prop · GB03171 · 1987-12-31 00:00:00 — Nuvarande regler innebär emellertid att avräkning frångarantinivån till grundnivån i många fall görs även med hänsyn till folkpensioni form av änkepension, som utges till barnets mor eller till en kvinna somantingen har varit gift med barnets far eller som har eller har haft barn meddenne, under förutsättning att barnet och kvinnan stadigvarande sammanbor. föreslår att dagens änkepensionering skallavvecklas och ersättas av Prop. 1987/88:171 andra former av efterievandestödinställer sig frågan om en motsvarande avräkning bör ske motomställningspension och särskild efterlevandepension som utbetalas efterbarnets avlidne förälder. I denna fråga anser jag att ett överförande avnuvarande bestämmelse om avräkning på barnpension mot pension fill vuxenefterlevande skulle stå i strid med en av huvudtankarna bakom reformen,nämligen att tyngdpunkten skall hgga på pensionsförmånerna till efterlevandebarn. En avräkning av diskuterat slag skulle innebära att barnpensionen i vissafall inte skulle förslå fill täckande av barnets grundläggande försörjning,eftersom den skulle understiga den nivå - motsvarande av basbeloppetårligen - som jag enligt vad som utvecklats ovan funnit vara den garanterademiniminivå som bör tillkomma alla barn. Jag föreslår därför att någon avräkningav barnpension med hänsyn till efterlevandepension ät vuxen inte skall ske inomden nya efterlevandepensioneringen. gäller att barnpension fränfolkpensioneringen - liksom frän ATP - kan minskas eller helt dras in i fall dåden avlidne föråldern enligt avtal som år bindande för barnet har åtagit sigatt fill dess underhåll utge eU visst engångsbelopp. I dessa situationer utbetalasbarnpensionen bara i den mån den överstiger en livränta som köpts eller kunnatköpas åt barnet för engångsbeloppet. Pensionsberedningen erinrar om att frågan om möjlighetenatt fullgöra underhällsskyldighet mot barn i form av betalning av ett engångsbidragdiskuterades i samband med införandet av de nya reglerna om underhåll till barn(prop. 1978/79:12 s. 113 ff). Därvid avvisades tanken på att avskaffaengångsbidrag som betalningsform. Enligt beredningens mening är det därförföljdriktigt att behålla nuvarande regler i AFL med avseende på engångsbeloppså länge möjligheten att på sådant säu fullgöra underhållsskyldighet står tillbuds enligt . I sitt remissyttrande framhåller RFV att, även om dennaregel om engångsbelopp i sak kan vara berättigad, den i praktiken har ringabetydelse. Enligt verket finns det små möjligheter att kontrollera omunderhållsskyldigheten fullgjorts på detta sätt; effekterna av regeln blirdärför slumpartade. Såvitt är bekant för RFV har i den praktiska tillämpningeninte någon barnpension - eller barnlivränta från arbetsskadeförsäkringen -reducerats med stöd av denna bestämmelse eller motsvarande regel inomarbetsskadeförsäkringen . Verket menar att det därför bör övervägas om intebestämmelserna kan slopas och regelsystemet därmed förenklas. För egen del har jag förståelse för pensionsberedningensställningstagande och de principiella grunderna härför. Med hänsyn fill vad som anförts av RFV förefaller emellertid regeln om inverkan av engångsbelopp att vara utan praktisk betydelse. Som verket framhållit skulle ett borttagande av den innebära en förenkling av regelsystemet. Jag vill därför ansluta mig till verkets ståndpunkt och föreslår sålunda att nuvarande regel om minskning av barnpension med hänsyn till underhållsbidrag i form av engångsbelopp skall tas bort inom både folk- och tilläggspensioneringen i samband med reforme ringen av efterlevandepensionerna. I avsnitt 6 lägger jag fram motsvarande 85 förslag beträffande barnlivränta från arbetsskadeförsäkringen. Pensionsberedningenhar i sitt betänkande (s. 199-201) tagit upp också frågan om beskattningen avbarnpension och därvid funnit att de nuvarande reglerna härför bör kvarståoförändrade. Beredningen förordar alltså att barnpension också skallutgöra skattepliktig inkomst för barnet. Detta förslag tillstyrks uttryckligenav . Inte heller jag har något att erinra häremot. Jag har idenna fråga samrått med chefen för . Mittförslag: Tilläggspension i form av barnpension för ett ensamtpensionsberättigat barn skall utgöra av den avlidnes egenpension. Dennakompensationsgrad gäller även om det finns pensionsberättigad vuxenefterlevande. Efterlämnar den avlidne flera barn, ökas procenttalet 30 med 20för varje barn utöver det första, och det sammanlagda pensionsbeloppet fördelaslika mellan barnen. Efter en avliden kan dock aldrig utges efterlevandepensionmed högre sammanlagt belopp än vad som motsvarar egenpensionen. Har barnetförlorat båda sina föräldrar, skall barnpension kunna utges efter var och en avföräldrarna med samma kompensationsgrad som då en av föräldrarna avlidit. Beredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag(betänkandet s. 194-199). Remissinstanserna tillstyrker eller har inte något atterinra mot förslaget. Skälen för mitt förslag: Enligt de för ATP nu gällandereglerna utges barnpension om den avlidne föräldern vid sin död var berättigadtill tilläggspension i form av förtidspension eller ålderspension eller skulleha varit berättigad till förtidspension om hans arbetsförmåga vid tiden för.dödsfallet varit så nedsatt som krävs för rätt till sådan pension. Barnpensionenberäknas med utgångspunkt i den avlidnes egen ålders- eller förtidspension. Omden avlidne inte uppbar ålders- eller förtidspension förfrånfället, beräknas barnpensionen med utgångspunkt i den förtidspension somhan skulle ha fått om rätt till hel sådan pension hade inträtt vid fidpunktenför dödsfallet. Storleken av barnpensionen beror dels på om enpensionsberättigad änka finns, dels på barnens antal. Efterlämnar en man änkaoch ett pensionsberättigat barn, blir barnets pension av fadernsegenpension. Är ett barn ensamt pensionsberättigat, blir barnets pension 40 %av den avlidnes egenpension. Finns fler barn, ökas de nu angivna procenttalenmed 10 för varje barn utöver det första och det sammanlagdabarnpensionsbeloppet fördelas lika mellan barnen. Till skillnad från folkpensionen är barnpensionen inomtilläggspensioneringen inte i första hand avsedd att tillgodose barnets behovav ett grundläggande försörjningsskydd. Syftet med ATP-pensionen är i ställetatt tillförsäkra barnet en del av den standard som det hade under förälderns livstid.Detta kommer till uttryck i att pensionen beräknas som en viss Prop.1987/88:171 procentuell andel av den avlidnes egenpension från ATP. Som jag beskrivit utgör barnpensionen för ettpensionsberättigat barn av den avlidnes egenpension, om änkepensionsamfidigt utbetalas, och därav i andra fall. Denna ordning med olikakompensafionsgrader för barnpension beroende på om pension utges tillvuxen efterlevande eller inte bör inte finnas kvar inom ramen för den framtidaefterlevandepensioneringen. Jag kan i detta hänseende i stort sett hänvisa tillvad jag fidigare anfört med avseende på motsvarande förslag beträffandebarnpension från folkpensioneringen. Som jag utvecklat där är en avgrundtankarna bakom förslaget till en reformerad efterlevandepensionering atthuvudvikten skall läggas på barnpensionerna. Med denna utgångspunkt anser jagatt den nuvarande ordningen passar mindre väl in i det nya systemet. Jagföreslår därför att barnpension från ATP för ett pensionsberät-figat barnframdeles skall utgå på samma nivå oavsett om efterlevandepension på sammagång betalas till en vuxen efterievande eller inte. När det sedan gäller att avgöra vilken enhetligkompensationsgrad som sålunda bör finnas framöver för barnpension från tilläggspensioneringenhar jag, i likhet med pensionsberedningen, funnit en rimlig avvägning vara attbestämma denna markant högre än vad som utges i fall då,änkepension utbetalas och något lägre än den som gäller i fall dåänkepension inte utges. Den nuvarande kompensationsgraden i fall dåänkepension inte utges är lika hög som för änkepension från ATP enligt dagensregler och motsvarar den kompensationsgrad som jag i det följande föreslårskall gälla som huvudregel för omställningspension och särskildefterlevandepension. En barnpension på denna nivå svarar enligt min uppfattningmer än väl mot det behov av standardtillskott som rimligen bör komma barnettill del från ATP. Jag vill här hänvisa till att en barnpension med kompensationsgraden40 % innebär, vid en medelpoäng för den avlidne om 5,00, att den sammanlagdabarnpensionen till barnet från folk- och tilläggspensioneringen är i huvudsaklika stor som vad som utges i form av folkpension jämte fullt pensionstillskottför en ensamstående ålderspensionär. Och vid högre genomsnittlig ATP- poängför föräldern överstiger barnpensionen den garanterade miniminivån förålderspension. Mot bakgrund av det anförda har jag funnit att barnpensionfrån ATP till ett pensionsberättigat barn redan vid en något lägrekompensafionsgrad än den nuvarande, för fall där änkepension inte utgessamtidigt, skulle fylla den centrala roll som den bör ha inom den reformeradeefterlevandepensioneringen. Vid mina överväganden om en lämplig nivå har jagkommit till slutsatsen att jag kan ansluta mig till pensionsberedningensförslag, som inte mött några erinringar av remissinstanserna. Jag anser såledesatt en barnpension motsvarande av den avlidnes beräknade egenpension är enrimlig kompensationsgrad. Jag föreslår därför att barnpension fräntilläggspensioneringen till ett pensionsberättigat barn alltid - dvs.oavsett om pension till vuxen efterlevande utges eller inte - skall utgöra 30 %av den avlidnes egenpension. Om pension utges till en vuxenefterlevande från ATP, bör den vuxnespension reduceras i stället för barnpensionen. I avsnitt 4 redovisar jag Prop. 1987/88:171 mina överväganden härom. När det sedan gäller barnpensionens storlek i de fall därden avlidne efterlämnar fler än ell pensionsberättigat barn innebär enligt minmening dagens regler att det föreligger en alltför stor skillnad ipensionsnivån mellan efterlevande barn i ettbarnsfamiljer och barn i familjermed flera barn. Som jag redovisat tidigare ökas i dessa fall den sammanlagdapensionen av den avlidnes egenpension för varje barn utöver detförsta. Denna ordning, att pensionsbeloppet per barn minskas vid ökande antalbarn, bör behållas också efter reformeringen av familjepensioneringen. Det mästehär beaktas att barnpension inom ATP, som tidigare framhällits, främst har tillsyfte att tillförsäkra barnet en del av den standard som det hade medan bådaföräldrarna ännu var i livet. Ju fler barn det finns i familjen, desto mindreblir självfallet den andel av förälderns inkomster som kommer varje barn tillgodo. Detta förhållande bör enligt min bedömning få återverkningar inom enbarnpensionering som bygger på storleken av den bortgångne förälderns tidigareinkomster. Vid beaktande av dessa omständigheter har jag såledesfunnit att barnpensionen inom ATP även storleksmässigt bör varaberoende av antalet pensionsberättigade barn. Jag har dock den uppfattningenatt en höjning av barnpensionen är påkallad i de fall då det efter den avlidnefinns mer än ett barn. Det är önskvärt att förstärka det ekonomiska stödet förbarn i flerbarnsfamiljer. Mot bakgrund härav föreslår jag en kraftig höjning av dettillägg till den sammanlagda barnpensionen som skall utges för varje barnutöver det första. Mitt förslag innebär att tillägget skall höjas frånnuvarande av den avlidnes egenpension. Liksom bördet sammanlagda beloppet för barnpensionen i dessa fall delas lika mellanbarnen. Dessa mina förslag om kompensationsgrader för barnpensioninom ATP innebär en väsentlig förbättring i förhållande till nuvarande reglerav ATP-förmånerna för alla barn vilkas far avlidit (och efter vilkenänkepension utbetalas enligt dagens system). Förslagen betyder att pensionenför ett sådant barn höjs från av den avlidnes egenpension. För tvåsådana barn görs en höjning från totalt av egenpensionen, för trebarn en höjning från sammanlagt av egenpensionen osv. I samtligadessa fall sker alltså en fördubbling av barnpensionerna från ATP till barnen.För barn vilkas mor avlidit innebär förslaget att det utges av denavlidnes egenpension till ett ensamt efterlevande barn i jämförelse med 40 %därav enligt dagens regler. tillkommer dock som en nyhet efterlevandepensionåt barnets far av egenpensionen (avsnitt 4), vilketbetyder att familjen under den tiden får ett nägot högre belopp än vad somutbetalas enligt hittillsvarande regler. Om en kvinna efterlämnar tvåpensionsberättigade barn erhåller dessa enligt förslaget totalt av denavlidnes egenpension, dvs. samma belopp som . Tre barn får med förslagetsammanlagt av egenpensionen, vilket innebär en höjning från enligtnuvarande regler. Även fyra barn efter en avliden kvinna erhåller högre tilläggspension än vad som utges meddagens system. 88 De sålunda föreslagna höjningarna avtilläggspensionsnivän för barn i flerbarnsfamiljeraktualiserar frågan om införandet av en särskild begräns- Prop. ningsregelför hur hög efterlevandepension som sammanlagt skall kunna utgå efter enavliden försäkrad. Behovet av en sådan regel måste anses mindre framträdandemed nuvarande kompensationsgrader för barnpension inom Tillföljd av de förbättringar av barnpensionerna från ATP som jag nu föreslårkan det dock i ett större antal fall än komma att inträffaatt den sammanlagda efterlevandepensionen från ATP skulle överstiga den avlidnes egenpension. form av barnpension skulle detta bli fallet om det finnsfem eller fler pensionsberättigadebarn, Och är även en vuxen efterlevande berättigad till pension,skulle den sammanlagda pensionen överstiga egenpensionen när barnpension utges till fyra eller fler barn. Åven om sådana fall även i fortsättningen torde bli ganskasällsynta anser jag - i likhet med pensionsberedningen, vars överväganden idetta hänseende lämnats utan erinran under remissbehandlingen - att bl.a.principiella skäl talar för att en begränsningsregel införs. ATP är enförsäkring enligt vilken pensionernas storlek relateras till tidigarepensionsgrundande inkomster. Det framstår då som naturligt att den sammanlagdaefterlevandepension som kan utgå efter en avliden begränsas till att motsvarahögst den egenpension som den avlidne uppbar eller skulle ha kunnat uppbära. Omden avlidne t.ex. var förtidspensionär med hel förtidspension, finns det enligtmin mening inga skäl varför familjen skulle kunna erhålla en sammanlagt högrepension från ATP efter dödsfallet än vad som utgick medan den försäkradealltjämt levde, som kostnaden för dennes uppehälle m.m. bortföll. I sammanhanget vill jag även erinra om att en sådanmaximeringsregel redan nu finns inom arbetsskadeförsäkringen. Jag vill också hänvisatill att det enligt lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag numera utgesflerbarnstillägg till familjer med tre eller fler barn och att den ekonomiskasituationen för dessa familjer härigenom förbättrats. Jag föreslår alltså att det skall införas en särskildbegränsningsregel av den innebördenatt det efter en avliden inte skall kunna utges tilläggspension i form av efterlevandepension medhögre sammanlagt belopp än vad som motsvarar den avlidnes egenpension. Regelnbör avse summan av barnpensionerna och efterlevandepension till vuxenefterlevande i form av omställningspension eller särskild efterlevandepension.Tekniskt bör bestämmelsen utformas på det sättet att, om de sammanlagdaefterlevandepensionerna efter den avlidne försäkrade - beräknade enligt vanligaregler - uppgär till belopp som överstiger egenpensionen,efterlevandepensionerna skall minskas proportionellt så att de tillsammansmotsvarar egenpensionen. Den nedsättning som sålunda kan komma att ske medtillämpning av den föreslagna begränsningsregeln bör givetvis inte varadefinitiv. Om någon av pensionerna upphör, bör övriga pensioner räknas upp såatt de tillsammans motsvarar högst egenpensionen. Enligt de nu gällande reglerna kan flera familjepensionerfrån ATP inte utbetalas till samma person (14 kap. 7 § AFL). Dettabetyder bl.a. att föräldralösa barn inte kan uppbära barnpension efter bäde sinfar och mor. Barnet erhåller i sådant fall enbart den största av pensionerna. Beträffande denna regel vill jag framhålla att denmöjligen kan ha varit motiverad dä barnpensioneringen infördes.Samhällsut- Prop. 1987/88:171 vecklingen därefter har emellertid medfört attfamiljemönstren numera är annorlunda än . Till följd av denökade förvärvsfrekvensen bland kvinnor har det sålunda blivit allt vanligareatt båda makarna bidrar till familjens gemensamma standard genom arbete utanförhemmet och båda svarar för tillgodoseendet av barnets underhåll. Så länge bådaföräldrarna lever har barnet rätt till underhåll på samma villkor från såvälsin far som sin mor. Det är därför enligt min uppfattning naturligt attbarnpensioneringen inom det framtida systemet för efterlevandepensionåterspeglar dessa dagens samhällsförhållanden. Den bör därför utformas påsådant sätt att barn som förlorat båda sina föräldrar tillförsäkras del efterdem båda av den standard som de under sin livstid bidragit till attfillförsäkra barnet. Barnpensionen utgör en ersättning för förlusten av detunderhåll som de avlidna föräldrarna svarat för. Denna föriust bör täckas fulltut. Mot bakgrund härav föreslår jag att barnpension fråntilläggspensioneringen skall kunna utges fill föräldralösa barnefter båda föräldrarna. Någon anledning att därvid låta pensionen utbetalas medlägre kompensationsgrad i förhållande till varje förälder än vad som gällerbeträffande barn som mist endast en förälder finns enligt min mening inte.Förslaget innebär således att barnpension från tilläggspensioneringen till ettföräldralöst barn skall utbetalas av vardera förälderns egenpension,om föräldrarna efterlämnar ett barn. Finns flera barn, skall pensionen efterenvar av föräldrarna ökas av förälderns egenpension för varje barnutöver det första, och det sammanlagda pensionsbeloppet skall delas lika mellanbarnen. I detta sammanhang vill jag avslutningsvis fästauppmärksamheten på att de förslag som jag här lägger fram avserbarnpensioneringen inom den reformerade efterlevandepensioneringen, där dennuvarande änkepensionen ersatts av andra former av förmåner till vuxnaefterievande. Under en övergångstid kommer emellertid den situationen attinträffa att barnpension enligt de nya reglerna utbetalas medänkepension enligt hittillsvarande regler. Detta medför behov av särskildalösningar i vad avser samordningen mellan barnpension och änkepension. Minaöverväganden och förslag i detta hänseende redovisar jag i det följande(avsnitt 5.2). 4 Förmåner till vuxna efterlevande I det föregående (avsnitt 2) har jag redovisat deutgångspunkter som jag anser bör uppställas för ett nytt system förefterlevandepensionering. Jag har där också angett huvuddragen i det förslaghärtill som jag nu lägger fram samt de väsentliga motiven för förslagens olikabeståndsdelar. Som jag framhållit i det sammanhanget bör särskildaförmåner till vuxna efterlevande utges från den allmänna pensioneringen endast i situationer då det generellt sett kan förutsättas föreligga behov därav. Syftet med förmåner na bör primärt vara att ge kompensation för de direkta följderna av dödsfallet. Förmåner skall enligt mina förslag utbetalas fill efterlevande i 90 yrkesaktivålder och utges från både folk- och tilläggspensioneringen. Pension skall kunnautges i två olika former: dels som en omställningspension generellt för enbegränsad tid i anslutning till tidpunkten för dödsfallet eller för efterlevande som tar vård om minderårigt barn, dels som ensärskild efterlevandepension till sådana efterlevande som inte kan bereda sigen tillfredsställande försörjning genom förvärvsarbete omgående eller efterarbetsmarknads- och utbildningspolitiska insatser. Åven förtidspensioneringenbhr av betydelse i sammanhanget. Jag redovisar i detföljande mina närmare överväganden om hur omställningspensionen och densärskilda efterlevandepensionen bör utformas och om de regler i övrigt som börgälla för förmånerna. behandlar jag dock frågan om hur denpersonkrets bör avgränsas som skall ges rätt till ett riskskydd enligt denreformerade efterlevandepensioneringen. De regler som jag sålundabehandlar tar sikte på alla efterlevande män, på kvinnor som vidikraftträdandet inte är gifta (eller därmed likställda) samt på gifta kvinnorsom vid införandet av det nya systemet inte har uppnått viss ålder. Giftakvinnor som då är äldre samt kvinnor som är yngre men redan uppbär änkepensionenligt dagens bestämmelser skall enligt mina förslag också fortsättningsvisomfattas av hittillsvarande änkepensionering. Detta blir en följd av de särskildaövergångsregler som jag föreslår. Den närmare innebörden av dessa utvecklar jagi avsnitt 5. Mittställningslagande: Rätt till förmåner från den reformeradeefterlevandepensioneringen skall i princip inom såväl folk- somfilläggspensioneringen finnas för sammanlevande gifta samt vissa kategorierdärmed jämställda. Med gifta skall jämställas vissa grupper ogifta somstadigvarande sammanbott i en samlevnad med familjefunktioner och som i ochför sig skulle ha kunnat ingå äktenskap med varandra. Beredningensställningstagande överensstämmer med mitt (betänkandet s. 161-162 och 204-211). Remissinstanserna:Beredningens överväganden har inte mött några erinringar underremissbehandlingen. Skälenför mitt ställningstagande: Vid utformningen av reglerna för den reformeradeefterlevandepensioneringen uppkommer som en central fråga vilka kategorierefterlevande som denna pensionering bör omfatta och hur denna personkretslagtekniskt skall avgränsas. Det bör givetvis krävas att den efterlevande föredödsfallet har stått i visst förhållande till den sedermera avlidne för att ettskydd från efterlevandepensioneringen skall komma i fråga. Vad det gäller äralltså att avgöra vilka relationer som skall kunna grunda rätt för en vuxenefterlevande att erhålla omställningspension och särskild efterlevandepensionefter ett dödsfall. Enligt nuvarande regler för änkepension föreligger i dettahänseende en Prop. 1987/88:171 skillnad mellan folk- och tilläggspensioneringen.Inom båda pensionssystemen utges änkepension till efterlevande maka utan kravpä att makarna sammanbodde för dödsfallet. Inomfolkpensioneringen likställs dessutom vissa kategorier icke gifta kvinnor medgifta i fråga om rätten till änkepension. Enligt 8 kap. 2 § AFL likställssålunda med änka i fräga om rätt till folkpension i form av änkepension enogift eller frånskild kvinna eller änka, som stadigvarande sammanbodde med enogift eller frånskild man eller änkling vid dennes död och som har varit giftmed eller har eller har haft barn med honom. Den tid under vilken kvinnan ochmannen oavbrutet sammanbott fram till tidpunkten för dödsfallet jämställs isådana fall med tid varunder ett äktenskap bestått. Å andra sidan äger en giftkvinna inte rätt till änkepension från folkpensioneringen efter sin make, omhon vid hans död levde åtskild från honom och hon efter det sammanlevnadenupphörde stadigvarande har sammanbott med en annan man, med vilken hon harvarit gift eller har eller har haft barn (8 kap. 3 § AFL). Någon motsvarighettill dessa regler finns inte inom tilläggspensioneringen. Även ålders- och förtidspension från folkpensioneringenpåverkas av civilstånd och samlevnadsförhällanden så till vida att pensionen utgesmed' lägre belopp till en gift försäkrad, vars make också uppbär folkpension,än till en ensam pensionstagare. Härvid likställs gift pensionstagare, somstadigvarande lever åtskild från sin make, med ogift pensionsberättigad, ominte särskilda skäl föranleder annat. Med gift pensionstagare likställs å andrasidan pensionsberättigad som stadigvarande sammanbor med någon (gift eller ickegift) med vilken den pensionsberättigade har varit gift eller har eller harhaft barn (10 kap. 1 § AFL). Motsvarande gäller beträffande rätten tillhustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension.