prop · GB03102 · 1987-12-31 00:00:00 — Som stödför sin långsiktiga planering bör skolhuvudmännen inom ett län tillsammans medlänsstyrelsen och utbildningsplanerande myndigheter i större utsträckning änvad som sker kontinuerligt diskutera och pröva det samladeutbildningsutbudet. Mina förslag i det följande syftar således dels till attstärka utbildningsplaneringen på länsnivå, dels till att öka den lokalafriheten att organisera gymnasieskolan. Enligtarbetsgruppen borde signalsystemet kunna förbättras genom olika åtgärder. På den lokala nivån måste yrkesrådens roll som rådgivande organ till skolstyrelsen utvecklas och stärkas. De länsplanerande myndigheterna bör i större utsträckning samverka med skolhuvudmännen och parterna pä arbetsmarknaden. Pä central nivå bör inom SÖ finnas kursplanegrupper med företrädare för utbildningsmyndigheter, skolhuvudman och bran scher. Grupperna bör representera flera branscher som har samhörighet i olika avseenden. Detta harkommenterats av flera remissinstanser. RRV pekar pä att Prop. 1987/88:102 ÖGYinte tillräckligt har diskuterat problemen med arbetslivets svårigheter attklargöra utbildningsbehovet, utbildningsanordnarnas brist på samordningsincitamentoch tröghet i skolans anpassning fill förändringar i elevernas utbildningsval. Statskontoret anser att möjligheter tillbeslutsdecentralisering måste omsättas i praktiken. Dessutom förbereds på annathäll långtgående förändringar i bl. a. den regionala statsförvaltningensstruktur. Gymnasieskolans planeringssystem - och andra administrativa beslutbehöver anpassas till och inordnas i denna nya förvaltningsstruktur på ettgenomtänkt och ändamålsenligt sätt. Skolstyrelsen i konstaterar att det varit mycketsvårt att göra förändringar i innehållet i gymnasieutbildningen.Branschorganisationerna måste aktivt medverka mera direkt via t. ex. yrkesrådför att åstadkomma förändringar. anser att det finns många skäl till ettnära samarbete mellan de utbildningsplanerande myndigheterna och arbetslivetssamarbetsorgan. Här bör SSA-rådens och yrkesrådens uppgifter klarare beskrivas. tillstyrker den föreslagna förstärkningenav yrkesrådens ställning. Från olika yrkesråd i har framförts ettbehov av samarbetsorgan för tvärkontakter, främst på lokal nivå, för att bevakaatt samordningsvinster tas tillvara. Skolstyrelsen i betonar att SSA-rådens ochyrkesrådens ställning behöver stärkas bl. a. genom bättre medelstilldelning ochgenom ett mer frekvent användande av dem som remissinstanser iskola-arbetslivsfrågor. i kommun framhåller att de lokalayrkesråden enligt nuvarande bestämmelser sammansätts utgående frän lokala behovoch förutsättningar. Den av ÖGY föreslagna organisationen, överensstämmandemed de centrala läroplansgrupperna, behöver inte innebära någon förändring avrådens sammansättning. Det synes därför inte nödvändigt att i en nyskolförordning ytteriigare reglera rådens sammansättning eller formerna för hurledamöterna skall utses. Vidare framhåller att en viktig uppgift föryrkesråden är att bistå den lokala skolstyrelsen inför beslut omgymnasieskolans organisation. I dessa sammanhang har råden visat stor realism isina bedömningar. Det finns anledning tro att detta förhållande inte kommer attförändras. Tvärtom kan det förväntas att yrkesråden, mot bakgrund av de alltstörre uppgifter som kommer att åläggas dem, vill ta ett större ansvar förgymnasieskolans dimensionering. En sammanjämkning av ä ena sidan yrkesrä-densförord och avvägning mot samhällets behov och å andra sidan ungdomarnasönskemål kan skolstyrelsen göra med hjälp av . För att yrkesrådenskall kunna fullgöra de uppgifter som enligt ÖGY bör åligga dem fordras enrelativt omfattande utbildning av ledamöter. För min egen del vill jag i denna fråga anlägga följandesynpunkter. Signaler om förändringsbehov måste få snabb och verkningsfull genom slagskraft så att kursplanerna fortlöpande kan anpassas till nya förhållan den. Signalsändare kan vara t. ex. länsskolnämnder, länsstyrelser, arbets- 63 förmedlingar,intagningsnämnder, SSA-råd eller liknande organ, yrkesråd och övriga parter päarbetsmarknaden. Företrädare för arbetslivet, skolan och utbildningsplanerandemyndigheter får genom mina förslag till förbättring av yrkesutbildningenanledning att i ökad omfattning upparbeta ett finförgrenatkontaktnät. På detlokala planet, särskilt inom försöksverksamheten, måste yrkesräden snabbtutvecklas till viktiga instrument för att fånga upp och bearbeta signaler ochverka som rådgivande organ fill skolstyrelsen. Det är angeläget attskolstyrelserna får ett sä bra beslutsunderlag som möjligt för att kunna taställning till hur en signal om ändrat utbildningsinnehåll kan fångas upp ochutvecklas på det lokala planet eller om signalen skall gä vidare till regionalaeller centrala myndigheter. På samma sätt bör självfallet också behov avändrad dimensionering av utbildningsutbudet bevakas inom systemet. SÖ har detriksövergripande ansvaret för att uppgifter om att utbildningen behövermoderniseras verkligen leder till att kursplanerna utvecklas i takt meduppkomna behov. Speciellt måste situationen för mänga s.k. framtidsbranscherbeaktas. Här saknas ofta en tydlig branschstruktur med tunga signalsändare inomnäringslivet. Det ärsåledes enligt min mening viktigt att signalsystemet utvecklas från lägsta tillhögsta nivå till att bli ett effektivt instrument för att förnya innehållet iutbildningen och kontinuerligt anpassa utbildningsmålen till förändringar iarbetslivet och i samhället. Mittförslag: Statsmakterna beslutar om det totala antalet intagningsplatser igymnasieskolan för riket fördelade på direktramen och lilla ramen. Dennuvarande sektorsindelningen slopas. SÖ fördelar i princip platserna på länenmed samma uppdelning på ramar. Vid behov skall statsmakterna kunna styradimensioneringen av enskilda studievägar eller grupper av studievägar genom t.ex. allmänna riktlinjer eller genom angivande av ett högsta eller lägsta antalplatser. SÖ ges i uppdrag att i samband med förslag om studievägsstruktursamtidigt ge förslag om vilka studievägar, som behöver regleras och hur dettabör ske. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser som berört frågan tillstyrker den föreslagnaändringen av seklorsramarna. Länsskolnämndeni : anser att låsningen av direktramen i sektorsramar är ett avhindren för att planeringssystemet skall fungera smidigt. Skolförvaltningeni tillstyrker ÖGY:s förslag att målet "en gymnasieskola föralla" skall kunna uppnäs. Enligt kommuns mening finns det allanledning att gå ytterligare ett steg i decentralisering. nerna ochde lokala skolstyrelserna har tillgång till det underlag som Prop. 1987/88:102erfordras för beslut om gymnasieskolans organisation. Det är då ett rimligtsteg att överlåta åt resp. kommun att fatta beslut om fördelning på studieväg.Möjligen skulle en begränsning till sektorer kunna tänkas. anledningatt förvänta sig ett kommunalt "missbruk" finns ju inte. Varje beslutom utökning av den yrkesinriktade utbildningen drar avsevärda kommunalakostnader och täta byten av utbildningar är mycket osannolika. ger förslaget om en övergång fill entotalram i gymnasieskolans direktram sitt fulla stöd. Såsom framhälles ibetänkandet har den kommunala planeringen försvårats avsevärt genom den hårdabindning till sektorsramarna som funnits. Elevernas val har inte heller kunnattillgodoses i önskad utsträckning. Framför allt måste studievägar som medförextremt höga kostnader undantas vid en övergång till totalram. kommun understryker behovet av att få fill stånd ettenklare och smidigare planeringssystem för gymnasieskolan. Även om ÖGY ger förslagi den riktningen anser kommunen att man pä lokal nivå skall ha möjlighet attinom givna ramar utforma sin organisation. Detta kan ske genom att skolhuvudmännensjälv får disponera en del av platsfilldelning-en. Skäl för mitt förslag: Gymnasieskolans dimensioneringbeslutas ärligen av . Systemet för dimensioneringen, det s. k.planeringssystemet, gäller fr.o. m. /84 enligt förslag i prop.1980/81:107 om den statliga skoladministrationen m.m. Det innebär bl.a. attelevplats-ramar i gymnasieskolan fastställs för varje budgetår. Riksdagenbeslutar om ramar för de två närmaste budgetåren och planeringsramar för etttredje budgetär. För hela riket fastställs en totalram. Den är uppdelad pädels en ram för utbildningar, vilka eleverna kan påbörja direkt eftergrundskolan, direktramen, dels en ram för kurser för invandrarungdom och förutbildningar som kräver viss ålder, praktik eller utbildning utöver grundskolanför tillträde lilla ramen. Direktramen är uppdelad på sex sektorsramar och en ram förospecificerade platser. Den tänkta kopplingen mellan gymnasieskolansplaneringssektorer och arbetsmarknadens behov har visat sig i många fall varasvag. Analyser visar att de som anställs inom ett yrkesområde ofta har mycketolika utbildningsbakgrund. Den statliga skoladministrationen har vidare undersenare år medgetts rätt att omfördela platserna mellan sektorsramarna. Dessasbetydelse har därmed successivt minskat. Jag anser därför att sektorsramarnakan avskaffas fr.o. 1989/90. Därigenom ökar förutsättningarna att snabbare möta nyabehov och tillgodose elevernas förstahandsval av utbildning. Länsskolnämndenfår tillsammans med skolhuvudmännen på ett tidigare stadium frihet att organiseragymnasieskolan inom de för länet tilldelade platserna. Förstahandsvalets betydelse är allmänt omvittnat, när detgäller elever nas situation i skolan. Särskilt stor roll har kanske förstahandsvalet för just 65 de elever som väljer en yrkesinriktad linje. 5 1987/88. Rättelse: S. 66 tabellen, rad 4, 5, 6, 7 sifferkolumnernaflyttas ett steg till höger. Jag vill här också erinraom att utbildningsutskottet gett uttryck för uppfattningen att om enstörre utbytbarhet i fråga om utbildning än nu kommer att föreslås, måste ettsådant förslag i första hand främja de yrkesinriktade utbildningarna (UbU1986/87:14 s. 14 ff). Dessutom är det viktigtatt de olika utbildningsanordnarna inom ett län i ökad utsträckning planerarutbildningsutbudet inom de frivilliga utbildningsformerna tillsammans. Minambition är således att få till stånd en gemensam planering i varje län mellangymnasieskolan, komvux och högskolan. 8.3 Ramar för gymnasieskolans dimensionering Minaförslag i det föregående avseende försöksverksamhet med treåriga yrkeslinjeroch med 5 000 intagningsplatser fr. o. m. /89 föranleder en ökningi förhållande till förslaget i årets budgetproposition av beräknat antal ärselevplatserpå direktrainen. Jag framlägger i det följande förslag till slutliga ramar förgymnasieskolans dimensionering budgetåren 1988/89 och 1989/90 samtplaneringsram /91. Förslagtill slutlig ram för /89 på grundskoleanknutna studievägar(direktramen) Förslag till slutligram för /90 och planeringsram för /91 pågrundskoleanknutna studievägar (direktramen) SÖ:s förslag, åe beräknat ip antal åe Regeringen börinhämta godkännande av ramar för budgetåren 1988/89, 1989/90 och1990/91 i enlighet med vad jag har förordat. 9Läromedel och utrustning för gymnasieskolan Enframgångsrik strategi för förnyelse och kvalitetshöjning av den yrkesinriktadeutbildningen kräver enligt min mening att insatserna inom försöksverksamhetensamordnas i fråga om införande av nya kursplaner, produkfion av nya läromedel,investeringar i utrustning samt satsningar på lärarfortbildning. Jag hartidigare redovisat riktlinjer för arbetet med kursplaner förförsöksverksamheten. I detta och följande avsnitt framlägger jag förslag ifråga om läromedel, utrustning och fortbildningsbehov. Isamband med gymnasieskolreformen 1970 gjordes stora insatser för att få framlämpliga läromedel anpassade till de nya utbildningarna. Det stora antaletutbildningar och inriktningar som gymnasieskolan erbjuder innebär att mångautbildningsalternativ inte har så mänga elever. De allmänna ämnena har sammautformning pä många utbildningar och marknaden för dessa läromedel blir därförganska stor. Medan däremot yrkesämnena skiljer sig starkt från utbildning tillutbildning. Därmed blir också målgruppen liten för varje enskilt läromedel. ÖGYredovisar följande fördelning över de ca 100 delmarknader som beräknasfinnas inom yrkesutbildningen. Antal elever/är ÖGYframhåller att det i huvudsak endast är för den sistnämnda gruppen med över1000 elever som läromedelsproducenterna anstränger sig att ta framläromedel. Övriga målgrupper är endast intressanta under speciellaförhållanden, t. ex. dä någon myndighet eller organisation kan ge ekonomiskagarantier. Mitt förslag: Detstatliga .stödet för produktion av läromedel bör höjas med 1 milj. kr. /89 i syfte att främja produktion av läromedel för gymnasialyrkesutbildning, anpassad till de nya kursplanerna. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer i princip med mitt. Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks genomgående. ()framhåller att ÖGY:s förslag innebär betydande konsekvenser förläromedelssituationen. En så omfattande omarbetning och nyproduktion kräverframhåller SIL, god tid för förberedelser. Skälför mitt förslag: Statsrådet har i årets budgetproposition (prop.1987/88:100, bil. 10, s. 14-16) redovisat regeringens syn på läromedelssituationentotalt för det allmänna skolväsendet. När förändringar genomförs i kursplanermåste alltid behovet av förändringar i befinUiga läromedel eller behovet av nyaläromedel bedömas. Jag har tidigare föreslagit ett system med modulindelningav kursplaner. Detta innebär att läromedlen behöver anpassas till det nyasystemet inom försöksverksamheten. Men läromedelsfrågan är akut för helayrkesutbildningen. Försä små målgrupper som för flertalet yrkesutbildningar där ingenläromedelsprodukt kan bli lönsam bör läromedelsprodukfionen genomföras ianslutning till kursplanearbetet och bekostas med statliga medel. SIL börutveckla former för att knyta några läromedelsproducenter till kursplanearbetet.Kostnaderna för läromedelsförnyelse måste ses som en del av totalkostnadenför en utbildningsförnyelse tillsammans med kursplanearbete, utrustning ochfortbildning av lärarna. Jag föreslår att anslaget för produktion av läromedelhöjs i syfte att sfimulera läromedelsproducenterna att förbättraläromedelssituationen för yrkesutbildningen. För /89 bordethöjas med 1 milj. kr. SIL bör göra kostnadsbedöming-ar, fördela ochadministrera medlen. SIL bör också beredas möjlighet att följa arbetet i dekursplanegrupper jag tidigare föreslagit för att vid behov vidta åtgärder. 9.2 Utrustning för yrkesutbildningen 9.2.1 Bidrag till utrustning inom försöksverksamheten Mittförslag: Statliga bidrag till utrustning i form av kompletteringsbidrag börutgå fill kommunerna inom försöksverksamheten. Skäl förmitt förslag: Utrustningsbidraget har en strategiskt viktig roll då det gälleratt snabbt åstadkomma en modernisering av yrkesinriktad utbildning som kräverny utrustning. Som jag tidigare framhållit kräver en framgångsrik strategi förförnyelse av den yrkesinriktade utbildningen inom försöksverksamheten attinförandet av kursplaner kompletteras med vissa investeringar i ny utrustning.Mina förslag om en utökad arbetsplatsförlagd utbildning förutsätter en god ochtidsenlig utrustningsstandard i försökskommunerna. De ökade kontakterna mellanskolan och arbetslivet och växlingen mellan perioder av skol- och arbetsplatsförlagdamoduler skulle annars försvåras. I dagförekommer statsbidrag till utrustning i två olika former, startbidrag ochkompletteringsbidrag. Startbidraget är av särskild betydelse i en situation dåhelt nya utbildningar skall införas och dä utbildningsvolymen skall ökas. Imina förslag till försöksverksamhet ligger tyngdpunkten varken på helt nyautbildningar eller pä en avsevärd volymökning av yrkesinriktad utbildning.Regionalpolitiska överväganden kan dock leda till att startbidraget behöverutnyttjas för att viss yrkesinriktad utbildning skall kunna spridas tillytterligare orter. Jag har tidigare i den regionalpolifiska propositionen omdelar av Bergslagen och norra inland (prop. 1987/88:64) behandlatdenna fråga. Under denförsöksperiod som förestår kommer däremot kompletteringsbidragen att spela ensärskilt betydelsefull roll. Förnyelsen av den yrkesinriktade utbildningeninnebär enligt min mening att ny utrustning kommer att behövas för att nyamoment skall kunna tillföras utbildningen. Viss utrustning som eleverna skullebehöva ha tillgång till är dock av den karaktären att den knappast är möjligför skolan att tillhandahälla. I vissa fall måste utbildningen därför replierapä utrustning som endast finns tillgänglig på arbetsplatser eller vid tekniskacentra. Kompletteringsbidragetär ett schablonbidrag med av SÖ angivet belopp för viss utbildning. Dettainnebär således inga förändringar i nuvarande regelsystem. Det bör fä ankommapå SÖ att i samband med försöksverk- samheten avgöra vilkautbildningar samt vilka belopp som skall gälla. Enligt min mening ryms deutrustningskompletteringar för försöksverksamheten som kan bli aktuella inomde för /89 tillgängliga medlen. 9.2.2 Pedagogiskledningsförstärkning för datafrågor Mittförslag: Pä varje gymnasieskola med datautbildning föreslår jag att personellaresurser avsätts för att främja pedagogisk utveckling och viss fortbildning fördatautbildningen samt visst ansvar för datautrustningen. Statliga medel bördärför fr. o.m. /90 tillföras skolledningsresursensspecialfunktion för en lokal ledningsförstärkning för datoranvändning ochdatautbildning i gymnasieskolan och komvux. Jag beräknar för detta ändamål 5milj. Skälför mitt förslag: Regeringen föreslår i årets budgetproposition (prop.1987/88:100 bil. 10 s. 62 och 63) en rad åtgärder baserade på förslag fränarbetsgruppen för datautbildningens framtida inriktning (Ds U 1986:10).Handlingsprogram för datautbildning i skola, vuxenutbildning ochlärarutbildning. Arbetsgruppenhar beskrivit de oklarheter och brister i skolans datautbildning som upplevssom mest påtagliga och i behov av åtgärder . En av demest angelägna frågorna är därvid frågan om en pedagogisk ledningsförstärkning.Regeringen har i årets budgetproposition föreslagit att en sådan resurs tillförsgrundskolan. Jag menar att en motsvarande resurs i lika hög grad behövs inomgymnasieskolan och komvux. Som arbetsgruppen pekar på görs under de närmasteåren, delvis med statliga bidrag, avsevärda investeringar i datorer ochprogramvara. I likhet med arbetsgruppen anser jag det angeläget att teknisksakkunskap och pedagogisk-metodisk erfarenhet samverkar för att fä en välfungerande datormiljö i hela gymnasieskolan och ett effektivt utnyttjande avdenna miljö. Jagföreslår mot denna bakgrund att varje gymnasieskola för sin dataverksamhettillförs en samlad resurs. Denna resurs skall vara gemensam för all verksamhetinom gymnasieskolans område och även innefatta komvux. Jag förordar attbidraget till specialfunktioner inom skolledningsresursen tillförs 5 milj. kr.per budgetär. Den föreslagna resursen bör i första hand avsättas för att främjametodisk, pedagogisk och administrativ utveckling, driftansvar samtåterkommande lärarfortbildning. Iårets budgetproposition har regeringen förelagt förslag om om enbrett upplagd försöksverksamhet och utvecklingsarbete med datorn sompedagogiskt hjälpmedel m. m. 10 Personalen som resurs vid utveckling av Prop. 10.1 Rekrytering och utbildning av yrkeslärare En bra yrkesutbildning förutsätter tillgång pä lärare itillräckligt antal och med den inriktning och kompetens som kursplanernaställer krav på. Kraven i fråga om kompetens kommer sannolikt att öka vidbifall till mina förslag till riktlinjer för utvecklingsarbetet. Dessa ställerkrav pä såväl breddat utbildningsinnehåll som ökad specialisering. Av dettaskäl har jag tidigare pekat på lärarlagsprincipen som nödvändig utgångspunktför arbetet inom försöksverksamheten. Även samverkan med handledarna i arbetslivetställer krav i samma riktning. Grundkompetensen för rekrytering till yrkeslärarutbildningär, förutom gymnasial yrkesutbildning, yrkesarbete inom relevanta områden iminst fem eller beroende på inriktning. Därefter följer lärarutbildningi vid någon av de sex högskolor som har yrkespedagogisk utbildning. Vidalla sex finns industri- och hantverkslärarlinje och vid fyra av dem ocksåhandels- och kontorslärarlinje. Kravet på yrkeslivserfarenhet hos lärarna innebärnaturligtvis att lärarkandidaterna kommer in i läraryrket relativt sent ochatt de i många fall redan fått ekonomiska förpliktelser som kan föranledaproblem med finansieringen under studieåret. Svårigheterna att rekrytera studerandetill vissa delar av yrkeslärarutbildningen har bland annat av detta skäl varitbetydande. Inom många områden är medelåldern pä lärarna hög. Situationenförvärras dessutom av att mänga yrkesläräre rekryteras över till näringslivet,som kan erbjuda förmånligare lönevillkor. Regeringen föreslog därför i budgetpropositionen för1987/88 att utbildningsarvode åter skulle utgå till studerande på industri-och hantverkslinjen /88. har beslutat i enlighet därmed (UbU1986/87:19, rskr. Avsikten med att återinföra utbildningsarvodet ärsjälvfallet att förbättra lärarsituationen inom de yrkesområden där det i dagråder brist. I min anmälan till regeringen framhöll jag vikten av att deplatser inom utbildningen som är avsedda för dessa bristyrkesområden inteöverförs fill andra områden, där brist ej föreligger. Regeringen har i åretsbudgetproposition föreslagit att utbildningsarvode även skall utgå för studerandepå handels- och kontorslärarlinjen. Regeringen har för att minska bristen på behörigayrkeslärare vidare beslutat dels om halvfartsutbildning, dels om enförsöksverksamhet med utbildning i kombination med lärartjänstgöring. Densenare utbildningen får anordnas för studerande inom yrkesområden med storbrist på behöriga lärare. I vissa fall har inga behöriga sökande funnits till ledigförklaradelärartjänster för teknisk och viss yrkesinriktad utbildning. För att ökamöjligheterna för kommuner att anordna angelägen utbildning inom dessa områdenfår kommunerna /87 som lärare anlita personal vid företaginom näringslivet eller hos statliga och kommunala myndigheter för attgenomföra undervisningen inom ramen för anställningen vid företaget ellermyndigheten. Regeringenhar låtit UHÄ göra en översyn av utbildningarna pä industri- Prop. 1987/88:102 ochhantverkslärarlinjen samt handels- och kontorslärarlinjen. Uppdraget innehöllflera olika delar. En varierad uppläggning av lärarutbildningen skulle ligga tillgrund för förslagen. Organisationen av motsvarande utbildningar i andranordiska länder skulle studeras. Praktik- och handledarorga-nisation skulle sesöver. UHÄ har redovisat översynen. Frågan bereds iregeringskansliet. 10.2 Fortbildning av yrkeslärare 10.2.1 Utgångspunkter Yrkeslärarnasbehov av fortbildning har blivit allt påtagligare . Det finnsett nära samband mellan fortbildning och möjligheterna att starta och drivavissa yrkesutbildningar samt anskaffning av utrustning, vilket haruppmärksammats alltmer. ÖGY konstaterar att den nuva- . randefortbildningsvolymen för yrkeslärare, i genomsnitt vart sjätte ellersjunde är utöver studiedagarna, är klart otillräcklig. Enligt min meninginnebär kraven från försöksverksamheten på en aktuell yrkesutbildning irealiteten ett krav på åriigen återkommande fortbildning och att denna blirobligatorisk för yrkeslärarna. Istora drag kan yrkeslärarnas behov av fortbildning indelas i följande områden: - fortbildning inriktad motövergripande mål och lokal skolutveckling - behov föranledda av en utökad arbetsplatsförlagdutbildning och av modulindelade kursplaner - fortbildning inför engymnasieskola för alla - allmänt kompetenshöjandefortbildning. Dessaär självfallet inte klart avgränsbara områden som kan behandlas var för sig. Idet fortsatta kommer jag dock att betona kraven från försöksverksamheten på ämnesinriktadfortbildning samt konsekvenser av en utökad arbetsplatsförläggning och modulindeladekursplaner. Detta innebär att förtur bör ges åt fortbildningsåtgärder för delärare som direkt deltar i försöksverksamheten. Detta gäller /89. För dessa områden kommer jag att föreslå en utökad ochförbättrad verksamhet.