prop · GB0335 · 1987-12-31 00:00:00 — a. framhälles alt husägaren är förbjuden all medverka tillatt en hyresrätt överlåts eller upplåts i andra hand ulom i sådana fall närhyresnämndens tillstånd kan påräknas. I kommentarerna lill lagtexten angerförfattarna atl det är tillräckligt att husägaren företar en sädanundersökning, som han normalt brukar göra. Kontoret anser alt husägaren skallåläggas atl dokumentera den undersökning han gjort. 6.3 Avvägningen mellan allmänna och enskilda intressen I promemorian ges motiv för anvisningsrätt. Häravses inte enbart brist på bostäder utan även brisl när det gäller vissakategorier boende. En ensidig befolkningssammansätlning i vissa områden i kommunenär ett väsentligt motiv för nämnda anvisningsrätt. Förbundet instämmer helt i detta mofiv. Det finns dock anledning till invändning när fråga somknyter an till det enskilda intresset redovisas och som skall beaktas iavtalsförhandlingar och ytterst genom reglerna för hyresnämndens prövning. Förbundet anser här alt frågan som rör ölägenheterorsakade av hyresgäster bör prövas ytterligare. Det allmänna intresset av alt fullfölja uppgifter inombostadsförsörjningen måsle vara det som främsl beaktas vid en prövning. Likvälsom det handlar om all inle missgynna någon fasfighetsägare, oavsett ägarform. 6.6 Upphävande av ell beslul om anvisningsräit För alt knyta an till föregående ser förbundet här ingaskäl till alt beslut om anvisningsräit upphävs, därför att en fastighetsägarefår la emot hushåll som av olika anledningar inte iakttar kravel på skölsamhel. I promemorian redovisas atl del på vanligt sätt finnsmöjligheter att säga upp misskötsamma hyresgäster vilkel förbundet anser varatillfyllest även i fall med anvisningsrätt. Förbundet tillstyrker förslaget i dess huvuddelar. Det ären fördel om anvisningsrätten i första hand kan garanteras genom avlal mellankommun och fastighetsägareorganisation, fastighetsägare eller bostadsföretag.Med ett sädant system kan man anpassa anvisningsrätlen till olika förhållanden.Del kan t. ex. gälla möjligheterna för hyresgäster inom ell allmännyttigtbostadsförelag atl byta bostad inom företagels bostadsbestånd. I promemorian föreslås atl hyresnämnden vid prövning av anvisnings rätlen skall ha rätt atl inhämta yttrande från organisation av hyresgäster och organisation av fastighetsägare. Hyresgästföreningarna är företrädare 145 10 1987/88. förbosladskonsumenterna och har god kännedom om förhållandena på Prop. 1987/88:35bostadsmarknaden. Enligt bostadssaneringslagen har organisation av hyresgästerliksom kommunen möjlighet atl i hyresnämnden begära upprust-ningsåläggandeeller anvisningsförbud. På liknande sätl har hyresgästorganisation rätt aUpåkalla förrättning enligt anläggningslagen. Förbundet anser aft del ocksä ärrimligt alt organisation av hyresgäster hos hyres- , nämnd skall kunna anhängiggöraärende om tillämpning av den föreslagna lagen om anvisningsräit. Ensådan möjlighel bör därför införas. Självklart är det ändå beroende avkommunens vilja om en anvisningsräit skall införas eller inte.Hyresgästorganisationen får i alla fall möjlighet atl få en prövning av frågantill stånd. Ipromemorian föreslås atl om husägaren inte godtar den bostadssökande somkommunen anvisar eller inte kan träffa avtal med denne, skall husägaren varaskyldig atl upplåta lägenheten till kommunen, om kommunen begär del. Kommunenhar då rätl alt hyra ut lägenheten i andra hand till den anvisadebostadssökande. Förbundetvill starkt poängtera atl utgångspunkten måste vara att faslig-hetsägaren skallgodta den hyresgäst som kommunen anvisar. En självklar utgångspunkt mäste ocksåvara all den anvisade hyresgästen skall få ett hyreskontrakt direkt medfastighetsägaren. En andrahandsuthyrning genom kommunen innebär atthyresgästen pekas ut på ett olämpligt sätt. Det finns också en risk allkommunen undviker all utnyttja möjligheten att hyra ul i andra hand för altslippa arbetet med detta. Pä så sätl går man miste om lägenheter alt förmedla. Andrahandsuthyrningbör enligt förbundets mening användas endast i undanlagsfall. Förbundetanser därför att fastighetsägaren skall vara skyldig alt godta av kommunenanvisad hyresgäst. Om en hyresgäst missköter sig finns det möjlighet förfastighetsägaren atl säga upp hyresavtalet enligt reglerna i jordabalkens 12:e kaptiel,hyreslagen. En hyresgäst skall inte behöva dömas på förhand. Bosladskommillénföreslog all en särskild inflytlningsprövning, lik den prövning som sker vidbyte, skall införas vid bosladsanvisning. Förbundet anser att en inflytlningsprövningbör införas om man inte är beredd alt införa en skyldighet för fastighetsägareatt godta anvisad hyresgäst. Om resultatet av en sådan inflytlningsprövninginnebär att fastighetsägaren inte behöver godta hyresgästen skall kommunenalltid kunna hyra lägenheten och låta hyresgästen hyra i andra hand. Den lidsom inflyttningsprövningen lar och möjligheten för kommunen alt alltid hyrabör innebära atl fastighetsägare inte i onödan vägrar alt godta en anvisadhyresgäst. Etlskäl som anförs lill förslagen i promemorian om en ny lagstiftning är all bostadsanvisningslagen (BaL) i nuvararande lappning har kritiserats för att vara alltför krånglig för kommunerna att fillämpa. Kravet på att tillförsäkra berörda fastighetsägare en tillfredsställande rättssäkerhefhar medfört en förhållandevis omfallande och tidsödande procedur innan den kan las i anspråk. har en del av de frivilliga avlal "i BaL:s anda"som 146 tecknatspå många orter - som ovan framhållits - ifrågasatts för alt de Prop.1987/88:35 inle följs i tillräcklig omfattning av de privala fastighetsägarna.Avtalet i har anförts som elt exempel. Del bör understrykas all del relativt lilla tillskott avlägenheter som en tillämpning av BaL skulle ge endast har marginell belydelseför den totala förmedlingsverksamheten. Vissa uppgifter om förmedlingen avbostäder i kan vara av intresse för att belysa delta Gfr fasfig-helskontoretsufiåtande , Dnr 81-32). skedde ca 18900 konlraktsbylen i hyreshusundantaget nyoch ombyggnader. Närmare 6800 förmedlades via bostadsförmedlingen.Av dessa kom.nästan 600 lägenheter från privala fastighetsägare som en följd avden frivilliga överenskommelsen om bostadsanvisning mellan Stockholms fastighelsägareföreningoch (privata fastig-helsägare lämnade av andra skäl ytteriigareca I 000 lägenheter). bedömningar innebär atl den frivilligaöverenskommelsen borde ha gett förmedlingen ca I 100 lägenheter. Om BaL skulleha lillämpas i innerstaden och i de inre förortsområdena, skulle förmedlingen istället fåll in drygl 1400 lägenhler, dvs.totalt 7600 i slället för 6800lägenheter att förmedla av sammanlagt 18900 som omsattes på marknaden. Det är svårt all se någon enskild förklaring till alt inteprivla faslighets- ägare i tillräcklig omfattning lever upp lillöverenskommelsen i en del av de avlal som ingåtts. Delta borde bli föremål fören allsidig utredning. Ett skäl torde vara etl missnöje med och allmäntmisstänksam inställning till bostadsförmedlingens verksamhel. Det är viktigtalt i sammanhanget betona del ansvar förmedlingen har för all inle hyresvärdenåsamkas hyresförluster i samband med en bosladsanvisning och all kommunen(normall socialförvaltningen) kan ställa ekonomiska garantier för eventuellskadegörelse när fastighetsägaren i vissa fall kräver della för all upplåtabostad. Förbundet noterar med tillfredsställelse all det i promemorianföreslås aU elt tvängsförfarande enligl lagförslaget mot en enskildfastighetsägare inte bör komma fill stånd förrän möjligheterna att träffa avlalmed denne är uttömda (s.38). Departementet har härigenom beaktat den kritik somförbundet framfört i många sammanhang mol BaL, nämligen atl tvång som inleföregåtts av försök alt lösa problemen på frivillig väg endasl leder lill ellminskat förtroende mellan parterna. Den avvägning hyresnämnden skall göra mellan allmänna ochenskilda intressen i anslutning till prövningen av anvisningsrätlen får slorbetydelse. Som framhålls i promemorian (s. 39) har fastighetsägarensjälvfallet etl intresse av alt fritt få bestämma över vem som skall bo i hansfaslighet. Han har bl. a. all anledning att så långl möjligt tillgodose övrigahyresgästers berättigade krav på ell lugnt boende ulan störningar. Särskilt imindre fastigheter är harmonin och balansen i hushållssam- mansältningen betydelsefull. De minsla fastigheterna tål inle samma stör ningar som de litet större. Förbundet vidhåller därför sitt tidigare ställ ningstagande i samband med yttrandet över bosladskommitténs slutbetän kande atl lagstiftningen inte bör avse fastigheter med mindre än 10 lägen heter. Motfastighetsägarens enskilda intresse skall ställas kommunens krav på Prop.1987/88:35 att kunna fullgöra sina uppgifter inorn bostadsförsörjningen.Hyresnämndens prövning blir således ytterst grannlaga. Delsamma gällerbostads-domstolens prövning vid besvär enligt den föreslagna 15 §. För att rättssäkerheten skall tillgodoses måste grundernaför det kommunala beslutet preciseras betydligt bättre än som anges ipromemorian (s.40). Framför allt vänder sig förbundet mol rekvisitet "allmotverka en ensidig befolkningssammansättning". Detta är meningslöst omdet inte preciseras i vilka avssenden befolkningsammansättningen är ensidig ochhur eventuella ölägenheter kan avhjälpas genom tillämpning av bostadsanvisningslagen. Beslut om tillämpning av bostadsanvisningslagen skallenligt förbundets uppfattning alltid fattas av kommunfullmäktige och grunda sigpå en allsidig utredning. I annat fall undergrävs kommuninnevånarnas möjlighetatt anföra kommunalbesvär. Förbundet vänder sig med skärpa mot den oklara skrivningeni promemorian (s.41) att "man kan bl. a. länka sig all kommunensintentioner kommer till uttryck på annat sätt t. ex. genom punktvisa insatserför att främja ungdomars eller invandrares boende". Ullalandet innebär attformerna för del kommunala beslutet blir oklara. Det får inte råda någonmissuppfattning om vad detta innebär. En helt annan sak är att kommunen kanbegränsa beslutet om anvisningsrätlen vid vissa lyper av bostäder. uppfattning får emellertid ett kommunalt principbeslut, med hänsyntill den kommunala likställighetsprincipen, inle avse endasl vissa grupper avfastighetsägare. Det bör av förarbetena vidare framgå atl etl kommunaltprincipbeslut om tillämpning av bostadsanvisningslagen skall föregås av yltrandefrån bl. a. faslighetsägareorganisalionen. Med hänsyn lill vad ovan anförts bör ullalandet (s. 42) atlen fråga om anvisningsrätt inte bör kunna tas upp till prövning av hyresnämndenutan all kommunen först har försökt träffa ell avlal med fastighetsägaren formulerasom så att ordet "bör" utbytes mot "skall". Om hyresnämnden och vid överklagande bostadsdomslolen skall kunna göra den avsedda avvägningen mellan kommunen och fastighetsägarensintresse måste hyresnämnden kunna pröva även den kommunala behovsutredningen.En hyresnämnd skall inte behöva vara bunden av en ofullständig kommunalutredning. Förbundet motsätter sig uttalandet (s. 44) att det i hyresnämndenskall vara kommunens dokumenterade uppfattning om bostadsförsörjningsbehovetsom skall gälla och alt någon allmän intresseavvägning mellan kommunens ochfastighetsägarnas intres-se att förfoga över lägenheterna inte är avsedd (s.45). Tvärtom måste hyresnämnden granska alt det kommunalaprincipbeslutet verkligen är underbyggt och preciserat. Vidare måsle nämndenbeakta varför en frivillig uppgörelse inle kommil till stånd i del enskildafallet, om Ivångsanvisning är nödvändig för all uppnå det kommunala målet ochom anvisning är motiverad med hänsyn till fastighetsägarens eventuella olägenheter. HSBvill med kraft understryka, alt medlemmar som bosparar och därigenom lurordnalsinom organisationen för tilldelning av bostäder som produceras avorganisationen alltid måste äga företräde framför annan till de bostäder, somorganisationen bygger. Enligt HSB:s mening bör därför lagen uttryckligen göraundantag för sådana lägenheter fill förmån för husägarens egen turordning med bosparkrav. Viinstämmer i den kritik som redovisas i departementspromemorian beträffande dennuvarande bostadsanvisningslagen. Lagenrymmer tvängsförfarande men detla skall inte användas förtån alla möjligheteratt sluta avtal uttömts. Den nya lagen innebär alltså atl avtalsmöjlighelenskall prövas först och att tvångsmedel inte skall tillgripas innan möjlighetertill frivillig överenskommelse är prövade. Vianser att delta är en riktig inriktning. Vi utgår ifrån att seriöst arbetandefastighetsägare är intresserade av att teckna avtal. har f.ö. ettantal kommuner kunnat träffa avtal med fastighetsägarna om rätt till förmedlingav viss del av de lägenheter som blir lediga. Genomatt frivilliga överenskommelser i första hand skall träffas, tordeförutsättningarna för ett förtroendefullt och bra samarbete mellan fastighetsägareoch bostadsförmedling vara goda. Ibetänkandet förutsätts, att överenskommelser skall kunna träffas mellanfastighetsägarorganisationer och kommunen om rekommendation lill enskildafastighetsägare om principer för anvisning. Detta kan sannolikt leda till atllokala nya system utvecklas. Det kan dock inträffa fall, då en enskildfastighetsägare inte följer de rekommendationer om anvisningsrätt somfastighetsorganisationen gjort eller då den enskilde fastighetsägaren stårutanför organisationen. I sådana situationer får kommunen anledning att vändasig till fastighetsägaren i syfte att nå ett individuellt avtal. Det kan ocksåtänkas att fastighetsägaren på grund av speciella förhållanden själv vill hatill stånd ett avtal om anvisningsräit med kommunen som avviker från generellarekommendationer. Detär först om en fastighetsägare efter en skriftlig begäran vägrat lämna enutfästelse till kommunen om anvisningsräit till bostadslägenhet i huset, som kommunenkan få frågan om anvisningsräit prövad av hyresnämnden. Vi anser det är riktigtatt hyresnämnden skall kunna pröva frågan om anvisningsrätt då möjligheterna till frivilliga överenskommelser är uttöm da. skall vid sin prövning göra en avvägning mellan allmän na och enskilda intressen. Detta innebär atl kommunen skall ha rätt till anvisning av bostadslägenheter i ett hus, om det behövs för bostadsförsöri ningen och det inte är oskäligt med hänsyn till de särskilda villkor som gäller för upplåtelse av lägenhet, husägarens särskilda behov av att dispo nera över lägenheterna eller övriga omständigheter. Vid prövning av anvis ningsrättens omfattning och inriktning skall överenskommelser som kom- 149 munen har träffalmed andra fastighetsägare eller organisationer av fasfig- Prop. 1987/88:35hetsägare vara vägledande. Vi har inga invändningar mol de grunder som föreslagilsvad gäller hyresnämndens prövning. Vi bedömer vidare all den möjlighet som lagen ger attförena hyresnämndens beslut med vite är värdefull för alt garantera atlfattade beslut efterievs. I de fall frivilliga överenskommelser om anvisningsräitträffats och fastighetsägaren inle uppfyller lämnad utfästelse skall enligtförslaget kommunen kunna få frågan om anvisningsräit prövad av hyresnämnden. Vi anser detla vara elt felaktigt förfaringssätt. Haravtal träffals skall det ocksä följas. Om så inle sker, bör hyresnämnden kunnaålägga faslighets-ägaren atl göra det. Någon prövning av hela frägan torde intevara nödvändig. uppgift i dessa fall skulle i stället vara altbeivra avtalsbrott. bör därför ha möjlighel all utdöma vite. Vi vill i della sammanhang understryka vikten av alt såvälträffade avtal och hyresnämndsbeslul om anvisningsrätt som vitesföreläggandenföljer fastigheten. Slutligen vill vi aktualisera en möjlighel förhyresgästförening atl vid hyresnämnd anhängiggöra ärende om tillämpning av denföreslagna lagstiftningen. Visseriigen krävs all kommunen utnyttjar lalstiftningensmöjligheter i praktiken och del är därför logiskt atl det i första hand ärkommunen som aktualiserar åtgärder. Av olika skäl kan en kommun, som inlettförhandlingar med fastighelsäg;ire, vara senfärdig när det gäller alt ulnytljalagens möjligheter. Det bör vara naturligt alt en organisation som direklföreträder konsumentintressen får en möjlighel atl sälta strålkastarljuset på eltproblem och inleda en formell procedur. Självfallet kan dock inte slutligtbeslut om anvisningsrätt fattas mot kommunens vilja. Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisation (SBC) Om promemorians förslag ändå i huvudsak genomförs, villSBC peka på följande. SBC:s medlemsföreningar berörs av,förslagen endasl imindre omfattning. I promemorian diskuteras inte närmare de skildaförutsättningarna som finns mellan olika ägarkategorier när det gällerkommunernas anvisningsrätt. Del är en brist i utredningen. Förslagen synes, inleonaturligt, vara anpassade för olika lyper av hyresfastigheter. För föreningsägdahus uppkommer behov av andra typer av avvägningar, som inte berörs.ipromemorian. En bostads- eller bostadsrättsförening har söm uppgift altupplåta boslä der till sina medlemmar. I den mån en befintlig förening får möjlighet att nyupplåla en lägenhet, måste föreningen kunna göra del i form av en bostadsrätt, oavsett om lägenheten var en hyreslägenhet, en obebodd vind eller någol annat före upplåtelsen. SBC har noterat att vissa kommuner använder sin anvisningsräit genom bosladslånereglerna lill att ställa krav på föreningarna på annat än bara rätten all anvisa boende frän den kommu nala kön. Del kan gälla krav alt en ledigbliven hyreslägenhet i ell före- ningsägt hus ska bevaras som hyreslägenhet, och inle upplåtas med bo- 150 stadsrätt.Det kan också gälla krav alt en upplåtelse med bostadsrätt ska Prop. 1987/88:35vara förenat med andra villkor än enbart de som framgår av föreningensekonomiska plan och stadga, exempelvis en begränsning av upplålelseav-giften.Del bör därför i samband med en förändring av bostadsanvisningslagen klartslås fast, att anvisningsrätten gäller rätten att anvisa sökande till vilkenupplåtelse ska ske, men inte någon rätt att ställa andra krav på upplåtelsensformer. Detla bör kunna skrivas in i specialmoliveringarna för exempelvis 6§,genom all där ange att förbudet inle innebär en inskränkning i enbostadsrättsförenings rätt alt själv välja upplålelseform och upplålelsevillkor. Detkan länkas alt kommuner vill sluta avtal med organisafioner som företräderbostadsrättsföreningar, efter samma mönster som med fastig-helsägarföreningen.Sådana parallella avtal utesluts i vart fall inte av promemorian. För egen delser SBC inte någon möjlighet alt medverka fill anvisningsavlal med kommuner.Det skulle strida mot gmndprincipema i SBC:s organisationsmodell. Föreningaransluter sig lill SBC frivilligt, för all de vill stärka SBC i arbetet förbostadsrättemas ställning i samhället och för alt de önskar service från SBC.De har däremot inte delegerat nägot av sin självbestämmanderätt till SBC.Försök frän SBC:s sida att utfärda riktlinjer och direktiv skulle tas myckelilla upp av våra medlemmar. Vill en kommun påtvinga bostadsrättsföreningarvissa villkor, kommer de att vara tvungna att göra det utan SBC:s medverkan. SBCvill också peka på den oklarhet som finns i utredningen om hur tillämpningen avden föreslagna lagstiftningen ska ske. I promemorian talas om behovet avavvägningar mellan kommunens intressen och fastig-helsägarens intressen. Vidaresägs om att del normala bör bli all frivilliga avtal sluts mellan kommunen och faslighelsägarföreningen(eller motsvarande) om anvisningsrättens omfattning. Där nämns som exempel altkommunen ska kunna få anvisa till varannan ledigbliven lägenhet. Detta pekarmot att anvisningsrätlen ska följas upp genom översikfiiga granskningar över enlängre period. Först då finns statistiskt underlag för att bedöma om verkligendet frivilliga avtalets mål blivit uppnådda. Å andra sidan talas i promemorianockså om fastighetsägarens behov att förfoga eller själv anvisa boende tillvissa särskilda lägenheter, och promemorian diskuterar under vilka villkorsådant kan få förekomma. Det pekar mot alt kommunerna ska kunna gå in ochgranska varje lägenhetsupplåtelse för sig.. Fastighetsägaren skulle då kunnakrävas pä förklaringar av sitt handlande i enskilda fall. EnliglSBC:s uppfattning bör det klargöras alt en uppföljning av den kommunala anvisningsrätlenbör göras på statistiska grunder, och inte genom atl kommunen tillåts nagelfaraenskilda upplåtelser. Om kommunen anser sig kunna visa att alllför fålägenheter kommer till bostadsförmedlingen, bör del kunna föranleda åtgärderenbart mot fastighetsägare om vilka kommunen har ell fullgott statistiskt underiag. Detla är av betydelse förföreningarna. Det är bara i undantagsfall som föreningarna har elt större antal hyreslägenheter kvar i sin fastighet. malt rör det sig om högst enstaka, insprängda hyreslägenheter, som varit bebodda av hyresgästen i fråga . Det betyder all en förening 151 endastmed myckel långa tidsmellarimm kan få en tidigare hyreslägenhet Prop.1987/88:35 ledig för nyupplåtelse. Med tanke på det mycket ringa totala antaletsådana upplåtelser, bör det inte vara rimligt att kommunerna i förväg söker påtvingasamtliga föreningar inom kommunen en anvisningsräit. Det enklaste sättet attlösa frågan är alt generellt undanta bostadsrättsföreningar från kommunernas anvisningsräitenligl en eventuell ny bostadsanvisningslag. Med tanke på det mycket ringaantalet berörda lägenheter, bör denna stora administrativa förenkling inteanses ha några betydande nackdelar, ens ur kommunernas synvinkel. Omkommuner ändå ges rätt att tillämpa en ny bostadsanvisningslag motbostadsrättsföreningar, bör åtminstone två förutsättningar gälla. För detförsta bör anvisningsrätten, som vi diskuterat ovan, bara gälla personer, ochinte upplåtelseform eller övriga villkor. För det andra bör anvisnings-rätten inlegälla för bostadsrättsföreningar, och i synnerhet inte för föreningar som äranslutna till riksorganisation för bostadsrättsföreningar och som kan anvisasökande ur egen kö av bosparare. Det sislnämnda villkoret är ettbostadspolitiskt mål av högsta dignitet, och bör la över alla former avkommunala försök att utvidga kommunernas möjligheter att styra och ställa överbostadsmarknaden. I van: fall får inte bostadsanvisningslagen eller dessefterföljare tillålas bli elt nyll instrument för alt reducera bospa-raresmöjligheter att få en lägenhelsanvisning. kan dessulom kommunen och den bostadsrättsorganisation som slår för produkfionenav nya bostadsrätter lokalt "komma överens om" att en viss del av denya lägenheterna skall anvisas genom bostadsförmedlingens försorg. Deltaregleras då i markanvisningsavlal eller liknande. Den rätten vill SBCifrågasätta. Det övergripande bostadspolitiska målet att sfimulera människortill bosparande och lill eget ansvarstagande för sitt boende bör här få störtegenomslag. Kommunernas möjligheter att till-tvinga sig lägenheter somproduceras för bosparare bör inskränkas kraftigt eller avskaffas hell. Slutligenvill SBC peka på vikten av atl del i förarbetena till en eventuell nylagstiftning klargörs att äldre typer av kooperativt boende, såsombostadsföreningar och bostadsaktiebolag, ska falla under samma villkor sombostadsrättsföreningar, och därvid medges samma generella undantag sombostadsrättsföreningar. Bosladskommillénföreslog atl en särskild inflyttningsprövning, lik den prövning som gäller vidbyte, skulle införas för atl möjliggöra för kommunerna att få frågan omhyresgästens kvalifikationer prövad om faslighets-ägaren vägrade att godtadenne som hyresgäst. Iföreliggande förslag avvisas bosladskommitténs förslag till inflyttningsprövning. Föreningenhar ringa förståelse för de motiv som anförs för att avvisa bosladskommitténs förslag. Föreningen avvisarförslaget enligt 8 §, då det finns anledning att befara Prop. 1987/88:35 atlkommunerna inle har personella och ekonomiska resurser att sätta in för atl prakfisktkunna tillämpa den väg som lagförslaget anvisar.