prop · GB03176 · 1987-12-31 00:00:00 — Rätten till ledighet för/äwgre tidsperioder har begränsatstill fvå ifc/'/da, situationer. Idet första fallet masts det vara iråga om avsjukvårdshuvudmannen berdriven verksamhet med sjukvård i hemmet med krav påatt anhörigvår-dåren erhållit anställning av denne eller av kommunen förmedverkan i denna vård. En övergång från kontanta bidrag till anställning somanhörigvårdare är enligt kommitténs bedömning angeläget ur flera synpunkter,bl.a. ger detta vårdaren en bättre social grundtrygghet och minskar de storavariationerna mellan sjukvårdshuvudmännen i fråga om ersättning för vården.Det andra fallet avser den situation dä en arbetstagare i hemmet vill vårdabarn med handikapp under I& år. Som villkor för ledigheten gäller dock attvårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring utges. Ledigheten kan tas ut helteller som halvtidsledighet. "Av grundläggande betydelse för införande av enledighetsrätt för anhörig-, vård är det anhörigbegrepp som skall tillämpas ilagstiftningen. På grund av att allt fler människor borensamma ellerlever tillsammans med någon utan att ett släktskapsförhållande föreligger, harkommittén funnit anledning föreslå ett anhörigbegrepp som inte bara otirifattarden med vilken arbetstagaren har ett släktskapsförhållande, utan även den medvilken arbetstagaren har nära personliga relationer.' Den andra huvudfrågan komriiittén haft att ta ställningtill gällde behovet av och möjligheterna att införa ett system med ersättningfrån den allmänna /Ö7-.säÄ:r(«ge« för vård i hehimet. Ett sådant system skullei första harid, enligt direktiven, avse tillfälliga och ofta akut uppkomnavårdbehov av förhållandevis kortvarig natur, i andra hand även längreperioder. Kommittén har inte ansett sig ha möjlighet att nu föreslåinförandet av ett sådant ersättningssystem. Det är främst kostnaderna och svårigheterna att beräkna dessa för ett mer omfattande ersättningssystem jämte den stora osäkerheten i fråga om besparingseffekterna av ett sådant system, som ligger bakom detta ställningstagande. Eftersom det statsfinansiella läget f.n. inte . medger direkta kostnadsökningarvilket ettersättningssystem tveklöst leder till, saknas enligt kommitténs bedömningförutsättningar att nu lämna förslag . på ett sådant mer omfattande system. Tiil följd härav har kommittén även övervägt möjligheternaätt begränsa frågan om ersättning till én speciell och prioriterad situation, nämligenvårrf/ livetsslutskede i hemmet. Även vid denna kraffiga begränsning har kommit- Prop. 1987/88:176 tén ansett att de för stat och kommuner uppkomna kostnaderinte i fillräcklig Bilaga 1 omfattning uppvägs av motsvarandekostnadsminskningar inom andra områden. Kommittén har dock uttalat att enersättningsrätt vid denna vårdsituation är en mycket angelägen fråga inte minstav humanitära skäl, Det är därför enligt kommitténs uppfattning mycket viktigtatt frågan ges en tillfredsställande lösning så snart samhällsekonomin medgerdetta. Kommittén vill dessutom framhålla att en ersättning från den allmännaförsäkringen för övriga ovannämnda anhörigvårdssituationer av kortvarig ellerfillfällig natur också bör kunna övervägas . En närmare utredningvad , gäller de ekonomiska konsekvenserna av en sådan ersättning synes dock behövaföretas. Närdet gäller huvudmännens egna insatser för att i övrigt förbättra stödet tillanhörigvårdarna har kommittén funnit anledning att framföra vissa önskemål ochsynpunkter. Kommittén vill understryka att den ställer sig bakom detutvecklings- och uppbyggnadsarbete som pågår inom hemsjukvårdens område. Isamband med detta arbete vore det enligt kommittén angeläget med insatser som istörsta möjliga utsträckning minskar de stora skillnaderna som föreliggermellan huyudmännen vad gäller planer, organisation och ekonomiskt stöd. Dettakan enligt kommitténs uppfattning bl. a. ske genom en fortsatt utbyggnad ochutveckling av primärvärden och ett vidgat samarbete med primärkommunerna. Detdirekta stödet till anhörigvårdarna bör kunna förbättras i olika avseendent.ex. genom anställningsförfarande, möjligheter till regelbunden avlösning bådeför kortare och samt utbildning. En ökad satsning för attförbättra det psykosociala stödet till anhörigvårdarna vore enligt kommitténockså angeläget. En annan viktig framtida uppgift för sjukvårdshuvudmännen börvara att genom olika utbildningsinsatser försöka , öka vårdpersonalens intresseför de anhörigas situafion inom vården, något som sannolikt kräver enattitydpåverkan. Äldreberedningens sammanfattning av Prop. slutbetänkandet (SOU 1987:21) Äldreomsorg i Bilaga 2 Dettabetänkande handlar om äldre människors levnadsförhållanden och om service ochvård till äldre. Med äldre menar vi personer som är i åldrarna ochdäröver. I fanns 1 454 000 äldre människor , vilket motsvarar17,av befolkningen. Det är en stor befolkningsgrupp där skillnadernaär betydande i fråga om hälsa, levnadssätt, ekonomi, intressen m.m. Det storaflertalet äldre lever dock ett gott, meningsfullt och oberoende liv. Ävenom det inte blir någon ytterligare ökning av det totala antalet äldre fram tillår 2000 kommer sannolikt deras anspråk på samhällets service och vård att öka.Detta beror på att antalet personer i åldrarna och däröver samt antaletensamboende förväntas öka kraftigt. Enligtsocialtjänstlagen är integrering och normalisering viktiga delmål föräldreomsorgen. beslut om förbättrade boendeförhållandenför gamla, handikappade och långvarigt sjuka innebär att alla människor harrätt till en egen bostad av god kvalitet där friheteri och integriteten ärskyddad. För att människor med funkfionsnedsättning eller sjukdom skall kunnabo kvar i vanliga boendemiljöer måste en utveckling ske av de öppna service-och vårdformerna. Detta betänkande har sin tyngdpunkt i dessa frågor. Äldremänniskor behöver inte längre förvärvsarbeta för sin försörjning. Möjligheternatill förvärvsarbete är också begränsade! Endast en liten andel äldre förvärvsarbetarefter pensionsåldern. Enligt olika intervjuundérsök- ' ningar uttalar inte hellerde äldre önskemål om förvärvsarbete i någon större utsträckning.Pensionssystemets konstruktion samt föreställningar om att äldre skall träda tillbakatill förmån för de unga har dock sannolikt stor betydelse för de äldresställningstagande i detta sammanhang. Detfinns en tendens till att tidigarelägga pensioneringen genom delpension ochförtidspension. I vissa delar av landet är andelen personer med förtidspensioni åldrarna hög, och en stor del av dessa är förtidspensionerade avarbetsmarknadsskäl. Även om äldreberedningen inte haft till uppgift att utredapensionssystemet anser beredningen att det är olyckligt att enbart sådana skälskall vara avgörande för att lämna arbetslivet. Strävan bör vara att denenskilde, inom ramen för den rörliga pensionsåldern, skall ha ett avgörandeinflytande över när han/hon vill lämna arbetslivet. Ålderspensionärernaär en aktiv befolkningsgrupp, som ofta träffar sina barn och barnbarn, ägnarsig åt frivilliga insatser och i stor utsträckning deltar i föreningslivet. Deflesta har också ekonomiska förutsättningar att leva ett aktivt liv.Beredningen framhåller vikten av att kommunernas fritids- och kulturnämndersträvar efter ett så varierat utbud i sin verksamhet så att flertaletmänniskor oavsett ålder eller grupptillhörighet kan delta, på lika Prop.1987/88:176 villkor för alla. Socialnämndensansvar för att skapa meningsfull frifidssysselsättning för äldre bör i förstahand avse de människor som på.grund av funkfionshinder har svårt attupprätthålla kontakter och delta i olika aktivitieter. Både ochsjukvårdshuvudmännen har här ett ansvar att samarbeta med de samhällsorgan somkan erbjuda fritids- och kulturaktiviteter. Äldremänniskor deltar i mindre utsträckning än andra aktivt i det politiska livet.Få ålderspensionärer är t.ex. förtroendevalda i olika beslutande organ. Mendetta beror knappast på formella begränsningar av de äldres rättigheter attutöva inflytande och påverka samhällsutvecklingen. Dessa är få. Däremot tycksdet finnas en underförstådd överenskommelse om att de politiska uppdragen skallöverlämnas till yngre människor, när man uppnått pensionsåldern. Enligtberedningens mening är detta uttryck för en bristande tilltro till äldremänniskors förmåga att delta i det politiska livet. Erfarenhet, kunnighet ochvilja - inte den kronologiska åldern - borde vara avgörande vid valet av förtroendevalda.Äldreberedningen föreslår. därför att de åldersgränser som finns för vissaoffentliga uppdrag slopas och att erforderli-ga författningsändringargenomförs. Mendet är också angeläget att öka de äldres iriflytande genom pensionärs-råden ochgenom att pröva möjligheterna att överlåta drift av vissa kommunalaverksamheter till föreningar, kooperativ m.m. där äldre deltar. Inte minstviktigt är det att öka möjligheterna fill inflytande för de människor, sombehöver service och vård, när det gäller inriktning av dessa tjänster. Denenskilde måste ges reella möjligheter av service och vård samt goda möjligheteratt påverka den konkreta hjälpens utformning. Kommunerna och landstingen börsträva efter att stärka pensionärsrådens ställning. Enbetydande andel äldre förblir friska högt upp , även om det mestpåtagliga i åldrandet är att risken för att bli sjuk ökar. Åldrandéprocessen,dvs. avtagande fysisk, psykisk och social förmåga, har olika förlopp hos varjeenskild individ. Men det finns också generella skillnader i de äldres hälsa somberor på de villkor man tidigare haft i livet vad gäller yrke, levnadssätt m.m.Äldre människor utsätts också oftare än yngre för stora psykiska påfrestningar.När någon i den nära kretsen av make/maka, släkt och vänner blir sjuk blirnärheten till döden inte sällan påtaglig. Risken att bli ensam ökar. Äldre människor blir alltfriskare och medellivslängden ökar. Det är troligt att denna utveckling fortsätter främst av det skälet att de som blir pensionärer har haft bättre levnadsvillkor än de äldre pensionärerna. års forskning har också visat att det går att påverka åldrandet genom att ändra livsstil, och att den fysiska och psykiska förmågan kan utvecklas även vid hög ålder. Som en följd av detta kommer behoven av service och vård sannolikt att minska bland de yngre pensionärerna. livetssista år kommer att utvecklas vet vi dock mycket litet om. Prop.1987/88:176 ökar de kvalitativa kraven på den service och vård som samhälleterbjuder. Bilaga 2 och nya och förbättrade behandlingsmetoder gér ökademöjligheter att lindra och bota sjukdomar hos äldre. Även bättre bostäder ochbättre ekonomiska förhållanden bland de äldre påverkar behoven och möjligheternaatt efterfråga service och vård. God bostadsstandard och en trygg service och vård Debostadssociala målen innebär att alla människor oberoende av behovet av service och vård har rätt till en egen bostad, där också stöd och hjälp i det dagliga livet kan erbjudas i former som ger den enskilde största möjliga , För samhällets service-och vårdinsatser bör följande mål gälla: Allamänniskor skall ha rätt till en god service och vård. Den skallges på ett sakkunnigt .sätt och med respekt för den enskildes integritet. Den enskildes möjligheter att bibehålla och/eller utveckla sin funktionsförmåga skall stärkas. Allamänniskor skall, oberoende av behovet av service och vård, ha rätt till delaktighet och gemenskap med andra människor. Detta innebär att den enskildes behov av kontakter, aktiviteter och ett varierat dagsinnehåll skall främjas. Individens intressen och vanor skall respekteras och understödjas. Äldremänniskors behov av service och vård bör främst tillgodoses genom åtgärder som är till för alla. Insatserna skall inte göras beroende av den enskildes ålder. Bostadsstandardeni landet har avsevärt förbättrats och är generellt setthög. Denna utveckling har även kommit äldre människor till del och denövervägande majoriteten bor numera i bostäder med god utrymmes-ochutrustningsstandard. För dem som bor eller vistas länge på institutionerav olika slag behöver dock bostadsförhållandena förbättras väsentligt.Kommunerna bör därför i sina bostadsförsörjningsprogram särskilt beakta äldreoch handikappade människors bostadsbehov. Bristeri bostädernas tillgänglighet och otillräcklig närservice innebär hinder förmänniskor att bo kvar i sin bostad när behoven av stöd i det dagliga livet bliromfattande. Kommunerna måste därför lägga ökad vikt vid boendemiljönstillgänglighet och planera hur denna skall kunna förbättras i äldrebostadsområden. Varsamhet vid ombyggnader är dock angelägen inte minst ur äldremänniskors synpunkt. Det är också viktigt att boendeservicen i bostadsområdenmed hög andel äldre förbättras. Stöd i eget boende Denhöjda standarden på bostäderna gör det möjligt att erbjuda god service och vårdi hemmen på ett helt annat sätt . Det stora flertalet äldre vill bokvar hemma och skall där kunna få omfattande hjälp i det dagliga livet. Mendefkomnier även att behövas servicebostäder med god bostadsstandard därservice och vård kan ges,under trygga former genom att personal finns , Prop.1987/88:176 nära fillgänglig dygnet runt. Den sociala servicen och omvårdnadeni såväl Bilaga 2 eget boende som i servicebostäder bör ges avprimärkommunen genom den sociala . Primärvården svarar för demedicinska insatserna. Äldreberedningenanser att en mindre grupp vårdbiträden, som bildar ett arbetslag, skall svaraför insatserna i hemmet inom ett geografiskt avgränsat område. Personalen skallha en sådan utbildning och erfarenhet att de kan utföra alla de insatser denenskilde behöver i form av social service och omvårdnad inklusive enklareuppgifter av .sjukvårdskaraktär. Särskilt angelägen är en förstärkning av densociala kompetens genom utbildning av personalen. Inomarbetslaget bör ett vårdbiträde ha huvudansvaret för en hjälpmotta gare, och det är angeläget att så få personer som möjligt deltar i service-,och .. , . vårdarbetet hos en enskild. Det är också viktigt att utveckla ledningsorgani sationen. I samband härmed finns det mycket som talar för att antalet nivåer i organistionen bör minimeras: Sjukvårdsinsatsernai hemmen skall vara av lika god kvalitet som inom sjukvårdens institutioner. Detta förutsätter en utbyggd primärvård med distriktsläkare, distriktssköterskor, sjukgymnaster pch arbetsterapeuter. Denna personal ger också stöd och handledning till hemtjänstpersonalen, när så behövs. Hembesök är ett nödvändigt och .naturligt inslag i arbetet. Rehabilitering och hälsovård för äldre är vikfiga uppgifter. Denenskildes inflytande över service och vård måste stärkas och planeringen av insatsernaske i samråd mellan den enskilde, närstående, social hemtjänst och primäryård. Dagverksamheteri bostadsområdena skall erbjuda, rehabilitering, stöd i den dagliga omvårdnadenoch social gemenskap. En samordning mellan kommunernas dagverksamheter ochlandstingens dagsjukvård samt en utveckling av dessa bör ske för människor medstora omvårdnadsbehov. Envidareutveckling av färdtjänsten behövs så att det. är bekvämt och tryggt attresa. Det bör vara; en strävan att avgifterna för denna service likställs medvad det kostar att göra motsvarande resa med allmänna kommunikafioner.Kollekfivtrafiken bör i ökad grad handikappanpassas. Detär samhällets ansvar att se till att alla människor erbjuds en god service ochvård. Närstående har emellertid gjort betydande insatser. Enligtberedningens meriing är det angeläget att de närstående som kan och vill görainsatser under även i fortsättningen ges möjligheterfill detta. Men närståendes insatser skall vara frivilliga-och ett komplementfill samhällets insatser. Ennärstående, som åtar sigett omfattande omvårdnadsarbete,- måste få stöd frånden sociala ochprimärvården. Avlastning i arbetet bör kunnaerbjudas genom bl.a. social hemhjälp, genom att den som behöver, hjälp fårdelta i dagverksamheter och genom att ordna sammanhängande ledighet förvårdaren m.m. Kommuneroch även landsfing bör kunna,anställa närstående för långvari- Även kortvariga insatser bör kunnaersättas. En samordning Prop. 1987/88:176 av reglerna för detta behövs.Enligt beredningens mening bör en lagstadgad Bilaga 2 rätt till ledighetför kortvarig vård av närstående i vissa situationer införas. Ersättning frånsocialförsäkringen bör införas så snart ekonomiskt utrymme finns för detta. För människor med omfattande omvårdnadsbehov behövsbostäder där en god och trygg service och vård kan erbjudas i kombination meden bra boendemiljö. Med detta syfte har också kommuner och landsting under1980-talet utvecklat alternativ fill de traditionella institutionerna. Dessahar givits en rad olika benämningar såsom bostadssjukhem, servicelägenheter medförstärkt hemsjukvård, gruppboende m.m. Gemensamt för dem är att man där kan geen sådan omfattande service och vård som i många fall kan vara svår att erbjudai vanliga bostäder. Äldreberedningen vill som sammanfattande benämning påsådana bostäder använda beteckningen servicebostäder. Denna beteckning hartidigare använts men då i en snävare bemärkelse, som inte inneburit sammamöjligheter till omfattande service och vård. Enligt beredningens mening bör servicebostäder vara ettprimärkommunalt ansvar både vad gäller planering och verksamhetsansvar.Primärvården svarar dock för sjukvårdsinsatserna. Servicebostäder bör utgöra små enheter, sorri är välintegrerade i den övriga bostadsbebyggelsen. Gruppboende, som aren form avservicebostad, där en mindre grupp delar vissa gemensamma utrymmen och därpersonal finns nära tillgänglig alla tider , bör byggas ut. Detta ären boendeform som enligt beredningens mening är lämplig även för personer medåldersdemens. Ålderdomshem bör finnas kvar, men de måste successivtbyggas om för att kunna erbjuda en bättre bostadsstandard (servicebostäder):Förändringar i boendet bör dock ske med stor varsamhet och med respekt för deboendes önskemål. Även de befintliga servicehusen skall genom utveckling avpersonalorganisationen kunna bli servicebostäder i den mening beredningenlägger i detta begrepp. Detta förutsätter en successiv förändring av personalenskompetens med ökade inslag av omvårdnads- och sjukvårdskunnande. finns många olika slag av boende- och vårdformermellan vilka den enskilde inte sällan flyttar allteftersom omvårdnadsbehovet förändras.I framtiden bör samtliga servicebostäder kunna erbjuda en så omfattandeomvårdnad att den enskilde i princip kan vistas där till livets slut. Även omdet kommer att finnas många olika typer av servicebostäder bör de alla vara 'ett alternativ, och det enda som behövs, till vårdinstitution. Ännu ärerfarenheterna begränsade i fråga om vilka krav som bör ställas på servicebostäder, särskilt gruppboende, som är avsedda för äldre människor med omfattande behov av service och vård. har beslutat att en utvärdering bör göras rörande utvecklingen av och avvägning en mellan olika boendeformer för äldre. Regeringen har uppdragit åt att gemensamt med göra denna utvärdering. Beredningen förutsätter att i sambandhärmed ser över Prop. 1987/88:176 kriterierna för i vilka fall statsbidragtill social hemhjälp kan utgå i Bilaga 2 servicebostäder, framför alltgruppboende, även om bostäderna inte uppnår kraven på en fullvärdig bostad. Vidareutveckling av sjukvårdens institutioner Om social hemtjänst, primärvård och servicebostäder byggsut och vidareutvecklas kommer behovet av platser vid institutioner att minska.Framför allt gäller detta vårdplatser vid de centrala sjukhemmen och de platservid långvårdsklinikernå som enbart används för sjukhemsvård. De långvårdsmedicinska klinikernas arbete bör renodlas ochinriktas mot geriatrisk rehabilitering och sådan vård som kräver nära tillgångtill sjukhusets resurser. Målet skall vara att förbättra den enskildes förmågaså att patienten kan återvända till den egna bostaden eller få den fortsattavården vid lokalt sjukhem. Detta innebär att klinikerna får förhållandeviskorta vårdtider. En utvecklad samverkan med länssjukvårdens kliniker, primärvårdoch socialtjänst är angelägen. Lokala sjukhem behövs som stöd för social hemtjänst ochsjukvård i hemmet. De bör främst vara avsedda för personer som tillfälligt behöver ' omfattande tillsyn och hjälp t.ex. vid intensiva skeden avrehabilitering, i form av växelvård, för avlastning av den social hemtjänsteneller närstående vårdare, vid tillfälliga försämringar av hälsotillståndet hosden som vårdas hemma eller vid vård i livets slutskede. Sjukhemmet skall medkort varsel kunna erbjuda en vårdplats. Men sjukhemmen skall inte ersätta denegna bostaden. Endast då det är fråga om mycket omfattande behov av omvårdnadoch om den enskilde så önskar bör en mer långvarig vistelse vid sjukhemmet bliaktuell. De brister som ' finns i miljö och livsvillkor förpatienter vid långvårdskliniker och sjukhem måste avhjälpas. Vid det heltövervägande antalet anläggningar är miljön starkt sjukhuspräglad. Verksamhetoch rutiner lämnar ringa utrymme för självbestämmande och ett meningsfulltinnehåll i vardagen. Enligt beredningens mening bör en godsjukhemsstandard, som innebär att patienten har ett eget rum med hygienrum samttillgång till kök och gemensamhetsutrymmen i en trivsam miljö, finnas vid allasjukhem. Detta innebär att äldre anläggningar måste byggas om. Allmänt kan docksägas att det är svårt att förändra vårdavdelningar som utformats förakutsjukvårdens krav till de sjukhemsmiljöer som efterfrågas. Detta kanleda till stora investeringar som låser verksamheten i institutionersom trots ombygganden ger en bristfällig fysisk miljö. En mer begränsad menomsorgsfull komplettering av miljön på vårdavdelningarna kan därför enligtberedningens mening bli aktuell i ett övergångsskede. Detta innebär enutglesning av platser så att fyrpersonsrum görs om till tvåpersons-rum och två-och trepersonsrum till enpersonsrum. 1 ett längre tidsperspektiv kan det dockvara bättre att byggnaden inte används till vårdverksamhet. När eninstitution omvandlas eller avvecklas är det nödvändigt att detta sker med stor hänsyn och varsamhet. Jämsidesmed denna lokalmässiga utveckling är det angeläget att arbetet Prop.1987/88:176 med att förändra arbetsrutiner, öka patienternas delakfighet pch inflytande .Bilaga 2 m.m. fortsätter. finns på en del håll problem att åstadkomma én väl fungerande social ' hemtjänstpå grund av svårigheter att-rekrytera och behålla kvalificerad , personal.Äldreberedningen anser därför att hög prioritet bör ges åt personalpolitiskt och arbetsorganistoriskt utvecklingsarbete inom den soci- . Fortbildning av samtlig personal bör ske och de som inte har grundutbildning måste .få en sådan. lyörändringar i utbildningssystemet.bör genomföras för att förstärka grundutbildningen ay den sociala personal. Åtgärder som stimulerar rekryteringen till den sociala måste också vidtas. , - , -. Beredningenställer sig positiv till förslaget att gymnasieutbildningen förlängs till treår. En samordning bör därvid ske av den sociala servicelinjen och vårdlinjen.Beredningen föreslår också att universitets-och högskoleäm- betet fåri uppdrag att se över inriktning, pch innehåll i den sociala omsorgslinjeninom högskolan. Planering av service och vård Enligtberedningens mening är det angeläget att kommuner och landsting i samverkanplanerar den lokala servicen och vården. Landstingen har enligt hälso- ochsjukvårdslagen skyldighet att planera i samverkan med kommunerna. Förkommunerna finns inte motsvarande lagfästa skyldighet. Beredningen föreslåratt en sådan skyldighet förs in i socialtjänstlagen. Enviss stomme i planeringen bör vara gemensam för hela landet vad,gäller bl.a.resurser, personal och.ekonomi. Beredningen föreslår att får iuppdrag att tillsammans med de båda kommunförbunden och statistiskacentralbyrån precisera vilka uppgifter det bör gälla. Vidareföreslår beredningen att en del av befintliga utvecklingsmedel avsätts för attstödja försöksverksamhet med ändrat huvudmannaskap. Syftet skall vara attåstadkomma en gemensam ledning av den lokala servicen och vården därprimärkommunerna tar ett större ansvar än . Det är angeläget medkvalificerad utvärdering av sådana.försök.