prop · GB03159 · 1987-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna är uppdelade på onödigt mångaförfattningar. De enskilda lagarna är författningstekniskl inte i allaavseenden lämpligt uppbyggda. Det senare hänger till stor del samman med altlagstiftningen ändrats vid elt flertal tillfällen, ochdärigenom kommit att bli svåröverskådlig. Fördelningen av bestämmelser mellanolika författningar försvårar i vissa fall tillgängligheten. Av väsentligbetydelse är också atl en hel del regler som återfinns iregeringsförfatlningarna är av sådan karaktär atl de med beaktande av nuvarandegrundlagar bör ha lagform. Mol den bakgrunden bör enny lagstiftning i huvudsak enligt utredningens förslag införas. Att hänföraall lagstiftning för svenska resp. utländska fordon lill var sin ny lag böravsevärt förbättra överskådligheten. Jag anser i likhet med utredningen alt deldäremot inte finns skäl att sammanslå beskattningsreglerna för såväl svenskasom utländska fordon till en enda lag, eftersom beskatlningsförfarandel lillstora delar är olika. Till skillnad från vad utredningen föreslagit anser jagatl ändringarna i lagstiftningen om utländska fordon motiverar att dennuvarande lagen ersätts med en ny lag. Regeringen kommer senarealt föresläs alt även regeringsförfattningarna på vägtrafikskalteområdel byggsupp på motsvarande sätt som här föreslagils för lagarna. Mittförslag: Beslul om vägtrafikskatt skall kunna meddelas dels i form av etlomprövningsbart beslut, dels i form av ett slutligt beslut som kan överklagas.Ell omprövningsbart beslul skall få omprövas av beskattningsmyndighelen senasttre är från utgången av det kalenderår under vilkel skatteåret för etl fordonhar gått till ända. I de fall beslutom rättelse av vägtrafikskatt påkallas i samband med ägarbyte behälls docknuvarande omprövningstid. Utredningensförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:De flesta av remissinstanserna lillstyrker förslagen eller lämnar dem utanerinran. a. några av länsstyrelserna anser dock atl de nyabeskallningsformerna är för komplicerade och att de kommer atl skapa ettmerarbete hos beskattningsmyndigheterna. Skälför mitt förslag: påförs vägtrafikskatt genom automatiskdatabehandling på grund av uppgifter i bilregistret om fordonet och dess ägarem.m., 22 § VSL. Något formellt skattebeslut fallas inte avbeskatlningsmyndigheten. TSV:s registeravdelning ombesörjer med hjälp avcentraldatorn i påförandet av vägtrafikskatt förbeskattnings-myndigheternas (länsstyrelsernas) räkning. Den påföring som görspä detta sätt gäller som beslut om skallen. Lagrådet har i sill yttrandenärmare redogjort härför. Den gällande ordningen är motiverad av det mycketstora antalet vägtrafikskattedebileringar. Nägon ändring bör inte göras i dettaförfarande. Närskatten påförts finns det emellertid möjlighet för beskatlningsmyndigheten attompröva skallen genorn all meddela elt beslul därom. Nuvarande regleråterfinns i 23 § VSL och innebår alt om någon anser att väglrafikskall oriktigthar påförts honom kan beslut om fastställelse av skatten påkallas inom 30 dagarefter den dag då skatten senast skulle ha betalats. Beskattningsmyndighelen kanäven annars besluta om fastställelse av skatten, om särskilda skäl föreligger. I så fall fär beslut inte meddelas senare än tvä är från utgången av delskatteår skallen avser. Dessaregler har visat sig vara svåra all tillämpa i praktiken. Särskilt har detvarit tveksamt i vilka fall sädana särskilda skäl skall anses föreligga att denlängre omprövningstiden om två är skall kunna tillämpas. Jag anser inte att detfinns skäl all i normalfallet iaktta sä stränga tidsfrister för omprövning somnu är fallet. I likhet med utredningen förordar jag därför att detbeslutssystem som gäller för såväl mervärdeskatten som förpunktskatterna i huvudsak bör kunna tillämpas även för väglrafikskatlen. Förpunktskatternas del gäller enligt LPP att beskattningsmyndigheten kan meddelabeslul om fastställelse av skatten efter utgången av det kalenderårunder vilket beskattningsåret gått lill ända, om deklarations-granskning,skalterevision eller någol annat förhållande ger anledning därtill. Sådantbeslut skall ocksä meddelas om den skattskyldige begär det. Pä begäran av denskattskyldige eller allmänna ombudet kan etl slutligt, överklagbart, beslulmeddelas. Denna ordning har visat sig fungera väl när det gäller övrigaindirekta skatter och bör enligt min mening vara lämplig även för vägtrafikskatlensdel. Den nuvarandeomprövningsfristen bör emellertid behällas i en situation. Detgäller de fall dä etl fordon övergått till ny ägare i nära samband med dentidpunkt som är avgörande för skattskyldighetens inträde. Eftersom beskattningenkontinuerligt grundas pä uppgifter i bilregistret kan en myckel långomprövningstid inle tillålas i del fall all ett skattekrav bestrids pä dengrund att fordonet övergått till ny ägare. I detta fall bör därför dennuvarande 30-dagarsfristen behållas. Denna har också i praxis tillämpatsstrikt, dvs. i dessa situationer har den nuvarande Iväårsregeln inte kunnalanvändas för omprövning. Mittförslag: Den nuvarande ordningen för skatleuppbörden behälls i huvudsak.Bestämmelser om när skallen skall betalas införs i den nyavägtrafikskattelagen. Regler om anståndmed att betala vägtrafikskatt i vissa fall införs ocksä liksom regler omskatledebitering vid ändringar av skattesatser. Utredningens förslagöverensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Utredningen har dock föreslagitatt endast regler för skallebetalning vid s. k. ordinarie uppbörd tas in ilagen. Remissinstanserna har ihuvudsak godtagit förslagen. Några remissinstanser anser dock altansländsregler är obehövliga. En remissinstans anser att viss ytterligareöversyn av uppbördsförfarandet erfordras. En remissinstans önskar rätt tillfrivillig avstämpling av kilometertäknare vid ändring av kilometerskatlesatser. Skäl för mitt förslag: Dennuvarande vägtrafikskaltelagstiftningen innehåller mycket fä bestämmelser omuppbördsförfarandet. I vissa delar, det gäller indrivning, avkortning ochavskrivning, hänvisar 30 § VSL lill uppbördslagens (1953:272) bestämmelser. 1övrigt finns uppbördsreglerna i 10-29 §§ VSF. I enlighet med vad somgäller för andra indirekta skatter bör de viktigare reglerna om uppbörden tasin i den nya vägtraflkskattelagen. återfinns lidsfristerna förbetalning av skatten i VSF. Utredningen har föreslagit att endast betalningstidernaför s. k. ordinarie uppbörd las in i lagen, medan reglerna om skalteuppbörd iandra fall, s. k. tillfällig uppbörd vid t.ex. upphörande av avslällning,skulle meddelas i förordningsform. I likhet med vad lagrådet föreslagit anserjag att det är alt föredra om samtliga betalningstider tas in i lagen.Betalningstiderna bör vara desamma som i nu gällande ordning. En ändring böremellertid göras för de fall då ett fordon som varil avslällt åter skall tas ibmk. Skatten behöver i dessa fall inte betalas förtån senast efterdet att skatteplikten inträder. För atl fä ta fordonet i bmk krävs dock attskallen först betalas. Beskatlningsmyndighetenkan dock medge undanlag från detta och ut- Prop. 1987/88:159 färda etl s. k.bevis om avställnings upphörande eller populärt "skattekredit".Bestämmelserna härom finns i BRK. Delta förfarande tillämpas i de flesta fallnär avslällning upphör. Jag anser all reglerna bör förenklas och att skattenalllid bör kunna betalas inom den vanliga fristen, dvs. efter detavslällningen upphört, även om fordonet skall brukas . Det bör iannat sammanhang övervägas om denna ändring föranleder ätgärder vad gällerövriga regler i BRK om avslällning av fordon och om kontrollmärken. nya lagen har betalningsreglerna intagits i 51-65 §§, varvid betalningstidernaanges i 51-55 §§. Delfinns inga regler som medger anstånd med betalning avvägtrafikskatt. Enligt 32 § VSL gäller tvärtom att om beslut om fastställelseav skatt påkallats eller om elt beslut om skatt överklagats leder detta intetill att den skattskyldige befrias frän skyldigheten att betala in skatten.Enligl min mening är del rimligt att ansländsregler av det slag som gäller förbl. a. punktskatterna införs även för vägtrafikskatten. Del gäller i förstahand anståndsregler när ett beslut har överklagats. Även när denskatlskyl-diges skattebetalningsförmäga är nedsatt pä grund av sjukdom m. m.bör anstånd kunna medges synnerligen ömmande. I dettasenare fall bör dock enligt min mening anståndsreglerna tillämpas restriktivtoch anstånd bör inle komma i fråga annal än i enstaka myckel speciella fall. Dennuvarande lagstiftningen innehåller inga bestämmelser om förfarandet videventuella ändringar av skattesatserna. Det innebär att särskilda regler harfält meddelas vid varje sådant tillfälle, dels i form av särskildaövergångsregler och dels i form av särskilda tillämpningsföreskrifter. Deregler som erfordras har bl. a. rört i vad mån extra debiteringar skall göras,vem som skall vara skattskyldig för tillkommande skatt, extra avstämp-lingar avkilomelerräknare m. m. Avpraktiska skäl bör en fast ordning införas för dessa fall. I huvudsak bör den ordning som tillämpats därvid användas. Det innebär alt extradebileringar eller, vid skattesänkningar, återbetalningar av fordons skatt normalt får göras när en skatteändring sker under pågående skatteår eller skatteperiod. För alt minska antalet extra in- eller utbetalningar bör dock skallebelopp understigande . inte betalas in eller återbetalas. När del gäller kilomelerskatlen har vanligtvis föreskrivits en extra av stämpling vid skattesalsförändringar. Utredningen har föreslagit en sär skild schablonregel för dessa fall, som skall göra extra avstämplingar onödiga. Enligt min mening skulle en sädan ordning innebära avsevärda fördelar både för de skattskyldiga och för myndigheterna. 1987/88:50 har också föreslagils sädana regler för där föreslagen kilometer skattehöjning. En sädan schablonregel innebår dock inte att fordonsägaren är betagen möjligheten att få den verkliga körsträckan lagd till grund för debiteringen. Exempelvis kan fordonsägaren frivilligt stämpla av kilome- tertäknaren, och beskatlningsmyndigheten bör då enligt de generella be slutsreglerna kunna ompröva skatten och frångå den schablonmässiga debiteringen. Mittförslag: beslul om vägtrafikskatt skall i förstainstans överklagas till länsrätten. Enrätt att i särskild ordning överklaga lagakraftvunna beslut om vägtrafikskattinförs. Utredningensförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstansernahar i huvudsak tillstyrkt förslaget. Några remissinstanser anser det dockobehövligt att införa regler om räll till överklagande i särskild ordning. Skälför mitt förslag: Beslut i fråga om vägtrafikskatt överklagas för närvarandedirekt hos kammarrätt. Antalet sådana mål hos kammarrätterna är inteobetydligt. De nya beslutsformerna hos beskaitningsmyndighe-terna som jagföreslagit bör komma att innebära etl minskal antal överklagade ärenden. Jaganser ändå atl del inte finns skäl atl tillåta att överklagande får ske direkthos kammarrätt, utan länsrätt bör vara första instans i dessa mål. För dettatalar också att målen ofta är relativt okomplicerade. Dåmina förslag i övrigt innebär att beslutsprocessen utformas pä samma sätt somför punktskatterna är det enligt min mening konsekvent att det även i fråga omvägtrafikskalt införs en möjlighet att i särskild ordning omprövalagakraftvunna beslut. Fömtsättningarna för sädan prövning bör överensstämmamed vad som gäller enligt LPP, bl. a. bör en sexårsfrist för rätten altöverklaga i särskild ordning gälla. 7 Beskattningen av utländska fordon Mittförslag: Skatteplikten för utländska fordon som tillfälligt används i Sverigeinskränks till att avse lastbilar, bussar och släpvagnar med en totalviktöverstigande . De särskildabestämmelserna om interimsskatl, skatt pä ex-porlvagnar och skatt på turislvagnarslopas. När det gäller fordon som brukas med stöd av interimslicens avses ensärskild licensavgift införas. Utredningensförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna hartillstyrkt förslagen. En remissinstans anser dock alt föreslagna lättnader börgenomföras endast om motsvarande förmåner för svenska fordon kan erhållas igrannländerna. Skäl för mitt förslag: Förutländska fordon som tillfälligt används här utgår skatt i form av fordonsskattoch kilomelerskalt. Motorcyklar och personbilar är dock vanligen befriade fränfordonsskatt om de inle används för persontransport mot betalning eller förvissa vamtransporter. Kilometerskatl utgår ej för dessa slags fordon. Detsagda innebär att det är ytterst ovanligt atl utländska personbilar ochmotorcyklar beskattas vid användning här. Förutländska lastbilar, bussar och släpvagnar tas fordonsskatt ut endast Prop.1987/88:159 i mycket begränsad omfattning, nämligen för fordon som används härför person- eller godstransporter och som dessutom är hemmahörande i ett landdär motsvarande skatt tas ul för svenska fordon. Pä grund av den senarebegränsningen är det endast fordon frän elt fätal länder som beskattas.Kilometerskatl utgår dock för alla utländska dieseldrivna lastbilar och bussarsom används hår och för tyngre släpvagnar till sädana fordon. Enligtmin mening kan bestämmelserna om skatt pä utländska personbilar ochmotorcyklar slopas. Skatten las ut i ytterligt få fall och skattebeloppen ärmycket låga. För lastfordonen och bussarna skulle betydande förenklingaråstadkommas om beskattningen av de lättaste fordonen avskaffas. Fräga är härofta om lätta distributionsbilar som används i gränsregionerna och därskatleuppbörden inle står i rimlig relation lill det administrativa merarbetetför tullmyndigheterna och fordonsägarna. har det också blivitvanligt atl utländska turister kommer till med husbilar och andra lättafordon av buss- eller lastbilstyp. Att beskatta dessa fordon medföradministrativa svårigheter och står i mindre god överensstämmelse med syftetmed bestämmelserna. Lättare utländska lastbilar och bussar bör därför undantasfrån skatt. Jag anser att gränsen lämpligen bör sättas vid en tolalvikt om vilken gräns överensstämmer med den i irafikförfatiningarna gjordaåtskillnaden mellan lätta och tunga lastbilar. Vägtrafikskatteutredningenhar påvisat att de nu i regeringsförfatlningar meddelade bestämmelserna omskatt pä exportvagnar och skalt på turistvagnar endasl kunnat tillämpas imycket fä fall. Med hånsyn till de inskränkningar i skatteplikten för utländskafordon som jag nu förordat saknas skäl att behälla reglerna om exportvagnsskattoch turistvagnsskatt. Föri huvudsak privatpersoner som importerar elt utländskt oregistrerat fordon kanen interimslicens för en månads begränsad användning utfärdas av tullmyndighet.När så sker tas interimsskatl ul enligt kungörelsen (1973:780) ominterimsskatl, med i de flesta fall . Dessutom skall vissa skyllavgifterbetalas. Jag anser att skattesystemet bör förenklas genom att den särskildainterimsskatten slopas. Med hänsyn bl. a. till den myckel begränsadeanvändningsrätten bör detta vara försvarbart. I stället bör avgifter som läckermyndigheternas kostnader för hantering av licensförfarandet och skyltar lasul. Mittförslag: Den nya lagstiftningen och följdändringar i annan lagstiftning träderi kraft den . Tillföljd av bör länsskaltemyndighel redan från den Ijuli 1988kunna företa väglrafikskaltekontroll. 30a § VSL föresläs därför ändrad denIjuli 1988. 9Upprättade lagförslag Prop. 1enlighet med vad jag har anfört i det föregäende har inom finansdepartemenletupprättats förslag till 1. vägtrafikskattelag, 2. lag om ändring ivägtrafikskallelagen (1973:601), 3. lag om vägtrafikskalt påutiändska fordon, 4. lag om ändring i lagen(1976:339) om saluvagnsskatt, 5. lag om ändring i lagen(1972:435) om överlastavgift, 6. lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69), 7. lag om ändring i lagen(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 8. lag om ändring ibevissäkringslagen (1975:1057) för skatte- och avgiftsprocessen, 9. lag om ändring i lagen(1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m. m. Detunder 5 angivna förslaget har upprättats i samräd med chefen förkommunikationsdeparlementel. 10 Specialmotivering Förslaget till vägtrafikskattelag Deinledande bestämmelserna i denna paragraf motsvarar i sak de tre förstastyckena i I § VSL. Lagrådethar föreslagit att, pä samma sätt som i VSL, en hänvisning görs tillfordonskungörelsen (1972:595), FK, och bilregisterkungörelsen (1972:599), BRK.Liksom tidigare är det givetvis nödvändigt alt t.ex. definitionen av olikafordonsslag överensstämmer i regelkomplexen, annars skulle registreradeförhållanden inte direkt kunna användas för beskaltningsändamål. De olikabeteckningar som används i den nya vägtrafikskattelagen skall ha sammainnebörd som motsvarande beteckningar i de angivna väglrafikförfattningarna.Dessa beteckningar fär i stort sett anses vara av den karaktären alt de användsi allmänl språkbruk för atl beteckna ifrågavarande fordonsslag m. m. Jag delarändå lagrådets uppfattning alt en hänvisning till BRK och FK har elt värde,och bestämmelsen har kompletterats enligt lagrådets förslag. Beroendetav fordons- och registreringsbestämmelserna kan ge upphov till vissa problem pä sä säll all ändringar i dessa regeringsförfatlningar, och i vissa fall i föreskrifter som har utfärdals med stöd av dem, kan få betydelse för tillämpningen av beskattningsreglerna. 1 några fall har sädana ätgärder på vägtrafikförfattningssidan gett upphov till oförutsedda beskatt ningskonsekvenser. För atl undvika sädana problem erfordras etl ökat samarbete mellan registrerings- och vägtrafikskattemyndigheterna. När mare föreskrifter om hur detta bör gä till bör kunna införas i väglrafikför- 45 Utredningenhar föreslagit alt en bestämmelse härom införs i Prop. 1987/88:159 BRK.Regeringen bör senare ta ställning till denna fräga. Dennaparagraf har utformats med 1 kap. 4 § andra stycket LPP som förebild ochinnehåller en föreskrift om att bestämmelserna om skatt ocksä skall gälla förskattetillägg, förseningsavgift, ränla och restavgifi. Detta gäller dock intebestämmelsen i 64 § om brukandeförbud på grund av obetald skatt, som inle bör ijämförelse med vad som stadgas i VSL utvidgas till alt avse ocksä annat änskatten. I 88 § meddelas särskilda bestämmelser om befrielse frånskattetillägg, förseningsavgift, ränta och restavgift. Bestämmelsernaanger beskattningsmyndighel för vägtrafikskatten och innehåller regler omsakkunniga och allmänna ombud. De överensstämmer i sak med 3 § VSL. Närdet gäller de allmänna ombuden för vägtrafikskatt kan anmärkas alt RSVförordnat sädana med stöd av 52 § vägtrafikskatteförordningen (1973:776), VSF.Tidigare fanns ett ombud för varje län. Sedan den harverksamheten omorganiserats så att endasl fyra allmänna ombud utsetts, etl förvarje kammartätts domkrets. Frågan om lämpligt antal allmänna ombud, derasverksamhetsområden m. m. bör även i fortsättningen kunna överlåtas på RSV. Överensstämmermed nuvarande 4 § VSL. Bestämmelsernaom fordons skatlevikt överensstämmer med nuvarande 5 §VSL. Såvälde olika fordonsslag som anges i paragrafen som viktbegreppen definieras i BRKoch FK. sista stycket angivna särskilda regeln för fordon med flera karosserierinfördes i VSL den , och har närmare motiverats i prop.1983/84:178. Iparagrafen, som i sak motsvarar 2 § första stycket VSL, föreskrivs vilka fordonsom är skattepliktiga. Enliglbestämmelsen i VSL förelåg skalleplikt för motorfordon, trakto rer, motortedskap och släpvagnar. Med motorfordon avses, som framgår av definitionerna i vägtrafikförfatlnmgarna, bilar, motorcyklar och mope- 46 der, varvid bilarinnefattar fordonsslagen personbilar, lastbilar och bussar Prop.1987/88:159 (se 4 § BRK). Mopeder är, som framgär av 8 § BRK, interegistreringspliktiga och därmed inte skattepliktiga lill vägtrafikskatt. Föratl förtydliga paragrafen anges därför atl skatteplikten omfattar motorcyklar,personbilar, lastbilar, bussar, släpvagnar som dras av dessa fordon samttraktorer, motorredskap och släpvagnar därtill, allt i den män de skall vararegistrerade. Bestämmelser om registrering finns i 8-9 §§ BRK. Densärskilda regeln i andra meningen av innebörd att tyngre påhängs-vagnar somdras av dieseldrivna dragbilar är skattefria beror på att dragbilarna i dessafall har en förhöjd skatt. Delta gäller såväl fordons- som kilomelerskatlen.Dessa regler infördes den (prop. 1983/84:178). Enförutsättning för skatteplikten är atl fordonet inte är avslällt. Bestämmelserom avslällning meddelas i 33-37 §§ BRK. Ett avslällt fordon får i princip inleanvändas annat än i de fall dä även etl oregistrerat fordon fär användas, dvs.bl. a. inom vissa inhägnade områden, 37 § första stycket BRK. Iparagrafen föreskrivs alt fordonsskatt skall betalas för alla skattepliktigafordon. Detta har förut framgått av 2 § första stycket VSL. Närmarebestämmelser om fordonsskatt återfinns i 12-25 §§. Paragrafenmotsvarar 2 § andra stycket VSL. Närmare bestämmelser om kilometerskatl finns i26-35 §§. Bestämningen brännolja i den gamla lagen har bytts ut mot den numerabrukliga beteckningen dieselolja. Bestämmelsenmotsvarar 6 § första stycket 2 VSL. Övrigaundantag från skatteplikt enligl 6 § VSL har inte överförts lill den nya lagen.Det gäller 6 § första slyckel I VSL, enligl vilket motorcyklar som är inrättadesom invalidfordon är skattefria. Det finns endast några enstaka sådanamotorcyklar som är av årsmodell eller yngre. Några nya tillkommer inte.Det innebär all i stort sell samtliga sådana fordon är skattebefriade i sinegenskap av veleranfordon. De få som är av senare årsmodell kan om så erfordrasskallebefrias enligt 88 §, som motsvarar nuvarande 39 § VSL. Andrastycket i 6 § VSL om skaltefrihel för beskickningspersonal m. m. har tillämpats endast i mycket begränsad omfattning. Av bestämmelserna i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall saml konventio nen om diplomatiska förbindelser som avslutades i (den s. k. Wienkonvenlionen) följer alt diplomalfordon är skattebefriade. Någon regelmotsvarande 6 § andra stycket VSL bör inle införas i den nya Prop.1987/88:159 lagen. Första stycket första meningen motsvarar 7 § VSL. Andra stycket motsvarar 8 § VSL. Tredje stycket första meningen motsvarar I § fjärdestycket VSL. Med den som bör vara upptagen som ägare avses inte bara ägarentill ett fordon som inle alls är registrerat men borde vara det utan också enny ägare som ännu inte hunnit bli antecknad i bilregistet. I vissa fall skallinte ägaren vara skatlskyldig, utan i stället kreditköpare eller hyresman.Delta har tidigare ansetts framgå av att enligl 7 § BRK innehavaren i dessafall antecknas i bilregistret som ägare. Enligt min mening är det tydligare omregeln införs i vägtrafikskallelagen. Paragrafen har utformats i enlighet med lagrådets förslagoch motsvarar i sak 9 § första och tredje styckena VSL. Begreppen skatteår ochskatteperiod definieras. Skatteären och skatleperioderna varierar av praktiskaskäl med fordonets slutsiffra i regislreringsnumren. På sä sätt kan arbetet medskatteuppbörden fördelas jämnt . Skatteären och skatteperiodernaanges i regeringsförfattning, se 4 § VSF. Atl skatleperioderna enligl dessabestämmelser i vissa fall inte bör vara utan tre eller fem månaderberor pä att det inle är lämpligt att verkställa uppbörd av vägtrafikskalteller kräva avstämpling av kilometertäknare . Paragrafen har utformats i enlighet med lagrådets förslag.Där anges på samma sätt som i 12 § VSL fordonsskattens storlek genom enhänvisning till bilaga 1 till lagen. En särskild skattenedsätlning på vissaglesbygdsfordon kan dock förekomma enligl 14 §. 1 övrigt lämnas, som i 12 § VSL, bestämmelser om i vilkafall skatt skall betalas för skatteår eller skatleperiod och skallens storlekför skatleperiod. Övriga regler i 12 § VSL har införts i 13 §. Paragrafen har utformats i enlighet med lagrådets förslag.Bestämmelserna motsvarar delar av 12 § VSL och ger regler för hur fordonsskatten skall beräknas när skatteplikten omfattat endast del av kalendermånad. Normall utgår skatt alllid för hel kalendermånad, om skatteplikt gällt för någon del av mänaden. För fordon med hög årlig fordonsskatt, , skall 48