prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Kunskaper na om hur kväveoxidutsläppen från fluidiserade bäddar skulle kunna mins kas ytterligare bör också förbättras. Vad gäller pulvereldning behövs i första hand forskning som avser förbränning av torv och trädbränslen eftersom utländska insatser i det närmaste saknas här. En utveckling av låg-NOx-oljebrännare för befintligapannor och låg- Prop. 1987/88:85 NOx-brännare för naturgaseldade pannorbehövs ocksä. Flerstegsbränsle- Bilaga 4.3 förbränning bör prövas bl. a,med inhemska bränslen i kombination med kol och olja. Enkel och tillförlitligmätutrustning för kväveoxider som kan skötas av anläggningsägarna självabehöver tas fram. Vad gäller rökgasdenitrifiering behövs forskning ochutveckling för att anpassa olika processer till svenska förhållanden. Det ärangeläget att fullfölja och expandera den forskning som redan bedrivs för attutveckla effektivare katalysatorer. Den icke katalytiska rökgasreningsteknikenbör undersökas bättre liksom processer som innebär att svaveloxider och kväveoxideravskiljs . Undersökningar av andra miljöeffekter vidkväveoxidbegränsning, bl. a. utsläpp av polyaromatiska kolväten och ammoniaksamt bildning av dikväveoxid, mäste integreras med både den grundläggande ochden till-lämpade forskningen. Den grundläggande forskningen är långsiktig. Även dentilllämpade forskningen och utvecklingsinsatserna måste bedrivas underförhållandevis läng tid för att vara effektiva. När vi uppskattat kostnadernahar vi i huvudsak följt den programplan som utarbetade (. Minskning av kväveoxider vid förbränning). Vi bedömer att45-50 milj kr behövs för en period och att det mer kortsiktigabehovet för en period uppgår till ca (tabell 1 1,2), Tabell 11.2 Kostnader för föreslagna insatser forforskning och utveckling avseende kväveoxidbegränsande åtgärder Kostnaderna för de föreslagna insatserna för forskning ochutveckling beräknas rymmas inom befintliga anslag. Det är angeläget att prova och demonstrera olika typer avförbränningstek niska åtgärder för att begränsa kväveoxidutsläppen framför allt vid eldning med inhemska bränslen. Forskningsinsatserna bör därför kombineras med en satsning pä pilot- och demonstrationsanläggningar, bl. a, läg-NOx-brän- nare för olika bränslen. Därvid bör effekter i form av utsläpp av andra föroreningar särskilt beaktas. För samtligaförbränningstekniker kan det vara intressant att prova Prop. 1987/88:85fierstegsbränsletillförsel. Bl, a, bör man pröva i vilken utsträckningträd- Bilaga 4.3 bränsle kan användas som tillsatsbränsle. Deenstegs atmosfäriska bubblande och cirkulerande fluidiserade bäddar som redanfinns i drift i ett betydande antal är optimerade för att nå högaförbränningsverkningsgrader. Insatser i samarbete med industrin för attbegränsa utsläpp av bl, a, kväveoxider, koloxid och polycykliskt organisktmaterial kan förbättra möjligheterna att exportera utrustning och/ellerlicenser. Detta gäller även flerstegs fluidiserade bäddar som bedöms varamöjliga att utveckla betydligt särskilt för lägvärdiga bränslen. Vadgäller rökgasrening behöver bl. a. den selektiva icke katalytiska processenprovas för olika förbränningstekniker. Denna process bedöms bli betydligtbilligare än selektiv katalytisk rökgasrening (SCR), Detär svårt att uppskatta kostnaden för pilot- och demonstrationsanläggningar.Under de närmaste åren kan statligt stöd pä ca behövas fördemonstration av olikii förbränningstekniska åtgärder för att begränsakväveoxidutsläppen. Stödur bränslemiljöfonden kan lämnas till åtgärder som syftar till att minskautsläppen av kväveoxider vid kol- och torveldning. Säväl förbränningstekniskaåtgärder som rökgasrening kan komma i fråga. har stöd endast utgåtttill utvecklingsprojekt för att begränsa kväveoxidutsläppen. Teknikenmed selektiv katalytisk denitrifiering (SCR) finns tidigare demonstrerad iJapan. Ett antal anläggningar har byggts i och fler kommer attbyggas . Viräknar med att SCR-tekniken kommer att behöva introduceras i vissa störreförbränningsanläggningar. Det kan därför vara en fördel att relativt snartdemonstrera tekniken i sä att den är väl utprovad för svenskaförhållanden innan den introduceras i ett flertal anläggningar. Frånindu-stripolitisk synpunkt kan en svensk demonstrationsanläggning ocksä varaönskvärd bl. a. med hänsyn till exportmöjligheterna för svensk industri. Forskningrörande kväveoxidutsläppens effekter i miljön har nära samband med forskningrörande effekterna av fiera andra föroreningar. Förslag till insatser tasdärför inte upp här utan kommer att lämnas dels i naturvårdsverketsanslagsframställning dels i den reviderade aktionsplan mot luftföroreningar ochförsurning som skall utarbeta i samarbete medövriga berörda myndigheter. 11.5 Effekter och kostnader till följd avhandlingprogrammet Prop. Mednuvarande miljökrav inom energisektorn och trafiksektorn inkl. den förbättradeavgasrening som blir obligatorisk fr. o. m, 1989 ärs bilmodeller väntas detotala kväveoxidutsläppen bli närmare . Härav väntas drygt190000 ton härröra frän trafiken, drygt från energianläggningarna ochca frän industriprocesserna. Tabell 11.3 Förväntade kväveoxidutsläpp mednuvarande resp med föreslagen ambitionsnivå g NO/MJ ton NO,; g NO,/MJ ton - kol, stora - kol, små - E0 2--5 - kol 0 koks - E0 2--5 Kväveoxidutsläppen fränhela energisektorn väntas minska med ca jämfört med annars förväntadnivå är 1995 om de här föreslagna utsläppsbegränsningarna genomförs (tabell11.3). Det innebär att kväveoxidutsläppen frän energisektorn skulle minska medca räknat . av den förväntadeutsläppsminskningen på väntas härröra från anläggningarna i södra ochmeller- Kväveoxidutsläppen minskas framför allt inom fjärtvärmen Prop.1987/88:85 och elproduktionen. Kostnadernaför kväveoxidbegränsande åtgärder inom Qärtvärmen och elproduktionen faller ihuvudsak på kommunala verk eller bolag. Handlingsprogrammet beräknas leda tillinvesteringar i kommunerna pä totalt ca , företrädesvis i de störstaenergianläggningarna (tabell 11.4). Den totala årskostnaden för dekväveoxidbegränsande åtgärderna kan beräknas till ca i kommunernaKostnaden för värmeproduktionen i de berörda störte anläggningama kanuppskattas öka med /kWh. I mindre anläggningar ökar kostnaden medmindre än /kWh. Det betyder att kostnaden för ett typiskt hushåll medQärtvärme (12 500 kWh/är, lägenhet) kan komma att öka med per är i dekommuner som berörs. Tabell11.4 Kostnader till följd av föreslagen utsläppsbegränsning Någotbehov av ökade anslag till statliga myndigheter beräknas inte uppkomma tillföljd av handlingspiogrammet. De föreslagna insatserna för forskning ochteknikdemonstration beräknas rymmas inom gällande ramar. När vi bedömtutsläppsminskningar och kostnader har vi utgått från referensalternativet ienergiprognosen. Den procentuella minskningen av kväveoxidutsläppen från energisektornräknat bUr inte längre utan omman i stället utgår frän alternativet med ett högre oljepris och ca 40 procentom man utgår från alternafivet med ett lägre oljepris. Vidberäkningen av utsläppsminskningar och kostnader har vi antagit att deföreslagna utsläppsbegränsningarna inte påverkar energianvändningen. Om dehöjda värmekostnaderna påverkar energipriserna skulle emellertidenergikonsumtionen kunna ändras. Den ändringen blir dock klart mindre än deändringar i energianvändningen som orsakas av bränsleprisförändringar.Utsläppsminskningen blir således 40 å mellan åren 1980 och 1995 även omenergianvändningen skulle minska med anledning av Prop. 1987/88:85 den kostnadshöjning för Qärrvärme och industri som förslaget medför. Eftersomtrafiken är den dominerande källan till kväveoxidutsläpp innebär denuppskattade minskningen av kväveoxidutsläppen frän energisektorn på ca 9000ton inte någon stor förändring av de totala kväveoxidutsläppen. Totalutsläppenväntas minska med i stället för med räknat mellan1980 och 1995 till följd av att utsläppen från energianläggningarna minskas. Tillsammansmed åtgärder som minskar utsläppen av kväveföreningar frän andra källor kandock den föreslagna utsläppsbegränsningen inom energisektorn bidra till att minska problemen med kvävemättnad ochoxidantbildning i södra och minska kvävebidraget till och minska de negativa effekterna av surstötar i sjöaroch vattendrag. Föratt miljösituationen skall kunna förbättras pä ett avgörande sätt i Sverigemäste också utsläppen av kväveföreningar begränsas kraftigt i . Detframlagda handlingsprogrammet kan ses som ett led i ansträngningarna att fätill stånd en aktionsplan för . 4 1987/88. 1987/88:85 Bilaga 4.4 Förteckning över remissinstanserna och sammanställning avremissyttranden över statens naturvårdsverks och statens energiverks rapport3312 resp. 1987:3 Mindre kväveoxider från förbränning. Remissvarhar lämnats av följande instanser: , statensindustriverk, styrelsen för teknisk utveckling, statskontoret,, , energiforskningsnämnden,, , naturvetenskapligaforskningsrådet, länsstyrelserna i , , ,, och samt , ochmiljövårdscentrum vid i ,, ,, , i , miljö- ochhälsoskyddsförvaltning. Remissinstansernaär i huvudsak positiva tiU rapportens underlagsredovisning och förslag fillhandlingsprogtam. Vissa remissinstanser anser dock att ambUionsnivån borde varahögre överlag. Remissinstanserna framhåller också att trafiken och inteenergisektorn svarar för de största utsläppen av kväveoxider i , I någotfall tar man avstånd från förslagen därför att energisektorn drabbas omotiverathärd. Sverigesmeteorologiska och hydrologiska institut () betonar att s. k, kväveoxiderär nyckelkomponenter för tvä av de viktigaste luftföroreningsproblemen,försurning och fotokemiska oxidanter. Dessutom kan dikväveoxid (N2O) spela enroll för 2 nedbrytningen av stratosfärens ozonskikt och för förändringen avjordens temperaturklimat. En minskning av utsläppen av kväveoxider är därförenligt angelägen ur miljösynpunkt. Vidareuttalar att utredningen ger en bra beskrivning av problemområdet och kanligga till grund för ett åtgärdsprogram för att minska utsläppen avkväveoxider. Det är dock enligt viktigt att konstatera att de störstakväveoxidutsläppen i kommer frän trafiken (), medan det aktueUahandlingsprogrammet är begränsat till kväveoxider från energiproduktion somendast svarar för . Enligtvad () kan bedöma har utredningen pä ett gediget sätt penetrerat problemen. RRV frågar sig emellertid bl, a. om miljöskyddsmyndigheterna i praktiken kommer att hinna med den förutsat- 50 RRV tillstyrker trots vissa invändningar de föreslagna Prop.1987/88:85 åtgärderna. (3312) Mindre kväveoxider fränBilaga 4.4 förbränning och (3283) Lastbilar, bussar och renare luft samt väg-och trafikinstitutets rapport (Dsk 1987:5) om luftföroreningar från transportsektornvisar emellertid enligt RRV att det, även med föreslagna åtgärder, blir svårtatt nå de uppsatta målen. Därför kan det enligt RRV bli nödvändigt attöverväga ytterligare åtgärder som kan få effekt pä som t, ex, annantransportfördelning eller möjligheterna att via innovationer få frammiljövänligare teknik. Verket anser också att utom sådana administrativastyrmedel som föreslås i rapporten bör även möjligheten att använda ekonomiskastyrmedel tas med i bedömningen. Fråganom hur man skall styra och kontrollera miljöfarliga anläggningar - därmiljökrav kan stå i konflikt med vinstkrav - är och förblir enligt RRVsbedömning ett vikfigt problem. RRV anser därför att man även framledes mästeägna uppmärksamhet ät detta problem och kanske pröva olika typer av lösningar. RRVanför vidare att det kan således t. ex. vara motiverat att försöksvis införasäväl generella villkor som överförbara utsläppsrätter för vissa föroreningaroch för utvalda anläggningstyper. Koncessionsnämndenför miljöskydd har frän sina utgångspunkter i huvudsak ingen erinran mot detförslag till handlingsprogram som rappörten redovisar i fråga omUtsläppsvärden, Utbildning, Forskning och utveckling. Teknikdemonstration samtForskning och miljöeffekter. Däremot är nämnden tveksam till vad som föreslåsbeträffande samlade utsläppsvärden för Qärtvärmenät m.m. Styrelsenför teknisk utveckling instämmer i utredningens grunddrag. Statens industriverkansluter sig till handlingsprogrammet. Statskontoretanser det svårt att bedöma kostnadseffekfiviteten i utredningens förslageftersom åtgärder inom trafiksektorn, vars andel av de totala utsläppenberäknas uppgå till , behandlas i andra utredningar.Statskontoret anser att resultaten från pågående utredningar inom området böravvaktas för att man samlat skall kunna ta ställning till handlingsprogram förhuvudddelen av kväveoxidutsläppen. Energiforskningsnämndenhar inga principiella invändningar mot det föreslagna handlingsprogrammet.Åtgärderna, specieUt valet av gränsvärden för utsläpp av kväveoxider, måsteemellertid enUgt nämnden ses mot en helt annan bakgrund än det korta tidsperspektivsom utredningen huvudsakligen arbetat med. Fortsatt utredningsarbete krävs.Därvid bör bl. a. en sammanvägning göras med åtgärderna i trafiken. Länsstyrelseni län tillstyrker de i utredningen föreslagna åtgärderna men anser att tidpunkten dä åtgärder vid befinfiiga anläggningar skall ha vidtagits bör flyttas . Åtgärderna blir enligtlänsstyrel sen dock relativt sett ineffektiva om inte samfidigt ytterligare åtgärder vidtas inom trafiksektorn och för att minska ammoniakutsläppen från lantbrukssektorn. Även processindustrin måste vidta åtgärder av liknande slag som föreslagits i utredningen. Vid valet av de föroreningskällor som i första hand skall åtgärdas bör enligt principen vara att insat ser görs där miljöeffekterna blir störst med hänsyn till använda resurser. i Göteborgsoch län och i Prop. 1987/88:85 finner detangeläget att åtgärder möjligt vidtas för att minska NO- Bilaga 4.4utsläppen från transportsektorn. Vidaremenar i att arbetet för att få till stånd eninternationell överenskommelse om minskning av kväveoxidutsläppen börintensifieras. Landsorganisationeni (LO) stöder uppfattningen att en trettioprocentig minskning avkväveoxidutsläppen söder om en linje - norta Roslagen ärmotiverad. Vidare stöder LO det i rapporten föreslagna handlingsprogrammet mensaknar en redovisning av hur dessa åtgärder påverkar kvävenedfall och ozonniväerinom det berörda området. LO ställer frågan om de föreslagna åtgärderna ikombination med kommande och förväntade åtgärder mot utsläpp från motorfordonär tillräckliga för att skydda de mest utsatta områdena i eller om detför vissa regioner krävs ytterligare begränsningar av kväveutsläpp för attundvika oacceptabla kväve- och ozonniväer. Miljö-och hälsoskyddsfsörvaltningen i instämmer i princip i utredningensförslag till åtgärdsprogram. Förvaltningen anser dock att en samlad bild behövsdär bl, a, energihushållning och ändrade transportsystem inkluderas, uttalar att med hänsyn till de problem som är att vänta omnuvarande utsläppssituation består anser förbundet tillåtgärder och handlingsprogram väl motiverade. Förbundet ansluter sig tillbedömningen, att kväveoxidproblemet med det snaraste mäste fä en europeisklösning. Länsstyrelseni framhåller att för att minska utsläppen av kväve m, m. bör iförsta hand energihushållning prioriteras. () och hävdar att utredningensavsnitt (2ochll.l) om kväveoxidernas effekter i miljön ger enproblembeskrivning som kan ifrågasättas på punkter som är centrala förutredningens slutsatser. EnligtNFR bedöms den önskvärda reduktionen av europeiska utsläpp till idagsläget, medan en mycket högt ställd realistisk målsättning är reduktionfrän är 1980 till iir 1995. torde ganska lätt klara det senare målet.För att med framgång driva internationella förhandlingar bör i följandeavseende skärpa sina egna mål utöver vad som föreslås i utredningen: 1) Åtgärderna läggs pä minst samma nivå som och 2) Nortland ges ej generella lättnader. Länsstyrelseni anser att de miljöeffekter som kväveoxiderna leder till gör attmålet att minska utsläppen av dessa enbart bör betraktassom ett etappmäl. Enligt är det från miljösynpunkt mofiverat medåtgärder som medför en betydligt kraftigare utsläppsminskning. Miljövårdscentrumvid Tekniska högskolan i (KTH) anser att 52 ambitionsnivån 30%reduktion är för svag. 1987/88:85befarar dessutom att vi inte alls kommer att kunna nå reduktion Bilaga4.4 beroende pä bl. a. ökade utsläpp från flygtrafiken. Ambitionsnivån för attreducera kväveoxidutsläppen måste höjas. Sektionsnämndenför kemi vid KTH framhåller bl, a, att man måste ha en mer detaljerad bedömningav kostnaderna för alternativet att minska transportsektorns utsläpp för attkunna ta ställning till'det rimliga i de långtgående kraven på fastaförbränningsanläggningar. hävdar vidare bl, a, att den irapporten redovisade argumentationen för de framtida utsläppsniväerna inte ärövertygande, () anser det självklart att åtgärder för att begränsa kvävedepositionenseffekter i genomförs på ett sä kostnadseffektivt sätt som möjligt.Utredningen ger enligt IVA i detta avseende föga underlag. Etthandlingsprogram måste enligt IVA baseras pä en mer övergripande analys avkväveproblematiken. Utsläppen frän förbränningsmotorer, kväveföreningar ijordbruket, industriprocesser samt andra externa och interna källor mäste ingåi en sådan analys. Detkan enligt IVA ocksä, vad avser förbränningsanläggningarnas utsläpp,ifrågasättas huruvida begränsningen av kväveföreningar skall prioriteras. Vidde temperaturer där NO -bildningen är lägst kan man sålunda riskera utsläpp avoförbrända kolväten och andra föroreningar. En totalanalys kan enligt IVAkomma att leda till att högre NO -halter i utsläpp kan accepteras ienergisektorn medan kraftigare åtgärder genomförs inom andra sektorer. instämmer i huvudsak i utredningens faktabeskrivning ochförslag. anser dock att kostsamma åtgärder i äldre anläggningar intebör vidtas, innan de åtgärder genomförts inom och utom energisektorn som ärväsentligt mera kostnadseffektiva. Möjligen bör någon äldre anläggning byggasom i demonstrationssyfte. efterlyser en övergripande helhetsanalysav flöden och effekter av olika kväveföreningar samt, baserat på denna analys,ett handlingsprogram som syftar till att med hög kostnadseffektivitet motverkasamtliga negativa effekter av utsläpp av kväveföreningar till luft, mark ochvatten. Kraftsamdelar i stort utredningens uppfattning om problemen som hänger samman medutsläpp av kväveoxider. Kraftsam kommer också att verka för att teknisktmöjliga och ekonomiskt motiverade åtgärder mot utsläpp av kväveoxider vidtas ikraftindustrins anläggningar. Kraftsamanser dock att utredningen inte tillräckligt beaktat att det inom andrasamhällssektorer - t, ex, jordbruk och trafik - finns betydligt merakostnadseffektiva åtgärder än de som föreslagits. Utredningen har interedovisat, miljöeffekter och kostnadskonsekvenser vid olika ambitionsnivåervilket enligt Kraftsam skulle ingå i uppdraget. Detär Kraftsams uppfattning att om utredningens förslag om förbrän ningsanläggningar skall genomföras bör en samordning och rangordning 53 ske med motsvarandehandlingsprogram för andra samhällssektorer. 1987/88:85 ciellt bör kostsamma åtgärder i äldre anläggningar undvikas. redovisas inte kostnadseffektiviteten för vissamiljöåtgärder i rapporten. Förbundet efterlyser en förutsättningslös utredningrörande kostnader och effekter av samtliga miljöåtgärder för att minskakväveutsläppen. Förbundet är f n. inte berett att tUlstyrka föreliggandeförslag. Om vidare utredning av kostnadsinsatser och miljöeffekter redovisaratt kvävereduktion i förbränningsanläggningar är en kostnadseffektiv åtgärdför att minska de totala utsläppen av kväveoxider är Svenska kommunförbundetberett att åter pröva frågan. fiamhäller att ytterligare pålagor i form avkostnadskrävande åtgärder kan medföra att utbyggnaden av fjärtvärme avstannaroch i värsta fall att en viss återgång till fastighetsbaserad oljeeldningsker. framför liknande synpunkter. Värmeverksföreningentillstyrker dock att NO -utsläppen minskas men betonar att de åtgärder somföresläs för värmeverken blir försvarbara endast om samtliga merkostnadseffektiva åtgärder också vidtas. 3 Utsläppsvärden m. m. (Efn) menar att i ett längre tidsperspektiv (fram till år2010) kan /MJvisa sig för högt för de störte anläggningarna. Vidarepekar Efn på att bland existerande anläggningar är det - enligtunderhandsuppgift - enbart tre stycken (, och ) sominte utan åtgärder klarar föreslagna utsläppsgränser. Beträffandeförslaget till utsläppsvärden anser , att det vid nya och storaanläggningar är motiverat att installera effektiv reningsteknik som komplementtill förbränningstekniska åtgärder. I de fall där sådan teknik installeras ärdet troligen kostnadseffektivt att genom riklig dimensionering och effektivdrift nedbringa utsläppen till mycket låga nivåer. Vattenfallfinner det vidare viktigt att understryka att angivna utsläppsvärden skall tastill utgångspunkt vid prövning enligt miljöskyddslagen. Detta måste enligtVattenfalls.uppfattning innebära att möjligheter och begränsningar utvärderas idet enskilda prövningsärendet och att denna prövning kan leda till värden somibland ligger över och ibland under de angivna intervallen. Länsstyrelseni län ansluter sig till rapportens förslag avseende riktvärdenasstoriek samt beträffande vilka pannstorlekar och utsläppta årsmängderkväveoxider riksvärdena skall gälla men förordar att åtgärderna för befintligaanläggningar tidigareläggs 3 är , Motsvarande krav bör enligtlänsstyrelsen även ställas pä processindustrin. Länsstyrelseni ser positivt på tanken att införa generella gränsvärden och s.k. bubblor men framhåller att förutsättningarna för "bubblor" mästeutredas noga först. Länsstyrelseni har inga invändningar mot utredningens förslag tUl utsläppsvärden. Däremot anser den att det ur tillsynssynpunkt är olämpligt att utsläppsvärdena skall fä räknas som årsmedelvärden. kombinerat besiktnings-och månadsmedelvärde är enligt i Prop. 1987/88:85 allmänhet att föredra. Vidareanser att generella gränsvärden skulle vara till fördel förmiljöskyddsarbetet. Länsstyrelseni instämmer i förslaget till utsläppsnivåer för kväveoxider.Länsstyrelsen uttalar dock att åtgärder i befinfiiga anläggningar börgenomföras ned fill anläggningar om 10 MW och att gränsen bör ändrastill 300ton. Riksrevisionsverketanser att det kan vara motiverat att försöksvis införa säväl generella villkorsom överförbara utsläppsrätter för vissa föroreningar och för utvaldaanläggningstyper. Generellagränsvärden för kväveoxidutsläpp, som pä sikt skulle gälla utan prövning avvaije enskilt fall, bör enligt ej finnas förden typ av större anläggningsenheter som ingår i Qärtvärmenät och liknande.Utvecklingen pä process- och reningsomräden går enligt nämnden så snabbt attett system med generella gränsvärden blir inaktuellt och därmedtill nackdel frän miljöskyddssynpunkt. () menar att det kan ifrågasättas om man skall kräva begränsningar under0,/MJ pä befintliga anläggningar. Dessa är huvudsakligenkraftvärmeverk och kondensverk som används under begränsad del av året , o. m, av dygnet för toppkraftproduktion och som reserv. Att föreskriva ettså lågt gränsvärde ger för dessa anläggningar mycket höga marginalkostnader.Däremot kan det vara befogat att kräva låga NO -haUer på nya kondenskraftverk. Jernkontoretmotsätter sig att de föreslagna värdena tillämpas för stålverkens ugnar.Jernkontoret anför därvid att principiellt är de föreslagna värdena, uttrycktasom mg/MJ bränsle, felaktiga för stålindustrin ur energi- och miljösynpunkt. Ennorm uttryckt på detta sätt garanterar ej enligt att lägstapåverkan på miljön erhålls. En långt driven återvinning av energin ur avgasernafrån en ugn i form av förvärmning av förbränningsluften ger en lågenergiförbrukning (bränsle) men högre halt av NO uttryckt såsom mg/MJ bränsle.Genom den lägre förbrukningen av bränsle begränsas dock NO -emissionen pertimme eller per ton stål. Detta är enligt tillsammans medskillnaden i process och teknik jämfört med energiproduktionsanläggningaravgörande skäl för att de tyska normerna har skilda värden för fillåtnaNOx-emissioner för stålverkens ugnar och anläggningar för produkfion av ångaoch hetvatten (pannor).