prop · GB0335 · 1987-12-31 00:00:00 — Enligt 2 kap. 18 § regeringsformen skall varje medborgare,vars egendom tas i anspråk genom expropriation eller annat sådanl förfogandevara tillförsäkrad ersättning för föriuslen enligl grunder som bestämmes i lag.En anvisningsskyldighel enligt den föreslagna lagen innebär en kraftiginskränkning i äganderätt av fastighet. Det är inte uteslutet att dennainskränkning i vissa fall kan leda lill sänkta fastighetspriser. Det framstårsom rimligt alt fastighetsägare ersätts för den förlust som de kan drabbas av. En annan bestämmelse som aktualiseras i förevarandesammanhang är artikel 1 i tilläggsprotokoll av tillkonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna. Enligt denna artikel skall envar fysisk eller juridisk persons rätltill sin egendom lämnas okränkl. Bestämmelsen inskränker likväl icke en statsrätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner erforderlig för altreglera nyttjandet av viss egendom i överensstämmelse med det allmännasintresse. Avgörande för frågan huruvida lagförslaget strider mot nämnda artikelär tolkningen av uttrycket "det allmännas intresse". Med hänsyn tillatt lagförslaget innebär ell kraftigt ingrepp i äganderätten och till att delkan drabba i slorl sett samtliga fastighetsägare är det inte alldeles klart allundanlagsregeln är tillämplig. Slutligen måste jag konstatera atl om lagförslagetgenomförs så kommer efterfrågan på villor och bostadsrätter att öka vilkelleder till höjda priser. Det finns nämligen ett stort anlal människor i det härlandet som inle kommer alt låta sitt boende styras av tjänstemän påbostadsförmedlingen. Med hänsyn till alt starka skäl finns för atl förenklabeslutsproceduren i bostadsanvisningslagen tillstyrker hyresnämnden att dennalag upphävs och ersattes med ny lag om anvisningsrätt tillbostadslägenheter, som skall vara inriktad på det individuella förhållandetmellan kommun och fastighetsägare och där huvudprincipen skall vara attanvisningsrätlen tillskapas genom avtal mellan kommunen och fastighetsägaren.Som förebild till lagen bör så långt möjligl hyresförhandlingslagen kunna användas.Därigenom bidrager man lill en förenkling av lagstiftningen inomhyreslagstiftningsområdet. Enligt 2 kap. 18 § regeringsformen skall varie medborgare,vars egendom tages i anspråk genom expropriation eller annat sådanl förfogande, vara tillförsäkrad ersättning för föriuslen enligt grunder som bestämmes i lag. Den föreslagna lagen innebär självfallet en inskränkning av äganderätten 80 Lagen riktarsig direkt mol enskilda fastighetsägare i vissa Prop. 1987/88:35 fastigheter.Del kan ifrågasättas om inskränkningen i äganderätten är att jämställa medbeslämmelser i planlagstiflning eller naturvärds- ellermiljö-skyddslagstiftning om begränsning av möjligheterna att använda fast egendom.Hyresnämnden anser del vara synnerligen tveksamt om anvisningsrätten inte kanlikställas med "expropriation eller annal sådant förfogande". Hyresnämndenanför i yttrandet all förslaget innebär en påtaglig förbättring i förhållandetill nuvarande lagstiftning saml alt förslaget bör läggas till grund för en nylagstiftning. Hyresnämndenställer sig positiv till en ordning för bostadsanvisning, som i första hand ärinriktad på atl avtal skall träffas mellan kommunen och husägaren. Jämfört medden nu gällande bostadsanvisningslagen förefaller förslaget lill lag omkommunal anvisningsrätt lill bostadslägenheter innebära fördelar frånadminislraliv synpunkt. På anförda skäl tillstyrker hyresnämnden allbostadsanvisningslagen ersätts av den föreslagna lagen. Enligt nämndens meningbör dock de justeringar ske, som följer av följande synpunkter (avsnitt 2). Delkunde övervägas, om den nya lagen kunde utsträckas alt även bli elt medel altöka tillgången på lägenheter på bostadsmarknaden. Etl sådanl syfte kunde inågon mån tillfredsställas, om husägarens anmälningsskyldighet även omfattadedet fall att han hade grundad anledning att anta, att en lägenhet nyttjadespåtagligt extensivt, t. ex. som övernattningslägenhel, och om kommunen i sådantfall tillerkändes egen rätt att hos hyresnämnden aktualisera fråga omhyresavtalels vidare bestånd. Socialstyrelsenkan i allt väsentligt instämma i de bedömningar som promemorian redovisar ochtillstyrka förslaget om ny lagstiftning för den kommunala anvisningsrätlen. Promemorianutgår i hög grad från de överväganden i frågan som bostadskommittén redovisadei sina betänkanden. Dessa överväganden har i huvudsak anslufilsig till i yttranden och . Enutgångspunkt för anvisningssystemet skall vara att kommunerna har sådantillgång på bostadslägenheter alt de kan fullgöra sina uppgifter inombostadsförsörjningen. Frågan handlar om den samhälleliga förmedlingsverksamhetenstillgång på bosläder alt anvisa och motiven återfmns till 6 1987/88. slor del i svårbemästradeobalanser på bostadsmarknaden, där bostads- Prop. 1987/88:35 bristen återblivit allt mera märkbar och allvarlig. Enväl fungerande samhällelig bostadsförmedling är elt viktigt inslag i delbostadspolitiska systemet. De bostadspolifiska medlen är sammantaget ganskamånga men utnyttjas inte fullt ut och har ofta svag genomslagskrafl ochstyrförmåga. För atl på sikl komma tillrätta med dagens problem erfordrasåtgärder allt ifrån planerings- och finansieringsleden till förmedlings- ochförvallningsleden. Balansproblemenmed bostadsbrist handlar inle heller enbart om brister i den lokalabostadsförsöriningen, ulan även om l.ex. mellanregionala fiyttningsrörelser,som inle planerats eller förväntats. Då den bostadspolitiska situationensammanhänger med bl.a. situationen på arbetsmarknaden gäller det därför intebara att försöka balansera bostadsförsöriningen lokalt, utan ävensysselsättningen mellan regionerna. Särskilti råder också stora inomregionala skillnader ikommunernas intentioner att bygga och tillhandahälla olika bostadstyper. Detinnebär att inomregionala obalanser i bostadsulbud och sociala strukturerbeslår och förstärks. Utsattaför bostadspolitiska brister är framför allt de socialt, fysiskt och psykisktresurssvaga människorna. Siirskili märkbart blir delta då bostadsbristentilltar parallellt med strävanden om ell mer valfritt och jämlikt samtnormaliserat och integrerat boende. Inomboendet inriklas intentionerna t. ex. alltmer på en normalisering ochintegration av de äldres och handikapppades boendeförhållanden. Det innebär omstrukturering med avinstitutionalisering och ställer ökade krav påbostadsförsöriningen och då även förmedlinggsverksamheten ochanvisningssystemet. Detbristfälliga bostadsutbudet för utsatta grupper, som de ekonomiskt svaga, deunga, äldre och handikappade m.fl., har tidigare påtalat iskilda sammanhang och då bl. pekat på de behov som promemorian behandlar. Förslagetlill ett nytt administrativt förenklat bostadsanvisningssystem finnersocialstyrelsen således som väl motiverat. Förslagetalt avskaffa bostadsanvisningslagen tillstyrks. Den föreslagna lagen omkommunal anvisningsrätt till bostadslägenheter tillstyrks. anser dock all lagen utryckligen bör begrän sas till all omfatta enbart lägenheter som med hyresrätt upplåts för annat ändamål än fritidsändamål. Det innebär atl lagen inte bör omfatta lägenhet som upplåts vare sig med bostadsrätt eller för fritidsbruk. Vidare bör det pä ett bättre sätt klargöras vilken storiek på hus som krävs för all lagen ska kunna användas. Lagen bör utformas så all den ökar möjligheter att åler göra bosläder av s. k. smygkontor. Vissaförhållanden i samband med bosiadsförmedlingsverksamhel Prop.1987/88:35 Närdet gäller effeklivare bostadsanvisning utgår i första handfrån problemen för de enskilda konsumenter som väntar på att få en bostadförmedlad av bostadsförmedlingen. Verkel har på olika sätt fått kunskap om altsådana problem allmänt sett är belydande och atl den enskilde bosladssökandenssituation ofta inte uppmärksammas tillräckligt. Kommunalabostadsförmedlingar utnyttjar inte i erforderiig utsträckning och tillräckligteffektivt de möjligheter som finns atl genom lalan hos hyresnämnden verka föratl fastighetsägarna godtar de anvisade hyresgästerna. Inte heller gerbostadsförmedlingarna tillräcklig hjälp åt hyresgäster som vill byta bostad medvarandra, t. ex. för atl minska ena parlens boendekostnad eller förkortaarbetsresorna. Även när det gäller förmedling vid andrahandsuthyrning avbostäderna sker myckel sällan en medverkan. I remissyttrande överbosladskommitténs slutbetänkande SOU 1986:4-6 har verkel föreslagit atlkommuner ska få samma möjlighet att förmedla bostäder mol ersättning somprivala förmedlare har. Många av dessa bryter nämligen systematiskt motkommerskollegiets regler på området, och därmed mol en straffsanktioneradbestämmelse i hyreslagen. Varken samhällets eller enskilda konsumentersåtgärder mot detta har haft särskilt god effekt . Äveni fall av olaga diskriminering enligl från fastighetsägares sidaförekommer del att avvisade bostadssökande får dåligt stöd hosbostadsförmedlingarna. Del finns dock också glädjande exempel på motsatsen.Konsumentverket vill i delta sammanhang understryka att samhälleliga mål ombefolkningssammansätlning i olika bostadsområden inle får föranleda åtgärder istrid med diskrimineringslagsliftningen. Verkel har utarbetet information påområdet i samråd med Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, och sänt den tillbl. a. kommunala konsumenlvägleda-re som underiag för information tillallmänheten. Effekternaav den nya lagen bör studeras. En sådan utvärdering är allfid viktig. Påboendeområdet med dess särskilda ekonomiska och sociala betydelse är delsärskilt angeläget att bedöma om vidtagna åtgärder varit lämpliga med hänsynlill uppställda mål, och att vid behov vidta ytteriigare åtgärder. Lägenheter"för övernattning" bör bli vanliga bostäder Imänga uthyrda bostadslägenheter finns ingen person mantalsskriven. De hyrs t. ex. ut till företag på annan ort. Hyresgästen minskar på så sätt sina hotellkoslnader när anställa är där på uppdrag. Det räcker ofta med ett fåtal nätters utnyttjande för alt arrangemanget ska bli ekono miskt fördelaktigt. Hyresvärden har ofta ingen ekonomisk anledning att 83 sägaupp en sådan hyresgäst. Förelags-/övernallningslägenheter bli följakl- Prop. 1987/88:35 ligen myckel sällan anvisningsbara enligl den föreslagnalagstiftningen. Problemetär särskill stort i storstäderna med deras påtagliga bostadsbrist. Ofta rördel sig dessutom om relativt små och billiga bosläder. Lagstiftningsåtgärderbör vidtas i syfte all ästadkomma sådana lösningar som leder lill atlövernatlningslägenheter tillförs den vanliga hyresmarknaden och fördelas viabostadsförmedlingarna. Arbetsmarknadsstyrelsentillstyrker förslaget lill en ny lag om anvisningsräit tillbostadslägenheter och vill göra följande kommentarer: av arbetskraft är bristen på bostäder påinflyll-ningsorten ofta etl problem, och ibland elt hinder för den geografiskarörligheten. Oavsett familjesammansältning, är erbjudande av lämplig bostad engrundfömtsätlning för alt ett arbetserbjudande på annan ort skall kunnaantagas. Dennya lagen bör lämna utrymme för ett samarbete, mellan exempelvisarbetsförmedlingen och det ansvariga kommunala organet, så alt inflyttandearbetskraft kan erbjudas bostad och de lediga platserna sålunda lättare kantillsättas. Iexpanderande områden är del nödvändigt all bosläder kan ställas till förfogandeför tillfällig arbetskraft som t. ex. byggnadsarbetare. () begränsar sitt yttrande till frågor som särskill rörinvandrare och flyktingar. tillstyrker förslaget atl den nuvarandebostadsanvisningslagen (SFS 1980:4) upphävs och alt den ersätts med en ny lagom anvisningsräit fill bostadslägenheter. Iverkets yltrande över bosladskommitténs slutbetänkande (SOU 1986:4, 5, 6)anmärkte vi, all bostadsanvisningslagen är ett ofullständigt instrument.Bostadsanvisningslagen i sin nuvarande utformning är så pass svår att tillämpa,att den bara i undantagsfall är elt reellt alternativ lill avtal av olika slag.Det framgår av förarbetena lill bostadsanvisningslagen atl ett beslul ombostadsanvisningsområde inle får avse en hel kommun. framfören rad argument för alt så borde vara fallet. delade kommitténs bedömningatt bostadsanvisningslagen borde ändras, så all en hel kommun kan vara eltbostadsanvisningsområde. SIVföreslog i sitt yllrande alt bostadsanvisningslagens möjligheter att åstadkomma en minskad koncenlratiion av invandrare i de mesl invandrar täta bostadsomi'ädena borde prövas. Vi gjorde del mol bakgrund av de erfarenheter vi hade fått i samband rned att vi arbetade med en rapport lill regeringen - "Invandrartäta bostadsområden i ulveckling"(). I den rapporten, som tillkom i samverkan med , socialsty relsen, och , berättade vi om iakltagel- 84 sersom i allt väsentligt stämde med bosladskommitténs beskrivning av Prop.1987/88:35 boendesegregationen. Fördrygl gick invandrarverket, som har ansvar förflykting-mottagandet i landet, ut med en enkät lill närmare 70 kommuner, som dåhade tagit emot flyktingar i ett s. k. kommunalt flyktingmottagande. En del avenkäten rörde boendefrågor och det avsnittet bearbetades under hös-len. och maj har svaren uppdaterats genom telefonkontakter med dem sombesvarade frågorna. Resultaten är enahanda: Praktiskt tagel alla flyktingar bori de allmännyttiga bostadsföretagens bostäder och koncentrationen till s. k.invandrartäta bostadsområden är mycket stark. Vad gäller den tidigare nämndarapporten kan nämnas, atlvåra kontakter med tidigare sagesman i områdena ger vid handen att allt flerinvandrare och flyktingar flyttar in i dessa områden, medan många svenska ochetablerade invandrare försöker all ta sig därifrån. En fungerandebostadsanvisningslag skulle kunna bidra lill alt motverka denna utveckling. Imånga kommuner har systemet med frivilliga överenskommelser mellanfastighetsägama och kommunen inte givil avsett resultat. vill på olika sällmotarbeta boendesegregationen och verka för en allsidig hushållsammansättning ivåra bostadsområden. Ett led i en sådan verksamhel är att förstärka och utvidgaden kommunala anvisningsrätten. Medhänvisning fill tidigare ställningstagande och förslag från beträffandebostadsanvisningslagen samt med tanke pä vad som framkommit i samband medverkets rapport om invandrartäta bostadsområden och enkäten lill s. k.flyklingkommuner tillstyrker statens invandrarverk förslaget i promemorian.Det innebär atl den nuvarande bostadsanvisningslagen (SFS 1980:94) upphävs ochall den ersätts med en ny lag om anvisningsräit lillbostadslägenheter. Treledamöter anser alt bostadsanvisningslagen skall avskaffas samt avstyrkerförslaget om en ny lag om anvisningsrätt lill bostadslägenheter. Promemorianinnehäller ell förslag lill en ny lag om anvisnings-rätt tillbostäder. Den ska ersätta den nuvarande bostadsanvisningslagen. Enligtförslaget ska en kommun först försöka träffa avlal med fastighetsägarna ombostadsanvisning. Om man inte fär till ständ avlal med sädan utfästelse, ellerom det åsidosätts, kan kommunen hos hyresnämnden begära beslul omanvisningsräit. Bosladsslyrelsen anser attdet främsta medlet för att klara bostads försörjningen aren ökad produktion av bosläder. Med den rådande bristsi tuationen i en slor del av landels kommuner är det emellertid av stor betydelse all kommunerna även kan anvisa bostadssökande till bostäder i beståndet. Det finns stora grupper som söker bostad men som har en 85 svagställning på bostadsmarknaden. Det gäller en växande grupp gamla Prop.1987/88:35 med rörelsehinder som behöver en bättre anpassad bostad och som oftahar behov av all bo kvar i sitt grannskap. Del gäller människor på väg ul fråninstitutioner, ungdomar, flyktingar m. fl. Dessa behöver stöd av kommunen föralt få en lämplig bostad. Bostadsanvisning är också ett viktigt medel atlmotverka segregation. Det är därför angeläget att kommunen har bra möjligheteratt anvisa bostäder ät bostadssökande. Bostadsstyrelsenbedömer atl den föreslagna lagen kan ge kommunerna ett enklare och troligeneffektivare medel än de nuvarande att få anvisningsräit till bostäder ibeståndet. Bosladstyrelsen anser att den nya lagen behövs under en övergångstidoch tillstyrker därför i huvudsak det remitterade förslaget samt föreslårförbättringar i följande avseenden vad gäller den nya lagen (se avsnitt 2). Denforskning som bedrivits vid institutet om gällande ackvisitionslagstift-ninghar redan i stor utsträckning använts som beslutsunderlag såväl avbosladskommillén som vid utformandet av föreliggande promemoria. Institutetbegränsar sig därför i della yltrande till alt i korthet peka på kommunalaerfarenheter av avtalslösningar och av prövning i hyresnämnden avseendebostadsanvisning. Denbostadspolifiska utgångspunkten för lagen om anvisningsrätt tillbostadslägenheter () och andra förslag i promemorian är atl kommunernamåste ha formella och praktiska möjligheter alt anvisa bosläder för atl kunnafullgöra sina uppgifter inom bostadsförsörjningen. Den nu föreslagna Lkabinnebär mindre formella befogenheter för kommunen jämfört med gällandebostadsanvisningslag (BaL). Förslaget förutsätter därmed alt avtalslösningarger reellt större befogenheter för kommunen jämfört med gällande BaL. I linjemed detta förmodas del vara lättare att få fill stånd avtal än ell formelltbeslut om bostadsanvisningsområde enligl BaL. Debegränsade erfarenheter som finns ger möjligen stöd för ett sådantantagande. Även om avtal formellt är enklare alt få fill stånd kan emellertidförhandlingsproceduren i praktiken visa sig både lids- och resurskrävande förkommunen. Parterna skall först komma överens om alt förhandla, därefterutarbeta texter avseende räckvidden av anvisningsrätten atl förhandla om ocheventuellt också om nödvändiga procedurer för hur kommunen skall utnyttjaanvisningsrätten. I institutets undersökningar finns exempel där det tagit upptill från den tidpunkt då kommunen bestämde sig för atl förhandla tillsdess ett avtal förelåg. I fall då avtal tecknas mellan kommun ochfaslighetsägareförening kan i vissa fall gå innan ett tecknat avlalvunnit tillfredsställande täckning bland föreningens medlemmar. Effekten avavtal med faslighetsägareförening är allmänt beroende av föreningarnastäckningsgrad, vilken torde variera över landet. Alternativt riskerarkommunerna alt få träffa avtal med ett flertal olika fastighetsägare. Hurpass tids- och resurskrävande de blir för kommunen att få till stånd 86 ett avtal torde bero pågraden av förtroende mellan fastighetsägare och Prop. 1987/88:35 kommun.Också risken för överklagande m. m. i anslutning lill BaL-beslul är dockberoende av samma förhållande. förutsätter atl etl sådant förtroende växerfram lättare vid förhandlingar än vid tillämpning av BaL. Detnya lagförslaget förulsälter vidare att ingivna avtal motsvaras av reellt ökalanlal anvisningslägenheter för kommunerna. för institutets undersökningarvar erfarenheterna av hur avlal fungerade i bruk begränsade. Del förekomemellertid anmärkningar mot fastighetsägarnas efterievnad av avlalen. Delförekom också avlal med sådan utformning atl det föreföll svårt alt bedöma omde följdes eller ej. Flertalet ingångna avtal hade emellertid vid dentidpunkten ännu inte prövats i praktiken. promemorian föreslagna prövningen i hyresnämnden enligt och i anslutningtill bostadsfinansieringsförordningen innebär att alla s.k.ackvisitionmedel somsyftar till att ge kommunen anvisningsrätt till successionslägenheler får ensanktionsbeslämmelse. Detta torde vara en fördel ur synpunkt ochdessutom innebär förslagen att prövningsinstansen blir enhetlig för de nämndamedlen. Prövning i HN har tidigare tillämpats i samband med s. k.värdförbindelser enligt hyreslagens 35 §. Vid institutets undersökningar harkommuner anmärkt på att prövningen tar för lång lid all genomföra och flerakommuner hade också svårigheter att avvara de personella insatser som fordradesför att bereda prövningsärenden. Prövningsförfarandet användes knappast för altvinna anvisningsräit lill enstaka lägenheter ulan i syfte att mer långsiktigtpåverka fastighetsägares attityd till bostadsförmedling. Sammanfattningsvishar kommunerna vid institutets undersökningar pekat på såväl svagheter somfördelar med avtalslösningar likaväl som i utformningen av BaL. Vidställningstagande lill den nu föreslagna är det beklagligt atl dekommunala erfarenheterna hillills är så begränsade. Sannolikl har inlekunskapslägel förändrats påtagligt som gått sedan institutetsundersökningar genomfördes, eftersom många kommunala initiativ ianvisningsfrågor sannolikt vilat i avvaktan på den aviserade översynen av BaL. Planverkethar inget att erinra mot förslaget till lag om anvisningsräit tillbostadslägenheter. Medanledning av del som på s. 40-41 i betänkandet (avsnitt 6:3, avvägningen mellanallmänna och enskilda intressen) sägs om behovet av att dokumentera delallmänna intresset vill planverket understryka översiktsplanens roll ochpåpeka följande: I den översiktsplan, somkommunerna efter den nya plan- och byggla gens ikraftträdande skall utarbeta och som skall antas före den Ijuli 1990, behandlas bl. a. bebyggelsefrågorna i vid mening. Översiktsplanen bör en ligl propositionen grundas på och samordnas med andra program och planer inom kommunen t. ex. program för bostadsförsörjning, utbildning, barntillsyn, äldreomsorg och social omvårdnad (s. 124 i prop. 1985/86:1 87 Ny plan-och bygglag). Syftet är ati; uppnå en från både allmänna och Prop.1987/88:35 lokala utgångspunkter lämplig utveckling i kommunen. I översiktsplanen anges grunddragen i fråga om tillkomst,förändring och bevarande av bebyggelse. Därmed kan bl. a. också utläsaskommunens avsikter all åsladkomma en mera allsidig befolkningssammansätlningeller atl ge l.ex. ungdomar, äldre eller handikappade möjlighet lill elt egetboende. I översiktsplanen kan också belysas hur allmännaintressen, l.ex. bebyggelsens standard, ska beaktas vid förändringar ibefintlig bebyggelse. Kommunen kan i detaljplaner och i områdesbestämmelser medslöd i översiktsplanen fatta beslul om etl områdes långsiktigt godtagbara egenskaper.Detla innebär alt kommunen kan medge att ambitionerna vid förnyelse kan sättaslägre, t. ex. i fråga om hiss, om kommunen på annat sätt kan försäkra sig omatl de som har behov därav också kan få idlgång tdl lämpliga bosläder inomområdet. Därav följer enligl verkels mening alt frågan iöversiktsplanen om särskilda (dvs. lägre) krav pä tillgänglighet (hiss) inomett omräde kan behöva följas upp med etl ställningslagande till frågan omkommunal anvisnings-rätt till bostadslägenhet i sådana områden. Arbetet med översiktsplanen innebär all kommunensintressen dokumenteras i en form som är öppen för allmänhetens insyn ochpåverkan och som blir föremål för behandling i demokratiska former.Översiktsplanen skall anlas av kommunfullmäktige. Det förefaller därför särskilt lämpligl alt hyresnämndentar stöd i kommunens översiktsplan för sin avvägning mellan allmänna ochenskilda intressen när det gäller anvisningsrätlen. Akfiv bostadsförmedling är ett vikfigtbostadssocialt redskap för alt åsladkomma rättvis fördelning och för allmotverka boendesegregation. För att bostadsförmedlingarna skall kunna fungeratillfredsställande krävs en lagstiftning som tillförsäkrar dem god tillgång päbostäder. Bosladskommillén och flertalet av de remissinstanser somyttrat sig över kommitténs betänkanden (SOU 1984:36 och 1986:6) har kritiseratnuvarande lagstiftning och då framför allt bostadsanvisningslagen somineffektiv och sä svär att tillämpa atl den endast undantagsvis utgjort ett alternativtill avtal om bosladsanvisning. Denna krifik synes i slor utsträckning habeaktats i föreliggande lagförslag. Lagförslaget bygger på principen att kommunerna i förstahand bör söka uppnå överenskommelse med fastighetsägarna och derasorganisationer om anvisningsräit. Först sedan möjligheterna att träffa avlal äruttömda eller fastighetsägare ej följer ingånget avlal skall tvångsförfarandemot enskild fastighetsägare kunna komma i fråga. Det generella förfarandet medatt fastställa bostadsanvisningsområden har slopats.