prop · GB034 · 1987-12-31 00:00:00 — Företrädarna för kreditinstituten förklarade vidare alt de inte bedömdesvårigheterna och riskerna med all värdera patent-ansökningar som kreditsäkerhelsobjektvara nämnvärt större än de som är förbundna med andra projekt där riskvilligtkapital behöver satsas. Nyssnämnda faktorer skulle alltså inte avhålla kredilinslilulenfrån alt utnylQa patentansökningar som pantobjekt. Vid överläggningarna förelågsåledes enighet om att lagstiftningen borde utformas sä alt även palentansökningaromfattas av en pantsättningordning av planerat slag. Jag vill också här redovisa nägra teoretiska invändningarsom har rests mol atl en pantsällningsordning utformas så att den omfattar även palent ansökningar och inle bara beviljade patent. Det har således framhällits alt någon definitiv rättighet av immalerialrätlslig nalur inte uppkommer förrän en ansökan om patent har bifallits och detta beslut har vunnit laga kraft. Del skulledärför från en teoretisk utgångspunkt vara svårt alt acceptera Prop.1987/88:4 att panlobjektet, innan nägon immateriell rättighet har etablerats,utgörs av den tekniska idén som sädan, dvs. För egen del anser jag inte att frägan behöver vålla någrabesvär från teoretisk synpunkt. I och för sig är det naturligtvis riktigt attdel som under ansökningsstadiet representerar ett förmögenhetsvärde är självaidén eller uppfinningen som sådan. Uppfinningen materialiseras och beskrivsemellertid närmare i patentansökan. Sedan ansökan har getts in till och diarieförtshos pateniverket knyts till den vissa latenta rättsverkningar. Ansökanrepresenterar det värde som parterna i en panlsätlningssiluation anser ligga iatt kunna utnylQa uppfinningen, senare med eventuell ensamrätt. Samma teoretiska invändning skulle vidare kunna riktas mottanken pä en pantsätlning av patent. Även efter det atl ett patent beviljats ärdel naturligtvis uppfinningen som i realiteten pantsätts, då utrustad med vissaytterligare rättsverkningar. Någon invändning mot atl elt patent skall kunnapantsättas har emellertid inle framförts. Jag kan således inte se all det skulle föreligga nägrateoretiska hinder mot atl även patentansökningar skall kunna pantsältas. Vilka olika pantobjekt bör omfattas? Patent som gäller i kan erhållas pä tre olikavägar. Det kan ske genom en nationell svensk patentansökan, genom eninternationell patentansökan och genom en europeisk patenlansökan. Ennationell svensk palenlansökan görs alllid hos det svenska pateniverket. Eninternationell patentansökan som omfattar kan, beroende på vem som ärsökande, göras i något av de länder som har tillträtt 1970 ärs konvention om patentsamarbele.En europeisk patenlansökan, slutligen, skall göras hos det europeiska palentverketi Miinchen. Oavsett vilken väg sökanden väljer för all få patent medverkan i kommer dock de patent som gäller här i landet all slutligenregistreras hos del svenska pateniverket. Alla patent som gäller i Sverigefinns alltsä officiellt dokumenterade i landet. En pantsällningsordning kandärför i och för sig omfatta alla patent för ulan all del krävssärskilda bestämmelser med hänsyn till den väg på vilken patentet harerhållits. En avgörande fråga är om det finns något behov av atlanvända internationella och europeiska patent som kredilsäkerhet här. Det gårvisserligen inle alt uttala sig med säkerhet i denna fräga. Del finnsemellertid inle någonting som tyder pä alt behovet skulle vara så litet attdessa patent av denna anledning bör undantas från möjligheten lill pantsätlning.Lagstiftningen bör inte heller göras alltför snäv ulan utformas sä att den kanmöta eventuella framtida behov av pantsätlning av dessa objekt. Alla patent somregistreras här i landet bör således också kunna pantsältas här. Jag gär därefter över lill frägan om patentansökningar böromfattas av den nya panlsältningsordningen. Redan av vad jag i delta avsnitt inled ningsvis anfört har framgått alt del föreligger elt stort behov av alt en patentsökt uppfinning kan pantsältas redan på ansökningsstadiel. anscrjagdet uppenbart atl lagstiftningen bör utformas sä atl den kommer att omfatta ivart fall de nationella svenska patentansökningarna. Iutredningens direktiv antogs, främst mol bakgrund av den handläggningsordningsom gäller för inlernationella och europeiska ansökningar, att del inte varlämpligt att ett pantsätlningssyslem omfattade andra än de nationella svenskaansökningarna. Utredningens överväganden i denna fråga visar emellertid attdelta antagande kan ifrågasättas Qfr belänkandet s. 113-117). Internationellapatentansökningar som fullföljs vid den svenska patent-myndigheten registrerasoch handläggs där enligt 2 kap. patentlagen på i princip samma sålt som ensvensk nationell ansökan. Jag kan inte finna något vägande skäl mol alt manöppnar en möjlighet till pantsätlning av dessa ansökningar under den s. k;nationella fasen. Detta gäller naturligtvis särskilt som det inle kan sägas attdet skulle saknas behov av en sådan möjlighet. De regler som behövs för attomfatta internationella patentansökningar skulle inte heller bli nämnvärtutförligare än om panlsältningsordningen begränsas till enbart de svenskaansökningarna. Även sådana europeiska patentansökningar för vilkaöversättning enligt 88 § patentlagen har getts in till patentverket böromfattas av den nya panlsältningsordningen. Några tekniska hinder mot en sådanordning föreligger inte. Denna väg att erhålla patent med verkan i Sverigesynes ocksä bli alltmer anlitad och betydelsefull, lät vara att den i absolutatal inle ännu är omfattande. Med hänsyn härtill och till vad jag förut haranfört om lagstiftningens framålsyftande karaktär är del från allmän synpunktav värde alt pantsätlning kan ske av dessa typer av ansökningar. 2.4 Godtrosförvärv pch legitimation 2.4,1 Godtrosförvärv Mittförslag: Ett godtrosförvärv av panträtt i patent eller patentansökan skallinte kunna göras. Patentlagen kompletteras med en uttrycklig regel om detta.En giltig panträtt förulsälter alltså all det finns ell giltigt pantavtal.Brister det i detta hänseende blir en eventuell registrering utan verkan. Utredningens förslag: Överensstämmer med milt (betänkandets. 8491 och 171-172). Remissinstanserna:Ett antal remissinstanser har uttryckligen tillstyrkt utredningens förslag,medan flertalet inte har uttalat sig särskilt i denna fräga. Någraremissinstanser har dock förordat en reglering som innebär att en anteckning ominnehav i patentregistret tillerkänns sakrättslig verkan. Skälen förmitt förslag: En panthavare har självfallet ell intresse av all undvika tvisterom vem som är räll ägare till panlobjektet (patentet). Detta aktualiserarfrågan om hur stränga krav som skall ställas pä den som upplåter panträtten närdet gäller att visa sin rätl till panlobjektet - atl han är legitimerad alt förfogaöver det. Legitimalionsfrågan är i sin lur nära Prop. 1987/88:4 förknippadmed reglerna om godtrosförvärv. Beträffande innehållet i dessa regler kan jag ihuvudsak hänvisa till framställningen i betänkandet (s. 84-91). Försammanhangets skull vill jag ändå kort nämna följande. Godtrosförvärvi allm-änhet förutsätter alt överlåtaren utåt sett framstår som legitimerad attförfoga över egendomen, antingen genom atl han har den i sin besittning ellergenom att han i ett register är antecknad som räll ägare. Ett annal villkor somuppställs t. ex. vid överlåtelse av lösöre är alt egendomen övergår iförvärvarens besittning - att den . Reglernaom godtrosförvärv av lösöre har tidigare huvudsakligen utbildats irättspraxis. De regler som gäller numera finns i lagen (1986:796) om godtrosförvärvav lösöre (prop. 1985/86:123, LU 1986/87:4, rskr. 1986/87:6). Beträffandepatenträtt, liksom övriga immaterialrältigheler (upphovsrätt, varumärkesrättetc), saknas regler om godtrosförvärv i vår rättsordning. Dessa rättigheterhänförs ju inle under begreppet lösöre, utan de utgör annan lös egendom (se t.ex. Hastad, Sakralt avseende lös egendom, 1986, s. 42). Över huvud lagetter detsig inle lätt atl belräffande dessa rättigheter ange någon omständighet som, päsamma sätt som besittnings-begreppet vid lösöre, kan användas som legitimationför den som obehörigen disponerar över rättigheterna. Beträffande patent hardet i den rätlsvetenskapliga litteraturen ocksä ansetts all godtrosförvärv inleär möjliga. Det borde därför inle heller vara möjligl atl göra elt godtrosförvärvtill en mer begränsad räft lill patentet, säsom pantrält. Närdet gäller panträtt till lösöre är del visserligen nuriiera uttryckligenfastslaget att en sådan begränsad rättighet kan godtrosförvärvas (7 § lagen om godtrosförvärvav lösöre). En förutsättning för etl dylikt godtrosförvärv är tradition (7 § jfrdmed 2 § nämnda lag). Som jag har framhållit kan emellertid sädan lös egendomsom patent inle . Del finns inte heller nägon legitimerandeomständighet atl lägga till grund för elt godtrosförvärv. Följaktligen synesinte heller panträtt till patent kunna godtrosförvärvas. Reglernaom godtrosförvärv brukar motiveras främsl av hänsyn till borgenärernas ochomsättningens intressen. Ett väl utbyggt godtrosskydd är en väsentlig komponenti en fungerande rättslig reglering av realkredi-ten. Kreditinstituten fästergivetvis stort avseende vid hur saken regleras. Fråganär då, om borgenärernas och omsättningens intresse av en rätts- ligreglering när del gäller kreditgivningen i samband med pantsätlning av patentär sä stort atl detta motiverar att särskilda regler införs som skullemöjliggöra godtrosförvärv av pantrält i patent. Teoretiskt sett skulle traditionenkunna ersättas av registrering i ett offentligt register där registreringenutgör legitimerande omständighet. En förebild skulle t.ex. kunna hämtas frånfastighetsrätten där fastighetsregistret fyller en funktion som legitimerandefaktor. Det senare är möjligt därför all fasfighetsregistret innehållerfullständiga och pålitliga uppgifter om ägandeförhållandena. Enligt27 § patentiagen (1967:837) skall ett meddelat patent antecknas i patentregislrel, som förs-av palentverket. I förhållande lill fasfighetsregi stret föreligger emellertid den avgörande skillnaden atl palentregistrets 15 uppgifter omägarförhållandena inle är fullständiga. Enligt 44 § patentlagen gäller nämligenall, om patent har övergått på någon annan eller licens har upplåtits, deltaförhällande antecknas endasl på begäran. Del föreligger således inte något regislreringstvång.Del kan enligt min mening därför inte komma i fråga atl tillerkännaanteckningar i etl ofullständigt register av della slag sådana sakrältsligaverkningar som här diskuteras. Risken för all allmänheten skulle kunnavilseledas är uppenbar. Allinföra etl obligatoriskt öch fullständigt system för registrering av patenlinnehavär en möjlighet som har övervägts men förkastats i tidigare lagsliflningssammanhang(se t.ex. prop. 1977/78:1 Del A s. 247 f). Detta har hängt samman främsl med degenomgripande verkningar som en sådan ordning har ansetts föra med sig.Utredningen har inle velat föreslå ett sådant syslem och har inle heller fiinnilnägon annan lämplig väg för atl möjliggöra godtrosförvärv av panträtt lillpatent (betänkandet s. 88-90). Jag har redaninledningsvis angett atl en förutsättning för atl man skall införa en pantsällningsordningär alt systemet är enkelt och billigt. Redan av delta skäl måste de här antyddaoch av utredningen närmare penetrerade alternativen avvisas. Inte heller harde synpunkter som framkommit under remissbehandlingen gett vid handen attavsaknaden av etl godtrosskydd i förevarande sammanhang skulle innefattasådana riskmoment atl en framtida kreditgivning på omrädet skulle komma aftäventyras. Det får alltså accepteras alt det ankommer pä den som skall ta emotpanten (pantborgenären) att undersöka om den som erbjuder panten (pantgäldenä-ren)har rätt att förfoga över den pä samma sätt som gäller inom företagsin-teckningsrällen(prop. 1983/84:128 s. 34). Även om palentregistrets uppgifter inle kan anses hellpålitliga, bör de ändå kunna ge goda möjligheter för en pantborgenär attundersöka vem som är rätt ägare till ett patent. Jaganser således alt man inte bör införa nägra regler om godtrosförvärv vid pantsältningav patent och palentansökningar. I en särskild bestämmelse i patentlagen (98 §)bör slås fast att godtrosförvärv inte kan ske av den panträtt det här är frägaom. Mitt förslag: Densom ansöker om registrering av ett panlsätlnings-avtal skall styrka sin rätttill det patent eller den patentansökan som pantsätlningen avser. Avser pantsätlningenett patent, skall den som är antecknad i patentregistret som patenthavare presumerasbehörig alt göra en sädan ansökan. Avser pantsältningen en patenlansökan skallden som har registerals hos patentmyridigheten som uppfinnare eller dennes rättsinnehavarepresumeras behörig att göra ansökningen. Om registrering söks av någon annan,skall denne styrka sin rätl lill pantobjektet med en sammanhängande kedja avöverlåtelser. Utredningens förslag:Överensstämmer i huvudsak med mitt (betänkandet s. 84-93 och 169-170). Remissinstanserna:Utredningens förslag har fillsiyrkls eller lämnats Prop. 1987/88:4 ulanerinran av sä gott som samtliga remissinstanser. Skälen för mitt förslag: Av min redogörelse i föregäende avsnilltorde ha framgått att det i ett regislreringsärendé hos pateniverket inte går atlåsladkomma nägon myndigheisprövning som garanterar atl inte nägon annan än denrätte ägaren av patentet kan få en pantupplåtelse registrerad. En sådannoggrann prövning från.myndighetens sida skulle ha förutsatt alt man inrättar eltobligatoriskt och fullständigt registreringssystem. Som jag har anfört böremellertid ett sådant syslem inte komma i fråga. Om det således fär ankomma på pantborgenären all självundersöka om pantgäldenären har rätt alt förfoga över panlobjektet, är det ettrimligt krav atl det ges vissa regler om förutsättningarna för all anteckningom pantsätlning skall få göras i registret. Dessa regler bör utformas så altriskerna för felaktigheter blir sä små som möjligt. Reglernas funktion kan dockinte vara alt ersätta den konlroll av ägandeförhållandena som yllersl måsteåvila panlborgenären. Enligt 8 § Qärde stycket patentlagen skall uppfinnarensnamn anges i palenlansökan. Om patent söks av nägon annan än uppfinnaren; skallsökanden styrka sin rätl till uppfinningen. Det senare sker praktiskt taget alltid genom en skriftlig överlätelsehand-ling.Fränsett vissa specialfall, säsom förvärv genom arv, testamente ellergiftorätt, torde det vara yllersl sällsynt atl sökanden - i de fall han är enannan än uppfinnaren - söker styrka sin rätl på någol annal vis. I 44 § patentlagen föreskrivs att anteckning på begäranskall göras i patentregislrel, om ett patent har övergått på nägon annan. Ocksävid registrering av sädana överlåtelser krävs enligl praxis eri sammanhängandekedja av överlåtelser från den som senast har antecknats som patenthavare. De bestämmelser som jag nu har redogjort för synes inle haföranlett några lillämpningssvårigheter. Med hänsyn härtill och till vad jaginledningsvis i detta avsnitt har angett bör legitimationsreglerna utformas påföljande sätt. Om ansökan om registrering av ell pantsältningsavlal avserell meddelat patent, bör den som är antecknad i patentregistret som patenthavare i enlighet med den praxis som har utbildats vid registrering av patenföverlå-telser- anses behörig att förfoga över panlobjektet och därmed alt göra dennaansökan. Avser registreringsansökan pantsättning av en patenlansökan,bör pa-tentansökningsdiariets uppgifter kunna bilda utgångspunkt för prövningenav vem som skall anses behörig sökande. Om ansökan görs av den som är antecknadsom uppfinnare eWer sökande i ärendet angäende ansökan om patent, bör dennesåledes i regel anses behörig. De behörighetsregler som jag nu har förordat bör dockenbart skapa en presumfion för vem som är räll sökande i panlsältningsärendel.Som utredningen framhåller bör etl undantag givelvis gälla, öm det av någonsärskild anledning framgär eller annars finns anledning anta alt patentet ellerpatentansökan har överlåtits till någon annan. När ansökan om registrering av pantsältning görs av nägonannan änden I 2 1987/88.1 saml. som ärantecknad i patentregislrel som patenthavare eller som i palenlan-sökningsdiarietär registrerad som uppfinnare eller dennes rättsinnehavare, är det rimligt attkräva alt denne sökande styrker sin räll till patentet eller patentansökan. Päsamma sätl som i praktiken tillämpas vid registrering av överlåtelse av patentQfr 44 § palenfiagen) bör del. krävas atl överlåtelser som åberopas i ell panlsältningsärendebildar en sammanhängande kedja frän den senast registrerade rättsinnehavaren lillpatentet eller palenlansökningen. Dennareglering av legilimationsfrågorna i pantsättningsärenden tillgodoser enliglmin mening på ett rimligt sätl pantborgenärernas intresse av all obehörigaförfoganden över pantobjekten inle sker. 2.5 Förhållandet mellan panträtt och andra begränsadesakrätter 2.5.1 Panträtter och licensrätter Mitt förslag: En licenstagare skall vara sakrättsligtskyddad mot pantsätlning som sker efter det all licensen har upplåtits. Dennaprincip slås fast i en särskild bestämmelse. Utredningens förslag: Överensstämmer med mitt (betänkandets. 93-99 och 175-177). Remissinstanserna: Utredningens förslag har godtagits avmajoriteten av remissinstansema. Patentbesvärsrätten har dock funnit deltveksamt om man bör införa elt sakrättsligt skydd för en licenstagare genlemoten panthavare när detta skydd för licenstagare i övrigt lämnas oregleral. hovrättoch har vidare förordat alt regler införs om panthavaresrespektive licenstagares ställning i de fall då en patenthavare avstår frånpatentet enligl 54 § patentlagen. Skälen för mitt förslag: Ett syfte med en lagstiftning ompantsättning av patent är atl tillförsäkra pantborgenären ett sakrättsligtskydd gentemot senare dispositioner över patentet från ägarens sida. Från tidenför ansökan om registrering blir pantsätlningen gällande mot senare förvärvare,andrahandspanlhavare eller licenstagare. Pantborgenärens rätt, t.ex. atl vidutebliven betalning realisera panten, förbliralltså orubbad, om pantgäldenärensäljer, pä nytt pantsätter eller uppläter licens i den pantsatta egendomen. Av stor vikt är emellertid ocksä en panthavares ställning genlemottidigare rättsinnehavare. De problem som här aktualiseras gäller främstrelationen mellan en licenstagare och innehavaren av en senare upplåten pantrält.Den relationen har ocksä nära samband med förhållandet mellan en förvärvare avpatentet och en tidigare licenstagare. Den gällande patentlagstiftningen innehäller som nämntsinte nägra uttryckliga regler av sakrätlslig natur. Såvitt avser överlåtelserav patent eller licenser torde del emellertid vara klart alt överlåtelsengäller mot överlåtarens borgenärer redan genom överlåtelseavtalet. I fråga om upplå- telse av licens torde ocksä gälla att skydd mot upplätarensborgenärer Prop. 1987/88:4 uppkommer redan genom upplätelseavlalel. För defallen att patent har överlåtits till flera var för sig eller atl tväoförenliga licenser har upplåtits av patenthavaren synes det inle heller rådanågot tvivel om att den s. k. priorilelsprincipen skall gälla, dvs. att denförsta rättshandlingen har företräde (se l.ex. m.fl., Palenllagsliftningen,1980, s. 279 f). Rättsläget får däremot anses mera oklart när del gällerdel fallet alt en patenthavare först upplåter en licens och därefter överlåterpatentet till någon annan än licenstagaren ulan all göra förbehåll förupplåtelsen. Olika meningar har här gjort sig gällande inom denrättsvetenskapliga doktrinen. Enligt en mening skulle allmänna sakrättsligagrunder gälla, vilket innebär att nylQanderätten (licensen) skulle få vika iförhällande till senare förvärvare. Principen "köp bryter legostämma"skulle således tillämpas. Det har emellertid ocksä hävdals atl priorilelsprincipenbör gälla även i della fall och all licensrällen därför skulle stä sig mot enny ägare av patentet Qfr betänkandet s. 94 och där gjorda hänvisningar). När del gäller nytQanderätt till lösa saker i allmänhettorde det säkert förhålla sig så alt nylQanderätten inte alllid åtnjuter nägotskydd mol en ny ägare till egendomen. Principen "köp bryter legostämma"torde enligl vad utredningen har funnit fortfarande gälla i vart fall vidsädana kortvariga upplåtelser av saker som relativt lätt kan förhyras på nyttpä annat håll, om nyftjanderältsavlalet skulle upphöra alt gälla. Del har emellerfidframhållits att nylQanderätter har fått en heltannan ekonomisk betydelse än tidigare, en omständighet som sagts böra föranledaatl problematiken övervägs utifrån nya uigängspunkter. Något fall där endomstol prövat frågan torde inte ha förekommit såvitt gällerpatenträtten. I della sammanhang tilldrar sig frägan om palentlicensernasställning särskill intresse. Det är givet att samma synsätt inte kan anläggas belräffandedessa rättigheter som när del gäller nytQanderätt till lös sak i allmänhet..Ett licensavtal kan representera myckel stora ekonomiska värden. Redan dennaomständighet, i förening med betydelsen av all kunna vidmakthålla ettlicensavtal för all utveckla och exploatera en uppfinning, gör delta tydligt.Det framstår därför inte som rimligt atl patenthavaren och en ny förvärvare avpatentet skulle kunna fritt disponera över licenslagarens räft. Samma synsätt bör enligl min mening anläggas när detgäller en licenstagares ställning gentemot innehavaren av en pantrält. Enlagstiftning om pantsältning av patent bör därför innehålla en regel av deninnebörden all en licenstagare skall vara sakrättsligt skyddad i förhällandetill senare förvärvare av panträtt i patentet. Jag föreslär alltså atl en sädanbestämmelse införs. Del skullei och för sig vara önskvärt med en motsvarande reglering av rättsförhållandet mellan en licenstagare och en senare förvärvare av paten tet. Önskemål härom har också framkommit under remissbehandlingen. En sådan lagsfiftning skulle emellertid innebära alt man pä denna enda punkt skulle lagreglera frägor om äganderättens utövande. Alla övriga sakrättsliga frågor beträffande äganderätt lill patent skulle däremot förbli 19 Lika litet somutredningen vill jag därför föreslå nägon lagreglering för denna situation.Det är i sammanhanget viktigt att notera den diskussion som har förts undersenare tid om bärkraften i principen "köp bryter legostämma". har funnit kan det inte uteslutas att domstolarna skulle komma attavvisa en tillämpning av denna princip i förhållandet mellan en licenstagareoch en ny ägare av patentet. Tillfrågan om panthavares och licenstagares ställning i de fall dä patenthavarenavstår frän sitt patent återkommer jag i specialmötiveringen. Mitt förslag:Patent och patentansökningar skall liksom kunna ingå i underlaget förföretagshypotek. Delta föranleder inga lagändringar. Utredningensförslag: Motsvarar mitt (betänkandet s. 99-104). Remissinstanserna:Majoriteten av remissinstanserna har inte ullalat sig särskill i frågan. och en har uttryckligen tillstyrkt utredningens förslag. anser däremot alt det är en svaghet atl en borgenär, som har säkerhet i etl företagshypotek vari ell patent .ingår, inle kan motsätta sig atl gäldenären senare pantsätter patentet fill säkerhet för någon annan kredit. Skälenför mitt förslag: Enligt lagen (1986:649) om förelagshypotek, som den 1 januari1986 ersatte den tidigare lagen (1966:454) om förelagsinleck-ning, gäller somhuvudregel alt företagshypotek omfattar näringsidkares lösa egendom i den mänegendomen hör till den inteckriade verksamheten (2 kap. 1 §). Frän dennahuvudregel görs vissa undantag, som dock ej berör egendom av sådant slag sompatent och patentansökningar. Sädan egendom ingär alltsä, liksom tidigare, iunderlaget för säkerhelsrätten. Nägonsärskild regel om förhållandet mellan företagshypotek och en handpanträtt somhar upplåtits efter det alt en sädan säkerhet har stiftats finns inle i den nyalagen, och fanns inte heller tidigare. När en sådan pantsätlning harfullbordats, ingär emellertid otvivelaktigt den berörda egendomen inte längre iunderlaget för företagshypotek.