prop · GB0310 · 1987-12-31 00:00:00 — I dessa har personal företrädaren endasten rätt att närvara och yttra sig, när chefen slutligt handlägger vissa 1kungörelsen närmare angivna frågor.Gäller frågan inte det slag av verksamhet myndigheten skallbedriva, har personal företrädaren rätt att fä skiljaktig mening antecknad. Frågan om personal företrädarnas ställningi statliga niyndigheters styrelser har behandlats av den s.k.verksledningskommittén 1 betänkandet (SOU 1985:40) Regeringen, myndigheterna ochmyndigheternas ledning. På det kommunala området har fr.o.m. Införts en permanent lagstiftning (SFS 1985:896) som ger konmunernas och lands- För deallmänna försäkringskassornas del se 18 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. tingskommunernas anställda rätt att närvara vid sammanträden med andra Prop. 1987/88: 10 nämnder än styrelsen. Med närvarorätten följer yttranderätt. Närvarorätten gäller vid en nämnds behandling av ärenden som rör förhållandet mellan kommunen ellerlandstingskommunen som arbetsgivare och deras anställda. Myndighetsutövning mot enskild och frägor där ett utpräglat partsförhållande råder omfattas inte av närvarorätten. Högst tre personalföreträdare och ersättare för dem får finnas 1 varje nämnd. De utses av de lokalaarbetstagarorganisationerna. Reglerna om närvarorätt har sammanförtsraed dem om partssanmansatta organ till ett nytt kapitel 1 konmunallagen(1977:179). Slutligen bör nämnas lagstiftningen om offentligstyrelserepresentation. Genom lagen (1982:315) om styrelserepresentation för samhället i vissa stiftelser har statenrätt att utse en styrelseledamot ochen ersättare i styrelsen för sådana allmännyttiga stiftelser som har mer än fera 1 tillgångar. För bankerna gäller enligt lagen (1955:183) ombankrörelse att regeringen äger utse högst fem ledamöter 1 styrelsen för bankaktiebolag. De offentligastyrelseledamöterna skall verka för att samhällets Intressen beaktas iverksamheten. 4 STYRELSEREPRESENTATIONSLAGARNA Prop. 1987/88: 10 4.1Kort redogörelse för innehållet i LSA och LSABF Genom lagen ges de anställda 1 aktiebolag och ekonomiska föreningar med minst 25 arbetstagarerätt att utse tvä ledamöter i styrelsen (arbetstagarledamöter) och en suppleant för varje sådan ledamot. Består företagets styrelse av endast enledamot, har de anställdarätt att utse en arbetstagarledamotoch en suppleant. Motsvarande gäller för ett moderföretag inom en koncern. Därvid skall dock antaletarbetstagare avse koncernen i dess helhet, och rätten till styrelserepresentationtillkommer samtliga anställdainom koncernen. Från lagens tillämpningsområde undantas bl.a. bank- och försäkringsaktiebolag samt ömsesidiga försäkringsbolag och ekonomisk förening inom jordbrukskasserörelsen. Bolagsstänma eller föreningsstämma kan utan ändring av bolagsordningen eller föreningsstadgarna besluta att lagenskall tillämpas pä bolaget eller föreningen, även om antalet anställda inte uppgår till 25. Beslut kan också fattas ora att fler än två arbetstagarledamöter skall få utses. Arbetstagarledamot har iprincip samma ställning och ansvar som andra ledamöter 1 styrelsen. Bestänmelser om arbetstagarledamöter behöver inte tas in i bolagsordningresp stadgar. Beslut om att arbetstagarrepresentation skall inrättas får fattas av lokal fackligorganisation som är bunden av kollektivavtal i förhållande till företaget och som företräder mer än hälften av arbetstagarna inom företaget. Tillhör de anställda olika sådana organisationer, kan LSA och LSABF 1 nu gällande lydelse finns Intagna som bilaga 1 och 2 tillpromemorian. organisationer som tillsammans företräder en majoritet av arbetstagarnaProp. 1987/88: 10 gemensamt besluta om att inrätta arbetstagarrepresentation.Arbetstagarledamöter utses av de lokala fackligaorganisationerna. dessa inte kan enas, gäller en särskild hjälpregel. Denna innebär att organisation sora omfattarraer än fyra femtedelar av dekollektivavtalsbundna arbetstagarna får utse samtliga arbetstagarledamöter, såvida inte annan sädan organisation företräder rainst en tjugondel av dessa arbetstagare.Denna organisation fär i sådant fall utse en suppleant. Iandra hand får de båda lokala organisationer som har störst antal sådana arbetstagare utse vardera enledamot och en suppleant. Arbetstagarledamot bör utses bland de anställda vid företaget eller, ifråga om moderföretag,bland de anställda inom koncernen. Den som är arbetstagarledamot i ett företags styrelse får inte utan särskilt tillstånd utses till sådan ledamot i annat företags styrelse, ora inte företagen medger det eller ora de ingår i sanma koncern. Fråga om tillstånd prövas av en särskild närand för styrelserepresentationsfrågor. Arbets-tagarledamotsraandattid bestäms av den som utser honom.Uppdragstiden får dock inte vara längre än fyra räkenskapsår. Vissa jävsregler gäller för arbe1;stagarledamot. Han får sålunda inte delta vid styrelsensbehandling av frägor sora rör stridsåtgärd, förhandling medarbetstagarorganisation eller uppsägning av kollektivavtal. Däremot har han rättatt närvara och delta i överläggningarna när ett ärende som senare skall avgöras av styrelsen förbereds av därtill särskilt utsedda styrelseledamöter. Bolag eller förening kan medges undantag frän lagens tillämpning, om arbetstagarrepresentation skulle medföra väsentliga olägenheter för bolaget eller föreningen. Som sädana olägenheter anges att styrelsenssanmansättning är beroende av politiska styrkeförhållanden eller av förhållande mellan olika aktieägare eller aktieägargrupper eller attbolagsordningen eller stadgarna innehåller föreskrift om särskild röstplural itet för styrelsens beslut. Undantag skallförenas med villkor om åtgärder som på annat sätt tillgodoser arbetstagarnasintresse av insyn och inflytande 1 fråga om företagets verksamhet. Fråga om undantag prövas av en särskild nämnd på åtta personer, näranden för styrelserepresentationsfrågor ', vilken utses av regeringen, ' Se förordningen (1976:465) med instruktion för och förordningen (1976:464) om tillämpningen av lagen (1976:351) omstyrelserepresentation för deanställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar. somockså förordnar en av dem till ordförande, övriga sju ledamöter . 1987/88: 10 utses efter förslag av olika organisationer som företräder arbetsgivaren erarbetstagarintressen. I prövningen av ärendedeltar ordföranden och fyra andra ledamöter enligt en närmare angiven ordning. Denna lag har utformats 1 nära anslutning till LSA. Många bestämmelser motsvarar helt vad som föreskrivs där. Vissa skillnader finns dock. Deviktigaste är följande. Inora vissa affärsbanker och sparbanker finns regionstyrelser eller liknande organtill vilka huvudstyrelsen i betydande utsträckning har delegerat beslutanderätten 1 viktiga frågor inom ett visst geografiskt område. De anställda inom en sädan region har rätt till representation med enledamot jämte suppleant 1 regionstyrelsen.LSA saknar helt motsvarighet härtill. Enligt LSA bör en arbetstagarrepresentant utses bland de anställda vid företaget eller, 1 fråga om moderföretag, bland de anställda inom koncernen. Regeln öppnar möjlighet för de fackliga organisationerna attutse annan än en anställd i företaget. LSABF föreskriver att en arbetstagarrepresentantskall utses bland de anställdavid företaget eller, i fråga om moderföretag, bland de anställda i koncernen. Med tanke på de koncernförhällanden som förekommer på försäkringsområdet och som bl.a. Innebär att en och samma krets avpersoner bildar styrelse i flera koncernbolag finns en särskild regel för försäkringsbolag som är dotterföretag. Det är här tillräckligt att vederbörande är anställd inom koncernen. Utanför denna krets får man emellertid inte gå. Enligt LSA har en av arbetstagarrepresentanterna rätt att delta 1 arbetet i ettarbetsutskott som har tillsatts av styrelsen. Motsvarande rätt enligt LSABF är något mera vidsträckt. LSABF ger de anställda rätt till representation även inora direktlon eller annatliknande organ. Möjligheterna att medge företag undantag från lagen är väsentligt snä- Prop. 1987/88: 10 vare enligtLSABF än enligt LSA. Dispens kan baramedges försäkringsaktiebolag och ömsesidigt försäkringsbolag. I fråga om försäkringsaktiebolag är dispensmöjligheten begränsad till det fallet att styrelsenssanmansättning är beroende av förhållande mellan olika aktieägare eller aktieägargrupper som framgår av bolagsordningen, avtal eller ' annan omständighet. Vad gäller ömsesidigt försäkringsbolag jämställs förhållande som sagts med förhållande mellan olika intressentgrupperinom bolaget. Det finns en skillnad också på detsättet att dispensfrågor prövas av regeringen och inte av , representationsfrågor. 4.2 Lagarna bör samordnas Som har franhållits harstyrelserepresentationslagarna ett nära samband med den renodlat associationsrättsliga lagstiftningen, t.ex. ABLoch lagen om bankrörelse. Det materiella innehållet i arbetstagarledamöternas styrelseuppdrag reglerashuvudsakligen genora den senare lagstiftningen medan lagarna omstyrelserepresentation innehåller regler som - enkelt uttryckt - garanterar själva rätten till styrelserepresentation för de anställda. Att en sådan lagteknisk lösningvaldes för att reglera frågan om de anställdas representation i företagens styrelser får ses mot bakgrund av bl.a. attlagarna till en början hade försökskaraktär och endast gällde för begränsad tid (jfr prop. kan sättas i fråga om en sådan uppdelning på skilda lagar är ändamålsenlig. I vart fall ter det siginte längre motiverat att ha en lag för de anställdas representation i aktiebolagoch ekonomiska föreningar och en annan, nästan likalydande, lag för representationen i banker och försäkringsbolag. Det naturliga kunde tyckas vara att ta in bestämmelserna omstyrelse-representation för deanställda i de respektive huvudförfattningar för de skilda associationer där representation förekommer.' De anställdas rätt till styrelserepresentation it.ex. I fråga omflottningsföreningar föreskrivs i 40 a § lag (1919) om flottning i allmän flottled att LSA skall gälla i tillämpliga med en sådan ordningregleras 1 ABL. Härigenom skulle en för'varje Prop. 1987/88: 10 organisationsform heltäckande rättsligreglering kunna göras. Det skulle främja bl.a. enkelheten och överskådligheten 1regelsystemet. Även om en sådan ordning kan synas ändamålsenlig, är det emellertid tydligt att just kopplingen tillden allmänna associationsrätten göratt en sådan förändring inte lämpligen börbehandlas inom ramen för detta mera begränsade översynsarbete.Saken får därför skjutas och eventuellt övervägas i ettsenare lagstiftningssammanhang. Vad som redan nu börkonma 1 fräga är däremot att samordna bestämmelserna 1 LSA och LSABF 1 en enda lag. I dennapromemorias lagförslag (avsnitt 2.1) har utarbetatsett förslag till en sådan lag. Den föreslagnanya lagen, som ocksä innehäller en översynav bestänmelserna 1 övrigt, ärtänkt att ersätta de nu gällandestyrelserepresentationslagarna. 5 LAGSTIFTNINGENS TILLÄMPNINGSOMRÅDE Prop. 1987/88: 10 Styrelserepresentationslagarnas karaktär gör attlagstiftningens tillämpningsområde i förstahand får bestänmas genom att de företagsformer för vilka lagarna skall gälla anges. 1 LSA anges att lagen är tillämpligpä aktiebolag och ekonomiska föreningar. Lagen gällerdock inte alla sådana bolag och föreningar. Av 2 §framgår att bank- och försäkringsaktiebolagenär undantagna liksom vissa typer avekonomiska föreningar. Det gemensanma för de undantagna företagstypernaär att de antingen bedriverkreditgivnings- eller försäkringsverksamhet eller att de påannat sätt har nära anknytning till sådan verksamhet. De mest betydelsefulla företagsformerna som undantas 1 LSA - bankaktiebolagen (affärsbankerna), försäkringsbolagen och central kassorna för jordbrukskredit - regleras 1 LSABF. Genom LSABFges dessutom de anställda 1 sparbankerna och i de ömsesidiga försäkringsbolagen rätttill styrelserepresentation. Utanför lagstiftningens tillämpningsområdefaller handelsbolag, konman-ditbolag, enkla bolag, stiftelser och ideella föreningar. I frågaom samtliga dessa associationsformer saknas lagbestämmelser ora styrelse. Särskilda regler gäller fördet fall att företag står i ett koncernförhållande till varandra. De beslut som ett moderföretags styrelse fattar berör ofta inte bara den egna företagsenheten utan fär raånga gånger betydelse för koncernen i dess helhet. Det hardärför ansetts att rätten till styrelserepresentation imoderbolagets styrelse bör tillkomma samtliga anställda inora koncernen. Tanken är alltsäatt en koncern i fråga om styrelserepresentation imoderföretaget skall behandlas som enenhet. Moderföretaget måste vara aktiebolag, ekonomisk förening (LSA), bankinstitut eller försäkringsbolag(LSABF). företaget vara en juridisk person avannat slag, t.ex. ett handelsbo- Prop. 1987/88:10 lag. Detta medför att de sora äranställda i ett dotterföretag fårrätt att tillsammans raed de anställda i moderföretagetutse arbetstagarledamöter i moderföretaget, ävenora dotterföretaget skulle vara exempelvis etthandelsbolag. Däremot har de anställda 1 moderföretagetinte någon motsvarande rätt att vara med och utse arbetstagarledamöter 1 ett dotterbolag. Allmänt gäller för rätten tillstyrelserepresentation att koncernföretagenskall vara svenska juridiska personer. Styrelserepresentationslagarnas tillärapningsorarådebestäms emellertid inte enbart genora enuppräkning av de företagsformer förvilka lagstiftningen skall gälla. Engenerell begränsning ligger i att lagarna inte är tillämpligapå företag som har mindre än 25 anställda. Skälettill att dessa företag har undantagits är att särskildaproblem har ansetts förbundna med styrelserepresentationi mindre företag (prop. 1975/76:166 s. 142).Vidare krävs att det finns åtminstone en lokal facklig organisation som är bunden av kollektivavtal 1 förhällande tillföretaget. Organisationen - eller omdet finns flera sädana dessa tillsammans - måste företräda mer änhälften av de anställda vid företaget.En ytterligare begränsning ligger i att nämnden förstyrelserepresentationsfrågor (LSA) eller regeringen (LSABF)1 enskilda fall kan medge undantag, ora styrelserepresentation för de anställdaskulle medföra väsentlig olägenhet för företaget. harfrån fackligt håll 1 skilda sanmanhang framförts krav päatt styrelserepresentationslagarnas tillämpningsområde skall utvidgas (se t.ex. mot. 1979/80:1477). Önskemålen har främst gällt vissa företagsformer som faller utanför tillämpningsområdet, men det har ävensatts 1 fråga om de gränsdragningar som har gjorts beträffande de mindre företagen samt den fackliga organisationens representativitet på arbetsplatsen ärnödvändiga eller lämpligt avvägda. Vidare har gjorts gällande att den nuvarande möjligheten till dispens från lagstiftningen är alltför vidsträckt. 5.2 Utvidgning av tillämpningsområdet Vid en diskussion om lagstiftningens tillämpningsområdebör utgångspunkten vara att lagstiftningen i princip skall utformas så att den omfattar alla arbetstagare och arbetsgivare(jfr prop. 1975/76:166 s. 142). Principiellt sett bör de anställdasrätt till insyn och infly- tände inte vara begränsad till vissa företag. Det förhällandet attdet Prop. 1987/88: 10 i vissa associationsformer inte finns - eller ens förutsätts finnas - nägon styrelse sätter emellertid bestämda gränser för möjligheternaatt Inom ramen för en sädan yttre gräns skulle det dock vara möjligt att utforma lagstiftningen generellt sä att den iprincip blev tillämplig i alla företag. Med det nu angivna synsättetkan det ligga nära till hands att anse att den nyastyrelserepresentationslagen borde görastillämplig i alla företag som har inrättaten styrelse. Det skulle med en sådan lösning sakna betydelse om det för företagetenligt lag föreligger skyldighet att hastyrelse, säsom t.ex. för aktiebolag enligt ABL, eller om företaget utan att sådan lagstadgad skyldighet föreliggerändå har . Det förekommer t.ex. att det i handelsbolag finns styrelsetrots att lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag inte föreskriver detta. En sådan lösning skulle medföra att vissa av de företagsformer som enligt nu gällanderätt faller utanför lagstiftningens tillämpningsområde t.ex. handelsbolag, stiftelseroch ideella föreningar skulle komma attorafattas av den nya lagen i den månverksamheten leds av en styrelse. Likasåskall man, med en sådan utgångspunkt, kunna ifrågasätta den gräns för lagenstillämpningsområde som sättsgenom kravet på ett visst antal anställda. I detta mera begränsadeöversynsarbete har det emellertidinte ansetts lämpligt att föreslå sä långtgående utvidgningar av tillämpningsområdet.I flera av de associationsformer sora nu inte omfattas av lagen finns inteheller något mera framträdande praktiskt behov av styrelse-representation för de anställda.Liksom enligt gällande rätt bygger promemorieförslaget därför pä att styrelserepresentationen för de anställdabör gälla i företag av en viss storlek som enligtlag är skyldiga att ha styrelse. Dennya lagen gäller alltså i aktiebolag, bankinstitut, försäkringsbolagoch ekonomiska föreningar med minst 25 anställda (2 §). I LSA görs undantagfrän lagens tillämpningsområdeför vissa kredit-och försäkringsinrättningar, såsomlandshypoteks- och stadshypoteksin-stltutloner samt understödsföreningar,och vidare för föreningsbanker, dvs. Jordbrukskassor (2 § p. Några bärande skäl för dessa undantag synes Inte längreföreligga (jfr prop. 1975/76:169 s.36 f). I promemorian föreslås därför att dessa helt tas bort. dessa typer av ekonomiska föreningar får alltså rätt till styrelserep- Prop. 1987/88:10 resentation på samma villkor som gäller beträffande övriga ekonomiska föreningar. I praktiken kommer dettainte att leda till någrastora förändringar. Flertalet av de berörda föreningarna har endast ett fåtal anställda och på grund av den storleksgräns vid 25 anställda som även med det nya förslaget konrner att gälla faller de utanför lagstiftningens tillämpningsområde. Utanför tillämpningsområdet faller vidare, liksom ,handelsbolag, kommanditbolag, enkla bolag, stiftelser och ideella föreningar. I fråga om stiftelser pågår ett arbete med en departementspromemoriainom . I den mån detta arbete leder fram till lagstiftning som innebär krav på att en stiftelse skall hastyrelse, ges det givetvis möjlighet att på nyttöverväga frågan om styrelserepresentation för de anställda 1 sådana stiftelser som bedriver näringsverksamhet. Rättentill styrelserepresentation för de anställda är enligt gällande lag knuten till den fackligaorganisationens representativitet pä arbetsplatsen. Beslut om att inrätta styrelserepresentation för de anställda fattas således av lokal facklig organisationsom är bunden av kollektivavtal 1 förhållande till företaget och som företräder mer än hälften av de anställda vid företaget. Finns det flerakollektivavtalsbundna arbetstagarorganisationer vid företaget, skall de tillsanmans hadenna representativitet. Med den utformning representativitetsregeln har fått är rätten till styrelserepresentation 1ett företag således beroende av att flertaletanställda 1 företaget är fackligt organiserade. Detta kantyckas ligga mindre väl ilinje med det allmänna synsätt som ligger till grund för lagstiftningen, nämligen att arbetstagarrepresentationi styrelsen är till gagn för alla anställda i företaget liksom för arbetsgivaren och verksamhetensom sådan. Regeln har Inte heller nägon motsvarighet i lagstiftningen på det arbetsrättsliga omrädet. Mot bakgrund av det anförda föreslås ingen regel om facklig representativitetpå arbetsplatsen som förutsättning för rätt till styrelserepresentation. I övrigt har den ifrågavarande nya bestämmelsen (6 §) utformats i anslutning till vadsom nu gäller, bl.a. sä trll vida som att beslut om attInrätta styrelserepresentation för de anställda fattas av lokal fackligorganisation som är bunden av kollektivavtal 1 förhällande till företaget. 5.3 Undantagsregler Prop. 1987/88: 10 En särskild fråga som har aktualiserats gäller den möjlighettill undantag frän lagstiftningen som i enskildafall kan ges av eller av regeringen. Enligt 18 § LSA kan undantag medges från lagen, om styrelserepresentation för de anställdaskulle medföra väsentlig olägenhet för företaget. Sådan olägenhetkan enligt bestämmelsen uppkomma på grund av att 1. styrelsenssanmansättning är beroende av politiska styrkeförhållandeneller av förhällande mellan olika aktieägareeller aktieägargrupper, sora framgär av bolagsordning, avtal eller annan omständighet eller 2. bolagsordningeninnehåller föreskrift om särskildröstmajoritet vid fattande avstyrelsens beslut. Fråga om undantag prövas efter ansökanfrån företaget av den särskilda nämnden förstyrelserepresentationsfrågor (20 § LSA), Motsvarande bestänmelser om undantag när det gäller försäkringsaktiebolagoch ömsesidiga försäkringsbolagfinns 1 19 § LSABF. Enligt den lagen prövas emellertid dispensfrågan av regeringen (19 §). Från fackligt håll har väcktsfrägan om utrynmet för undantag enligt dessa bestämmelser äralltför vidsträckt. Det har bl.a. sagts att erfarenheterna avundantagsparagrafens tillämpning enligt LSA visat att nämnden medgett alltför många undantag frän styrelserepresentation 1 fall där det rörtsig om en balans raellan olika ägarintressen.Enligt den framförda kritiken är det väsentligtatt undantag frän lagen inte medges enbart därför attstyrelsen enligt bolagsordningen har en viss balanserad sanmansättning. En restriktiv hållning till undantag från lagen ärenligt kritikerna nödvändig. eller dess företrädare (den s.k. dispensnämnden, namnbyte skedde i samband medatt försökslagstiftning avlöstes av LSA) har under hela verksamhetsperiodenhaft att pröva frågor ora undantag från lagenenligt 18 § punkten 1 vid sanmanlagt tio tillfällen °'. En redogörelse för nämndens avgöranden m.m. -1979 finns i nr 1980 s. 70 ff. gälltden situationen att styrelsens sanmansättning har uppgetts vara Prop. 1987/88: 10 beroende av politiskastyrkeförhållanden. I endast ett fall (BOFAB; beslut i nämnden ) har nämnden medgett undantag på grund av att styrelsens sanmansättning ansågs vara beroende av förhållandet raellan olika aktieägargrupper och attstyrelserepresentation för deanställda därmed skulle medföra väsentlig olägenhet för bolaget. Regeringen har undersanma period behandlat en ansökan om undantag enligt motsvarande bestämmelse i LSABF. I beslutet(Arbetsmarknadens Försäkringsaktiebolag; beslut den 20 september1974) medgav regeringen bolaget undantag från lagen. Det förhållandet att endast ett begränsat antal ärenden har kommit till nämndens eller regeringens prövning får anses tala för att lagstiftningen såvitt gäller undantagsreglernas utformningpä det hela taget fungerartillfredsställande. Omständigheterna i det nämnda avgörandet (AB BOFAB) var dessutom sådana att raan knappast därav kan dra några säkra slutsatser om den fortsatta rättsutvecklingen på området. Mot den bakgrunden föreslås i promemorian ingen ändring av gällande regler om undantag från lagstiftningen. Till följd av att den nya lagen föreslås gälla 1 samtliga företag som omfattas av LSA ochLSABF bör ändring dock göras i den nu gällande ordningen för prövning av undantagsfrågor. Frågor om undantag frän den nya lagen bör lämpligen prövas 1 en och samma Instans och intesom nu av bäde och av regeringen. Det mest ändaraålsenliga förefaller vara att får ta på sig uppgiften att pröva alla dispensärenden. 5.4 Koncernförhål 1 anden kravet pä facklig representativitet på arbetsplatsen för rätt till styrelserepresentation tasbort, måste vissa följdändringar göras i fråga om koncernreglerna. Det gäller framför allt reglerna om rätt att utsearbetstagarrepresentanter i ett moderföretags styrelse och bestämraelserna om att inrätta representation för de anställda 1 sådan styrelse. Vid sidan av dessasmärre justeringar i lagtexten föreslås, såvitt gäller tillämpningsområdet för lagstiftningen, inga ändringar i gällande rätt avseende koncerner. Ett speciellt problem, ofta inora ramen för koncernförhållanden, utgörProp. 1987/88: 10 de s.k. kommissionärsföretagen.