prop · GB036 · 1987-12-31 00:00:00 — Inte heller skulle avsteg fråndessa regler i någon nämnvärd män kunna neutralisera verkningarna av denminskade fillgängen pä juristulbildad domarpersonal. Jag delar därför intevissa remissinstansers mening all lekmannamedverkan bör begränsas underkrigsförhällanden. Vad som behövs är i slället enligt min mening allupprätthållandet av reglerna om nämndemannamedverkan underlättas genom alltillgången på nämndemän så långt del är möjligl säkerställs för samtligadomstolar där en sådan medverkan är föreskriven. Förtryggande av tillgången på nämndemän innehåller SRL särbestämmelserbeträffande rätlen alt avsäga sig uppdrag som nämndeman, angående åldersgränsför uppdraget och om möjlighet all vid förfall för nämndeman kalla somersättare även nämndeman eller till nämndeman valbar person utanför domkretsen.Motsvarande särbestämmelser bör enligl,min mening las upp i den nya lagen. Itryckfrihetsmål och i mål om yllrandefrihetsbrolt m.m. enligt l.ex.radioansvarighelslagen (1966:756, ändrad senast 1986:1211), lagen (1982:460) omansvarighet för närradio, lagen (1982:521) om ansvarighet för radio- ochkassettidningar (omtryckt 1985:373) och lagen (1985:1057) om ansvarighet förlokala kabelsändningar (ändrad senast 1986:1216) utövas lekmannainflytandetinte av nämndemän utan av en jury, som beslår av nio jurymän (12 kap. 2 §tryckfrihetsförordningen, TF, omtryckt 1982:941, och 8 § andra stycketradioansvarighelslagen). Någon åldersgräns för uppdraget som jurymanföreskrivs inle i TF men väl all den som har fyllt 60 är fär avsäga sig detta(12 kap. 6 § TF). Bestämmelsernai SRL om nämndemän är inle tillämpliga pä jurymän. De särbestämmelser sombehövs för all såvitt möjligt säkerställa atl jury-inslilufionen kan verka pädel sätt som är avsett även under beredskap och i krig och därav föranleddautomordentliga förhållanden kräver en gmnd-lagsändring. En sådan föreslås iprop. 1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningen m. m. Dendär föreslagna nya lydelsen av 12 kap. 16 § TF medger all det i vanlig lagföreskrivs undanlag bl.a. från rätten atl avsäga sig jurymanna-skap efter 60ärs älder för fall när rikel befinner sig i krig eller krigsfara eller eljest isådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller krigsfaravari riket har befunnit sig. Regeringen kan dessutom bemyndigas meddela sådanaföreskrifter. Mot bakgmnd av det nunämnda förslaget fill ändring av TF förordar jag atl den nya lagen skall innehålla föreskrifter om jurymän som motsvarar dem om nämndemän i fråga om rätt all avsäga sig uppdraget m. m. Där emot bör det inle vara möjligt alt kalla någon annan än "ordinarie" 70 juryman vid förfall för sådan. Jag övergår så lillbestämmelser om medverkan av lagfarna ledamöter . 1987/88:6 m.fi. Reglernaom domstolarnas sammansättning innebär att flera lagfarna domare ofta skallingå i rätlen för atl denna skall vara domför medan uppgifter i andra fall fårfullgöras av en domare med eller utan nämndemän. Flermansreglerna äruppställda av rältssäkerhelsskäl. Del är inte tillrådligt alt medge avsteg fråndem i lägen, då man har särskild anledning att slå vakt om rättssäkerheten ilandet. När det gäller kravel pä tre domare för domförhel vid huvudförhandlingi tvistemål i tingsrätterna talar dock starka praktiska skäl för alt man böröverväga, om inte en särreglering bör komma i fråga trots den utvidgning avendomarkompelensen vid huvudförhandling i tvistemål vid tingsrätt som ägde rumgenom lagändringen är 1984. Deflesta tingsrätter har numera minsl tre domare, och i de tingsrätter där manhar mindre än tre domare har man genom samarbelsplaner med andra tingsrättersörjt för all ell tillräckligt antal domare finns alt tillgå för alt uppfylladomförhetskravet. Antalet mäl och ärenden i vilka kravel gör sig gällandekommer med all sannolikhet att minska inför en omställning till krig. mäste intas, kan dock avtappningen av domare fill andraupgifter inom totalförsvaret komma att medföra stora svårigheter all samla tredomare i tingsrätterna. Moldenna bakgrund bör man enligt min mening kunna bidra till all lösa de problemsom uppkommer genom den minskade tillgången pä domarpersonal genom enbestämmelse som tillåter all lingsrällerna är domföra med färre lagfarna domareän tre i de fall då det i föreskrivs all det för domförhelkrävs tre lagfarna domare. Bestämmelsen bör lämpligen utformas som ellbemyndigande för regeringen att ge föreskrifter i saken. Idomstolspromemorian föreslås atl regeringen får föreskriva alt tingsrätt ärdomför med en i stället för tre domare. Domförhelsregeln innebär alltingsrätten även i krigslid har möjlighet all välja atl avgöra ell mål i merakvalificerad sammansättning än med en lagfaren domare. Vid sittställningstagande lill i vilken sammansättning ell mäl skall avgöras fårtingsrätten väga in olika faktorer som målets svårighetsgrad, tillgången pålagfarna domare och parternas önskemål. I likhet med kammarrätten i Stockholmoch länsrätten i anscrjag därför att regeln bör göras fakultativpå det viset atl regeringens bemyndigande skall avse alt tingsrätten i dylikafall är domför med en domare. Har fingsrätten dömt i sädan sammansättninginnebär nuvarande ordning alt hovrätten blir efter överklagande domför med treledamöter (2 kap. 4 § ). Jag anser inle - som länsrälten i Stockholmslän har föreslagit - atl nämndemän bör ingå i sammansättningen förlingsrällernas del i de mål som del här gäller. Avsamma skäl som jag har nämnt nu bör också en bestämmelse införas som tillåterall en fastighetsdomstol får bestå av en lagfaren ledamot i sådana fall då delenligt lagen (1969:246) om domstolar i fastighelsmål (omtryckt 1974:1064,ändrad senast 1987:751) krävs två lagfarna ledamöter. Pävissa målområden gäller speciella domförhelsregler för fingsrätler; 71 hovrätter,länsrätter och kammarrätter av innebörd all särskilda ledamöter . 1987/88:6representerande en viss bestämd erfarenhet eller sakkunskap skall ingå irätten. Sådana särskilda ledamöter brukar förordnas för . I fråga omtingsrätter och hovrätter rör del sig om patent- och sjömål samt om mål som rörkomplicerade ekonomiska eller skalterättsliga förfaranden. För länsrätter ochkammarrätter gäller domförhetsregler av delta slag vid behandlingen av mål omfastighetstaxering och, för kammarrätternas del, även vid behandlingen avkommunalbesvärsmäl. Särskilda sakkunniga kan förordnas i allmännaförvaltningsdomstolar och i försäkringsdomstolar för atl gå allmänförvaltningsdomstol eller försäkringsdomslol lill hända med utlåtanden. Föratl underlälla upprätthållandet av domförhetsreglerna i patent- och sjömål hari SRL (3 § tredje stycket och 4 § andra stycket) tagits upp bestämmelser delsom att etl förordnande skall beslå tills vidare även om liden för del gär ut,dels om atl vid förfall en annan lämplig person med erforderlig sakkunskap färtillkallas. Dessa bestämmelser bör ges motsvarigheter i den nya lagen. Ocksäde yärderingslekniska ledamöterna i länsrätterna och kammarrätterna och desärskilda ledamöterna i kammarrätterna bör enligl min mening omfattas av denya bestämmelserna. Regeln om ersättare vid förfall bör gälla också teknisktsakkunnig ledamot i fastighetsdomstol eller hovrätt samt tekniskt kunnigledamot i patentbesvärsrätten. (Dessa förordnas inte .) Tillgängenpä sådana särskilda sakkunniga som förordnas i förvaltningsdomstolarna för allgå lill hända med utlåtanden bör enligt min mening också tryggas genom allbestämmelsen om all förordnandet förlängs görs tillämplig även pä dem. Ledamötersom representerar en viss bestämd erfarenhet eller sakkunskap ingår också iarbets-, bostads- och marknadsdomstolarna. Även dessa ledamöter förordnas fören viss lid, men i det avseendet skiljer de sig inte från de lagfarna ledamöteroch de s. k. intressdedamöler som ingår i dessa domstolar. Också iförsäkringsöverdomstolen ingår icke lagfarna ledamöter. För den nu berördatypen av ledamöter i domstolarna finns ersättare. När del gäller att bedömahuruvida de nu behandlade bestämmelserna, i första hand bestämmelsen allförordnandet föriängs, behövs även för dessa domstolars del kan man ulgå fränall man inför en omställning lill krig måsle vidta sädana organisatoriskaomläggningar all en särskild anordning av detta slag ter sig överflödig förbostads- och marknadsdomstolarnas del liksom beträffandeförsäkringsöverdomstolen. Närdet gäller arbetsdomstolen bör man räkna med all man kommer all bli tvungen allorganisera om och även inskränka verksamhelen, men under en övergångstid börförordnanden för ledamöter och ersättare slå kvar. Bestämmelsen om enautomatisk förlängning lill dess atl elt nytt beslul kan meddelas bör därföromfatta även förordnanden som ledamot eller ersättare i arbetsdomstolen.Däremot behöver inte bestämmelsen om möjlighet alt vid förfall kalla en annanlämplig person vara tillämplig. Ävenom bestämmelsen om automatisk föriängning av förordnandena kan underlätta atl rättskipningen fungerar i arbetsdomstolen, löser man därmed inte de problem som domförhetsreglerna kan ge anledning lill i ell skärpt läge. Frågan om arbetsdomstolens uppgifter, sammansättning m. m. under beredskap och krighar, som jag redan nämnt (avsnitt 4.7.1), berörts i prop. 1986/87:165. Enligtpropositionen skall de organisatoriska frågorna rörande arbetsdomstolen las uppsenare. Jag lar därför inle upp frågan om domförhetsreglerna förarbetsdomstolen i förevarande lagstiftningsärende. 4.7.3Delegation av regeringens befogenheter Mittförslag: Regeringen fär föreskriva attregeringens befogenhet alt i särskilda fall besluta atl ordinarie domare ochannan domstolspersonal skall Qänslgöra vid annan domstol än den de tillhör kanöverlåtas till hovrätter och kammarrätter vad gäller del egna domslolsomrädet samt attregeringens befogenhet enligt 8 kap. regeringsformen atl meddela föreskrifterom domstolarna och deras verkamhel under utomordentliga förhällanden i krig kanöverlåtas till en domstol eller annan myndighet som regeringen bestämmer. Domstolspromemoriansförslag stämmer i sak överens med mitt utom sä till vida all ell bemyndigandeatl besluta om förflyttning av annan personal än ordinarie domare saknas. Remissinstanserna:De flesta lämnar förslaget ulan erinran. Länsrälten i påtalaratl regeringen redan i fredstid får delegera sin s. k. restkompelens enligl 8kap. 13 § RF till en myndighet. Kammarrätten i menar attbeslutanderätten kan delegeras till hovrätter och kammarrätter men inte lilldomstolsverket eftersom del skulle rubba den rollfördelning som finns mellandomstolarna och verket. Skälen för mitt förslag:Enligt 16 § SRL fär regeringen ge en annan myndighet i uppdrag att utövaregeringens befogenheter alt bestämma om ändrade lider och ställen för endomstols sammanträden och atl besluta om personalomflyltningar. I lagen angesinle vilken myndighet som uppgifterna kan delegeras fill, men av förarbetenaframgär alt del är hovrätterna som avses (prop. 1957:76 s. 47 f.). 16 § SRLinnehåller också bestämmelser för vissa kritiska situationer som kan uppkommai krig. I sådana situationer får hovrätterna i sina domkretsar ulan särskilluppdrag utöva samtliga befogenheter som SRL ger regeringen. RF filialer inte att dennormgivningskompelens som är förbehållen kan utövas av en myndighet,utom för extraordinära förhällanden dä den enligt 13 kap. 6 § RF kan överlåtastill regeringen. Däremot möter inle någol hinder mol all beslut i särskildafall delegeras, t. ex. atl la domare i anspråk för alt Qänslgöra vid andradomstolar än dem de tillhör. Detta innebär att befogenheten att i särskildafall besluta att ta domare och annan domstolspersonal i anspråk för Qänslgöringvid andra domstolar än dem de tillhör kan överiålas. Sä bör ske för alt mansnabbi skall komma till rätta med akuta personalproblem. Jag föreslår därförall befogenheten alt besluta om ändrad Qänslgöring för personal inom den egnadomslolsorganisa- fionenskall kunna överlåtas lill hovrätter och kammarrätter. Delta överensstämmermed uppfattningen i domstolspromemorian. Regeringen får enligl 13kap. 8 § RF efter bemyndigande ge en annan myndighet i uppdrag atlvid krig eller omedelbar krigsfara fullgöra uppgifter som enligl grundlagligger på regeringen. Regeringensnormgivningskompelens enligt 8 kap. RF i fräga om rättskipning anser jag underextraordinära förhällanden bör kunna delegeras lill en förvaltningsmyndighetsom regeringen bestämmer - närmast . Föreskrifter som kanbeslutas på regional nivä bör dock i första hand meddelas av hovrätter ochkammartälter. medför all föreskrifter i exempelvis förordningen om riketsindelning i domsagor eller förordningen (1979:571) med kammartältsinstruktion(ändrad senast 1986:1091) kan ändras på regional nivå. Vidare kan föreskrifterom överflyttning av uppgifter mellan domstolar av samma slag och ändring avverksamhetsort meddelas av hovrätten eller kammarrätten i fråga om den egnadomkretsen. Av 11 kap. 4 § RF jämförd med 13 kap. 8 § följer all nu avseddamyndigheter inle fär meddela föreskrifter om domstolarnasräll-skipningsuppgifter, om huvuddragen av deras organisation och rättegången.Denna begränsning av regeringens möjligheter atl delegera normgivningskompelensbehöver enligl min mening inte anges i lagtexten men det kan vara lämpligt kommer till uttryck i de föreskrifter som regeringen bör meddela med stödav bemyndigandet i lagen. Föreskrifter som kan kommaalt meddelas av en hovrätt eller en kammarrätt bör enligl 9 § första slyckellagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar (9 § ändradsenast 1985:17) kungöras i författningssamlingen för del län inom vilketdomstolen har sitt säte. I de lägen när det föreslagna bemyndigandet måsleutnylQas kan regeringen enligt 9 § andra stycket medge att föreskrifternakungörs även pä elt annal sätt. 4.7.4 Lättnader ihandläggningen av mål och ärenden Mitt förslag: Rätlen kanbesluta attetl mål eller ärende skall flyttas över till en annan domstol av samma slag, omkrigsförhållandena kräver det och det är lämpligt med hänsyn till utredningen, att etl tvistemål färhandläggas och avgöras även om en part på grund av krigsförhällandena ärförhindrad atl inställa sig personligen, om saken kan utredastillfredsställande utan en sådan inställelse, att ell mål vidförvaltningsdomstol får handläggas och avgöras ulan muntlig förhandling underförutsättning all saken kan utredas tillfredsställande utan sådan förhandling samt att etl ombud förbortavarande part, kallat särskilt ombud, skall förordnas, om det ärsynnerligen viktigt för honom eller motparten alt målet eller ärendethandläggs eller avgörs eller om delta behövs från allmän synpunkt; dennabefogenhet gäller dock endast vid allmän domstol. Förslageti domstolspromemorian överensstärhmer med milt förslag. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna lämnar förslaget ulan erinran. Arbetsdomstolenifrågasätter om inte domstolens ordförande bör ha möjlighet all flytta eft måleller ärende till en allmän domstol och vice versa. advokatsamfundifrågasätter om inte större möjligheter bör ges till förhör med parter ochvittnen utanför laga domstol och föreslår atl domstolarna ges möjlighet lillutvidgad användning av lelefonförhör i linje med de försök som pågår vidflera domstolar. Kammarrätten i framhåller all ett särskill ombudbör förordnas endast om det är synnerligen angeläget också från allmänsynpunkt. Länsrätten i län har påtalat all handläggningen avskattemälen, som utgör av domstolens mål, bör rationaliseras i krig ochkrigsfara. De mål där laxe-ringsintendenlen tillstyrker bifall lill besvärenbör enligl länsrätten kunna lämnas över till den lokala skattemyndigheten föråtgärd utan att länsrätten behöver befalla sig vidare med målet. Skälenför mitt förslag: I 5 och 6 §§ SRL finns bestämmelser om vissa lättnader iannars gällande regler om handläggningen av mål vid allmän domstol. De avseröverflyttning av mål till en annan likställd domstol, möjlighet all avgöratvistemål ulan en parts personliga närvaro och särskill ombud för enbortavarande part. Bestämmelsernabör ses mol bakgrunden av att de förhinder som kan uppslå på grund avkrigsförhållandena för parter, ombud, vittnen m. fl. all medverka i rättegångenutgör laga förfall enligl 32 kap. 6 och 8 §§ . Enligt 32 kap.3 och 4 §§ kan uppskov meddelas eller en förhandling ställasin. Om hindret kan förväntas bli långvarigt kan målet förklaras vilande enligl32 kap. 5 § . Jag utgår från att domstolarna regelmässigtkommer att medge uppskov eller förklara målet vilande när en part på grund avde rådande förhållandena är förhindrad atl inställa sig eller alt pä annalsäll tillvarata sin rätl. Rättskipningenmåsle dock kurina fungera även under extraordinära förhållanden. Bestämmelsenom möjlighet alt flytta över ett mål eller ärende till en annan domstol syftartill alt undanröja de hinder som utgör laga förfall, medan bestämmelserna omförordnande av särskilt ombud och om lättnader i fräga om personlig inställelsesyftar till all göra del möjligt all avgöra ell mål eller ärende trots all lagaförfall föreligger. Reglernaom laga förfall i 32 kap. 6 och 8 §§ är tillämpliga också iförvaltningsprocessen (46 § förvaltningsprocesslagen 1971:291). Ävenbelräffande mål i förvaltningsdomstolarna kan man fömtse alt elt längreuppskov med avgörandet kan medföra olägenheter både från allmän synpunkt ochför den enskilde. Belräffande muntlig förhandling gäller enligl 9 §förvaltningsprocesslagen (9 § ändrad senast 1986:1322) all sådan skall hållas ikammarrätter, länsrätter och försäkringsrätter om en enskild part som förtalan i målet begär del och förhandlingen inle är obehövlig eller särskildaskäl talar emot det. Enligt t.ex. 10 § lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om värd av unga och 22 § lagen (1981:1243) om vård av missbrukarei vissa fall skall muntlig förhandling allfid hällas om nägon part begär det. Jagföreslår med anledning härav alt SRL:s bestämmelse om möjlighet 75 atlflytta över etl mål eller ärende till en annan likställd domstol skall gällaProp. 1987/88:6 även för förvaltningsdomstolar. En mer närbelägen domstol kangenom att finnas närmare lill ha bättre förutsättningar att handlägga ell mäloch bidra till aft undanröja hinder för atl hålla muntlig förhandling i förvaltningsprocessen.Däremot bör överflyttning inte vara möjlig mellan olika typer av domstolareller från en domstol till en förvaltningsmyndighet. Bestämmelseni SRL om lättnader i fräga om krav på personlig inställelse i tvistemål upp i sak oförändrad i den nya lagen. Medden av mig förordade möjligheten alt flytta över mål mellan förvaltningsdomstolarkan hinder för inställelse undanröjas och muntlig förhandling hällas i mängafall. Under krig och liknande förhållanden kan det dock i vissa fall varaomöjligt eller förenat med avsevärda svårigheter atl hålla munfiig förhandling.Föreskrifterna i 9 § förvaltningsprocesslagen tar inte sikte pä sädanasituationer utan är liksom de berörda specialbeslämmdserna avsedda för normalaförhållanden. Rent formellt föreligger det visseriigen enligt t. ex. 14 §förvaltningsprocesslagen inte någol hinder mot att målet handläggs och avgörstrots partens utevaro. För alt motverka en tillämpning av föreskrifterna ommuntlig förhandling på ett sätt som inte är avsett bör man genom en uttryckligbestämmelse medge all avsteg fär göras frän föreskrifterna. Som förutsättningför all målet skall fä handläggas ulan munfiig förhandling bör gälla att sakenkan utredas tillfredsslällande utan en sädan förhandling. Jag föreslår sålundaalt den nuvarande -regeln om lättnader i fräga om krav pä personlig inställelsei tvistemål skall få en motsvarighet för förvallningsmäl i den nyafullmaktslagen. Idella sammanhang vill jag nämna alt beslutat om etl reformerattingsrättsförfarande. Reformen innebär bl.a. vissa uppmjukningar imuntlighetsprincipen i förhällande till nuvarande ordning enligträttegångsbalken (prop. 1986/87:89, JuU 1986/87:31, rskr. 278, SFS 1987:747).För tvistemålens del skall rätten ha större valfrihet än mellan muntligoch skriftlig handläggning under förberedelsen. Tingsrätterna ges möjlighetall avgöra även i egentlig mening tvistiga mål pä handlingarna. För sävältvistemålens som broftmålens del innebär de nya reglerna uppmjukningar av de s.k. omedelbarhets- och koncentrations-principerna. Dessa nya regler, som skallträda i kraft , går dock inle så långt all behovet av nuförordade lättnader bortfaller. Medanledning av vad har anfört om en utvidgad användningav lelefonförhör vill jag peka pä atl del reformerade lingsrätlsförfarandetockså innebär all regler införs i vilka gör det möjligl allanvända telefon vid sammanträde för förberedelse i tvistemål, vid huvudförhandlingsom hålls i förenklad form i samband med ett telefonsammanträde förförberedelse och för upplagande av bevisning vid huvudförhandling i sävältvistemål som brottmål. Även överinstanserna har getts möjlighet atl användatelefon. Alt under krigsförhållanden utvidga möjligheten att använda telefonhämtöver finner jag inle skäl . Jagföreslär att regeln i 6 § SRL om etl särskilt ombud skall flyttas över i sak oförändrad till den nya fullmaklslagen. Nägon sådan skärpning av bestämmelsen som kammarrätten i har förordat är jag inte 76 beredd all förorda. Närdet gäller all bedöma om nägon motsvarande regel behövs förförvaltningsprocessen är det främst i mål om administrativa frihetsberövandensom en möjlighet att förordna elt sådant ombud skulle kunna länkas ha enfunktion atl fylla för att underlätta en fortsatt handläggning. Man böremellertid kunna utgå från att det praktiska behovet av särbestämmelserna inlekommer att vara så stort med hänsyn lill att en part har möjlighet alt fårättshjälp genom offentligt biträde enligt 41 § rätishjälpslagen (1972:429, 41§ ändrad senast 1986:238). Mot bakgrund av de föreslagna lättnaderna i fråga omkravet pä muntlig förhandling torde del inle föreligga nägol påtagligt behov aven möjlighet alt förordna särskill ombud inom förvallningsprocessen. Jagföreslär därför alt regeln om särskilt ombud skall gälla endasl vid allmändomstol. 4.7.5För sent inkomna överklaganden och återställande av försutten tid Mittförslag: Reglerna i fullmaklslagen innebär attregeringen kan föreskriva all fullföljdstider och liknande processuellafalalielider kan förlängas, attprocessuella falalielider automatiskt förlängs när krigstillstånd kungörs, attdomstolarna själva fär avgöra om klaganden haft laga förfall pä grund avkrigsförhållandena och i så fall ta upp för sent inkomna överklaganden lillsaklig prövning, attreglema om återställande av försutten tid skall gälla andra tidsfrister änfullföljdstider samt att tiden föransökan om återställande av försutten lid förlängs. Förslageti departementspromemoriorna överensstämmer med mitt förslag bortsett från atlde allmänna domstolarna enligt domstolspromemorian inte själva får avgöra omen klagande haft laga förfall på grund av krigsförhållandena. Remissinstanserna har iallt väsentligt inga invändningar mol förslaget. Kammarrätten i harpåtalat all regler om alt en förvaltningsdomstol skall pröva om laga förfallföreligger när besvär anförts för sent kan komma atl medföra komplikationer förfrämst kommunalbesvärsmå-len. I sådana mål är kretsen av besvärsberälligadestor och nägon lalebe-rälligad kan därför kanske alllid åberopa laga förfall.Della kan tänkas få negativa återverkningar på kommunernas handlingsmöjligheteräven om problemet troligen inte får nägon större praktisk belydelse.Kammarrätten föreslår att regeringen bemyndigas atl i krig och vid krigsfarameddela de närmare bestämmelser angående resning och återställande av försuttentid som det enligl 11 kap. 11 § RF åligger atl meddela. Ocksälänsrätten i har tagit upp den frägan. berörtfrägan om en befogenhet för förvaltningsdomstolar atl la upp för Prop.1987/88:6 sent inkomna besvär är förenlig med 11 kap. 11 § RF. Skälenför mitt förslag: De bestämmelser som finns i 9 och 10 §§ SRL rör delsprocessuella tidsfrister, främst fullföljdstider, dels tidsfrister som inle harnägon direkt anknytning till en rättegång utan är föreskrivna i andrasammanhang, l.ex.