prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Genom sitt ansvar förmiljöskyddet i har också utbildat sin personalinom ämnesområdet transport av farligt gods och måste ilednings/stabsfunktionerna upprätthålla en icke föraktlig kunskap om bekämpningav olja och farliga kemikalier. utgör bärgning, läktring etc. av etthavererat fartyg en mycket väsentUg del av en bekämpningsoperation. I dettaavseende är sjöfartsinspektionens personal en ytterst värdefull och kunnigkomponent i den totala operationen. Mycket talar för att utredningens förslagkunde innebära effektivitetsvinster och besparingseffekter inom såväl övervaknings-som sjöräddningstjänsten, miljön. Deltagande och medverkan i internationelltsamarbete skulle utan tvivel också kunna samordnas bättre. Klart är dock att omen sammanläggning skulle övervägas mäste man se hela nuvarandesjöfartsinspektionen som en helhet med omfattande normarbete och fiUsynsansvarinom en klart definierad del av sjösäkerhetsblocket. Utanmer detaljerade studier av konsekvenserna av en sammanläggning är det svårt attha en mera deciderad uppfattning i frågan. Utredningens förslag att överlämnafrågan fill kustbevakningskommittén för fortsatta överväganden kan därförtillstyrkas. 6.1.60Länsstyrelsen i : delar utredningens uppfattning omatt det bör prövas att lägga samman och sjöfartsinspektionentill en myndighet. bör dock svara för att ett enhefligtregelsystem fillskapas för alla former av transporter av farligt gods, tUllands, fill sjöss och i luften, 6.1.62 iGöteborgs och län:Länsstyrelsen instämmer i Prop. 1987/88:85utredningens förslag att sjöfartsinspektionen tillsammans med den nuva- Bilaga 10.3 rande kommer att utgöra den nya kustbevakningen.Det torde medföra flera fördelar om ansvaret för ledning, tillsyn och samverkansamanförs till en myndighet. Idetta sammanhang vill även framhålla vikten av att ett system förmärkning av farligt gods utvecklas samt även anmälan för vissa fartyg medfarligt gods. Vid det stora oljepåslaget på under september 1987skulle ett sådant märkningssystem ha underlättat identifieringen av källan, 6.2Föreskriftsansvar för bulleremission från fordon 6.2.2Rikspolisstyrelsen: har inget att erinra mot förslaget attföreskriftsansvaret förs över från trafiksäkerhetsverket till naturvårdsverket.Enligt styrelsens mening utgör de bullerproblem som redovisats intetrafiksäkerhetsproblem i egenfiig mening utan får med hänsyn till miljöpåverkananses falla inom ansvarsområde. 6.2.8 : I kapitel 16 föreslås att föreskrifterför bulleremission frän fordon överförs från TSV tiU SNV och att arbetet skaske i samråd med TSV och . Enligt mening är följande principieUafördelning av ansvaret för miljöskyddsföreskrifter mera effektiv. SNV svararför emissionsriktvärden som gmndas på tåligheten hos människa och natur,exempelvis avseende kvävenedfall, luftföroreningshalter och ljudnivå. Sedan ärdet sektormyndigheternas uppgtft att välja den åtgärdskombination som tilllägsta samhällsekonomiska kostnad klarar dessa riktvärden. Tillämpat påtrafikbullerområdet innebär detta att sektormyndigheten kan kombinera krav påtystare fordon med åtgärder som minskat däck/vägbanebuller, ändrad lokaliseringav trafikanläggningen eller bullerskyddsåtgärder. Enligt dennaansvarsfördelning bör ansvaret för fordonsbuller ligga kvar inomvägtrafiksektorn, och inflytande över reglerna bli störte, 6.2.9 : Vid framtida skärpningar avgränsvärden för fordonsbuller kommer de ökade kraven att förändra fordonens konstmktioni stigande grad. Här kommer påverkan på vägegenskaper, väggrepp, bromsning m. m.att behöva hällas under kontroU så att inte alltför negafiva konsekvenser uppstår.Ett fordon är ju ett resultat av mänga kompromisser och därför behövs en samladhelhetssyn i bestämmelsearbetet för att slutprodukten skaU kunna uppfylla allasäkerhets- och miljökrav med en rimlig fördelning meUan egenskaperna. TSVkan mot denna bakgmnd inte fillstyrka utredningens förslag om attföreskriftsansvaret för bulleremission från fordon förs över från TSV tUl SNV. ordning som gäller åläggs inte TSV samordning med SNV. Trots detta har TSV sökt samverkan med SNV. TSV viU därför föreslå att nuvarande ordning beaktas men att ett samråd med SNV bin- en 481 6.2.24Planverket: Utredningen föreslår att föreskriftsansvaret för bullere- Prop.1987/88:85 missioner från fordon förs över från trafiksäkerhetsverket tillnaturvårds- Bilaga 10.3 verket. Vidareföreslås att en enhetlig svensk policy för bullerfrågor utarbetas under ledningav . önskar delta i ett sådant normeringsarbete.Planverket har utarbetat allmänna råd för planering av stadens trafiknät(TRÅD). avser att nu revidera dessa råd. Genom PBL har kommunernafått ökade möjligheter att reglera buller från bl. a. trafiken. 6.2.30Statskontoret: Utredningen föreslår att SNV ges befogenheter att utfärdaföreskrifter om mer långtgående ågärder mot bulleremission. Vi kan inte anslutaoss till ett sådant förslag. Vi anser att ansvaret som tidigare bör ligga påtrafiksäkerhets verket. 6.3.34Statens naturvårdsverk: Utiedningen har föreslagit att föreskriftsansvaretförs över frän trafiksäkerhetsverket till SNV. Om det genomförs kommer det att underlätta för SNV attagera aktivt för att bulleremissionema skall minska. Detta har varit möjligt påbilavgasomrädet, där SNV varit föreskrivande myndighet . Det ärangeläget aft frågan om minskade bulleremissioner från fordon drivs medbetydligt störte kraft än vad som skett. Det är ocksä logiskt ochkonsekvent att samla ansvaret för föreskrifter för både buUeremissioner ochavgaser från fordon hos en och samma myndighet. Nägrapersonella förstärkningar behövs inte för de nya arbetsuppgifterna. Däremotbehövs vissa konsult- och utredningsmedel inledningsvis för att komma igång medarbetet. 6.2.62Länsstyrelsen i Göteborgs- och län: Utredningen förslår överförande av mbriceradeföreskriftsansvar fill , vilket ligger i linje med verketsövriga ansvar på miljövårdsområdet. En samverkan med trafiksäkerhetsverket fömtsättsske. Länsstyrelsenvill framhålla behovet av riktUnjer för bullernivåer. finns iblandstora skUlnacler meUan vad anser vara godtagbart och vadvägverket finner ekonomiskt rimligt. Kontrollav att bullervillkor efterievs föreslås av utredningen ske genombilbesiktningen. efterlyser föreskrifter även för andra bullrandeföremål än fordon, t.ex. kompressorer, gräsklippare m.m. och förslår att allslags bullrande produkter tillförs föreskriftsansvar, ienlighet med det förslag som framföres i betänkandet Bättre Miljöskydd II (SOU1983:20), 6.2.102Landsorganisationen i : Redan i det yttrande som lämnades i anledning av utredningen miljöskydd II (SOU1983:20) fiUstyrkte LO att man tog ett samlat ansvar för bullerfrågorna. LO har därför inga invändningar mot att får ansvar för att samordna frågor na om fordonsbuller tillsammans med och Trafiksäkerhetsver ket, Den sedan i är gällande regeln att hänsyn ska tas till miljön vid anläggande av väg understryker nödvändigheten av att ett sådant samlat 482 6.3Ansvarsfördelning mellan och planverket/ Prop.1987/88:85 6.3.24Planverket: Enligt utredningen ska planverket (plan- och bostadsverket) ävenfortsättningsvis ha ansvar för den allmänna uppsikten över hushållningen medmark och vatten, I betänkandet (SOU 1987:48) Ett nytt plan- och bostadsverkslås fast att det nya verket ska vara central myndighet för frågor om fysiskplanering och för samordning av frågor om hushållning med mark och vatten.Verkets samordningsuppgifter ska ses som samordning av en planeringsprocess ivilken ett stort antal sektorintressen ingår. Samordningsansvaret innebär attplan- och bostadsverket bistår kommunerna, länsstyrelser och centrala verk medråd, sammanställningar m.m. för att planeringen ska kunna föras vidare i enlighetmed NRLs intentioner. Utredningen om miljövårdens organisafion föreslår att naturvärdsverketsmiljöbevakningsansvar bekräftas genom en ändring i 5 kap. 3 § gavs detta ansvar redan under det tidigare arbetet med denfysiska riksplaneringen (Proposition 1980/81:183 Fortsatt fysisk riksplanerings 15). stöder förslaget till ändring i NRL och anser attutredningens ställningstagande beträffande ansvarsfördelningen är klargörandeför det fortsatta samarbetet mellan planverket och . Ienlighet med den nya planlagstiftningen ska hushållningen med och användningenav vattenresurserna behandlas i den fysiska planeringen. har detcentrala uppsiktsansvaret för PBL och NRL och därmed också för vattenfrågornasbehandling i planeringen. Utredningen anser att ansvaret även fortsättningsvisska ligga på planverket (plan- och bostads verket). arbete med attutveckla formerna för att behandla vatten i den fysiska planeringen och ihushållningen med naturtesurser sker redan nu i nära samarbete mednaturvärdsverket. 6.3.34Statens naturvårdsverk: När det gäller naturresurslagen (NRL) föreslårutredningen ett tillägg till 5 kap, 3 § vari miljöbevakningsansvarfastläggs. Däremot finner utredningen inte anledning att föreslå en förändringav det allmänna uppsiktsansvaret för tUlämpningen av NRL. Naturvårdsverketfinner det välbefogat att göra det föreslagna tillägget till NRL 5 kap, 3 § omdet centrala uppsiktsansvaret inte förändras. Verket vill då i likhet medutredningen starkt understryka det angelägna i att den enhet inom det nya plan-och bostadsverket som får ansvaret för det prakfiska tUlsynsarbetet beträffandeNRL verkligen ges en stark ställning och integritet sä att den kan hävda denneutrala och samordnande rollen utan sakområdesansvar. Den främsta fördelen medatt ålägga SNV ett specifikt miljöbevaknings ansvar beträffande NRL:s tUlämpning är att miljövården härigenom kan komma in i planeringen (via PBL och andra lagar där NRL skall fillämpas) pä ett sä tidigt stadium som möjligt. Det innebär att SNV får samverka praktiskt med de olika myndigheter som planerar för ett naturtesursutnytt- jande enligt NRL, SNV:s roll härvid blir att belysa de långsiktiga miljö mässiga effekterna. Att miljövården ges möjlighet att komma in på ett ' fidigt stadium iplaneringsprocessen bör också innebära att man kan spara på utredningsresurser,undvika dubbelarbete m, m. 6.3.47Forskningsrådsnämnden: Om man noterar, som FRN menar att man bör göra, attflera övergripande samhällsplaneringsaktiviteter har miljöpolitiska dimensionerär det viktigt att motsvarande aktörer inom ramen för sina mandat hanterardessa frågor. Den ökade betoningen av det miljöpolitiska elementet bör dockmindre göras genom att rena naturvårdsorgan går in och tar över sammanvägningenav flera samhällsmål. Exemplet fysisk planering kommer här osökt i tankarna.Det är därför enligt FRN helt riktigt att utredningen noterar relevansen av demarkanvändnings- och hushållningsaspekter som återspeglas i den avRiksdagen antagna Naturtesurslagen (NRL) och (PBL). Det kandock beklagas att de bredare miljöfrågorna som kan förknippas med dessalagsystem ej infogats i utredningens perspekfiv med hänvisning fill att deredan klarats av vid behandling. Ändå måste, enligt FRN,utredningens ställningstagande i frågan om det allmänna uppsiktsansvaret i vadgäller naturtesurslagens tillämpning (kap. 17) ses som rimligt, nämligen attden nya sammanslagna och inte skall fråntasdet övergripande ansvaret, FRN tUlstyrker således utredningensställningstagande i denna fräga och kan också instämma i "att 5 kap. 3 i NRLkompletteras med att särskUt har att i samverkan medövriga centrala förvaltningsmyndigheter utöva ett miljöbevakningsansvar" (s.568). 1987/88:85 Bilaga10.3 6.4 Regional tillsynöver hantering av kemikalier 6.4.23Arbetarskyddsstyrelsen: Styrelsen är posifiv fill förslaget om en vidgadsamverkan mellan yrkesinspektionen och avseende tillsyn påkemikalieområdet. Samverkan bör enbart utgöras av utbyte av information omresultat av tillsynsaktiviteter. Därigenom riskeras inte att de resurser somstatsmakterna allokerat till arbetsmiljötillsyn utnyttjas för tUlsyn av denyttre miljön. Exempel på sådant informationsutbyte kan vara information frånlänsstyrelsen fill yrkesinspektionen om nystartade verksamheter ellerinformation från inspektionen fill öm kemika-Uespill som riskeraratt läcka ut friin företag tUl omgivningen. Redan nu finns i mångayrkesinspektionsdistrikt informell samverkan och utbyte av information mellanlänsstyrelsen och yrkesinspektionen. Värdet av en samverkan på det mättekniska omriidetsom också diskuteras i utredningen är inte lika uppenbart. De halter som ärintressanta för luftburna kemiska agens i arbetsmiljösammanhang överstiger kraffigtdem som är acceptabla i den yttre miljön. Den mätnoggrannhet som yrkesinspektionensanalysinstrument har kan därför endast i undantagsfall användas vid immissionsmätningar.Provtagningstekniken är dessutom helt inriktad på att mäta enskildaarbetstagares kemiska belastning och inte på att bestämma emissionskällor ochderas styrka. Pä buUersidan däremot har vanligtvis både yrkesinspektionen ochlänsstyrelsen användning av utmstning med likartad kapacitet. Styrelsen vill starktunderstryka behovet av den av utredningen före- Prop. 1987/88:85 slagnaöverläggningen mellan de centrala myndigheterna för att finna Bilaga 10.3lämpliga former för en samverkan med informationsutbyte, 6.4.36Kemikalieinspektionen: Inspektionen har tidigare understrukit vikten av attlagen om kemiska produkter utnyttjas i arbetet med att komma åt de kemiskamiljöriskerna vid användning av kemikalier. För att detta skall vara möjligtkrävs som nämnts dels att naturvärdsverket ger ut föreskrifter och allmännaråd. Dels behövs vägledning för den regionala och lokala tillsynen med avseendepå den yttre miljön över användningen av kemiska produkter. Sådan vägledninghar länge efterlysts från bl, a. kommunerna. Detbehövs dessutom samarbete på alla nivåer. Lokalt mellan miljö- ochhälsoskyddsnämnderna och yrkesinspektionen, regionalt mellan länsstyrelsernaoch yrkesinspektionen och centralt mellan naturvärdsverket, arbetarskyddsstyrelsenoch kemikalieinspektionen. Vid inspektionen har påbörjats ett projektsom syftar till att etablera ett samarbete mellan de centrala myndigheterna ochge vägledning till regionala och lokala myndigheter. Som ett led i detta arbetekommer inspektionen att kalla till den typ av överläggningarsom utredningen önskar fä till stånd, 6.4.60Länsstyrelsen i : delar utredningens uppfattning atttillsynen över företagens kemikalieanvändning bör vara knuten till tillsynenenligt miljöskyddslagen. Detta bör dä följas upp med motsvarande förtydligandeni kemikalielagstiftningen. Länsstyrelsendelar även utredningens uppfattning om behovet av en samverkan mellanlänsstyrelserna och yrkesinpektiönen. För att uppnå konkreta resultat krävsdock mer långtgående åtgärder än att diskussioner förs mellan vissa myndigheter. 6.4.66Länsstyrelsen i län: Utredningens förslag om ökad samverkan itillsynsarbetet mellan och yrkesinspektionen finner länsstyrelsenviktig. Samarbetet kan också omfatta andra områden, såsom mätverksamhet, bullerm. m. Arbetarskyddsstyrelsen och bör få i uppdrag att närmareutreda detta och lämna förslag tUl samverkansformer, 6.4.68 1 : Regional tillsynöver hanteringen av kemikalier genom ökad samverkan i tillsynsarbetet och yrkesinspektionen.Kemikalietillsynen på lokal och regional nivå har brister när det gälleransvarsfördelningen, föreskrifter bör utfärdas som preciserar arbets-ochansvarsuppgifterna för berörda organ, 6.4.69 i : instämmeri utredningens resonemang om kemikaliefillsynen. Ett utökat samarbete mellanlänsstyrelsen och yrkesinspektionen bedöms angeläget. Inspektionens yrkesregisterkommer att vara till stor nytta även för länsstyrelser och miljö- vill dock påpeka att även denna 485 viktiga tillsynsuppgift ärresurskrävande, att aldrig filldelats Prop, 1987/88:85särskilda resurser för uppgiften och att utredningen inte heller synes ha Bilaga 10.3 beräknat nägot resurstillskott för detta ändamål. 6.4.97Sveriges industriförbund: Utredningen berör frågan om effektivisering av myndighetsfiUsyngenom ökad samverkan mellan yrkesinspekfion, länsstyrelse och miljö- ochhälsoskyddsnämnden. tillstyrker förslaget tUl överläggningarmellan berörda parter för att närmare utveckla formerna för samverkan. 6.4.103Landsorganisationen i : Utredningen föreslår också en samverkan medyrkesinspektionen lokalt/regionalt när det gäller tiUsyn av kemiska produkter,LO tUlstyrker en sådan samverkan, och viU i detta sammanhang peka pä en brist iden av utredningen föreslagna organisationen, Säväl mätningar somprovtagningar och fillsyn av gäUande reglers efterlevnad borde pä ett bättre sättkunna göras, om en samordning har skett mellan myndigheter som har att utöva tiUsynöver miljöskyddslag/ naturvärdslag ä ena sidan och de som utövar tillsyn över kemilagsfiftning/arbetsmiljölagstiftning å den andra, Lagförslag i promemoria (DsJo1985:3). Ändrad instansordning i miljöskyddsärenden. Lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387) Härigenom föreskrivs i fräga om miljöskyddslagen(1969:387)' dels att 15 och 48 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att ilagen skall införas två nya paragrafer, 48 a och b §§, av nedan angivnalydelse. Prop.1987/88:85 Bilaga 10.4 Yppas vid koncessionsnämndens överläggning till beslut skiljaktiga meningar, skall omröstning ske. Uppkommer därvid fråga om tilllämpligheten av denna lag eller fråga om vidtagande av förberedande åtgärd eller fråga öm underställning enligt 16 §, skall särskild omröstning ske beträffande sådan fräga. Yppas vid koncessionsnämndens överläggning till beslut skiljakfigameningar, skall omröstning ske. Uppkommer därvid fråga om tilllämpligheten avdenna lag eller fråga om vidtagande av förberedande åtgärd eller fräga omunderställning enligt 16 § eller 48 b § andra stycket, skall särskildomröstning ske beträffande sådan fråga. Vid omröstning gäller den mening som fått de flestarösterna eller, vid lika röstetal, den mening som ordföranden bUräder. Beslutenligt denna lag får överklagas genom besvär hos , om beslutethar meddelats av miljö- och hälsoskyddsnämnden, och hos regeringen, om besluthar meddelats av , koncessionsnämnden eller statensnaturvårdsverk. Dock överklagas beslut om ersättning för kostnader enligt 14 §femte stycket andra meningen eller 43 § tredje stycket eller beslutomförbudvid vite enligt 51 § hos kammartätten genom besvär. Om klagan över beslut ifrågor om miljöskyddsavgift finns särskilda bestämmelser i 59-62 §§. Naturvårdsverketfår överklaga beslut som har meddelats i frågor som avses i 8 a § andra ellertredje Beslut omersättning för kostnader enligt 14 § femte stycket andra meningen eller 43 §tredje stycket eller beslut om förbud vid vite enligt 51 § får överklagas hos kammartättengenom besvär. Beslutav enligt 8 a eller 44 a §får överklagas hos regeringen genombesvär. Om klaganöver beslut i frågor om miljöskyddsavgift finns särskilda bestämmelser i 59-62§§. Andrabeslut enligt denna lag än de som avses i förstatredje styckena får överklagasgenom besvär hos , om beslutet har meddelats av miljö- och hälsoskyddsnämnden,hos koncessionsnämnden om beslutet har medde- ' Lagenomtryckt 1981:420, Senaste lydelse 1984:912, Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. 1987/88:85 styckena, 40, 41 §§ eller 43 § andra lats av ellerstatens Bilaga 10.4 stycket. naturvårdsverk och hos regeringen att överklaga beslut som har om beslutet har meddelats av kon- meddelats i frågor om tillstånd och cessionsnämnden. Dock får kon- i frågor som avses i 8 a § andra cessionsnämndens beslut enligt 48 eller tredje styckena har också b § andra stycket eller i en ditöver kommuner och sådana lokala ar- klagad fråga inte överklagas, betstagarorganisationer som orga niserar arbetstagare i den verksam het som avses med beslutet. får överklaga beslut som harmeddelats i frågor om tUlstånd och i frågor som avses i 8 a § andra ellertredje styckena, 40, 41 §§ eller 43 § andra stycket. Rätt att överklaga beslut som har meddelats i frågor omtillstånd och i frågor som avses i 8 a § andra eller tredje styckena har ocksåkommuner och sådana lokala arbetstagarorganisationer som organiserararbetstagare i den verksamhet som avses med beslutet. I fråga om besvärsärenden som prövas av koncessionsnämndengäller i tillämpliga delar 11 och 12 §§, 14 § första stycket, andra stycket 24och tredjefemte styckena samt 15 och 16 §§. Vad som sägs i 14 § andra stycket3 skall dock bara tUlämpas om det behövs för utredningen i ärendet. Vad som i14 § andra stycket 4 sägs om den som gjort ansökan gäller även klaganden.Koncessionsnämnden bestämmer vilka parter som skaU kallas till sammanträdeeller besiktning. får med eget yttrande hänskjuta ett besvärsärendetill regeringen för avgörande, även om ärendet inte är av en sådanbeskaffenhet som anges i 16 § men har principiell betydelse eller annars ärav särskild vikt. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omöverklagande av besliit 488 som har meddelats före ikraftträdandet. Bilaga 10.5 Prop. 1987/88:85 Bilaga 10.5 Sammanställning av remissyttranden överjordbruksdepartementets promemoria (Ds Jo 1985:3) Ändrad instansordning imiljöskyddsärenden 1 Förteckning över remissinstanserna Efterremiss har yttranden kommit in från , koncessionsnämndenför miljöskydd, statskontoret, , , kammartätteni , länsstyrelserna i , , ,, , , , , , ,, , och , , , ,, , , , och Nortbottenslän, , samt . 2 Remissinstansernas synpunkter: 2.1Statens naturvårdsverk: SNV har ingen erinran mot förslaget, att länsstyrelsensbeslut i tillståndsärenden överklagas hos ()i stället för hos regeringen och att KN fär underställa ett besvärsärenderegeringens prövning. Vadgäller själva prövningen hos nämnden får SNV anföra följande. Frånrättssäkerhetssynpunkt är det viktigt att besvärsprövningen hos nämnden ledertill en enheflig praxis. Detta är också viktigt mot bakgrund av den prejudicerandebetydelse som nämndens beslut i besvärsärenden kommer att fä. I departementspromemoriananges att det är en viktig uppgift för ordföranden i nämnden att lägga upparbetet så att det främjar enhetlighet i avgörandena. Med den självständigaställning som varje avdelning inom nämnden har är detta en svår uppgift förordföranden och SNV ifrågasätter om det ens är möjligt. bedömning förekommer det i viss utsträckning avgöranden som intekan betraktas som "enhefiiga" och som aUtså avviker från praxis istörte utsträckning än vad de individuella omständigheterna kan anses mofivera.För att detta problem inte skall uppkomma eller åtminstone motverkas när detgäller besvärsärenden bör endast en nämnd (avdelning) inom nämnden besluta ibesvärsärenden. Vadgäller nämndens sammansättning i besvärsärenden får SNV framföra följande, KNbestår av ordförande och tre andra ledamöter. Ordföranden är lagfaren och erfaren i domarvärv. En ledamot har sakkunskap och erfaren het i tekniska frågor. Den tredje ledamoten har erfarenhet av frågor som 489 32 1987/88. faller inomverksamhetsområdet för SNV och den fjärde ledamoten av Prop. 1987/88:85 industriell eUer verksamhet. Enligtvad som uttalats från sida är regeringens befattning med vissaärenden av vikt frän allmänna demokratiska utgångspunkter och förrättssäkerheten. Motsvarande gäller självfallet även för en besvärsmyndighet.Att beslutsfattandet sker med dessa utgångspunkter är av vikt för alla isamhället och inte bara för några särskilda intressegmpper. På grund häravanser SNV att några partsrepresentanter inte bör delta i bevärsprövningen. Ompartsrepresentation införs i besvärsärenden i KN innebär detta dessutom ettstort avsteg från de mer allmänna avvägningar som sker vid regeringsprövningenav besvärsärenden. SNV anser att det vid sidan av ordföranden och den tekniskeledamoten bör finnas representanter som är fristående gentemot olikasärintressen och enbart representerar "allmänintresset". En sådansammansättning av nämnden i förening med att endast en nämnd (avdelning) inomnämnden handlägger besvärsärenden främjar också enhetligheten ibeslutsfattandet. Enligtförslaget skall tillsynsbeslut av länsstyrelsema överklagas hos KN. Dettagäller både beslut sorn fattats av som första instans och beslutsom överklagats från en hälsoskyddsnämnd tiU .