstolen. Av dem som haft kontakt med en domstol uppgav88 % att de blivit korrekt bemötta ochbehandlade. En majoritet, , trodde inte att domstolarna dömde alla lika oavsett utbildning, yrke eller ställning i samhället. I rapporten redogörs också för vissa andraattitydundersökningar som har gjorts beträffande andra delar av rättsväsendet. anför i sin analys av resultatet avattitydundersökningen alt tolkningen måste göras med försiktighet och atteventuella felkällor måste granskas. Det saknas dock skäl atl anta attundersökningsresultatet skulle vara missvisande. Det finns i dagens samhälleen tendens till misstro mot den offentliga verksamheten. Många grundar sinaåsikter om domstolsväsendet på massmedias reportage. Det är massmedias uppgiftatt bl.a. kritiskt granska olika samhällsförhållanden, domstolarnas verksamhetdäri inbegripen, och det är därför naturligt alt massmedias bevakning oftainriktas på tvivelaktiga avgöranden ellerpå inskränkningar i den enskildes rättsskydd. Att denna massmediabevakning skaparen negativ inställning ligger i sakens natur, menar verket. I rapporten söker verket besvara frågan om någotbehöver göras för att försöka förändra allmänhetens inställning till domstolsväsendet. När man tar ställninglill den frågan bör man hålla i minnet att de som verkligen varit i kontaktmed en domstol till en alldelesövervägande del varit positiva. En negaliv, eller i vart fall kritisk, hållningtill myndigheterna och derasverksamhet behöver inte nödvändigtvis uppfattas som en nackdel. En naturligskepsis hos allmänheten och ett ifrågasättande av auktoriteter kan i ställetvara positivt för samhället i stort. Däri ligger en garanti motmyndighetsmissbruk eftersom medborgarna kan antas granska myndigheternasverksamhet kritiskt och påtala missförhållanden. Med denna inställning behövsinte några åtgärder för att "förbättra" attityderna till domstolarna.- Om man å andra sidan anser att den negativa inställning som kommit framgenom attitydundersökningen är oroande kan olika åtgärder övervägas. En aktivdiskussion och en ökad information om domstolarnas verksamhet och särskildakonstitutionella ställning är någraåtgärder som kan ge effekt. Förbättrad information om lagstiftning ochlagstiftningens innehåll kan också öka förståelsen för domstolarnas verksamhet,anser verket. Inledningsvisvill jag framhålla att jag anser atl är myckelvärdefull både vad gäller del omfattande sakmaterialet och de analyser verkethar gjort. Det finns all anledningatt anta att uppgifter ur rapporten kommer atl kunna vara till nytta i åtskilliga sammanhang.Rapporten bör få en vid spridning, inte bara inom rättsväsendet. Justitieulskottetframhöll att det genom Prop. 1987/88:100undersökning skulle komma att skapas ett underlag för att bedöma den Bil. 4kritik som ibland förts fram om att kvalitén pä domstolarnas dömande verksamhetskulle ha sjunkit (JuU 1985/86:23 s. 22). Det fylliga och mångsidiga materialsom nu föreligger tjänar enligt min bedömning väl detta syfte. Detta hindraremellertid inte att materialet eller delar av det kan tolkas på skilda sätt ochatt olika värderingar kan läggas på förändringar som inträffat över åren. För egen del vill jag i stort ansluta mig till verkels resonemang vad gäller överklagande- ochändringsfrekvensen i domstolarna. Jag anser således altundersökningsresultaten inte ger belägg för att domstolsavgörandena skulle hasjunkit i kvalitet generellt sett eller all de enskilda människornasrättssäkerhet i domstolsprövningen skulle ha försämrats. Del är i stället, somverket påpekar, rimligt att av vissa förändringar dra slutsatsen att standardenhar stigit, exempelvis när det gäller förutsebarheten. De frågor rapporten tar upp är viktiga ochsamtidigt svårbedömda. Jag anser att rapporten bör läggas till grund för en bred debatt med deltagare intebara från domstolssidan utan även från rättsvelenskapligt håll, från massmediaoch självfallet även advokater och åklagare. Jag avser att ta initiativ till en hearing i ämnet undervåren 1988. En fråga som jaganser därvid särskilt bör uppmärksammas gäller allmänhetens attityder gentemoträttsväsendets myndigheter och då särskilt domstolarna.Domstolsverket har i sin analys av attitydundersökningen anförtbl.a. att man kan tolka resultaten på skilda sätt. Antingen kan man se dem somutslag av en sund misstro mot domstolarna, en misstrosom inte alls behöver tas som teckenpå att något behöver göras. Eller också kan man seundersökningsresultaten som en varningssignal. Jag är av den meningen att dessa frågor kräver mer ingående övervägandendär utgångspunkten måste vara all man inle kan nöja sig med ett tillstånd dären stor del av allmänheten säger sig sakna förtroende för domstolarna. Del är myckel som talar för all allmänhetensbrist på förtroende grundar sig på den bild av domstolarna och derasavgöranden som förmedlas av massmedia. Av naturliga skäl är denna bild ofullständig och ibland missvisande.Tyngdpunkten ligger - med all rätt - på en kritisk granskning, och positiva drag i verksamheten blirsällan belysta. Domstolarna har av tradition ganska få och outveckladekontakter med massmedia. Även om det finns undantag bland domstolarna är detdock inte speciellt ofta man från domstolshåll ger ut klargörandepressmeddelanden i samband med uppmärksammade avgöranden eller på annat sättverkar för alt sprida korrekt information eller bemöta felaktiga påståenden.Visserligen har det på senare är blivit en öppnare attityd från domstolshållgentemot massmedia, något som understödjer genom sina s.k. massmediadagar, men enligt minbedömning finns det åtskilligt mer att göra. Det ligger i högsta grad irättsväsendets intresse att allmänheten har förtroende för domstolarnasverksamhet och att detta förtroen- de inte rubbas på.grund avbristfällig information. Jag avser atl ge dom- Prop. 1987/88:100stolsverket i uppdrag att, i samråd med representanter för bl.a. domarkå- Bil. 4 ren och massmedia, överväga hur en förbättring i dessa avseenden skallkomma till stånd. Frågan bl.a. omförsäkringsdomstolarnas administrativa hemvist behandlades avjustitieutskottet vid 1985/. Utskottet uttalade därvid i sittbetänkande (JuU 1985/86:28) om rättskipningens organisation alt vissa av despeciella domstolar m.m. som finns för särskilda rättsområden inte tillhördomstolsverkets ansvarsområde. Möjligheten av att kunna görarationaliseringsvinster genom en mera sammanhållen administrativ förvaltning avden offentliga rättskipningen är, uttalade utskottet, en sak som kan vara värdatt överväga i ett lämpligt samnian-hang. En sådan ordning skulle enligtutskottets mening också kunna bidra till att vissa principiella synpunkter som utskottetanlagt skulle bli konsekvent beaktade i det fortsatta reformarbetet ochdärjämle kunna underlätta en önskvärd cirkulation av domare mellan olika slagav domstolar. - Det kan också nämnas att försäkringsdomslolarna i en rapporttill regeringen inför anslagsframställningen för budgetåren 1988/89 -1990/91har anfört att det innebär problem för domstolarna att stå utanfördomstolsverkets område och att en integrering förmodligen skulle lösa många avde problem som försäkringsdomstolarna har . Efter samrådmed cheferna för och föreslår jag nuatt försäkringsdomstolarna förs in under andra huvudtiteln och alt ett nytt anslag, D 5. Chefen för bör fortsättningsvis varaföredragande i regeringen i ärenden som gäller försäkringsdomstolarna.Domstolsverket bör bli central förvaltningsmyndighet förförsäkringsdomstolarna och de övriga åtgärder vidtas - genomförfattningsändringar och på andra sätt - som behövs för attförsäkringsdomstolarna i administrativt hänseende skall jämställas med deallmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Jag räknarmed att dessa åtgärder skall leda tillrationaliserings- och effektivitetsvinsterav olika slag. Inte minst gäller detta möjligheterna alt geförsäkringsdomstolarna administrativ service pä skilda sätt, exempelvis genom utbildning och personalutveckling,ADB-utveckling och blanketthantering. Vid sidan av de förändringar pådet administrativa området som jag nu harberört finns det anledning att överväga även frågor om arbetsformer,organisation m.m. bör närmare analyseraförutsättningarna för alt samordna försäkringsrätterna med de allmännaförvaltningsdomstolarna och därvid belysade konsekvenser av skilda slag som följer med olika lösningar. Verketbör redovisa sina överväganden senast vid utgången av är 1988. 4Lokalförsörjningen inom domstolsväsendet m.m. Prop. 4 Somjag Udigare har redovisat (avsnitt 4) kommer chefen för finansdepartementetatt föreslå all investeringar m.m. skall redovisas i form av en treärsplan.Vidare föreslås en ny anslagskonstruktion där medel för investeringar ibyggnader för bl.a. rättsväsendet anvisas under sjunde huvudtiteln, anslagetInvesteringar m.m. Byggnadsstyrelsenär lokalhällare för domstolsväsendet och rättshjälpsnämnderna. Lokalbeständet uppgår till ca 342 000 m-. Under innevarandebudgetår disponeras ca 249 milj. kr. Del motsvarar av myndigheternas förvaltningskostnader. har en nybyggnad för Stockholmstingsrätt färdigställts. har en om- och tillbyggnad för Kalmartingsrätt och länsrätten i länfullbordats och fiyltat in i nya, förhyrda lokaler.