prop · GB03135 · 1987-12-31 00:00:00 — Men redan deändrade regler för handläggning av skadeståndsanspråk i anledning av brott somträdde i kraft den (SFS 1987:6) ställer krav på tätarekontakter mellan polisen och målsägandena. Det är också en strävan frånpolisens sida atl i större utsträckning ta personlig kontakt med dem somdrabbats av brott. Den ytterligare ökning i del avseendet som kan bli följdenav de nu framlagda förslagen torde bli begränsad och påverka självabrottsutredningen endast marginellt. a. skall uppgift om anmodan atlavhjälpa skador tas in i förundersökningsprolokollel. Även förslaget omunderrättelse till vårdnadshavare torde leda till ett visst merarbete. lämnas dock sådana underrättelser på vissa håll i landet. Det merarbetetotalt sett för polisens del som blir följden av reformen torde varaförhållandevis obetydligt och bör kunna av inom ramen för nuvaranderesurser. För åklagarväsendet torde man uppnå en vissarbetslältnad genom förslagen om utökade möjligheter atl meddela åtalsunderlåtelse, om den 37 unge har vidtagit åtgärderför att gottgöra målsäganden, och av de nya Prop. möjligheterna att utfärdastrafföreläggande. Detta kan emellertid komma att uppvägas genom deförslag om skärpta regler för delgivning av beslut om åtalsunderlåtelse somjag avser att anmäla för regeringen i elt senare Totalt setttorde den förslagna ordningen emellertid kunna genomföras inom ramen förbefintliga resurser. Domstolarnasarbetsbörda påverkas inte nämnvärt av förslagen. Det är angeläget att reformen föregås av utbildningoch information hos de berörda myndigheterna. Deföreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Några särskildaövergångsbestämmelser torde inte behövas. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare och 4. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslagenbör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 3 . 5.1 Förslaget till lag om ändring irättegångsbalken 48 kap. 4 § 1paragrafen anges de generella begränsningar som gäller för åklagares rätt attutfärda strafföreläggande. Bestämmelsen anknyter till straffskalorna förbrotten. I 6 a § LUL föresläs nu en bestämmelse om attåklagare vid brott av underåriga i vissa fall skall kunna utfärdastrafföreläggande utan hinder av de vanliga begränsningarna med hänsyn fillstraffskalan för brottet. En erinran om denna särbestämmelse har tagits in iett nytt andra stycke. 5.2 Förslaget till lag om ändring i Paragrafenreglerar möjligheterna atl överlämna den som döms för brott till vård inom . Enligt ett nytt tredje stycke skall domstol i samband med överlämnande till sådan vård kunna meddela föreskrift för den unge om skyldighet att biträda målsäganden med arbete som syftar till 38 att avhjälpa skador somhar vållats genom brottet eller som annars fram- Prop. 1987/88:135 står somlämpligt i belysning av brottets eller skadornas art. Den närmare bakgrundentill förslaget har redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6.4).Regeln har utformats efter mönster av vad som fr. o. m. den I januari 1988gäller vid villkorlig dom och skyddstillsyn (jfr prop. 1986/87:106, JuU 32,rskr. 279, SFS 1987:761). I fråga om tillämpningen hänvisas till vad somanförts i det lagstiftningsärendet. Det skall här bara påpekas att det självfallet inteär något som hindrar att domstolen i samband med att föreskrift meddelas ävenådömer böter med stöd av andra stycket i förevarande paragraf. 5.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) medsärskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) Paragrafeninnehåller de grundläggande reglerna om åtalsunderlåtelse i fråga om ungalagöverträdare. I första stycket har den tidigare hänvisningen tillatl åtalsunderlåtelse enligt 1 § LUL kunde beslutas utöver vad som följde avreglerna i 20 kap. 7 § RB tagils bort. I den allmänna mofiveringen harbakgrunden lill ändringen beskrivits närmare (avsnitt 2.3). Ändringen innebäratt om åtalsunderlåtelse i fråga om åldersgruppen 15 lill 18 årskall tillämpas i första hand och alltid före reglerna i RB. En följd av förändringen blir bl. a. attåtalsunderlålelse för bötesbrotl kommer att meddelas med stöd av bestämmelsernai LUL i väsenfiigt större utsträckning än vad som är fallet. Detta innebäralt övriga regler i LUL rörande förfarandet vid åtalsunderlåtelse blirtillämpliga även i bötes-fallen. Det bör betonas alt avsikten inte är att desociala myndigheterna i ökad utsträckning skall belastas av framställningar omyttranden i dessa fall (jfr 3 § i LUL). Tillräckliga möjligheter att avslå fränyttrande torde föreligga redan enligt gällande regler. Därvid bör särskiltpekas på att åtalsunderlåtelse i många fall torde kunna meddelas med stöd avbestämmelsen i tredje stycket om brott som har begåtts av okynne ellerförhastande. I sådana fall har socialnämndens yttrande i allmänhet inte någonbetydelse för åklagarens bedömning (jfr 3 § Qärde stycket 2 LUL). I etl nytt j!/ärde ifyc har tagits in enbestämmelse om alt åklagaren vid bedömningen av om åtalsunderlätelse kan meddelas skall beakta den unges vilja att ersätta målsäganden för skada eller på annal sätt avhjälpa eller begränsa skadan. När det gäller bakgrunden till förslaget hänvisas till vad som sägs i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6.3). Som framgår av lagtexten är det framför allt den unges viljeinriktning som åklagaren skall. väga in vid sin bedömning. I vissa fall kan det vara fillräckligt alt den unge har tagit kontakt med målsäganden och bett om ursäkt för sitt handlande eller på etl seriöst sätt diskuterat möjligheterna att ekonomiskt eller genom egna arbetsinsatser ersätta skadan. Det krävs alltså inte att ersättningen till målsäganden är betald eller alt den unge reparerat skadan. Ett sådant krav skulle för övrigt motverka den eftersträvade snabbheten i förfarandet. Huruvida den ungekompenserat målsäganden kan däremot ha betydelse Prop. 1987/88:135 förfrågan om något viktigt enskilt intresse kräver att åtal skall väckas. Detbör betonas att den omständigheten atl den unge inte uttalat någon , direktvilja att ställa till rätta inte får medföra att han behandlas mer oförmånligtnär det gäller åtalsfrågan än vad som normalt skulle komma i fråga. Att denunge inte vill avhjälpa skadan kan nämligen bero på faktorer som åklagaren intekänner till och som kan medföra att den unges inställning framstår som heltgodtagbar. Som en följd av alt ett nytt stycke har skjufits inmellan nuvarande tredje och Qärde styckena har en smärte justering gjorts ifemte stycket. I sjätte stycket, som är nytt, har tagits in enerinran om möjligheterna all besluta om åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. 7 §RB. Genom ändringen i första stycket kommer en tillämpning av ifråga först sedan det konstaterats att åtalsunderlåtelse inte kan beviljasenligl LUL. Sjundestycket motsvarar ulan några ändringar nuvarande femte stycket. Paragrafenbehandlar socialnämndernas yttranden fill åklagare i ärenden som rör ungalagöverträdare. I enlighet med vad som anförts i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.8) föreslås i tredje stycket en ny reglering av inom vilken tidnämndens yttrande skall avges. 1 fråga om den närmare innebörden av deföreslagna reglerna hänvisas till den allmänna mofiveringen. För alt den föreskrivna tidsfristen skall kunnaiakttas torde del i många fall bli nödvändigt att befogenheten alt yttra sig istörre utsträckning än nu delegeras till socialnämndens ordförande eller lilltjänstemän inom socialförvaltningen. Överhuvudtaget bygger förslaget på tanken atlyttrandena förenklas och inte beslutas på högre nivå än som krävs i delenskilda fallet. Iparagrafen regleras förutsättningarna för atl återkalla etlbeslut om åtalsunderlålelse. I ett nytt första stycke har det föreslagnaskötsamhetskravet skrivits in. Bakgrunden till förslaget har behandlats i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.4). Skötsamhetskravet knyts till beslut omåtalsunderlätelse enligt 1 §. I kravet på att den unge skall iaktta skötsamhetligger givetvis först och främst ett krav på att han skall avhålla sig frånytterligare brottslighet. I det samtal som åklagaren skall ha med den unge ärdet emellertid väsentligt atl åklagaren också framhåller betydelsen av att denunge t. ex. fullföljer en påbörjad utbildning, sköter sitt arbete, genomgår enöverenskommen behandlingsplan eller avhåller sig från drogmissbruk och att hanpekar på de risker som finns om den unge inte följer dessa råd. Det bör klart markeras för den unge altskötsamhetskravet är något som är knutet till beslutet om åtalsunderlåtelse.När åklagaren delger beslutet 40 om åtalsunderlåtelse kandet - förutom att han munfiigt går igenom vad Prop. 1987/88:135 som gäller- vara lämpligt att han, efter mönster av vad som gäller för villkorlig dom,överlämnar en skriftlig erinran lill den unge om vad skötsamhetskravetinnebär. Det bör ankomma på riksåklagaren att i samråd med BRÅ utforma enlämplig blankett för detta. I andra stycket har uttryckligen angetts altåterfall i brott från beslutet om åtalsunderlåtelse skallbeaktas särskilt när åklagaren prövar frågan om återkallelse. Bakgrunden tilländringen har tecknats i avsnitt 2.4. Det bör påpekas alt den omständighetenatl återfall i brott särskilt har framhällits i lagtextengivetvis inte innebär att den redan nu gällande möjligheten att beakta ävensenare återfall i brott inskränks. Bakgrunden lill bestämmelsen har redovisats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.5.2). I paragrafen regleras förutsättningarna för attåklagaren skall kunna utfärda strafföreläggande i stället för att väcka åtal förett brott trots atl detta inte är tillåtet enligt de vanliga reglerna i 48 kap.4 § RB. Åklagaren kan med stöd av förevarande regel utfärda strafföreläggandeoavsett om böter ingår i straffskalan eller ej och oavsett vilket maximistraffsom är föreskrivet för brottet. Förutsättningen är atl omständigheterna ärsådana att, om åtal väckts, domstolen skulle ha kunnat döma fill böter med stödav allmänna straffnedsättningsgrunder eller enligt regeln i 33 kap. 4 § förstastycket första meningen BrB. Som har framhållits i den allmänna motiveringentorde bestämmelsen ha sitt främsta användningsområde vid enklareförmögenhetsbrott, där åklagaren har skäl att tro att påföljden skulle stannavid böter vid en prövning i domstol. Åklagarens befogenhet alt besluta om straffnedsättninggäller bara för ungdomar , dvs. den ålderskategori som berörs avreglerna om åtalsunderlåtelse i LUL. Riksåklagaren har möjlighet att ge åklagarnanärmare föreskrifter om hur möjligheten att utfärda strafföreläggande enliglparagrafen skall användas. Bakgrunden till den har tecknats i den allmänna motiveringen (avsnitt2.6.2). I paragrafen anges förutsättningarna för atl enpolis skall kunna anmoda en underårig att genom egna insatser avhjälpa eller begränsa skador i anledning av brott. En förutsättning är alt det rör sig om ungdomar som har eller kan antas ha fyllt 15 men inte . Vidare skall del föreligga ett direkt samband mellan skadan och vad den unge skall utföra. Bestämmel sen syftar inte till att ungdomar skall städa upp efter andras vandalisering eller reparera skador som de inte själva har åstadkommit. Polisens befo genheter atl anmoda den unge att avhjälpa eller begränsa skador är alltså mer inskränkta än domstolens befogenheter enligt 27 kap. 5 § och 28 kap. 5 § BrB och förslaget till ändring i 31 kap. 1 § BrB. Någonformell begränsning till egendomsskador har inte gjorts, även om Prop.1987/88:135 det givetvis är sådana skador som i första hand är lämpliga fördirekt avhjälpande åtgärder från den unges sida. Man kan emellertid även närdet gäller kroppsskador tänka sig alt den unge åtminstone kan hjälpa fill föratt begränsa skadan, t.ex. genom att medverka lill att den skadade kommer undervård. Enligt andra meningen är det en förutsättning föratt anmodan skall få ske att det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna.Om den unge själv skall genomföra en åtgärd för att avhjälpa skador som hanvållat genom brott, måste det ligga inom hans förmåga att utföra åtgärden. Detkan därför aldrig bli fråga om alt anmoda ungdomar atl reparera eller ställatill rätta, om det för att åstadkomma ett acceptabelt resultat krävs särskildafackkunskaper som den unge saknar. I sådana fall kan man också utgå från attmålsäganden inte kommer atl gå med på att den unge själv vidtar åtgärder föratt ställa till rätta. Typiskt sett torde de åtgärder som kan komma ifråga för en anmodan enligt förevarande paragraf vara knutna fill sådana brottsom stöld, snatteri, skadegörelse och åverkan. De åtgärder som kan komma ifråga kan t. ex. vara att hjälpa till att städa upp efter etl inbrott eller envandalisering, att återställa tillgripen egendom, laga något som har brutitssönder eller rengöra något som har smutsats ner. En typ av vandahsering som tyvärr inte är heltovanlig är att ungdomar välter gravstenar. I etl sådant fall bör ungdomarnakunna anmodas att under ledning av personal från kyrkogårdsförvaltningen ställai ordning efter brottet. På liknande sätt kan allmänna planteringar som harförstörts återställas under ledning,av personal. Parkbänkar som harbrutits sönder kan repareras. När det gäller avlägsnande av klotter böruppmärksammas alt det - i enlighet med vad som sagts i den allmänna motiveringen finns särskilda restrikfioner i fråga om minderårigas hantering avlösningsmedel. Detta bör emellertid inte utesluta att ungdomar ändå kan anmodasatt hjälpa till att avlägsna klotter i vissa fall. Dels bör de själva kunna tabort sådant som går att avlägsna utan särskilda tekniska hjälpmedel, dels börde även i övrigt kunna biträda yrkeskunnig personal vid borttagande av klotter. En viktig fråga är sålunda i vilken utsträckningmålsägande som är offentliga institutioner tar på sig att fungera som ett stödför de ungdomar som vill göra rätl för sig. För alt den unge skall kunna bidramed eget arbete för att ställa till rätta efter ett brott fordras inte bara attmålsäganden bereder den unge tillfälle att göra det utan åtminstone ibland ävenatt målsäganden själv i viss utsträckning engagerar sig i frågan. Den unge kant.ex. behöva få tillträde till en viss lokal eller behöva ledning i arbetet.Man bör kunna ulgå från att statliga och kommunala myndigheter, allmännyttigaföretag och ideella organisationer som regel är posifiva till den här typen avinsatser. Ivissa fall kan del vara olämpligt att polisen lämnar en anmodan om alt den unge skall göra något för att ställa till rätta. Det kan vara fallet om den unge är uttröttad eller påverkad av något berusningsmedel vid gripandet. Om flera ungdomar misstänks för samma brott, måste 42 polisenbeakta den osäkerhet som föreligger om den unge alls har gjort sig Prop.1987/88:135 skyldig till straffbar medverkan. Föreligger tveksamhet på denpunkten, bör polisen avstå från att uppmana den unge att vidta åtgärder för attavhjälpa skadan. Något som polisen särskilt måste väga in är risken för attmålsäganden utsätter den unge för trakasserier. För att en anmodan skall få göras, krävs enligtparagrafens andra mening i princip alt målsäganden har samtyckt lill delta.Från kravet på samtycke har undantag gjorts för det fallet att samtycke i detenskilda fallet är uppenbart obehövligt. Härmed avses den situationen att delstår helt klart att målsäganden, om han hade tillfrågats, skulle ha lämnat sittsamtycke. Detta kan vara fallet när del gäller åtgärder som kan vidtasomedelbart på brottsplatsen och där det inte råder något tvivel om atl den ungekan ulföra åtgärderna på ett fullt godtagbart sätt, t.ex. atl städa upp efternedskräpning eller resa upp omkullvälta parkbänkar. Att återställa tillgripenegendom, t. ex. en cykel eller en kundvagn, en kortare sträcka är andrasituationer där man inte normalt behöver kräva uttryckligt samtycke. Blir detfråga om åtgärder av mera komplicerad natur, måste man däremot räkna med attmålsäganden kan ha synpunkter på om och hur åtgärden bör utföras. I sådana fallbör målsäganden alltid tillfrågas. Som påpekats i den allmänna motiveringen ärdet särskilt viktigt alt ett uttryckligt samtycke inhämtas, om målsäganden ären privatperson och det föreligger någon som helst tvekan huruvida samtyckekommer att lämnas. En målsägande kan känna obehag ellertvekan inför att ha någon kontakt med gärningsmannen. Detta måste respekteras.Likaså mäste förståelse finnas för om målsäganden befarar att den unge inte kanklara av uppgiften på ett godtagbart sätt. Detta i förening med kravet påmålsägandens samtycke medför alt likartade brott ibland föranleder en anmodanoch ibland inte. Delta är något som måste accepteras, men det får inte ledatill att lika fall behandlas olika längre fram i förfarandet. För åklagarensbedömning är den unges vilja att ställa till rätta det avgörande. Bakgrunden till bestämmelsen har redovisats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.7). Bestämmelsen innebär en skyldighet för poliseneller åklagaren atl underrätta vårdnadshavaren, så snart någon som är mellan15 och misstänks för brott. Närmare regler om hur ansvaret förundertättdserna skall fördelas avses bli meddelade i förordningsform. Underrättelse får underlåtas, om del finnssärskilda skäl. Som framhål lits i den allmänna motiveringen avses härmed framför allt två fall. Det ena är atl det rör sig om en förseelse av myckel bagatellartat slag där det framstår som självklart att rapporteftergift skall meddelas. Del andra fallet är att undersökningsledaren bedömer att en underrättelse mer skulle kunna skada än hjälpa den unge. I anslutning fill det bör sägas att enbart den omständigheten att den unge motsätter sig atl vårdnadshavaren underrät tas inte utgör elt självständigt argument mot att underrättelse sker. Som etl tredje fall där underrättelse kan framstå som olämplig kan nämnas den situationen alt vårdnadshavaren är misstänkt för delaktighet i brottet, jfr 5 43 kap. I § sekretesslagen(1980:100). En ytteriigare situation kan vara all Prop. 1987/88:135 polisenkänner lill alt vårdnadshavaren inte utövar den faktiska vårdnaden. Iparagrafens andra stycke som innehåller regler om frister för domstolenshandläggning av mål mot ungdomar, föreslås endast språkliga ändringar. Avreglerna följer att mål mot den som är i princip skall företas tillhuvudförhandling från det atl åtal väckts. Av skäl som redovisats i den allmänna motiveringenhar i elt nytt tredje stycke tagils in en regel om atl socialnämnden, om rättenbegär yttrande beträffande den unge, skall yttra sig i sådan tid altförhandlingen kan hållas inom den i andra stycket stipulerade tiden.Självfallet kan det förekomma situationer där ärendets beskaffenhet är sådanall yttrande inte kan avges så snabbt. I sådana fall skall enligt andrameningen i tredje stycket socialnämnden ta kontakt med domstolen och begäraanstånd med avgivande av yttrande. Härigenom etableras på ett naturligt sätt enkontakt mellan nämnden och domstolen i det aktuella ärendet. 5.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen(1980:100) Denunderrättelseskyldighet för polisen gentemot vårdnadshavare, som föreskrivs i 6c § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, innebär enreglering av utlämnande fill enskild av uppgifter som kan vara sekretessbdagdaenligt förevarande paragraf. En förutsättning för att undanlag frän sekretessengentemot enskild skall få regleras i någon annan författning än sekretesslagenär att den lagen innehåller en hänvisning fill undantagsbestämmelsen (se 2 kap.2 § andra stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § sekretesslagen). Enhänvisning till den särskilda lagstiftningen om unga lagöverträdare har därförtagits in i etl nytt tredje stycke. Jaghemställer atl lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare och 4. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde Mannerfelt, regeringsrådet , justitierådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 11februari 1988 har regeringen på hemställan av statsrådet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare och 4. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslagen har inför lagrådet föredragits avdepartementsrådet . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Lagförslagen föranleder inte någon erinran i annanmån än att det görs vissa påpekanden enligt följande. Beträffande 31 kap. 1 § förslaget lill lag omändring i fästes uppmärksamhet på att lagrådet i yttrandeöver ett annat förslag till ändring i föreslagit en ändrad lydelseav andra stycket i paragrafen. 1 6 a § lagen om ändring i lagen med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare upptar remissförslaget en föreskrift, atlåklagaren får, utan hinder av de begränsningar som gäller enligt 48 kap. 4 §första stycket första meningen , utfärda strafföreläggande förbrott som begåtts av någon som ej fyllt , om det kan antas att denunderårige, om åtal väckts, skulle ha dömts endast till böter. Den föreslagna paragrafen gör det helt klart att,när böter ingår i straffskalan, sådant straff får föreläggas även ommaximistraffet är högre än fängelse . Men ytterligare framgår avspecialmötiveringen att strafföreläggande skall få förekomma också om det kanantas att rätten, efter ett åtal, skulle ha dömt till böter med stöd avallmänna straffnedsättningsgrunder eller enligt regeln i 33 kap. 4 § förstastycket första meningen BrB. Det skall erkännas att den föreslagna lagtexten ioch för sig täcker det sistnämnda fallet. Men detta inslag - som alltså skall ingå i åklagarens överväganden när han försöker förutsäga om rätten, i händelse av åtal, skulle hänföra aktuellt fall till den undantagskategori som åsyftas i 33 kap. 4 § - är så långtgående när det gäller departementschefens förtroende för åklagarnas profetiska förmåga atl lagtexlläsaren måste undra, om det verkligen är så lagstiftningen skall tolkas. För att klargöra att så äravsikten kan del vara till fördel om elt förtydligande tillägg till den föreslagna paragrafen görs. Tillägget bör i så fall ges en avfattning som kan relateras såväl lill nuvarande uttryckssätt i 33 kap. 4 § BrB som lill de filltänkta nya formuleringarna i det ovan nämnda, av lagrådet tidigare granskade förslå- 45 get tillbrottsbalksändringar (29 kap. 3 § andra stycket och 7 § första Prop.1987/88:135 stycket). Mot bakgrunden av det anförda kan, för att remissförslagetsinnebörd skall tydligt komma till uttryck, framföras följande utkast till en nyandra mening i 6 a § med följande formulering. "Därvid får beaktas, om det är antagligt atträtten efter ett åtal skulle finna sådana omständigheter föreligga som enliglsärskilda föreskrifter får föranleda att det utdöms lindrigare straff än vadsom är föreskrivet för ifrågavarande brott." Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , R. , , , , , Proposition om åtgärder mot unga lagöverträdare Föredragandenanmäler lagrådets yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vidregeringssammanträde ) över förslag fill 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare och 4. lagom ändring i sekretesslagen (1980:100). Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådet har i sak godtagit det remitteradeförslaget men förordat att det i förtydligande syfte görs ett tillägg till denföreslagna 6 a § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare (LUL). Ett tillägg med den av lagrådet förordadeinnebörden bör enligt min mening göras. Dessutom bör vidtas ett par ändringarav redaktionell natur i förhållande till det remitterade förslaget.