prop · GB0379 · 1987-12-31 00:00:00 — Som jag anfört har ett hundratal projekt startats påhäkten, anstalter och inom frivården. Deprojekt som pågår är till stora delar försöksprojekt. Det är angeläget atterfarenheterna från projekten integreras i såväl som kriminalvärdensreguljära verksamhet. bör ha fortlöpande och väl utbyggdakontakter med kriminalvården i syfte att nå missbrukare på häkten, anstalteroch inom frivården för olika motivafions- och behandlingsinsatser. Enförutsättning för att insatser skall ge resultat är att detfinns kompetens och resurser för motivationsarbete inom kriminalvården.Kriminalvården har genomfört en snabb och konsekventuppbyggnad av insatser för narkofikamissbrukare. Samtliga regioner ochriksanstalter har utarbetat särskilda åtgärdsplaner. En omfattande utbildningsverksamhethar genomförts och kontrollinsatserna för att förhindra införsel av narkotikapå anstalterna har intensifierats. Somjag anfört har fått stöd från anslaget Särskildamedel för bekämpningen av AIDS för att stärka motivationsarbetet på häkten,anstalter och inom frivården. Stöd har också utgått för att utökatestverksamheten. Det är angeläget att detta arbete nu intensifieras och spridsvidare inom kriminalvården. Målet bör vara att varje missbrukare utsätts fören intensiv påverkan att upphöra med sitt missbruk och att samtliga intagnaockså fortsättningsvis erbjuds provtagning. Detär viktigt att häktningstiden tas fill vara på ett effektivare sätt än vad som skerför närvarande. Konkreta behandlingsåtgärder, t,ex, i form av en vistelseutanför anstalt enligt 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, börförberedas . Man bör sträva efter att, om övrigaförutsättningar är uppfyllda, få till stånd sädana placeringar förhållandevistidigt . Detta förutsätter ett närmare samarbetemellan häkte, frivård och socialtjänst Uksom att häktespersonalen får ökademöjligheter att delta aktivt i motivationsarbetet. Denna inriktning av arbetetpå häktena är också betydelsefull för en tillämpning av den s,k, kontraktsvårdensom gäller fr,o,m , Detmotivationsskapande arbetet måste utvecklas ytterligare på såväl lo kalanstalterna som de slutna riksanstalterna. De särskilda satsningar som 25 gjorts på ett fiotal av dessa anstalter bör fortsätta ochutvidgas fill att omfatta Prop. 1987/88:79 även andra anstalter. För attmöjliggöra detta bör särskilda program för utbildning och handledninggenomföras. Vidare bör kraftfulla satsningar göras för att öka antalet § 34-placeringar.Kriminalvården bör vidare fortsätta att utveckla sina insatser för att kunneige det stöd och den vård HIV-positiva missbrukare är i behov av. Även frivården har kontakt med många tunganarkotikamissbrukare, liksom med ett ökat antal HIV-posifiva missbrukare.Särskilda metodutvecklingsprojekt har startats i syfte att förstärkasamarbetet mellan socialtjänst och frivård. Ett sådant samarbete är nödvändigtför att förhindra dubbelarbete och för att de gemensamma resurserna skallutnyttjas effektivare. Det är därför viktigt att det påbörjadeutvecklingsarbetet inom detta område får fortsätta. Sammanfattningsvis bör särskildii resurser avsättas förinsatser för narkotikamissbrukare inom kriminalvården. Medel bör utgå både tillförstärkta insatser för narkotikamissbrukarna inom kriminalvården och tillprojekt inom , som syftar till en förstärkt samverkan medkriminalvården. Jag har beträffande förslagen i fråga om kriminalvården samråttmed chefen för . Det andra samarbetsomräde jag vill peka på gällernarkotikamissbrukare med allvarliga psykiska störningar. En undersökning gjordi , liksom annat material, tyder på att derna grupp ökar iomfattning. Det är också en grupp med mycket stora vårdbehov. Missbrukare medallvarliga psykiska störningar faller ofta mellan ochpsykiatrins ansvarsområden. Inom narkomanvården saknas såväl kompetens somresurser för psykiatrisk behandling. Psykiatrin saknar å sin sida i storutsträckning kompetens för narkomanvård. Konsekvensen är att missbrukare medallvarliga psykiska störningar inte får den behandling 5.0m krävs. Sammantagetfinns endast ett par behandlingshem som är inriktade på vård av denna grupp.Socialberedningen har i sitt betänkande (SOU 1987:22) Missbrukarna,, Tvånget diskuterat detta allvarliga f)roblem. i våravser jag att föreslå regeringen att förelägga en proposition medanledning av socialberedningens betänkande. Jag får då anledning att återkommatill frågan om de psykiskt störda missbrukarna, 5.4.4 Utveckling av institutionsvården Det finns omkring 1 000 platser på sådana frivilligabehandlingshem som huvudsakligen är avsedda för vård av vuxnanarkotikamissbrukare. Utbyggnaden av den öppna narkomanvården liksomförstärkta mofivationsinsatser inom kriminalvården har lett till attefterfrågan på behandlingshemsplatser ökat kraffigt. Sammantaget har ett hundratal behandlingshemsplatsertillkommit . har emellerfid ett antalbehandlingshem stängt till följd av personalbrist varför den reella ökningen ärbegränsad. Bristen på behandlingshemsplatser är mycket allvarlig. Deninnbär bl,a, risker för att öppenvårdens och kriminalvårdens motivafionsarbete inte kan 36 Det är stora problem förknippade med etablering av nya behandUngshem,Prop. 1987/88:79 Hemmen skall projekteras, fasfigheter skall köpas ochpersonalgrupper rekryteras. Denna process kan ta lång fid. Statligt stöd bördärför kunna användas för att påskynda arbetet att inrätta nya behandlingshem.Stöd bör i första hand utgå till sådana hem som främst är inriktade päeftersatta målgrupper. Härmed avses prostituerade missbrukare, andra tungtbelastade och omofiverade missbrukare, missbrukare med allvarliga psykiska störningaroch missbrukare som kan placeras enligt 34 § lagen om kriminalvård i anstalt.Bidraget bör vara av engångskaraktär och täcka kostnader för projektering ochanordning. Bidrag bör också kunna utgå för utveckling av befintligabehandlingshem för att de skall kunna inrikta sin verksamhet på målgrupper somär vikfiga från smittskyddssynpunkt. Stöd bör också utgå för att utveckla kompetens förnarkomanvård på sjukhusenheter pä vilka missbrukare har tagits in enligtsmittskyddslagen, Hitfills har fem missbrukare tagits in på sjukhus enligtsmittskyddslagen. För vård enligt dessa bestämmelser behövs det särskildaenheter som har kompetens och resurser för tvångsomhändertagande. Där börockså finnas såväl psykiatrisk kompetens som resurser för att kunna motiveramissbrukare till frivillig vård. Ett fast samarbete bör etableras medbehandlingshem som är beredda att ta emot sjukhusintagna missbrukare enligt debestämmelser i smittskyddslagen som trädde i kraft , HIV/AIDS-epidemin har bidragit till att ställa de tyngstanarkotikamissbrukarna och deras vårdbehov i blickpunkten, I åtskilliga avdessa fall fordras att samhället ingriper med tvång för att försöka stoppamissbruket, I ett sådant läge mäste adekvata vårdresurser finnas. Eftersom detgäller människor med svårartade problem mäste höga kvalitativa krav ställas påde institutioner som skall ta emot dessa missbrukare. Särskilda krav börställas på att dessa institutioner ingår i en planerad värdkejda. Som jag anfört fidigare har socialberedningen pekat påbehovet av en snabb utbyggnad av resurserna för LVM-vård avnarkotikamissbrukare. De tillgängliga värdresurserna, särskilt när det gällerhemmen för särskiU noggrann tillsyn enligt 18 § LVM, är klartotillräckliga i förhållande fill behoven. Bristerna är särskilt markanta istorstadsområdena men finns även i andra delar av landet. En noggrann planeringav utbyggnaden fordras vad gäller såväl den fysiska placeringen som innehålloch metodutveckling. har ett särskilt ansvar - i samverkan medde båda kommunförbunden - för dessa planeringsinsatser. Jag anser att situationen är så allvarlig att det krävsstatliga insatser för att påskynda den nödvändiga utbyggnaden av LVM-vården,Särskilda medel bör därför anvisas för bidrag till § 18-institutioner utöverdet nu utgående statsbidraget fill missbrukarvård m,m. Jag kommer i detföljande, under avsnittet 8, Anslagsfrågan, att föreslå att 35 milj, kr,beräknas för ändamålet för /89, Jag avser att under våren 1988återkomma till den närmare inriktningen av bidraget och därmed sammanhängandefrågor i förslag till proposition om ändringar av LVM m,m. 5.4.5 Uppföljning ochdokumentation Prop, 1987/88:79 Detsärskilda statliga stöd, som under innevarande och föregående budgetår harutgått till huvudmännen för att sfimulera offensiva insatser inom narkomanvården,har resulterat i en omfattande utbyggnad och utveckling av vårdsektorn. Det ärnu viktigt att dokumentera effekterna av denna utveckling. Huvudmännen bör fåunderlag för beslut om fortsatta insatser. De olika huvudmännen bör också fåmöjlighet att tillgodogöra sig erfarenheter från andra huvudmän. Socialstyrelsenplanerar ett omfattande dokumentationsprogram. planeras omförsöksprojekt inom olika områden. I programmet ingår ocksä produktion avvideofilmer om centrala projekt och seminarieserier för att spridaerfarenheter. Stöd bör utgå för att genomföra detta program. Stödbör också utgå till andra dokumentations- och uppföljningsinsatser. För atthuvudmännen skall kunna vidta lämpliga åtgärder krävs konfinuer-liga mätningarav missbrukets omfattning och karaktär. ochnarkotikaupplysning (CAN) har det centrala ansvaret att följa alkohol- ochnarkotikamissbrukets utveckling, CAN bör få i uppdrag att utarbeta ett programför lokala och regionala studier om missbruksutvecklingen liksom om missbruksmönsterbland narkotikamissbrukare, Stockholmskommun har utvecklat ett rapporteringssystem för hur många och vilken typ avmissbrukare olika vårdenheter har kontakt med. bör få iuppdrag att stödja andra huvudmän att utveckla liknande system. 5.5Vissa frågor aktuella inom narkomanvården Jag vill i dettasammanhang beröra ytterligare två frågor som är aktuella inom narkomanvården. 5.5.1 Tillgång tillsprutor och kanyler Idebatten har krav ställts på att missbrukare - för att motverka spridningen av HIV-smittainom gruppen - skall få fri tillgång till sprutor och kanyler. Grundvalen för svensknarkotikapolitik är att samhället aldrig skall acceptera någon form avnarkotikamissbruk. För att denna poliuk ytterligare skall klargöras harregeringen föreslagit att också bruket av narkotika skall falla inom detstraffbara området (prop, 1987/88:71), Om samhället tillhandahållerfria sprutor öch kanyler måste tilltron fill narkotikapolitiken försvagas. Huruvidaett frisläppande av sprutor och kanyler verkligen skulle medföra långvarigtgynnsamma effekter från smittspridningssynpunkt är i hög grad omtvistat. Detbör noteras att antalet HIV- smittade och AIDS-sjuka missbrukare är mycketstort i flera av de länder där det finns fri tillgång till sprutor ochkanyler. En organiserad försöksverkamhetmed utdelning av sprutor har emellertid inletts vid i denna verksamhet har antalet narkotikamissbrukaresom får sprutor ökat kraftigt , fick 6 personersprutor och hade antalet ökat fill 360 personer. behandladei frågan om tillhandahållande av sprutor och kanyler, I utskottetsbetänkande (SoU 1986/87:19, rskr, 187) uttalades bl,a, följande;"Utskottet kan inte acceptera att verksamheten i utökas eller attliknande verksamheter inleds på andra håll i strid med strävandena inom narkofikapolitiken.Skulle detta bli aktuellt anser utskottet att en författningsreglering måsteövervägas. Utskottet förutsätter att regeringen även socialstyrelsennoga kommer att följa utvecklingen och om så erfordras tar inifiafiv fill lagsfiftningsåtgärder." diskuteradeAIDS-delegafionen frågan och beslöt att göra följande uttalande; "AIDS-delegationenuttalar att en vetenskaplig utvärdering av försöket med utdelning av renasprutor i bör genomföras omgående, I avvaktan på dennautvärdering bör ingen utvidgning av liknande verksamheter ske i övriga landet. Socialstyrelsenbör fillskriva närmast berörda kliniker i landet och informera om dettaställningstagande. bör i sammanhanget även redovisa riksdagensuttalande i frågan," Socialstyrelsenhar avgivit en skrivelse med detta syfte. Denvetenskapliga utvärderingen planeras vara färdig , Utvärderingenkommer att presenteras i AIDS-delegafionen. Jag anser att delegationen därefterbör ta ställning fill behovet av ytterligare åtgärder. Min bedömning: Denav nyUgen beslutade utökningen av antalet personer som skallkunna få metadonbehandling innebär inte att narkomanvårdens inriktningförändras. Målet för narkomanvården är drogfrihet och vården skall som hitfillsi huvudsak vara drogfri. Skälen för min bedömning:Sedan år 1983 är underhållsbehandling med metadon en etableradbehandlingsmetod. Behandlingen är koncentrerad till . Enenhet har inrättats vid S;t som tar över behandlingskontakternamed patienter som ställs in på metadon, . Fram fill i december 1987kunde enligt föreskrifter (SOSFS 1983:2) 150 pafienter ingå iprogrammet. har gjort en granskning av metadonprogrammet (PM174/87 Granskning av metadon-behandlingsprogrammet). Efterfrågan på metadonbehandlinghar växt . ökade antalet personer påväntelistan fill programmet kraftigt, fanns 140 missbrukaresom väntade på besked om metadonbehandling. har Ulleråkerssjukhus effektiviserat in- ställningsverksamheten,fanns 90 pafienter i programmet och hade antaletutökats fill 142 pafienter. På grundval av ett förslagfrån en arbetsgrupp i diskuterade AIDS-delegationen i december1987 frågan om en eventuell utvidgning av metadonprogrammet, AIDS-delegationengjorde då följande uttalande; "AIDS-delegafionen anser det befogat attutöka antalet missbrukare som kan få metadonbehandling från 150 till 300personer, Delegafionen anser också att inställning på metadon inte bara skallkunna ske i utan också i och - i begränsad omfattning -. Urvaletav klienter bör ske med stor restrikfivitet och följa de kriterier och riktlinjersom utvecklats i Ulleräkersprogrammet och som belyses i PM174/87 Granskning av metadonbehandlingsprogrammet, I respekfive landsting böri första hand en bestämd narkomanvårdsenhet inom psykiatrin sköta inställningenoch den uppföljande behandlingen. Detta bör regelmässigt ske i nära samverkanmed i berörda kommuner. bör noga följaverksamheten. Styrelsen bör lämna en redogörelse för metadonprogrammetsutveckling," Efter AIDS-delegafionensdiskussion har beslutat att utfärda föreskrifter i enlighetmed delegafionens uttalande och med gilfighet från , Jag vill här ocksåunderstryka att beslut inte skall innebära en förändring avnarkomanvärdens inriktning. Målet för narkomanvården är drogfrihet och vårdenskall som i huvudsak vara drogfri. Min bedömning: HIV-smittadeoch AIDS-sjuka pafienter skall ges ett fullgott medicinskt omhändertagande ochett lika gott psykosocialt stöd. Sjukvårdshuvudmännen har enligt hälso- ochsjukvårdslagen ett ansvar för det psykosociala omhändertagandet. Bidrag börutgå till olika organisationers insatser för psykosocialt stöd. Skälenför min bedömning: har utfärdat allmänna råd om psykosocialtomhändertagande av HIV-smittade inom hälso- och sjukvården. De särskildabehoven av psykosocial stödverksamhet till AIDS-sjuka och HIV-smittade har ocksåuppmärksammats av sjukvårdshuvudmännen. Inom t,ex, landstinghär inrättats en särskild mottagning för psykosocialt stöd till homo- ochbisexuella män. Inom harbedrivits ett särskilt projekt i fråga om psykosocialt stöd till ochkartläggning av de HIV-smittade blödarsjukas behov. Erfarenheterna ärtillämpliga för psykosocialt stöd även till andra grupper. De psykosocialavårdresurserna bör förstärkas vid bl,a, infektionskliniker, STD-mottagningaroch särskilda andra kUniker som värdar HIV-smittade och AIDS-sjuka, Dennärmare organisationen bör givetvis anpassas de olika behov och förhåUandensom råder inom varje enskilt landstingsom- rade.Det är också viktigt att uppmärksammar behovet av psykosocialtstöd inom missbrukarvården. Förutomdet psykosociala stödet till HIV-smittade och AIDS-sjuka bör ett särskilt stöd ocksäges anhöriga och även sjukvårdspersonal. Mångafrivilligorganisationer gör betydande insatser för att stödja HIV-smittade ochderas anhöriga, RFSL har sedan lång fid bedrivit en rådgivningsverksamhet.Föreningen har vuxit mycket snabbt och kan nuockså erbjuda mänga drabbade ett kvalificerat stöd, Noaks Ark har utbildat 70 volontärerför särskilda stödinsatser. Man har också kontakt med många kliniker ocherbjuder en direktkontakt med patienter som meddelas ett HIV-posifivttestresultat. Detpsykosociala stödet till HIV-smittade är viktigt att utveckla också inomarbetslivet. Den kamratstödjande verksamhet som bedrivs inom fackliga organisafionerär enligt min mening en viktig resurs, HIV-smittade måste kunna fortsätta sinyrkesverksamhet och behöver därför ett starkt stöd av sina arbetskamrater. Ansvaretatt erbjuda HIV-smittade och AIDS-sjuka patienter ett kvalificerat psykosocialtomhändertagande åvilar enligt hälso- och sjukvårdslagen de enskildalandstingshuvudmännen. Även kommunerna måste inom ägna störreuppmärksamhet åt psykosocialt stöd riktat till narkotikamissbrukare. Anhörigassituafion bör uppmärksammas. Det psykosociala stödarbete som bedrivs av frivilligaoch intresseorganisationer genom kontaktgrupper, stödsamtal och olika slagssociala aktiviteter är ett viktigt komplement fill den omvårdnad som sker inom hälso-och sjukvärden. Inom olika organisationer kan HIV-smittade träffa andramänniskor som har samma livssituafion och erfarenhet. Bidrag bör liksomhittills kunna utgå till intresse- och frivilligorganisafioners insatser för psykosocialtstöd. Bidraget skall ses som ett komplement till den stödverksamhet somkommuner och landsting har ett ansvar för. Det professionella psykologiskastödet får aldrig ersättas av enbart en ideellt grundad stödverksamhet. Jaganser att särskilda forskningsinsatser för att utveckla formerna för en välfungerande stödverksamhet bör stimuleras. Prop, 1987/88:79 5.7 Forskning och utveckling Min bedömning: Denmedicinska forskningen i kring HIV/ AIDS bör på olika sätt främjas.Bl,a, bör en viss del av medlen under femte huvudtiteln mot AIDSavsättas för stöd fill medicinsk forskning. Vidare bör medel avsättas tillsamhälls- och beteendevetenskaplig forskning kring HIV/AIDS, Detta är särskiltviktigt när det gäller att få ett underlag för det epidemiologiska arbetet. Skälen för min bedömning:I regeringens proposition 1985/86:171 om särskilda medel för bekämpningen avAIDS anmälde jag behov av att intensifiera forskningen om sjukdomsfillståndetAIDS i syfte att snabbt få fram ett vaccin eller ett botemedel mot sjukdomen, ISverige finns en hög kompetens 4Riksdagen 1987/88. inom den HIV/AIDS-relateradeforskningen som främjas av vårt interna- Prop. 1987/88:79 utbytemed forskargrupper i , Den svenska forskningen bör kunna akfivt bidra tillatt utveckla forskning på området, Ijuli 1986 fick en särskilt utredare, professor , i uppdrag avregeringen av utreda förutsättningarna för ett svenskt forskningsprogram för bekämpningenav sjukdomen AIDS, I uppdraget ingick att inventera förutsättningarna för ettsvenskt forskningsprogram rörande dels vaccin, dels läkemedel för behandlingav sjukdomen samt möjligheterna för klinisk prövning, I uppdraget ingick ocksåatt kartlägga behovet av utrustning och lokaler samt utbildning m,m. Vidareskulle utredaren redovisa kunskapsläget inom högskoleforskningen, SBL ochläkemedelsindustrin samt bedöma den svenska forskningens ställninginternationellt på området. Vidsin redovisning av uppdraget i en rapport tillstyrkteutredaren uppförandet av ett säkerhetslaboratorium för produktion av HIV-antigeni större skala vid SBL, Utredarenkonstaterade vidare att trots sin ringa befolkning svarar för en ickeoväsentlig del av den medicinska forskningen. Vad gäller AIDS-forskningenscentrala områden, som vaccinutveckling, immunologi och anfivirala läkemedel,har en hög vetenskaplig kompetens och kunskapsnivå. Svenska forskareinom immunologi och vaccinforskning har i konkurrens med amerikanska sökandefått ett kraftigt stöd från statliga myndigheter i för sin AIDS-forskning,Svenska forskare inom virologi och patologi har genomfört forskning av höginternationell standard. Stödettill den medicinska forskningen i har ökat väsentligt under budgetåren1986/87 och 1987/88 () som sorterar underutbildningsdepartementet ansvarar för det direkta stödet till den medicinskaforskningen. Styrelsen för teknisk utveckling (STU) som sorterar underindustridepartementet ansvarar för utveckling och forskning, som kan leda tillindustriella produktioner på lång sikt. Vidare ger Industrifonden lån på olikavillkor, bl,a, till läkemedelsbolag för att underlätta risktagande. Därtillhar givit ett ekonomiskt stöd från det särskilda AIDS-anslagettill MFR för att möjliggöra extra insatser inom AIDS-forskningen, Forskning ochutveckling bedrivs också inom ramen för SBL;s verksamhet, MFRhar beslutat dela ut 4,3 milj, kr, under /88 i ekono miskt stöd fill AIDS-forskning, STU har också lämnat stöd till AIDS-forsk ningen och beslutat att satsa totalt 12 milj, kr, under /88 som sådant stöd. Industrifonden har överläggningar med svenska läkemedelsfö retag om stöd till "riskprojekt" i relation till AIDS,har stött MFR:s AIDS-forskning med totalt 3 milj, kr. Utöver detta har regeringen beslutat att uppföra ett säkerhetslaboratorium vid SBL, Den to tala kostnaden för uppförande och utrustande av detta laboratorium har be räknats till ca 20 milj, kr. Till detta får läggas de driftskostnader som inte kan täckas med intäkter. Dessa uppskattas fill ca 2 milj, kr, . Jag åter kommer ull frågan om säkerhetslaboratoriet. Svensk forskning på området får av finansiärer i stöd med motsvarande drygt 2 milj, kr, . Även läkemedelsindustrin i ha:r satsat på forskning kring antivirala läke medel, "2 Stödet från olikafinansiärer till forskningen i inom området beräknas uppgå fill totaltca 30 milj, kr, under /88, Jag räknar med att viss del avsocialdepartementets anslag till insatser mot AIDS även fortsättningsvis skallkunna avsättas för stöd till denna medicinska forskning. Forskning som inriktas påde samhälls- och beteendevetenskapliga aspekterna på HIV/AIDS-epidemin bliralltmer angelägen. Jag har därför tagit initiativ fill sådan forskning genomatt avsätta medel från de särskilda AIDS-medlen /87 till samhälls-och beteendevetenskaplig forskning av betydelse för HIV/AIDS- problematiken.Som jag berört har beslut om att stödja viss sådan forskning fattats isocialdepartementet. Jagvill i detta sammanhang erinra om hur väsentlig sådan forskning är som underlagför det epidemiologiska arbetet. Jag har tidigare understrukit behovet av enintensifierad karfläggning av smittspridningen. Det är också angeläget attfinna metoder för att bedöma förändringar i det sexuella beteendet i riktningmot större ansvarstagande. Medeltill den HIV/AIDS-relaterade samhälls- och beteendevetenskapliga forskningenbör emellertid kanaliseras via delegationen för social forskning, Iredovisningen av uppdraget att utreda förutsättningarna för ett svensktforskningsprogram om AIDS föreslär utredaren att initiativ bör tas för attbilda en riksförening, som arbetar för att stödja forskning mot AIDS, Härigenomkan också åstadkommas ett breddat folkligt engagemang i kampen mot AIDS, 6 Extra bidrag till landsting och kommuner Mitt förslag: Föratt stödja smittskyddsarbetet inom landsfing och kommuner föreslås att ettextra bidrag för skall lämnas till de landsfing och kommuner där HIV-smittanär särskilt utbredd. Bidraget skall uppgå fill sammanlagt 85 milj, kr, ochfördelas med 35 milj, kr, till , med 20 milj. kr, tillStockholms kommun och med 10 milj, kr, till vardera , Malmökommun och . Det extra bidraget skall användas för vissaspecificerade insatser. Bidraget betalas ut i sin helhet , Ett extrabidrag föreslås lämnas för med 120 milj, kr. Skälen för mitt förslag:Spridningen av HIV-smittan är fortfarande i stor utsträckning koncentrerad tillStorstockholmsområdet, Spridningen sker även i och , Ett särskiltansvar vilar på huvudmännen i de tre storstadsområdena. Ett effektivtsmittskyddsarbete inom dessa de mest utsatta områdena gagnar övriga huvudmän ilandet.