prop · GB03171 · 1987-12-31 00:00:00 — Motbakgrund av det sagda anser jag att försäkringskassorna, innan beslut meddelasom rätt till särskild efterlevandepension, bör undersöka om det finns skäl attvidta åtgärder som är ägnade att förbättra den efterlevandes möjligheter attbereda sig inkomst genom arbete. I detta hänseende bör alltså gälla motsvarandeskyldighet att undersöka behovet av rehabiliteringsätgär-der som inomsjukförsäkringen. Deinsatser som kommer i fråga för efterlevande bör kunna vara av såväl medicinsksom arbelsmarknadsmässig art. I sistnämnda hänseende kan det röra sig om t.ex,yrkesinriktad rehabilitering, arbetsmarknadsutbildning eller annan lämpligutbildning. Visar det sig att insatser av detta slag behöver vidtasför att förbättra den efterlevandes förvärvsmöjligheter, bör det åligga Prop.1987/88:171 att se till att så sker. Om således denefterlevande själv inte tar initiativ till behövliga rehabiliteringsåtgärder,bör det ankomma på kassan att göra detta. Når det gällerarbetsmarknadspolitiska insatser bör detta ske i nära samarbete med andramyndigheter på bl.a. arbetsmarknads-och utbildningsområdena efter mönster av derutiner som utvecklats beträffande rehabilitering i samband med prövning avlångvariga sjukdomsfall och av rätten till förtidspension. Det bör ankomma påriksförsäkringsverket att i samarbete med bl.a. arbetsmarknadsmyndigheternautarbeta allmänna råd för den verksamhet som kan behövas. Ivilken utsträckning försök bör göras med åtgärder av här berört slag fårsjälvfallet bedömas från fall till fall. Härvid får beaktas sådana omständighetersom den efterlevandes utbildning och tidigare verksamhet samt bosättningsförhållanden.Av stor betydelse blir givetvis åldern. Rör det sig om en änka som står utanförförvärvslivet och som börjar närma sig denallmänna pensionsåldern kan det naturligtvis sällan komma i fråga att vidtaåtgärder i form av omfattande arbetsmarknadsutbildning e.d. Sådana insatser fårinte bli ett självändamål. För att de skall vidtas måste det finnas rimliggrund att anta att de kommer att verksamt förbättra möjligheterna tillförvärvsarbete och att man rimligen kan ställa det kravet att den efterlevandedeltar i sådan utbildning e.d. Somvillkor för att efterlevandepension skall utgå bör kassan kunna uppställa attden efterlevande genomgår utbildning eller på annat sätt medverkar ierforderliga åtgärder för att förbättra förvärvsmöjligheterna. Sådant villkorbör också kunna avse skyldighet för den efterlevande att vara anmäld som arbetssökandehos arbetsförmedling och att anta erbjudet lämpligt arbete. Villkorav detta slag bör kunna ställas inte endast i samband med att rätten tillsärskild efterlevandepension prövas första gången utan ocksä senare som den efterlevande uppbär sådan pension. Medanledning av de synpunkter som AMS framfört under remissbehandlingen vill jagframhålla att det naturligtvis år arbetsmarknadsmyndigheterna som disponeraröver de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna och som enligt gängse regler har attpröva förutsättningarna för att utnyttja dessa beträffande enskildaefterlevande. Däremot innebär mitt förslag att det är försäkringskassorna somhar att pröva rätten till särskild efterlevandepension med beaktande av i vadmån en enskild efterlevande uppfyller de villkor om anmälan som arbetssökande,genomgående av utbildning e.d. som kassan i ett visst fall kan ha funnit varapåkallade. Avsikten är således inte att arbetsförmedlingarna skall ha någonuppgift som "kontrollorgan" när det gäller rätten till särskildefterievandepension. Mittförslag: Rätten till särskild efterlevandepension kan i enskilda fall begränsastill , och den skall under alla förhållanden omprövas minst en gångvart tredje år. Förbättras den efterlevandes förvärvsmöjligheter, skall enutgående särskild efterlevandepension kunna dras in eller sättas ned definitivteller med hänsyn till den inträdda förbättringen. En pension somdragits in eller satts ned definifivt kan inte senare utges på nytt ellerhöjas. Ärenden om särskild efterlevandepension skall i försäkringskassa avgörasav socialförsäkringsnämnd. Beredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag(betänkandet s. 237-240 och 243-245). Remissinstanserna: Förslaget lämnas i allmänhet utanerinran av remissinstanserna. LO understryker härvid att det är av vikt attreglerna inte tillämpas så strikt att stödet till den efterlevande upphör innanövergången till en egen försörjning är helt genomförd. AMS finner det angelägetatt grunden för beslut om att dra in eller sätta ned särskildefterlevandepension klargörs ytteriigare. Enligt AMS bör reglerna vara såutformade att den efterlevandes intresse för att ta tidsbegränsadeanställningar eller deltidsanställningar, som har mycket storomfattning, inte begränsas. Den föreslagna regeln att särskildefterlevandepension inte får höjas vid omprövning ifrågasätts avförsäkringsöverdomstolen. Enligt domstolen överlåter den åt de tillämpandeorganen att dra upp gränserna för när särskild efterlevandepension enligthuvudreglerna skall utgå. Skäl kan därför, menar domstolen, tala för att låtaäven den närmare utformningen av omprövningen anförtros rättstillämpningen.Domstolen utesluter inte att det i något fall kan finnas sakliga grunder förhöjning av en särskild efterlevandepension vid omprövning. Skälen för mitt förslag: Den särskildaefterlevandepensionen syftar i första hand inte till att utgöra ett beståendestöd till den efterlevandes försörjning, utan tanken är att den skall utges iavvaktan på att försörjningen kan ordnas på annan väg. Mot bakgrund häravfinner jag det naturligt att rätten till särskild efterlevandepension ienskilda fall bör kunna tidsbegränsas. Detta bör göras bl.a. i situationer dådet finns skäl att knyta pensionsrätten fill viss utbildning e.d. som kanförväntas leda till förbättrade förvärvsmöjligheter för den efterlevande inomden närmaste framtiden. En sådan tidsbegränsning innebär inte att denefterlevande därefter är utestängd från vidare möjligheter att uppbärapensionen, utan avsikten är att efter mönster av vad som föreskrivs beträffandesjukbidrag skapa en garanti för att frågan om pensionsrätt tas upp till förnyadbehandling. Har i ett särskilt fall rätten till efterlevandepension på dettasätt begränsats till , får vid utgången härav på nytt tas upp frågan omsärskild efterlevandepension skall utges och storleken av en eventuell pension.Även i andra fall än då en tidsbegränsning av detta slag gjorts anser jag det vara avvikt att fortlöpande följer förhållandena för dem Prop.1987/88:171 som beviljats särskild efterlevandepension. Detta framstår sompåkallat i syfte att undvika att pension utges till efterlevande som intelängre är i behov därav eller att den utbetalas med högre andel än nödvändigt. Det bör åligga dem som uppbär särskild efterlevandepensionatt till anmäla inträffade förändringar avförsörjningssituationen som är av betydelse för den fortsatta pensionsrätten.Om det genom en sädan anmälan eller på annat sätt kommer tillförsäkringskassans kännedom att den efterievandes förvärvssituation harförbättrats - t.ex. genom att denne har påbörjat ett arbete eller fått utökadarbetstid - eller att annan väsentlig ändring har skett i de förhållanden somlegat till grund för beslutet om pension, bör det göras en förnyad prövning avrätten till efterlevandepension. En sådan omprövning bör dessutom under alla förhållandengöras med vissa intervall. Jag föreslår i detta hänseende att omprövning skallske minst en gång . När det gäller de närmare förutsättningarna för indragningoch nedsättning av en utgående pension vill jag inledningsvis konstatera attpensionen skall dras in när annan pensionsförmån från den allmänna försäkringene.d. beviljas den efterlevande. Det kan här röra sig om exempelvis heltsjukbidrag eller hel förtidspension eller om hel egenlivränta fränarbetsskadeförsäkringen. Till frågan om hur t.ex. parfiell förtidspensioneller arbetslöshetsstöd bör påverka rätten till den särskildaefterlevandepensionen återkommer jag i det följande. Enligt motsvarande regler som för omstållningspension förförlängd tid bör rätten till särskild efterlevandepension upphöra om denpensionsberättigade gifter sig eller - under vissa förutsättningar -sammanlever med någon utan äktenskap, I fråga om motiven för detta förslag fårjag hänvisa till vad jag anfört'i avsnitt 4.3.2 med avseende på förlängdomställningspension. som särskild efterlevandepension utbetalasbör ansträngningar vidtas för att hjälpa den efterlevande till ett arbete somtryggar försörjningen fortsättningsvis. Skulle sådana insatser ge åsyftatresultat och den efterlevande således få ett stadigvarande förvärvsarbete som geren tillfredsställande utkomst, har efterlevandepensionen fyllt sin funktion. Ennaturlig följd är att pensionen upphör att utgå om den efterlevandesförsörjningsmöjligheter på detta sätt förbättrats så att de kananses nedsatta med minst hälften. En förutsättning för att pensionen skall kunna dras indefinitivt bör vara att den efterlevandes möjligheter till fortsatt försörjningär inte endast tillfälligtvis förbättrade. Den inträdda förbättringen mästeantas komma att bestå för åtminstone framöver. Är det tveksamthuruvida den efterlevande kommer att kunna ha kvar arbetet under någon längretid framåt - t.ex. därigenom att det rör sig om en tidsbegränsad anställning -eller föreligger i annat avseende tvekan om i vad mån de förbättradeförvärvsmöjligheterna kommer att bestå, bör inte komma i fråga att definitivtdra in efterlevandepensionen. I sådana fall bör kunna beslutas att pensionendras in endast för Pensionsrätten blir då vilande under denna tid.Här bör alltså gälla en 126 motsvarighet till vad jag i det föregående harföreslagit om att det redan vid det förstabeslutstillfället bör kunna bestämmas att pensionen inte utges Prop.1987/88:171 . Om möjligheterna att bereda sig inkomst av arbete skulleförbättras för en efterlevande som uppbär hel pension eller två tredjedelar avhel pension, bör självfallet kunna beslutas att den särskildaefterlevandepensionen inte dras in utan sätts ned sä att den kommer att svaramot den därefter aktuella nedsättningen av förvärvsmöjligheterna. Även en sådannedsättning bör kunna göras definitiv eller endast temporär. Kan förbättringenantas bli bestående för , bör pensionen sättas ned definitivt. Iannat fall bör nedsättningen gälla . Har en utgående efterlevandepension dragits in definitivtbör inte komma i fråga att vid senare tillfälle på nytt bevilja denefterlevande sådan pension. På motsvarande sätt bör en efterlevandepension somdefinitivt satts ned inte senare kunna höjas. Jag ansluter mig alltså även idetta hänseende till pensionsberedningen, vars förslag lämnats utan erinran avflertalet remissinstanser. Om den efterlevandes förvärvsmöjligheter en gånghar förbättrats i sådan omfattning att det beslutats att för framtiden dra ineller sätta ned efterlevandepensionen till följd därav, skall en eventuellsenare inträdd försämring av försörjningsmöjligheterna alltså inte kunna ledatill att pensionen börjar utges ånyo eller höjs. I dessa fall kan det intesägas föreligga något sådant samband mellan makens bortgång och - de nya -svårigheterna i försörjningshänseende att det kan vara motiverat att utgeefterlevandepension. Försörjningen bör i sådana situationer kunna fillgodosesgenom arbetsmarknadspolitiska eller andra åtgärder som stär till förfogande föralla som är i motsvarande behovssituafion. Om en särskild efterlevandepension däremot har dragits ineller satts ned enbart och pensionsrätten alltså gjorts vilandeunder , bör inte föreligga något hinder mot att på nytt utge resp.höja pensionen. Detta kan i sådana situationer ske så snart anledning därtilluppkommer, t.ex. genom att den efterlevande förlorar sitt arbete eller detvisar sig att han eller hon inte klarar av detta. Pensionen bör då kunna börjautgå resp. höjas även om den tid för vilken rätten ursprungligen gjorts vilandeännu inte gått till ända. I detta sammanhang vill jag - liksom flera avremissinstanserna -understryka angelägenheten av en generös tillämpning av deregler som jag här föreslår. Möjligheten till indragning eller nedsättning bör,som jag utvecklat, utnyttjas endast i fall då det finns grundad anledningpåstå att det skett en påtaglig stabilisering av den efterlevandesförvärvsmöjligheter och att behovet av efterlevandepension därmed fallit borteller minskat. I regel bör därför en indragning eller minskning av en särskildefterlevandepension i första hand göras endast . Först sedan dennatid gått till ända och det är klarlagt att den efterlevande verkligen lyckats fäen fast förankring i arbetslivet bör pensionen dras in eller minskasdefinitivt. I det föregående har jag framhållit vikten av att den sombeviljats särskild efterlevandepension själv gör insatser för att fåförvärvsarbete. Med hänsyn härtill har jag förordat att försäkringskassornaskall ges möjlighet att ställa upp villkor om att den efterlevande t.ex. skallgenomgå viss utbildning eller anta erbjudet arbete. Det år givetvis angelägetatt sådana villkor med arbetsförberedandeinriktning verkligen följs av den efterlevande så att pensionens aktiverandesyfte inte riskerar att gå förlorat. Därför bör möjlighet finnas att tillsvidare helt eller delvis vägra den efterlevande särskild efterlevandepension omhan eller hon utan giltig anledning underlåter att följa uppställda villkor. Som jagangett tidigare bör det ankomma på försäkringskassornassocialförsäkringsnämnder att avgöra ärenden om särskild efterlevandepension. I sammanhanget vill jag, i likhet med bl.a. LO, slufiigenunderstryka vikten av ett väl utvecklat samarbete mellan försäkringskassornaoch arbetsmarknadsmyndigheterna när det gäller prövningar av rätten tillsärskild efterlevandepension. Eftersom arbetsmarknadsmässiga skäl ofta kommeratt vara av betydelse vid bedömningen, framstår det som naturligt attförsäkringskassan i dessa ärenden inhämtar yttrande av länsarbetsnämnden ellerannan myndighet om den efterlevandes möjligheter till förvärvsarbete m.m. Mittförslag: Särskild efterlevandepension skall inom folk- och tilläggspensioneringenutbetalas med samma nivåer resp. kompensationsgrader samt med sammatilläggsförmåner som omställningspension. Särskild efterlevandepension skallinte utges i den mån den efterlevande och för samma nedsättningav förvärvsmöjligheterna har rätt till annan social förmån av visst angivetslag. Beredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag(betänkandet s. 240-243). Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utanerinran av remissinstanserna. Bl.a. PRO hälsar med tillfredsställelse att densärskilda efterlevandepensionen från folkpensioneringen föreslås utgå medsamma belopp som nuvarande änkepension. PRO anser det också värdefullt att KBTskall kunna utges till pensionen liksom att extra avdrag skall kunna medges vidbeskattningen. Försäkringskasseförbundel anser att regeln om samordning mellanå ena sidan särskild efterlevandepension och å andra sidan kontantarbetsmarknadsstöd och utbildningsbidrag bör göras enklare, eftersom den annarskan leda till att tilläggsutbetalningar behöver göras. TCO och LRF anser attsärskild efterlevandepension såväl som omställningspension skall varapensionsgrundande inom ATP för den efterlevande. /?fy föreslär vissakompletteringar beträffande de förmåner som skall samordnas med särskildefterlevandepension. Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare framhållit börden särskilda efterlevandepensionen utbetalas från både folk- ochtilläggspensioneringen och utformas som en efterlevandeförmån. När det gäller frågan om nivåerna för den särskildaefterlevandepensionen faller det sig enligt min mening naturligt att anslutatill vad som föreslås Härför talar bl.a. denomständigheten att Prop. 1987/88:171 den särskilda efterlevandepensionen skallträda till först sedan den efterlevande uppburit omställningspension underviss tid. Vid bestämmande av efterlevandepensionens storlek är det ocksåangeläget att garantier skapas för att pensionen verkligen utbetalas med sådantbelopp att den kan tillgodose den berättigades hela försörjning på entillfredsställande nivä. Med hänsyn härtill finner jag, i likhet medpensionsberedningen och remissinstanserna, det vara motiverat att det för helsärskild efterlevandepension tillämpas samma nivåer och sammakompensationsgrader som för omställningspension. Jag föreslår alltså att hel särskild efterlevandepensionfrån folkpensioneringen skall utges med belopp som för år räknat motsvarar av basbeloppet och att härtill i förekommande fall skall kunna utbetalaspensionstillskott om maximalt av basbeloppet. I likhet med vad somföreslås beträffande omställningspension skall till särskild efterlevandepensionkunna utges kommunalt bostadstillägg. Den som uppbär sådan pension skalldessutom vara berättigad till extra avdrag vid beskattningen enligt de reglersom gäller för andra folkpensionärer. Åven för A TP anser jag att det bör gälla sammakompensationsgrader för särskild efterlevandepension som föromställningspension. Tilläggspension i form av hel särskild efterlevandepensionbör alltså utgöra av den avlidnes på visst sätt beräknade egenpension, ombarnpension inte utbetalas , och därav, om barnpension utges. Pensionsberedningen har övervägt huruvida skäl kundefinnas att låta särskild efterlevandepension - eller omställningspension - varapensionsgrundande för ATP för den efterlevande. Beredningen avvisar docktanken härpå. Under remissbehandlingen har denna ståndpunkt ifrågasatts av TCOoch LRF. som menar att båda pensionsformerna bör utgöra pensionsgrundandeinkomst inom tilläggspensioneringen för de berättigade. För egen del vill jag ansluta mig till beredningensståndpunkt. Denna ansluter till den allmänna principen att en pension inte kanvara pensionsgrundande inkomst för en annan form av pension. Detta gällerbeträffande ålderspension, förtidspension och nuvarande änkepension.Visserligen gäller undantag i fräga om delpension och sådan del av vårdbidragsom inte utgör ersättning för merkostnader. Dessa undantag betingas dock avspeciella omständigheter. Den särskilda efterlevandepensionen är avsedd attersätta dagens änkepension och bör i detta hånseende följa samma regler somdenna. Jag vill också erinra om att pensionsberedningen har i uppdrag att göraen översyn av reglerna för intjänande av ATP. I avvaktan på resultatet av dennaöversyn år jag inte beredd att biträda det av TCO och LRF framlagda förslaget. Den särskilda efterlevandepensionen syftar till att utgöraett skyddsnät för änkor och änklingar vilkas försörjning inte kan tillgodosespå annan väg. Om den efterlevande har rätt till annan social förmån som avseratt ge kompensation för samma nedsättning av förvärvsmöjligheterna som efterlevandepensionen,kan därför inte komma i fråga att låta efterlevandepensionen utgå ograverad. viss bestämd behovssituation bör den efterlevande i 9 1987/88. principerhålla endast en förmån inom ramen för det socialpolitiska Prop.1987/88:171 bidragssystemet. I det föregäende har jag lagt fram förslag om attefterlevande som uppbär ålderspension skall vara uteslutna från möjligheternaatt därjämte få särskild efterlevandepension. Detsamma bör gälla efterlevandesom har rätt till hel förtidspension eller hel egenlivränta frånarbetsskadeförsäkringen. När det gäller att utforma regler för samordning mellanden särskilda efterlevandepensionen och andra stödformer av olika slag anserjag att detta bör göras med utgångspunkt från att efterlevandepensionen skallvara subsidiär till sådana andra förmåner som syftar till att täcka sammaförsörjningsbehov. I fall av detta slag bör efterlevandepensionen utbetalasendast i den mån den överstiger vad som kan utges i form av annat stöd. I enlighet med dessa principer föreslår jag att särskildefterlevandepension skall samordnas med sjukpenning, partiell förfidspensionoch partiell arbetsskadelivränta. Samordningen bör göras på det sättet attefterlevandepensionen inte utges med anledning av sådan nedsättning avförvärvsmöjligheterna som berättigar den efterlevande till någon av de nuangivna förmånerna. Vidare föreslår jag att den särskildaefterlevandepensionen skall samordnas även med olika former av ersättningbl.a. vid arbetslöshet och studier på så sått att pensionen utges endast i denmån den beloppsmässigt överstiger den andra ersättningen. Om den efterievande -och för samma nedsättning av förvärvsmöjligheterna somefterlevandepensionen avser- har rätt också till arbetslöshetsersättning,kontant arbetsmarknadsstöd eller utbildningsbidrag vid arbetsmarknadsutbildningeller yrkesinriktad rehabilitering, skall alltså den särskildaefterlevandepensionen utbetalas endast till den del som den överstiger dennaandra förmån. Detsamma bör gälla beträffande delpension, vuxenstudiebidrag samttimersättning vid grundutbildning för vuxna, vid vuxenutbildning för psykisktutvecklingsstörda och vid grundläggande svenskundervisning för invandrare. Är däremot den efterlevande berättigad till någon annantyp av ekonomiskt stöd, dvs. ett stöd som avser att kompensera en annaninkomstförlust än den efterlevandepensionen tar sikte på, bör någon samordningöver huvud taget inte äga rum. I dessa fall bör den särskildaefterlevandepensionen alltså utgå ograverad vid sidan av den andra förmånen. Mot bakgrund härav föreslår jag att det inte skall skenågon samordning mellan efterlevandepensionen och t.ex. föräldrapenning,vårdbidrag eller återbetalningspliktiga studiemedel (studielån). Dessa förmånerskall alltså inte påverka den särskilda efterlevandepensionen. Ispecialmotiveringen utvecklar jag närmare skälen för dessa förslag. Den särskilda efterlevandepensionen bör inte hellerminskas med hänsyn till ersättningar som kan tillkomma den efterlevande från enkollektiv eller individuell pensions- eller kapitalförsäkring eller i form avskadestånd eller liknande. Inte heller bör förmåner som utges fråntjänstepensioneringar påverka efterlevandepensionen. 4.5Efterlevandepension till utlandssvenskar och utländska medborgare Mtttförslag: Nuvarande regler för änkepension sävitt gäller utlänningars ochutlandssvenskars rätt därtill överförs till att gälla för omställningspensionoch särskild efterlevandepension från folk- och tilläggspensioneringen. Beredningens förslag: Beredningen har föreslagit attsärskild efterlevandepension från såväl folk- som tilläggspensioneringen skallsom huvudregel kunna utbetalas enbart till personer som är bosatta i till dispens skall dock finnas i enskilda fall. I övrigtöverensstämmer beredningens förslag med mitt (betänkandet s. 245-249). Remissinslanserna: Förslaget har kommenterats av enbartett par remissinstanser. avvisar förslaget att särskildefterlevandepension inte skall kunna utbetalas vid bosättning utomlands. ÄvenRFV ifrågasätter detta förslag såvitt gäller ATP. Verket konstaterar att denföreslagna regeln skulle få mycket marginell betydelse i praktiken med hänsyntill att genom internationella åtaganden har förbundit sig att utgetilläggspension vid bosättning utomlands för en betydande personkrets. RFVanser också att det kunde övervägas att sänka kvalifikationstiden förutlänningars rätt till folkpension i form av efterlevandepension vid bosättningi . Skälen för milt förslag: Pensionsberedningen redovisar isitt betänkande en genomgång av olika frågor som med anledning av denföreslagna reformeringen av efterlevandepensioneringen uppkommer iinternationellt hänseende. Dessa spörsmål avser vilka krav som bör uppställasbeträffande rätten för utländska medborgare att vid bosättning här i landeterhålla efterlevandepension från folk- och tilläggspensioneringen och i vadavser rätten att uppbära sådana förmåner vid bosättning utanför . I detföljande anger jag min syn pä hur dessa frågor bör lösas. Enredogörelse för de regler i dessa hänseenden som gäller beträffandeänkepension och annan folk- och tilläggspension har lämnats i pensionsberedningensbetänkande (s. 82-83). Jag vill också erinra om att jag i avsnitt 3.2.3 harbehandlat motsvarande frågor såvitt gäller rätten till barnpension .