prop · GB03105 · 1987-12-31 00:00:00 — Min bedömning:Lokalt anpassade åtgärder bör vidtas för att genom en anpassning avarbetstiderna underlätta de anställdas möjligheter att kombinera förvärvsarbeteoch föräldraskap. Arbetsmarknadens parter har i detta sammanhang en viktiguppgift. Skälen för min bedömning:Kvinnornas arbetstider skiljer sig från männens både i omfattning ochförläggning. Till detta kan fogas skillnader i övertidsarbete och möjlighet tillinflytande över den egna arbetstiden. Kvinnormåste ofta välja arbete utifrån sin sociala situation och utifrånbarnomsorgsmöjligheter. Männen i tvåförsörjarfamiljer väljer ofta sinaheltidsarbetstider med förtur. Kvinnor tar den tid som blir över, den tid då delättast kan undvaras i hemmet. Somjag inledningsvis nämnde har en generellt kortare veckoarbetstid för allaarbetstagare uppnådd genom en förkortning av den dagliga arbetstiden längevarit och är fortfarande ett av de viktigaste målen för jämställdhetsarbetet.Denna fråga och andra krav på arbetstidsreformer utreds avarbetstidskommittén, vars arbete beräknas vara slutfört . Jaganser det emellertid också viktigt att man på vaije arbetsplats överväger hurarbetstiden kan förläggas för att bättre passa både kvinnor och män. Det kan t.ex. gälla att senarelägga arbetsdagens början för att på så sätt anpassaarbetstiden till barnens behov och barnomsorgens öppethållandetider. Enförälder som begär förkortad arbetsdag bör kunna räkna med att göra detta inomramen för den vanliga arbetstiden och inte hänvisas till speciella skift ocharbetsuppgifter. Jag avser att senareåterkomma till regeringen med vissa överväganden på grundval av en promemoria(Ds A 1987: 6) Förstärkt rätt till föräldraledighet som utarbetats iarbetsmarknadsdepartementet. Promemorian har remissbehandlats. Den innehållerförslag till vissa ändringar i lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vårdav barn, m.m. 1 promemorian föreslås bl. a. att arbetsgivarna i fortsättningeni högre grad går föräldrarna tillmötes när det gällerföräldraledighetens förläggning. Ennyorientering mot mer flexibla arbetstidsmönster kan ske i samband med att nyteknik införs och att nya organisationsformer utvecklas..De fackligaorganisationerna har genom utvecklingsavtal etc. tillförsäkrats stortinflytande över förändringsprocesserna på arbetsplatserna. Härigenom bör ocksåen stabil grund ha skapats för att frångå traditionella arbetstider som intepassar i tvåförsörjarsamhället. Min bedömning: Detär angeläget att tillgången till fasta anställningar ökar, inte minst inom denoffentliga sektorn. Skälen för min bedömning:Enligt arbetskraftsundersökningarna har ungefär var sjätte anställd kvinna entidsbegränsad anställning jämfört med var tionde man. Kvinnornas lösareanknytning till arbetsmarknaden har flera orsaker. Att kvinnor vikarierar förandra, föräldralediga kvinnor är en orsak. Bristfällig personalplanering ocharbetsorganisation inom bl. a. den kvinnodominerade vård- och omsorgssektorn ären annan viktig anledning. Mångaunga kvinnor hamnar i en situation som innebär att de under långa perioderväxlar mellan olika tillfälliga anställningar och arbetslöshet pä hel- eller deltid. a. visat sig att dessa kvinnor utgjort en ökad andel avdem som fått socialbidrag. De korta anställningstiderna försvårar nämligenmöjligheterna att kvalificera sig för ersättning från arbetslöshetskassa. En utjämning av skillnadeni anställningstrygghet mellan kvinnor och män förutsätter att andelenav underrepresenterat kön ökar i många yrken och att männen tar en ökad del avföräldraledigheten. På kort sikt är det också angeläget att åtgärder vidtas somökar tillgången på fasta anställningar för kvinnor. De offentligaarbetsgivarna har här ett särskilt stort 3.3.5Program för jämställdhetsåtgärder inom arbetslivsområdet Mitt förslag: Vidarbetsmiljöfonden bör ett särskilt programområde inrättas för jämställdhetsåtgärderinom arbetslivsområdet. av nuvarande medel för informations- ochutbildningsinsatser avseende lagen om medbestämmande i arbetslivet bör årligenavsättas för ändamålet. Härigenom kommer ca 60 milj. kr.att kunna disponeras. Skälenför mitt förslag: Jag har i detta avsnitt redogjort för några av de skillnadersom existerar mellan kvinnor och män i arbetslivet. En förändring till ett merjämställt arbetsliv förutsätter i de fiesta fall att problemen löses lokalt utepå arbetsplatserna utifrån de förhållanden som råder på varje arbetsställe ochpå olika ortei". En vikfig gmnd för detta arbete finns i dejämställdhetsavtal som träffats på olika delar av arbetsniarknaden.Erfarenheter från projektverksamhet visar att detfinns ett stort behov av utbildningsinsatser och andra aktiviteter medanledning av dessa avtal. Ett annat sätt attstimulera utvecklingen är att skapa goda förebilder genom pilotprojekt inomskilda yrkesområden och branscher. Det kan exempelvis vara att omorganiseramonotona arbetsuppgifter och skapa bättre arbetsmiljöförhållanden,mer engagerande och innehållsrika arbetsuppgifter och förbättradearbetstidsvillkor. Behovet av insatser är stort bl. a. inom den kvinnligtdominerade vård- och omsorgssektorn. Arbetsmiljöfonden bidrarårligen med ekonomiskt stöd till arbetsmarknadens parter för utbildnings- ochinformationsinsatser med anledning av lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet och avtal som slutits med utgångspunkt i denna lag. Innevarande årberäknas ca 190 milj. kr. Stödet finansieras genom en lagstadgadarbetsgivaravgift, arbetarskyddsavgift, vilken också finansierar bidrag tillföretagshälsovården samt arbetsmiljöfondens stöd till forsknings- ochutvecklingsinsatser inom arbetsmiljö- och medbestämmandeområdet. Enligt min mening bör endel av dessa medel användas till ett särskilt program förjämställdhetsåtgärder inom arbetslivsområdet. bidrag till informations-och utbildningsinsatser avsättas på ett räntebärande konto för att kunnaanslås till projekt och andra insatser inom jämställdhetsområdet. På dettasätt kommer verksamheten sammantaget att kunna disponera ca 60 milj. kr. Arbetsmiljöfondensstyrelse bör ges i uppdrag att tillsätta en särskild styrgrupp fördet femåriga programmet och att tillkalla sekretariatsresurser. I styrgruppen,som skall ha till uppgift att fördela medlen, bör ingå representanter förarbetsmarknadens parter samt andra sakkunniga inom området. En uppgift förprogramverksamheten bör inledningsvis vara att skapa bred kännedom ominnehållet i jämställdhetsavtalen på arbetsmarknaden. Gruppen bör också få iuppdrag att stimulera utvecklingsinsatser för kvinnor inom andra delar avfondens programområden och inom övriga organ som stöder FoU-projekt. Jag förutsätter att sådanautvecklingsinsatser också kan förläggas i form av försök till företag ochmyndigheter för att på detta sätt få fram goda, lärande exempel på hur miljö,arbetsinnehåll och arbetsorganisation kan utvecklas. Erfarenheterna från sådanademonstrationsprojekt bör sedan kunna utnyttjas i utbildnings- ochinformationsverksamhet för att förbättra miljön och skapa mera engagerande ochinnehållsrika arbetsuppgifter. Arbetsmarknadspolitikenssyfte är att alla som vill och kan arbeta skall kunna göra del. Arbete,utbildning eller andra aktivt arbetsförberedande åtgärder skall så långtmöjligt erbjudas den arbetssökande. Flertalet kvinnor vill ochkan förvärvsarbeta. Arbetskraftsdeltagandet är nu nästan lika stort som förmännen även om ökningstakten i kvinnornas arbetskraftsdeltagande bromsats underår 1987. Andelen kvinnor somfaktiskt förvärvsarbetar är emellertid väsentligt lägre än andelen män. Denfrämsta anledningen till detta är kvinnors höga frånvaro. Medan t.ex. avalla kvinnor med barn tillhör arbetskraften är andelen i arbete bara55 %. Kvinnors frånvaro är framförallt relaterad till deras vård och omsorg ombarn. Den höga kvinnligafrånvaron ses ofta som ett problem. Utifrån ett vidare synsätt kan emellertidfrånvaron ses som ett medvetet och lyckosamt försök att behålla kvinnorna iarbetskraften. Alternativet till frånvaro är nämligen inte närvaro utan att ståutanför arbetskraften. En rimligare fördelning av föräldraledigheten mellankvinnor och män är å andra sidan önskvärd. Härigenom skulle den totalafrånvaron visserligen inte minska men den skulle fördelas jämnare mellan könen. Minbedömning: Fortsatta insatser bör göras för att motverka deltidsarbetslöshet.Särskild uppmärksamhet bör härvid riktas mot den privata sektorn avarbetsmarknaden. Skälen för min bedömning:Arbetslösheten har sjunkit . För både kvinnor och män lågarbetslösheten på 1,. Denna i och för sig låga siffra innebäremellertid inte att alla problem på arbetsmarknaden är lösta. Kvinnornasarbetskraftsdeltagande varierar mer än männens över olika delar av landet.Undersökningar har också visat att en viss del av den kvinnliga arbetslöshetenaldrig registreras eftersom många kvinnor inte vänder sig tillarbetsförmedlingen då de inte tror sig kunna fä arbete på hemorten. Jagåterkommer till förslag om olika regionalpolitiska insatser för att bl. a. ökakvinnors möjligheter till arbete i glesbygd m. m. Deltidsarbetslöshet är ettproblem som framförallt drabbar kvinnor. kompletteringsproposition(1986/87: ISO, AU 19, rskr. 354) redovisades en rad åtgärder som syftade tillatt minska det ofrivilliga deltidsarbetet. har isamråd med parterna på den kommunala sektorn utarbetat ett handlingsprogram föratt komma tillrätta med de personalrekryterings- och personalplaneringsproblemsom föreligger i många kommuner och landsting. En viktig del i programmet ärförslag till åtgärder för att personalen skall fä den arbetstid de efterfrågaroch för att undvika deltidsarbetslöshet. Ett aktivt arbete är nu igång mellanparterna på arbetsmarknaden och länsarbetsnämnderna för att bl. a. finna deorganisatoriska lösningar som krävs för att i ökad utsträckning bereda dekvinnor som så önskar heltidsarbete. pågår också ett arbete med att få fill ståndhandlingsplaner inom andra branscher framförallt inom den privata sektorn avarbetsmarknaden. Jag har i årets budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 12, s.95) också föreslagit att särskilda medel anvisas för åtgärder fördeltidsarbetslösa. Min bedömning:Arbetsförmedlingens arbete bör i ökad utsträckning inriktas mot att bryta den könsuppdeladearbetsmarknaden. Förmedlingens nya arbetssätt är väl ägnat att uppnå detta.Särskilda insatser bör genomföras för att motverka att de enskilda arbetsplatsernasysselsätter enbart kvinnor eller enbart män. Skälen för min bedömning:Arbetsförmedlingen skall genom platsförmedling, vägledning och olika typer av arbetsförberedandeåtgärder underlätta för de arbetssökande att få lämpligt arbete och förföretagen att få arbetskraft. Inom arbetsmarknadsverkethar ett förnyelsearbete vad avser arbetssättet genomförts. Arbetsförmedlingenhar alltmer utökat sina kontakter med företagen. Det nya arbetssättet läggerökad vikt vid diskussioner med arbetsgivaren om personalplanering ochrekryteringsbehov liksom om den tillgängliga arbetskraftens sammansättning.Vilka åtgärder företagen kan vidta för att öka andelenkvinnor och för att minska könsuppdelningen på Prop. 1987/88:105arbetsplatsen bör bli ett naturligt inslag i dessa samtal. Jag ser arbetsförmedlingensnya arbetssätt som väl ägnat att underlätta för kvinnorna i arbetslivet. Änställningspolitikenpå de enskilda företagen är avgörande för möjligheterna att bryta den könsuppdeladearbetsmarknaden. Studier visar att flickor med utbildning inom industrinsbristyrken ibland inte kan få arbete inom sitt yrkesområde eller att"kulturen" på arbetsplatser är sådan att otraditionellt utbildade ochyrkeskunniga flickor stöts bort. Det tycks inte heller vara ovanligt att yrkesutbildadekvinnor anställs på jobb som inte ger dem möjlighet att utnyttja hela sinyrkeskompetens. Jag anser att detta slöseri med utbildningsresurser ochbegåvningsresurser måste upphöra. Det måste bli en självklarhet inom allayrkesområden att släppa fram kompetenta arbetstagare av båda könen. Arbetsförmedlarenhar här en central roll. Jag avser att stödjaett antal lokala projekt som syftar till att öppna manliga arbetsplatser förkvinnor. Arbetsförmedlingensandra huvuduppgift i jämställdhetsarbetet är att genom vägledning ochinformation ge kvinnor en realistisk bild av framtidsutsikter och möjligheterinom olika yrkesområden. Kvinnor - liksom män - väljer traditionellt. Etttraditionellt yrkesval kan förefalla mest rationellt.Arbetsorganisation, arbetstider och arbetsmiljöförhållanden inom mångakvinnliga yrkesområden förefaller emellertid i inte oväsentligutsträckning vara sådana att traditionella kvinnoarbeten kan betecknas somfysiskt mer ansträngande och svårare att förena med ett aktivt familjeansvar änmånga traditionella mansjobb. Medan den moderna tekniken inte i någon störreutsträckning har underlättat kvinnoarbetena inom vården har däremot mångaindustriarbeten helt förändrats av de tekniska genombrotten. Kvinnor behöverdärför få väsentligt ökade kunskaper om arbetsförhållandena inom otraditionellaarbeten. Informationom möjligheter, erbjudande om utbildning och särskilda kompensatoriska insatserför kvinnornas "teknik-handikapp" är betydelsefulla och bör kunnaerbjudas kvinnor som är osäkra i sitt utbildnings- och yrkesval liksom kvinnorsom har små möjligheter att finna arbete eller behålla sina arbeten inom sittyrkesområde. Jagvill i detta sammanhang också ta upp frågan om att förändra och bredda männensyrkesval. Som jag tidigare nämnt kommer innebära en fortsattproduktivitetsutveckling inom industrin med åtföljande personalminskningar.Även om brist på yrkesarbetare och tekniker kan komma att föreligga även under1990-talet kan många industrianställda ställas inför en situation medarbetsbrist. Inom den expansiva barnomsorgen och äldreomsorgen finns däremotrisk för arbetskraftsbrist. Föratt få arbetsplatser som sysselsätter såväl kvinrtor som män måste även män i ökad utsträckning vara beredda att gå in på traditionella kvinnoarbeten. Regeringen har gett i uppdrag att i samråd med berörda departement, myndigheter och organisationer utarbeta för slag som kan förbättra personalsituationen inom . Inom ramen för detta uppdrag diskuteras även olika åtgärder 32 som kan öka andelen mäninom . Målet är att öka andelen män inomdetta område från till . För att uppnå detta mål kommer en rad metoderatt prövas. Flera av dessa metoder har visat sig framgångsrika bl. a. inomramen för projektarbete för att öka andelenkvinnor på mansdomine-rade arbeten. Så kan t. ex. manliga vårdbiträden användassom informatörer i grund- och gymnasieskolan. Riktad information till män isamband med idrottsevenemang och kan också prövas. Introduktionskurserför friställda män från andra yrkesområden och en aktiv rekrytering av t. ex.mentalskötare i samband med att mentalvården omorganiseras kan ocksågenomföras. Utöver dessa förslag bör även andra åtgärder vidtas. Bättremöjligheter fill heltidsarbete, arbetsmiljöförbättringar och ett ökatansvarstagande bland de anställda genom en decentralisering av besluten ärnågra av de förändringar som planeras. Jag ser mycket positivt pådet förändringsarbete som pågår inom . Enligt mitt sätt att se bören liknande arbetsmetod kunna användas inom flera yrkesområden för att få tillstånd en könsmässigt jämnare rekrytering. Jag kan i detta sammanhang nämna attprojekt vars syfte är att förbättra möjligheterna att rekrytera och behållakompetent personal, hör till de prioriterade områdena för socialdepartementetsarbete med att utveckla och förnya den sociala hemhjälpen. Jag kommer noga att följautvecklingen vad avser olika försök att uppnå en mindre könsuppdeladarbetsmarknad. Jag har uppdragit åt SCB att ärligen redovisa statistiksom belyser yrkesfördelning bland de nytillträdande på arbetsmarknaden. För år1987 visar tillgängligt material att av denna grupp gick till yrkenmed en jämn könsfördelning. Av kvinnorna gick till yrken med högst 10 %män medan av männen gick till yrkesområden med högst kvinnor. Dennainformation understryker vikten av ett målmedvetet och planerat arbete på allanivåer för att få till stånd arbetsplatser med såväl kvinnliga som manligaanställda. Mitt förslag:Särskilda stödinsatser skall vidtas för kursdeltagare i för sitt könotraditionell arbetsmarknadsutbildning. Insatserna kan vidtas före, under ochefter genomgången utbildning. Länsarbetsnämnderna skall för sådana insatser fådisponera högst . per sådan kursdeltagare. Skälen för mitt förslag:Arbetsmarknadsutbildning syftar till att undanröja brister i den enskildesutbildningsbakgrund och att höja den allmänna kompetensnivån hos arbetstagarnaoch på så sätt underlätta för den enskilde att få arbete. Utbildningen syftarockså till att öka den yrkesmässiga rörligheten. Särskiltekonomiskt stöd lämnas till företag som anordnar utbildning för att förebyggaarbetslöshet bland redan anställda, för att tillgodose företa- 3 1987/88. gens behov av yrkesutbildadarbetskraft och för att verka för jämställdhet Prop. 1987/88:105 påarbetsplatsen. Kravenpå utbildning och erfarenhet har höjts i arbetslivet. krävdesutbildning/erfarenhet för av de lediga platserna vilket är en ökningmed . Kvinnors utbildningsbakgrund är oftadåligt anpassad till den moderna arbetsmarknadens krav. Delta hänger sammanbåde med kvinnornas traditionella utbildningsval och med att kvinnor i mindreutsträckning än män fått del i olika kompetenshöjande åtgärder i arbetslivet.Många kvinnor arbetar också inom yrkesområden som riskerar att rationaliserasbort eller utarmas till följd av den tekniska utvecklingen.Arbetsmarknadsutbildningen är därför , särskilt viktig för att underiättasituationen för kvinnoma på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsutbildningenmåste emellertid ibland, anpassas efter kvinnors villkor och fömtsättningar.Inte bara jämställdhetsintresset talar för detta utan även samhällsekonomiskamotiv. Väsentligt är också alt kvinnors utbildning ges en sådan inriktning attden innebär möjligheter till arbete på hemorten. Utbildning på deltid kanibland vara en förutsättning för kvinnor, liksom utbildning på tider som passarihop med gällande tider inom barnomsorgen. Inomramen för projektverksamhet för att förbättrakvinnornas villkor på arbetsmarknaden har, som jag tidigare nämnt, projektgenomförts där syftet varit att få fram modeller för utbildning av kvinnorinom otraditionella yrkesområden. Iprojektverksamheten har bl. a. framkommit att utbildning i enkönade grupperofta är mer meningsfull än i normala utbildningsgrupper med både kvinnor ochmän. Vissa pedagogiska fördelar tycks uppstå i homogena undervisningsgrupper.Kvinnor vågar t. ex. mera i grupper där de slipper konkurrens från män. Mot enkönadegmpper har ibland framförts att yrkeslivet inte är enkönat. Min åsikt i dennafråga är att utsatta gmpper kan behöva särskilt stöd under en övergångsperiod.Min förhoppning är därför att enkönade utbildningsgmpper skall kunna erbjudas iökad utsträckning. Denutbildning som AMU-gruppen anordnar sker ofta enligt ett modulsystem och medsuccessiv intagning. Det gör det möjligt för den enskilde kursdeltagaren attpåbörja utbildningen när som helst och följa en individuellstudieplan. Kvinnor som utbildar sig otraditionellt behöver som jag just nämntofta extra stöd. Ett sätt att få ett sådant stöd kan vara att delta i ensammanhållen gmpp där man under utbildningens gång kan utbyta erfarenheter ochfå en social samvaro. Projektverksamhetenvisar också på positiva erfarenheter av att varva utbildning medpraktikperioder i företag. Denna uppläggning förlänger visserligenutbildningstiden men tycks å andra sidan öka kvinnomas möjligheter till arbeteinom utbildningsyrket. Övergångenfrån utbildning till arbetslivet är sällan problemfri för kvin nor med för sitt kön otraditionell utbildning. För att underlätta denna övergång kan särskilda insatser vara befogade. Stödgrupper inom AMU, fadderverksamhet i företagen, nätverk för kvinnor på otraditionella arbe- 34 ten är några exempel pååtgärder som kan öka sannolikheten för att utbildningen skall leda till arbeteinom utbildningsyrket och därmed öka effektiviteten av utbildningen. Enligt min mening är detviktigt att arbetsförmedlingar och utbildningsanordnare visar fiexibilitet ochfantasi i sina ansträngningar att öka andelen kvinnor i otraditionellautbildningar. Självfallet går det inte att föreslå en modell som skall gällaför alla län eller för alla utbildningar. Ett mål för länsarbetsnämnderna skallemellertid fortsättningsvis vara att uppnå enjämn (- ) könsfördelning inom vaije utbildningsområde. Jag avser följautvecklingen länsvis i detta avseende. För att underlätta förarbetsförmedlingen att kunna rekrytera och stödja de kursdeltagare som genomgåren otraditionell arbetsmarknadsutbildning föreslår jag en försöksverksamhetunder , som innebär att arbetsför medlingen inom ramen för anvisade medelunder tionde huvudfitelns reservationsanslag B 3. Arbetsmarknadsutbildning,anslagsposten särskilt anordnad arbetsmarknadsutbildning, får utnyttja högst10 . per kursdeltagare för särskilda åtgärder vid sidan av utbildningen.De insatser som kan komma i fråga är t. ex. åtgärder för att rekryterakursdeltagare, särskilda stödinsatser eller ianslutning till kursdeltagarens inträde på arbetsmarknaden i ett otradionelltyrke. Medotradionell utbildning avses i detta sammanhang en utbildning som inom länettill domineras av det ena könet. Antalet kursdeltagare som omfattas avförsöksverksamheten får under /89 uppgå fill högst 7000. Jagavser senare att föreslå regeringen att ges i uppdragatt utvärdera verksamheten. Min bedömning:Personalutbildningens roll för jämställdhet mellan kvinnor och män bör ges ökaduppmärksamhet. Enligt min mening finns det anledning att överväga om samhälleti ökad utsträckning bör engagera sig i och stimulera kompetensutveckling påarbetsplatserna. Skälen för min bedömning:Personalutbildningen har fått en allt viktigare roll isamhället. deltog exempelvis nära en miljon arbetstagare ellernästan var fjärde arbetstagare i personalutbildning som helt eller delvisfinansierades av arbetsgivaren. Fler män än kvinnor deltari personalutbildning medan däremot andelen av de förvärvsarbetande kvinnornaoch männen som deltar i sådan utbildning är ungefär lika stor. Personalutbildningensinriktning, omfattning och fördelning är i första hand en uppgift som skalllösas på den enskilda arbetsplatsen i samverkan mellan arbetsgivare ocharbetstagare. Det är då viktigt att kvinnornas behov tillgodoses eftersominlernutbildning annars lätt bara förstärker Prop. 1987/88:105 existerandeutbildningsskillnader. Genomolika åtgärder har samhället försökt påverka personalutbildningens inriktningoch omfattning. Förnyelsefonderna är ett exempel på hur företagens vinstmedelstyrts över till bl. a. utbildning. I propositionen (1984/85:85) omförnyelsefonder påpekas särskilt att uppmärksamhet måste riktas mot sådanagrupper som sällan kommer i fråga för personalutbildning, t. ex. kvinnor.Effekterna av förnyelsefonderna utvärderas avarbetslivscentrum. Utvärderingen skall avrapporteras till regeringen under år1990. Breddatautbildningen(prop. 1983/84:150 bil. 4) är ett annat exempel på hur samhället ställtsärskilda resurser till förfogande för en grupp på arbetsmarknaden.Breddatautbildningen gavs en inriktning som medförde att inte mindre än tvätredjedelar av utbildningsresurserna kom kvinnor -framför allt lågutbildadekvinnor - fill del. Meraav anpassningsprocessen på den framtida arbetsmarknaden måste troligen ske iföretagen. Detta ställer ökade krav på kompetensutveckling hos arbetskraften. Iförsta hand är detta givetvis en uppgift för arbetsgivarna själva att lösa isamråd med arbetstagarna. Enligtmin mening finns det emellertid anledning att överväga om samhället i ökadutsträckning bör engagera sig i och stimulera kompelens-utvecklingen påarbetsplatserna. Mofiven för delta skulle vara dels att påverka vilka som fårdel av utbildningen och dels att se fill, att del växande behovet avgrundläggande, icke direkt företagsanknuten utbildning tillgodoses. Internutbildningenhar främst gynnat personer som redan har en god grundläggandeutbildning.