prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Dekommunala reningsverken är dåligt uppbyggda i vissa av de länder som gränsartill våra havsområden, måste kräva att dessa länder i första handbygger ut ledningssystem och biologiska reningsverk i en omfattning sä att alltätortsbefolkning kan anslutas. Krav bör ställas pä att reningsverkendimensioneras så att goda möjligheter ges för en redukfion både av kväve ochfosfor. För kvävets del bör kravet vara reduktion, motsvarande enutgående halt av ungefär , och för fosfor /1, motsvarandeca reduktion. En överenskommelse om åtgärder för att minska fosforutsläppeni enlighet härmed finns redan inom Helsingforskonventionen, Framgent kan detvisa sig nödvändigt att skärpa kraven, både beträffande fosfor och kväve. Havsbruketär en näringsgren som på senare är expanderat kraftigt. Om full kapacitet, enligt givna tillstånd skulle utnyttjas, skulle detta innebära att av totala fosforbelastning kom från havsbruket, I synner het vid kassodling finns knappast några tekniska möjligheter att begränsa utsläppen av närsalter, till rimliga kostnader, under förutsättning att man gjort vad man kunnat för ett effektivt foderutnyttjande. Även om havsbru ket i f n, endast står för en liten del av den totalanärsaltfillförseln från samtliga länder runt våra hav, finns anledning att noga följa miljösitua tionen. Användningen av biocider ger också anledning till oro. arför kassodling kan dessutom utgöra en källa för spridning av parasiter Prop. 1987/88:85 och andra fisksjukdomar. fall fiskodlingsanläggningar fått en från miljösynpunkt ogynnsamlokalisering (t, ex. i instängda skärgårdsområden eller i hårtföroreningsbe-lastade kustområden) kan de lokala eller regionalamiljöolägenheterna vara så allvarliga att betydande förorenings- ellerproduktionsbegränsande åtgärder erfordras. Den fysiska planeringen enligtplan- och bygglagen kan vara ett verksamt sätt att styra lokalisering ochutbyggnad av havsbruket. Närsaltutsläppfrän den svenska industrin sker främst frän de stora organiskkemiskaindustrierna i . I synnerhet fosforutsläppet är betydande. Ävenbetningsanläggningar vid järn- och stålverken, gruvav-loppsvatten, genominnehåll av sprängämnesrester, och skogsindustrin bidrar tillnärsaltbelastningen av vissa kustområden. Närsaltutsläppenfrån dessa källor mäste minskas. Det är exempelvis möjligt att medekonomiskt gott resultat regenerera och återanvända betsyran från järn- ochstålverken. Utsläppen från skogsindustrin kan minskas radikalt i samband meddet åtgärdsprogram som föresläs för persistenta organiska ämnen. Om investeringarna i utrymmen för gödsellagring begränsastill jordbruksregionerna slättbygder och mellanbygder samt Svealandsslättbygder blir investeringarna totalt ca . och jordbruketsårskostnad ca 160milj, kr. Inkluderas övriga och blirinvesteringsbehovet ca 3 miljarder och årskostnaden ca 280milj, kr. Ettinvesteringsbidrag på exempelvis till nötkreatursgårdar skulle medföra enkostnad för samhället på ca 200 miljoner per är om bidrag utgär . Kravetpå 10 månaders lagring kan omräknas till en kostnad för minskat kväveläckage pä3070 kr,/kg kväve. Den lägre delen av intervallet gäller svin och Qäderfä somalltså i första hand bör bli föremål för åtgärder. Fördjurbesättningar av genomsnittlig storlek innebär en utbyggd lagringskapacitetför stallgödsel fill 10 månader investeringar på . Kostnadernaför olika åtgärder att minska kväveutsläpp till vatten kan jämföras medaktuella planer pä att minska utsläppen av kväveoxider till luft från störteförbränningsanläggningar. Här ligger de dyraste åtgärderna på /kgomräknat per kg kväve. m.m. Genom att införa s.k, fördenitrifikafion kan kväveutsläppenfrån ett kommunalt reningsverk reduceras inklusive den reningsgrad omca som uppnäs utan särskilda åtgärder. För de reningsverk somredan disponerar tillräckligt bassängutrymme kan kostnaderna begränsas till ca50 ,/kg kväve. Attbygga nytt bassängutrymme för införande av fördenitrifikation blir dyrt, isynnerhet om det är fråga om placering i berg. Mankan ytterligare höja reningsgraden för kväve till 75 E genom s. k. tvåslamsteknik. Kostnaderna per kg kväve ligger dä kring /kg. 8 Olja Prop. Effekternaav ett oljeutsläpp frän en fartygsolycka är relafivt välkända och kan ibegränsade områden kvarstå . Bortsett från off-shoreindustrin ärden akuta påverkan i närheten av övriga utsläpp begränsad. Det finnsinternationellt ett erkänt behov av forskning om de eventuella kroniskaeffekterna av den kontinuerligt pågående tillförseln av kolväten avpetroleumursprung. Det finns farhågor att oljan i sig själv ellersynergis-tiskt kan påverka livet i havet vid de låga halter som finns iytfilmen, i vattenmassan och i sedimenten. Lagligautsläpp från fartyg är väl reglerade i olika konventioner och är relativt små.För dessa och de illegala utsläppen finns det därför i första hand behov avkontroll och övervakning. För detta finns en väl fungerande organisation iSverige. Risken för och effekterna av olyckor kan minskas genom internationelltoch nationellt arbete. Detta pågår och bör fortsätta. Off-shoreindustrinhar stora och ökande utsläpp. Arbete pågår inom och är pägäng inom Helsingforskonventionen. Det är en viktig uppgift både med tanke påde kontinuerliga utsläppen och risken för mycket stora olycksutsläpp. Utsläppenav olja frän kommunala reningnsverk minskar om biologisk och kemisk reninginförs. Om sådan rening kan införas beror i första hand pä andra utsläpp änolja. Besluti miljöskyddsfrägor mäste alltid fattas på befintligt underlag. Det är sällanmöjligt att skjuta upp ett beslut i avvaktan pä att ytteriigare kunskap skallkomma fram. Miljöskyddsforskningen mäste därför ge underlag för - morgondagens åtgärdsstrategier och - det internationella agerandet. Närdet gäller de storskaliga och långsiktiga miljöhoten måste man räkna med att deavgörande åtgärderna med avseende på de öppna havsområdena mäste genomföras iandra länder. En kompetent vetenskaplig argumentering i olika internationellafora är nödvändig för att övertyga våra grannländer om behovet av snabba ocheffektiva åtgärder. Detta kräver att vi, parallellt med en effektivaremijöövervakning, bygger upp en tillräcklig forskningsbredd inom landet för attha kunskap och kapacitet tUlgänglig när den behövs. Det kräver också att det,vid de institutioner där forskning bedrivs, finns en beredskap att ställa uppäven i det internationella arbetet, dvs. en tillräcklig längsiktighet iforskningsarbetet. Deforskningsinsatser som krävs är av många olika slag - i flera fall krävs nya tekniska lösningar, sombehöver ges ett forskningsstöd innan de är färdiga att införas i teknisk skala - effektforskning, främst om risker för långsiktigaeffekter av stabila organiska föreningar, samt forskning om spridning,nedbrytbarhet, etc, krävs för att styra framtida åtgärdskrav - bättre övervakningsmetoder för att följa hurfattade beslut efterlevs. särskiltintresse härvidlag är metodik och teknik för att följa effekter i de Prop.1987/88:85 öppna havsområdena av utsläppsbegränsande åtgärder i andra länder Bilaga5.1 motbakgrund av den ökande betydelsen av långväga atmosfärstrans port och spridning av persistenta föroreningar, måste spridnings- och modeUeringsarbetet inriktas mot att ta fram bättre beslutsunderlag - forskningbåde kring struktureUa samhälls- och miljöfrågor inom jord bruket och kring frågor som effekfivare utnyttjande av filiförda växtnä ringsämnen, markens kväveomsättning, användning av fånggrödor, etc. Mot bakgrund av ovan redovisade behov, kan.vidare konstateras att en uppbyggnadav den permanenta basorganisationen för marin forskning krävs. Utan dettasaknas den kontinuitet som är nödvändig för att ökade rädsinsatser skall blioptimalt nyttiga. För att undvika en ofördelaktig splittring av resursernatorde det härvid vara naturligt att i första hand koncentrera satsningarna tillde tre föreslagna baslaboratorierna vid universiteten i , Stockholmoch (, och ). Detta bör givetvis inte uteslutasatsningar på andra platser, där t. ex. särskild kompetens redan byggts upp. Totaltsett torde minst ett tiotal fasta forskartjänster krävas, utöver upprustning avbefintliga laboratorier, men inräknat en förstärkning av driftsanslagen, blirkostnaden inemot lOmilj. Denna summa innefattar även kostnader förett utökat och intensifierat samarbete mellan baslaboratorierna. Enfråga som måste lösas i ett längre perspektiv, är hur det nuvarande beståndetav undersökningsfartyg skall hanteras. En av regeringen tillsatt grupp, somarbetar med samordning av de statliga undersökningsfartygen, har vidinventeringen av det nuvarande fartygsbeständet konstaterat, att de nuvarandefartygen börjar närma sig den älder dä det ej längre är lönsamt med fortsattareparationer. Redan inom den närmaste femårsperioden borde det äldsta fartygetersättas. Omkring är 2005 dvs, inom mindre än skulle praktiskt helafartysbeståndet behöva vara utbytt. 10 Uppföljning av tillstånd och påverkan i havsmiljö MiljötUlståndoch föroreningspåverkan i kust- och havsområden övervakas genom insatser frånstaten, kommunerna och industrin. Kommunerna och industrin svarar för denlokala kontrollen av den direkta miljöpåverkan, som härtör frän reningsverkoch industrianläggningar. Detta görs i enlighet med miljöskyddslagensbestämmelser. allmänna råd för vattenrecipientkontroll utgörstöd vid utformningen av programmen och i samband med länsstyrelsernas beslutom desamma. Staten svarar genom programmet för övervakning av miljökvalitet,PMK, för övervakningen av de öppna havsområdena och kustavsnitt som är opåverkadeav direkta utsläpp. Insatserna genom PMK är en förutsättning för svenskmedverkan i de internafionella havskonventionerna när det gälleröverenskommelser om havsövervakning. Recipientkontrollen avser i huvudsakeffekter av de inom ett visst havs- områdedirekt utsläppta föroreningarna. Det betyder då inte att alla miljö- Prop.1987/88:85 skadliga föroreningar och deras påverkan kan kontrolleras påkommuner- Bilaga 5.1 nas och företagens bekostnad, även om ett visst basprogramär gemensamt för aU recipientkontroll. Påverkan kan nämligen vara betydandegenom t. ex. långväga föroreningstranspon; via havsströmmar, avrinning frånland eller atmosfäriskt nedfall. Det föreligger ofta svårigheter att finansierakontrollinsatser som avser problemställningar av den relaterade arten varförsärskilda insatser krävs, inte minst mot bakgrund av att flera av deinternationella konventionerna begär in särskilda uppgifter. Information frånsvensk sida har vid etl flertal tillfällen uppvisat betydande brister. Detgäller främst Oslo- och Pariskonventionerna, men också . Motbakgrund av den redovisade situationen föreslås särskUda insatser för attvidareutveckla övervakningen och kontrollen av havsmiljön ifråga om: intensivövervakning inom särskilda kustavsnitt - miljöutgtftsprogram, samt ifråga om - utvärdering och mätdatabehandling 1987/88:85 Bilaga 5.2 Förteckning över remissinstanserna och sammanställning avremissyttranden över statens naturvårdsverks rapport mothavsföroreningar Följandehar lämmnat remisssvar. , , transportforskningsberedningen,, ,ge-neraltullsstyrelsen, universitets- och högskoleämbetet, naturhistoriskariksmuseet, lantbruksstyrelsen, , ,, statens jordbruksnämnd, statens råd för byggnadsforskning,statens planverk, geologiska undersökning, delegationen för samordningav havsresursverksamheten, styrelsen för teknik utveckling, statskontoret,, , koncessionsnämnden förmiljöskydd, kemikalieinspektionen, ,forskningsrädsnämnden, naturvetenskapliga forskingsrädet, statens maskinprovningar,, jordbrukstekniska institutet, skogs- ochjordbrukets forskningsråd, turistråd, expertgruppen för vissa frågorom lägre intensitet i jordbruket, länsstyrelserna i , ,, , , , , ,, , , och , , ,, , , , , ,, samt , åtgärdsgrupperna Väst, Sydoch Nord, , , Stockholmsindustriverksstyrelse, Green-peace. Hushållningssällskapens förbund.Ingenjörsvetenskapsakademien, , Kungliga skogs- ochlantbruksakademien. i , , Centralorganisarionen /SR, ,, , Svenska kommunförbundet.Svenska , Svenska svinavelsföre-ningen. Svenska vatten-och avloppsverksföreningen, , , Bohusläns Skärgårdsräd m. fl. Remissinstansernadelar i allmänhet rapportens grundläggande uppfattning att de havsområden som omger är utsatta för allvarliga miljöhot och att långtgående föroreningsbegränsande åtgärder mäste vidtas både nationellt och internationellt. Vanligtvis instämmer remissinstanserna i att högsta prioritet bör ges åtgärder för att begränsa tillförseln till haven av stabila organiska ämnen och växtnäringsämnen (närsalter). Flera remissinstanseranser emellertid att aktionsplanens åtgärder borde Prop. 1987/88:85 varamer omfattande och få snabbare genomslag än enligt förslaget. Andra Bilaga5.2 remissinstanser anser att aktionsplanens tyngdpunkt bör fördelas annorlundamellan framförallt de stabila organiska ämnena och närsalterna och mellan derasutsläppskällor än enligt förslaget. Nägra remissinstanser anser att åtgärdermot metallutsläppen borde prioriteras högre. Flera pekar pä att ekonomisktbetungande krav kan leda till nedläggningar av bl, a. . mindrejordbruksföretag. Åtskilligaremissinstanser understryker att nuvarande kunskaper är begränsade i viktigaavseenden och att forskningen pä olika områden mäste förstärkas. Även behovetav ökade övervakningsinsatser framhävs, Kungl.Vetenskapsakademien menar att hela planen genomsyras av överdrivenförsiktighet på åtgärdssidan. instämmer helt i behovet av begränsandeåtgärder för utsläpp av stabila organiska ämnen och metaller, men efterlyseren striktare programuppläggning med flera klara tidsgränser och förslag tillsätt att genomföra åtgärderna. Rörandenärsalterna är förvånad över de stora tidsramarna förätgärdsförslagen inom jordbruket samt det snabba avfärdandet av skogsbruket sompotentiell närsaltkälla. I stället föresläs miljardsatsningar pä reningsverk.Endast en bråkdel av kvävetillförseln till havet kan enligt reglerasdenna väg och det är tveksamt om effekterna blir avläsbara annat än inärområdena. Åtgärder mot bilavgaser, jordbruk och skogsbruk måste enligtakademien vara betydligt effektivare. Länsstyrelseni anser att ambitionsnivån borde vara högre när det gäller sävältiden för olika åtgärder som reduceringar av belastningsnivåer. Miljöförbundethävdar att ätgärdsförslagen inte kan anses tillräckliga för att ens rädda våranärmaste kustvatten från bestående ekologiska skador. () anser att aktionsplanens mål att minska havsföroreningarna ärangeläget. LRF ifrågasätter dock den prioritering som gjorts mellan olikaåtgärdsområden och anser att en alltför ringa vikt lagts vid de utsläpp somsker fiån industrin, bilismen och kommunerna. a. Sverigeslantbruksuniversitet framför liknande synpunkter. Demetoder som valts för att reducera jordbrukets växtnäringsläckage är enligt LRFutifrån biologiska, produktionstekniska och ekonomiska synpunkter olämpligaför att uppnå målet, LRF avvisar den del av planen som behandlar föreskriftergentemot jordbruket, LRF har istället tagit fram ett alternativt förslag, somenligt LRF är praktiskt och'ekonomiskt genomförbart och därtill meralångtgående vad gäller möjligheterna att säväl snabbare som effektivare nåmålet att minska jordbrukets närsaltförluster, LRFanför vidare att aktionsplanen medför att mänga jordbruk drastiskt mäste ändrasin produktion. Betydande kostnader alternativt inkomstbortfall kommer attdrabba enskilda jordbrukare. Eftersom dessa har följt den statliga rådgivningenoch gällande bestämmelser förutsätter LRF att full kompensation kommer att utgåsamt att eventuella tillsyns- och rädgiv-ningskostnader föranledda avaktionsplanen bestrides med allmänna medel. uttalar att förslaget till aktionsplan inte 126 Föreningen anser liksom LRF att Prop. 1987/88:85balansen mellan föreslagna åtgärder inom jordbruket ä den ena sidan och Bilaga5.2 industrin ä den andra är mycket skev. Jordbruket åläggs mycket hårdarestriktioner med korta övergångstider, medan industrin enligt föreningen istor utsträckning själv tycks ha fått diktera villkoren. Detta är enligtföreningen mycket allvarligt och dessutom en principiellt felaktig utgångspunkti arbetet med att minska havsföroreningarna. Föreningen framhåller att utsläppav stabila organiska ämnen och metaller utgör ett minst lika allvarligtmiljöhot som utsläpp av närsalter. Effekterna av de förra finns kvar undermycket - ibland i ekosystemen, även om utsläppenskulle upphöra helt. Kraftfulla åtgärder mot säväl gifterna som närsalterna ärenligt föreningen nödvändiga. att beslut om restriktioner eller förbud mot miljöfariigaämnen inte ska behöva avvakta fullständig bevisföring. Ofta bör det vara tillräckligtmed starka indicier om ett ämnes miljöfarlighet. Lantbruksstyrelsenfinner att aktionsplanen har en hög ambitionsnivå, särskilt beträffandenärsalterna. Det råder dock enligt styrelsen oklarhet beträffandenärsaltsbelastningens omfattning, orsaker och betydelse. Det uppsatta målet bördärför kunna revideras efterhand som kunskapen på området ökar.Lantbruksstyrelsen anser vidare att aktionsplanen ställer störte krav päjordbruket än pä övriga berörda sektorer som effekterna av de föreslagnaåtgärderna inom jordbruket ibland är osäkra. Jämförman kraven pä skogsindustrin med kraven pä jordbruket anser lantbruksstyrelsenatt kraven på jordbruket är betydligt mer omfattande och effekten på miljönbetydligt mer osäker. Vidareanser styrelsen att det förefaller orimligt att kommunernas reningsverk ävenfortsättningsvis skall tillåtas släppa ut upp till 20ton kväve/år medanomfattande krav ställs även pä små lantbruksföretag. Fiskeristyrelsenanför att det i det kommande arbetet mer än vad som är fallet i aktionsplanenborde knytas an till föroreningarnas direkta inverkan på fisk. Urfiskeriintressets synpunkt utgör de stabila organiska ämnena och giftigametallerna det allvarliga hotet särskilt i ett längre tidsperspektiv. Om inteåtgärder kan vända trenden hotas enligt fisk som ett nytfigtlivsmedel och därmed hela näringen, Fiskeristyrelsenuttalar vidare bl. a, att arbetet inom konventionen och internationellakommittéer är av största vikt. Enligt styrelsen synes dock detta arbete i förliten utsträckning knytas an till fisket, den enade näringen för vilkenhavsmiljökvaliteten har direkt betydelse. instämmer i att de havsområden som omger är utsatta förallvariiga miljöhot och att långtgående föroreningsbegränsande åtgärder måstevidtas såväl på nationell som internationell nivå. presenterar aktionsplanen konkreta och långt gående åtgärder mot utsläpp av närsalter och naturiigt förekommande organiska ämnen frän jordbruk och kommunala avloppsreningsverk. Där emot är åtgärderna mot spridning av kemiska ämnen, klorerade organiska föreningar och stabila svårnedbrytbara substanser från industrin enligt förbundet både alltför långsiktiga och opreciserade. Förbundet anser att 127 förslagettill aktionsplan mot havsföroreningar måste konkretiseras beträf- Prop.1987/88:85 fande åtgärder och tidsplaner inom process-, kemi- ochverkstadsindustrin Bilaga 5.2 som tillför omfattande utsläpp av syntetiskakemikalier. Det är viktigt att utsläpp av syntetiska kemikalier som ärsvårnedbrytbara i det ekologiska systemet elimineras eller isoleras sä långtdet är möjligt. Det kan enligt anses anmärkningsvärt attskogsindustrin, som tillför havsmiljön stora kvantiteter klorerat organisktmaterial, får 15 är pä sig för att vidta åtgärder. anser attåtgärder inom denna sektor skall genomföras . Kommunförbundetställer sig positiv till de förslag aktionsplanen presenterar beträffandeåtgärder inom jordbruket. är däremot negativt till fidplanenför den högre ambitionsnivån avseende kvävereduktion i kommunalaavloppsreningsverk. anser att pågående projekt i Laholmsbuktenbör utvärderas inom nägra är varefter beslut bör fattas om åtgärder förkvävereduktion i resten av landets reningsverk. () anser att målsättningen i aktionsplanen mot havsföroreningar är riktigsedd i ett längre perspektiv. Ökad vikt bör dock enligt IVA läggas pä avvägningav takten för genomförande av åtgärderna så att en ökad harmonisering medomvärlden erhålls. Tillräckliga tidshorisonter mäste tillåtas och ökaderesurser för att nä uppställda målsättningar ställas till förfogande sä attfelinvesteringar undviks. Vad gäller skogsindustrins utsläpp hävdar IVA atttidsschemat för föreslagen minskning är alltför snävt tilltaget. Naturhistoriskariksmuseet anför att man kan anta att vissa av förslagen fått ett annatutseende om arbetsgruppen beretts något mera tid. Museet anför vidare attinitiativet och genomförandet av akfionsplanen mäste anses ytterst lovvärt. Naturhistoriskariksmuseet anser vidare att omfattningen av vår nuvarande kunskapsbrist inteär tillräckligt betonad. Exempelvis har närsalts-begränsande åtgärder en mycketbestämd målformulering ställd mot bakgrund av en förhållandevis god kunskap. Vadgäller gruppen stabila organiska ämnen är däremot enligt museetmålformuleringen avsevärt mera konturlös. Det beror på att man ej vettillräckligt om problemet. Den kanske viktigaste åtgärden blir enligt museetatt skaffa mer kunskap. Åtskilligaremissinstanser har emellertid inga allvarligare invändningar motåtgärdsförslagen eller mot tidsfristen. Exempelvis Industriförbundbedömer förslaget till aktionsplan i huvudsak vara väl utformat när det gällerinriktningen, målen för miljöpolitiken i syfte att skydda havsområden motoönskade störningar. Prioriteringar när det gäller att avväga insatser motolika föroreningstyper och störningar mot varandra synes enligtIndustriförbundet vara väl underbyggda. Delegationen för samordningen avhavsresursverksamheten m. fl. tillstyrker i allt väsentligt förslagen iaktionsplanen. ansluter sig till den bedömning som gjorts i ak tionsplanen att snabba och effektiva åtgärder mäste vidtas för att minska tillförseln av kemiska föroreningar till havsområden och kan i allt väsent- 128 ligt tillstyrka deåtgärder som föreslås i akfionsplanen. Verket vill under- Prop. 1987/88:85stryka att föroreningsbegränsande åtgärder skall riktas mot säväl stabila Bilaga 5.2 organiska ämnen och metaller som mot närsalter och olja.Åtgärdsbehovet bör dock bedömas inte enbart ufifrån det hot dessa ämnen utgörför organismer i marin miljö utan även med tanke pä hälsoeffekter för konsumenternaefter intag av kontaminerad föda av marint ursprung. Länsstyrelseni anser att åtgärderna för att reducera tillförseln avtungmetaller till havet bör ges samma höga prioritet som åtgärderna för att minskaemissionen av stabila organiska ämnen och närsalter. Bl,a, i anser att planen är alltför diffus när detgäller föreslagna åtgärder. Förutom i de delar som rör jordbrukets områdenframgår enligt inte med önskad precision vem som skall göra vadoch framför allt inte hur åtgärderna skall finansieras. Avsaknaden av tidplanför de föreslagna åtgärderna är ocksä en stor brist. Remissinstansernastöder allmänt aktionsplanen vad gäller det internationella arbetetsbetydelse. Sålunda uttalar exempelvis () attför att nä en ekologiskt acceptabel situafion i såväl som Västerhavetär internationellt samarbete nödvändigt, vilket ocksä betonas i rapporten. Deakuta problemen med säväl stabila organiska ämnen som närsalter kräver enligtSNF kraftfulla omedelbara åtgärder i såväl som grannländerna, SNF anseratt mäste vara pådrivande genom att i olika sammanhang peka påproblemen och visa på lösningarna. Som ytterligare ett exempel päremissinstansernas inställning kan nämnas i län som i ensammanfattande bedömning uttalar att det är mycket viktigt att ökarinsatserna med att ta fram vetenskapliga och tekniska beslutsunderiag ochagerar kraftfullt politiskt på hög nivå för att åstadkomma internationellaöverenskommelser om minskade utsläpp, 4 Stabila organiska ämnen Enligtstatens meteorologiska och hydrologiska institut () framstår bland destabila organiska ämnen framför allt klorerade kolväten som ett av deallvarligaste hoten mot havsmiljön och stora ansträngningar att minskautsläppen av dessa synes angelägna.