prop · GB0381 · 1987-12-31 00:00:00 — genomgå utbildning till undersköterska, 4 1987/88. tillstyrker en uppdelning i grund- och repeti- Prop. 1987/88:81tionsutbildning och att grundutbildningen delas in på det sätt VK83 före-Bilaga 2 slår. Under beredskap och krig finns det enligt förbundet ett stortbehov av personalförstärkning inom det kommunaltekniska området. Kommunernasinformationsverksamhet liksom behovet av transporter och civilförsvarsorganisationensundsättningsenheter är andra områden som kan behöva beaktas. Bollnäskommun anser att den kommunala omsorgsverksamheten, "aktivitetsverksamheten"och informationsverksamheten bör prioriteras men ifrågasätter om denkommunaltekniska sektorn bör bemannas med vapenfria, Borlängekommun menar däremot alt utbildning inom det kommunaltekniska området börprioriteras, Gnosjökommun understryker betydelsen av att vapenfria även ges uppgifter inom denallmänna skolans område, Göteborgskommun påpekar att kommittén inte har prövat möjligheten att utbilda vapenfriai brand- och räddningstjänst. En sådan befattningsutbildning skulle kunna skevid större brandförsvar med krigsplacering i civilförsvarsorganisationen, Järfällakommun anför att den praktiska befattningsutbildningen i kommunerna böranordnas regionalt genom att avtal medett begränsat antal kommuner om sådan utbildning, Malmökommun anser att utredningen redovisar lämpliga verksamhetsområden för devapenfria och understryker behovet av att vapenfria utbildas och krigsplacerasi transportverksamhet som förare av bussar, tunga lastbilar och arbetsmaskiner, Mölndalskommun uppmärksammar behovet av att vapenfria ges utbildning för att placerasi kommunernas skolverksamhet, Norrköpingskommun förutsätter också att omsorgsverksamheten omfattar omsorgen om barn igrundskolan. Vidare anser sig kommunen inte kunna ta ställning till förslagetatt ålägga kommunerna ansvaret för repetitionsutbildningen, bl, a. saknas enredovisning av förslagets administrativa och ekonomiska konsekvenser, Nybrokommun har inga erinringar mot föreslagna verksamhetsområden, förutsatt attomsorgen också avses gälla för barn. Däremot vänder kommunen sigmot förslaget att kommunerna skall kunna åläggas att anordnabefattningsutbildning. Uddevallakommun anser att det är lämpligt att de vapenfria under krig och beredskap haruppgifter bland barn och ungdom inom ramen för både skolan och den socialaomsorgen i övrigt, Uppsalakommun har liknande uppfattning. Dessutom befarar kommunen att den föreslagnaprioriteringen till olika tjänstgöringsomräden kommer att medföra attkommunerna tillförs kategorier av vapenfria som uppfyller lägre krav änvapenfria till övriga områden. anser det strida mot deras syn på säkerhetspolitikenatt slopa u-landsutbildningen som tjänstgöringsalternativ. Sverigescentrala värnpliktsråd föreslår att de vapenfria i större ut- 30 sträckningbör ges utbildning i alternativa försvarsformer av typ civUmot- Prop.1987/88:81 stånd. Vapenfria arbetsgruppen tillstyrker förslaget tilltjänstgöringsområden men finner det dock synneriigen angeläget att låta tjänstgöringsaltérnativetinom jordbruket finnas kvar, kristna socialdemokraters förbund är kritisk tillatt minska antalet tjänstgöringsalternativ. Därmed försvåras möjligheten attutnyttja den enskildes kompetens. Även fortsättningsvis bör det enligt,förbundet finnas möjlighet att fullgöra vapenfri grundutbildning inomverksamhet som inte är beredskapsplanlagd, för att behålla variationsbredden itjänstgöringsalternativen. Förbundet finner det anmärkningsvärt att u-landsutbildningenoch utbildningen i styrelsens för internationell utveckling regi föreslås utgåoch anser att verksamheten bör behållas som ett led i säkerhetspolitiken i vidmening. framför önskemål om att fåeget utbildningsansvar för vapenfria som därvid kan krigsplaceras somgruppchefer i hemskyddsorganisationen och fä uppgifter inominformationsberedskapen, riktar uppmärksamhet på behovet ikrig av tekniskt utbildad personal vid närradiostationerna. Detta behov skulleenligt förbundet kunna täckas genom utbildning och krigsplacering av vapenfriainom närradion, Överbefälhavaren anser i likhet med kommittén att en högremåluppfyllelse kan uppnås med en starkare centralisering av utbildningen.Överbefälhavaren framhåller vidare att en starkare centralisering avutbildningen än till tre vapenfriskolor skulle kunna få icke önskvärda socialaoch pedagogiska konsekvenser. Osäkerheten i antalet beviljadevapenfritillstånd bör dessutom noga beaktas innan man beslutar omen viss organisation. anser att den föreslagnautbildningsmodellen kan prövas och utvecklas med utnyttjande av de utbildningsresurser som finns tillgängliga vid främst och övriga berörda statliga myndigheter samt i de större kommunerna. Verket delar kommitténs upp fattning att en centraliserad introduktion och en allmän befattningsutbild ning är rationell och leder till högre och jämnare kvalitet på utbildningen. Frågan om denna utbildning skall föriäggas till en eller fiera utbildningsor ganisationer mäste enligt verket mera ingående prövas ur lämplighets- och kostnadssynpunkt. Det finns dock ingen anledning att skapa en särskild fristående skolorganisation för vapenfria tjänstepliktiga. Verket framhåller vidare att det ur statens synpunkt måste vara mest rationellt att ta fill vara de utbildningsorganisationer som redan är etablerade och har kompetens, erfarenhet och resurser för utbildningen. Verket konstaterar att räddnings skolan i inte behövs efter för civilförsvarsut bildning med de planeringsförutsättningar som gäller. Skolan har enligt verket de resurser och den kompetens som behövs för den föreslagna 31 Verket anser därför att försök och ut- Prop. 1987/88:81 vecklingav den föreslagna modellen för grundutbildning med fördel kan Bilaga 2förläggas till . Överstyrelsenför civil beredskap delar kommitténs uppfattning att tre vapenfriskolor ger defördelar sorn kommit till uttryck i betänkandet och anser att räddningsskolan iKatrineholm är lämplig som vapenfriskola. Styrelsenför psykologiskt försvar slår som en grundläggande princip fast att alla sommed stöd av en pliktlag inkallas till utbildning också har rätt att kräva attutbildningen bedrivs pä ett för den enskilde meningsfullt sätt. Styrelsen anseratt grundutbildningen vid centrala skolor kan förbättra förutsättningarna fördetta, Civilbefälhavareni Södra civUområdet ansluter sig till kommitténs förslag om tre vapenfriskoloroch framför som sin mening att en sammanhållen grundutbildning torde vararationell och lämplig. Nämndenför vapenfriutbildning instämmer i utredningens ställningstagande attutbildningen för de vapenfria skall målinriktas och utformas så attden omfattar en för alla lika utbildning avseende de inledande faserna avvapenfriutbildningen, dvs, introduktion och allmän grundutbildning. Nämndeninstämmer i utredningens målsättning för utbildningen men biträder inteförslaget om en organisation i tre vapenfriskolor som ett led i åtgärderna attuppfylla utbildningsmälsättningen. Nämnden bedömer risken som stor attförslaget motverkar den flexibilitet i utbildningen som skall eftersträvas, Istället bör enligt nämnden andra utbildningsmodeller, som också leder till ökadmåluppfyllelse, övervägas. Så långt möjligt bör den utbildningskapacitetutnyttjas som redan finns vid statliga tekniska verk, luftfartsverket, statensräddningsverk och hos kommuner och landsfing. Socialstyrelsenanser det vara nödvändigt att inryckning, introduktion och allmängrundutbildning samordnas och genomförs på likartat sätt för samtligavapenfria. Detta kan enligt styrelsen ske antingen vid särskiU inrättadevapenfriskolor, eller genom att utnyttja befintlig utbildningskapacitet hos utbildningsanordnarna.Styrelsen anför dock att man för egen del inte har någon anledning alt taställning till dessa alternativ. Sjöfartsverkettillstyrker att inlroduktion, allmän grundutbildning och grundläggandebefattningsutbildning sker centraliserat på det sätt kommittén föreslår. Luftfartsverketframhåller den enligt verket stora betydelsen av att de blivande flygplatsbrandmänneninställer sig direkt i den miljö där de skall genomföra sin samhällsplikt. Enutbildning på annan ort skulle inte bara orsaka stora kostnader, utan störa denutbildningsrytm som ur beredskapssynpunkt visat sig som den lämpligaste.Verket avstyrker därför en ordning som skulle innebära att deras vapenfriapåbörjade sin utbildning vid en vapenfriskola. Arbetsmarknadsstyrelsenkonstaterar att en av utredningens viktiga uppgifter var att föreslå åtgärdersom ökar flexibiliteten beträffande antalet vapenfria som genomgår utbildning.Förslaget att inrätta ett antal fasta skolor är enligt styrelsens uppfattningett steg åt motsatt håll. anser att utredningens förslag att genomföra de 32 vapenfriasintroduktion och allmänna grundutbildning vid centrala vapen- Prop.1987/88:81 friskolor inte medför någon förbättring i förhållande till denutbildning som Bilaga 2 sker vid verkets utbildningsanläggningar i Åsbrooch , Förslaget innebär tvärtom en tempoförlust genom att de vapenfriamåste ges ytterligare en introduktionsperiod för sin fackutbildning. Centraltanordnad utbildning avstyrks därför av verket. kan inte tillstyrkaatt en ny utbildningsorganisation byggs upp inom totalförsvaret vid sidan avde redan existerande. Institutet erinrar om den utbildningskapacitet som finnsvid skolor och föreslär att vapenfriutbildningens centrala delgenomförs vid dessa. Om den tillgängliga kapaciteten inte skulle varatillräcklig är det bättre, framhåller institutet, att komplettera redan befintligaanläggningar än att bygga tre helt nya. i län anser att en församtliga vapenfria lika introduktion och allmän grundutbildning kan vara en godgrund inför den befattningsutbildning som därefter genomförs vid de myndigheterdär de vapenfria avses bli krigsplacerade. stöder därförförslaget till utformning av vapenfriutbildningen och att denna sker vid trevapenfriskolor. i gör liksom kommittén bedömningenatt tre skolor med hänsyn till för- och nackdelar sannolikt är ett väl avvägtantal. Med kompetenta lärare och speciella utbildningshjälpmedel, såsomövningsfält för räddning och brand och specialinredda lektionssalar m, m, kande vapenfria ges en god inledande grundutbildning. Det bör enligt länsstyrelsenövervägas att förlägga utbildningen av handledare till de föreslagna skolorna. Länsstyrelserna i och länframhåller betydelsen av att en vapenfriskola lokaliseras till det egna länet. , frikyrkoråd, Sverigeskristna ungdomsråd och är tveksamma fill förslaget om encentral utbildning av de vapenfria innan de placeras ut hos de olika utbildningsanordnarna.Organisationerna pekar på vikten av att administratörerna får vara med fränbörjan och lära känna de vapenfria. Organisationer och kommuner kan enligtyttrandet bedriva en kvalitativt god introduktionsutbildning om de fårresurser för detta, läns landsting ansluter sig till förslaget med trevapenfriskolor för introduktion och allmän grundutbildning, tillstyrker också förslagetoch ger en ingående redovisning av möjligheterna att förlägga en av skolornatill den egna regionen. anser att förslaget att bedriva encentraliserad utbildning vid tre vapenfriskolor ytterligare bör övervägas föratt finna en bättre avvägning mellan den centrala och lokala nivån. Visserligenkan en centralisering medföra en jämnare kvalité på utbildningen men lederenligt förbundet också till vissa praktiska problem med organisation,fördelning mellan de olika skolorna och med genomförandet. kommun anser däremot att de av kommitténuppställda kraven väl kan tillgodoses med en decentraliserad utbildning genomförd av utbild- 33 ningsanordnarna.Erfarenheter på annat håll kan dock motivera regional Prop. 1987/88:81 inledande utbildning. Borlängekommun är positiv till förslaget att inrätta tre vapenfriskolor för inledandeutbildning men ifrågasätter en centralisering av de moment som är hårtspecialiserade eller som kräver långt gående integrering i utbildningskommunensverksamhet. Det finns enligt kommunen starka skäl som talar för att kommunernaär väl lämpade och kompetenta att genomföra denna del av utbUdningen. Gnosjökommun anser sig inte kunna ta ställning till förslaget om vapenfriskolor mentillstyrker en centraUsering av den föreslagna inledande delen av utbildningen.Kommunen pekar på att kommunerna har stor erfarenhet av att ordna utbildning avolika slag och att kompetensen breddas efter hand som uppdragsutbildning blirvanligare. Göteborgskommun anser att det inte är försvarbart att bygga upp en central utbUdningsorganisationför kommunernas vapenfria. Inom kommunerna finns det redan en utbildningsorganisation,exempelvis den kommunala vuxenskolan, folkhögskolor och högskolor, som enUgtGöteborgs kommun kan ge vapenfria en fullgod teorefisk befattningsutbildning.Som ett alternativ till centrala vapenfriskolor visar kommunen på möjligheten attlåta kommunerna samordna utbildningen, vilket bl, a, skulle medföra en bättrekoppling mellan de teoretiska och praktiska delarna av utbildningen. Förslaget rullande intagning till en skolorganisation avstyrks, dä detta enligtkommunen är olämpligt av hänsyn till skolornas, daghemmens och fritidshemmensverksamhet, Haningekommun är positiv till centraliserad introduktion och allmän grundutbildning.Kommunen anse;- däremot att den fackvisa centraliserade utbildningen ärofullständigt utredd vad avser organisation, samråd och ansvarsfördelning.Vidare anser kommunen att nuvarande utbildningssystem kan ges en avsevärtförbättrad kvalitet fill lägre kostnader än beräknade 12milj. JärfäUakommun tycker att befinfiiga utbildningsresurser vid de militära förbandenborde kunna användas även för den allmänna grundutbildningen, oavsett senareplacering och anser att förslaget om särskUda vapenfriskolor bör omprövas. Katrineholmskommun delar VK83:s bedömning att en kvaUtetshöjning hos de vapenfria bästuppnås genom en centraliserad utbildning vid tre vapenfriskolor och biträderförslaget till grund- och befattningsutbildning vid dessa. Kommunen pekar ocksäpå möjligheten att utnyttja räddningsskolan i kommunen för detta ändamål fr,o. Malmökommun välkomnar förslaget till inrättande av vapenfriskolor och är positiv tUlatt en sådan skola etableras i kommunen. Mölndalskommun anser att en central utbildning enligt förslaget både innebär för- och nackdelar. Fördelarna finns beträffande utbUdningsavsnit- ten om brand, räddning, sjuk- och olycksfallsvärd och om totatförsvars- kunskap. Nackdelar kan uppkomma vid genomförandet av den kommuna la introduktionen därför att de vapenfria måste tas emot och placeras ut även . Dessa svårigheter ökar i de fall flera kom muner samverkar. Norrköpingskommun är tveksam fill förslaget om vapenfriskolor och en Prop. 1987/88:81centraliserad teoretisk utbildning för de vapenfria som skall tjänstgöra iBilaga 2 kommunerna. Nackdelen med förslaget är enligt kommunen sämre kontakt mellanden vapenfrie och tjänstgöringskommunen samt störte svårigheter att rekryteralokala vapenfriadministratörer. Kommunen föreslår som ett alternativ en läroplan och ges resurser att bhrädakommunerna med egna utbildare, Nybrokommun- har i och för sig inget att erinra mot förslaget fill vapenfriskolormen pekar med tanke på den beräknade kostnaden - på kommunernas egenutbildningsorganisation som ett alternativ, Stockholmskommun tillstyrker i huvudsak den föreslagna utformningen av utbildningen menuttrycker tvekan om att de inledande skedena förläggs till en särskild skola.En fortsatt samverkan med den kommunala vuxenutbildningen kan enligt kommunenske vad gäller den allmänna grundutbildningen och den grundläggandebefattningsutbildningen, Sundsvallskommun ifrågasätter inrättandet av vapenfriskolor av flera skäl. Dels gårförslaget emot allmänna decentraliseringssträvanden och inriktningen mot enstörte grad av samverkan mellan olika utbildningsformer inom kommunerna, delskommer förslaget att medföra ytterligare kostnader, utöver självaskolorganisationen, och vålla problem genom den rullande inryckningen tillkommunerna. Kommunen ifrågasätter om inte den eftersträvade förbättringenskulle kunna uppnås om resurserna i stället överfördes till utbildningsanordnarnaoch . Uddevallakommun framhåller att kommunen, med sin erfarenhet pä området, bör vara välskickad att anordna hela grundutbildningen för sina vapenfria. Kommunen anseratt utbildningen då får en starkare och naturligare anknytning till denpraktiska befattningsutbildningen och mot lokala förhållanden. I Uddevallasregion finns det enligt kommunen ett underlag för kvalificeradeutbildningsinsatser. Uppsalakommun ser ingen anledning att frångå nuvarande utbildningsmodell och påminnerom att det i kommunen finns mycket goda utbildningsresurser med närhet tilluniversitet m, m. Vidare anser kommunen att förslaget om en fackviscentraliserad utbildning är alltför oklart för att ha synpunkter på. Örebrokommun delar utredningens uppfattning om motiven för inrättande avvapenfriskolor och påminner om att kommunen i annat sammanhang anmält intresseav att få etablera en sådan skola. är också tveksam till förslaget om en centralutbildning i den omfattning som betänkandet förordar. Svenskaröda korset ser däremot klara fördelar med en centraU genomförd introduktionoch allmän grundutbildning . Organisationen kan sedan för egendel genomföra befattningsutbildningen. Vapenfria arbetsgruppenifrågasätter förslaget om en centraliserad inle dande grundutbildning och att delar av den teoretiska befattningsutbild ningen genomförs vid tre vapenfriskolor. Arbetsgruppen konstaterar att många utbildningsanordnare redan har en fullt godtagbar utbildning av de vapenfria. De ekonomiska resurser som skulle tillskjutas för vapenfrisko lorna borde, enligt arbetsgruppen, i stället gå tUl den nuvarande utbild- 35 ningsmodellen i syfte att höja kvaliteten där. ärtveksam till förslaget om att den inledande Prop. 1987/88:81 delen avvapenfriutbildningen centraliseras till tre vapenfriskolor, Åtmins- Bilaga2 tone borde den grundläggande befattningsutbildningen med fördel kunna föriäggasi anslutning till tjänstgöringsstället, framhåller förbundet. överbefälhavarengodtar förslagen och understryker vikten av att vapenfriutbildningen, bl, a.vad beträffar utbildningstider, utformas så att den inte kommer att framstå somattraktivare än värnpliktsutbildningen. Överbefälhavaren efterlyser dock merdetaljerade regler om antalet dagar för repetitionsutbildningen. Värnpliktsverketpåminner om att flertalet meniga inom marinen och flygvapnet har en betydligtlängre grundutbildningstid än arméns meniga och framhåller attgrundutbildningstiden för den vapenfrie inte bör vara kortare än vad hansmilitära uttagning skulle ha medfört. Verket föreslår atttjänstgöringsskyldigheten för en vapenfri i princip skall överensstämma med dentotala tjänstgöringsskyldigheten för övriga värnpliktiga samt -utom förkategori K - ges etl påslag . kan enligt verket användasför utbildning i vapentjänst i de fall tillståndet till den vapenfria tjänstenskulle återkallas. Nämndenför vapenfriutbildning instämmer i utredningens förslag till differentieradeutbildningstider. Behovet av befattningar och utbildningstid för kategori dock inte ta ställning till . Nämnden anser vidareatt den vapenfries lämplighet för uttagning till kategori K och L mäste fåavgöras av nämnden och inte styras av enbart den militära uttagningen. Socialstyrelsenanser att den differentierade grundutbildningstiden för vapenfria i ledandebefattningar kan vara motiverad för flertalet tjänstgöringsalternativ. Dettagäller dock inte för de vapenfria inom hälso- och sjukvården, eftersom deledande befattningarna där är besatta med personal med särskild behörighet. Statensjärnvägar varnar för en differentierad utbildningstid med en indelning av devapenfria i olika kategorier dä detta kan innebära ett motsatsförhållandemellan utbildningsmyndigheten och den vapenfrie. För att motverka detta ochskapa större flexibilitet föreslår att minimitiden församtliga kategorier bör vara . Sjöfartsverketanser att grundutbildningstidens längd inte bör understiga för attkunna inrymma en meningsfull praktisk befattningsutbildning. Luftfartsverketär något tveksam till förslaget om kategoriindelning och nämner att detta kanöka benägenheten att totalvägra. Störst anses denna risk vara inom dendugligaste kategorin. Verket föreslår att uttagningen till ledarutbildning börvara frivillig och anser att få avgöra uttagningentill kategori K och L utan att vara styrd av den militära uttagningen. Arbetsmarknadsstyrelsenär inte beredd att oreserverat ansluta sig till 36 förslagetom att vapenfria skall kunna tas ut till chefs- och arbetsledarut- Prop.1987/88:81 bildning. Om tjänstgöringstiderna skall föriängas för sådanutbildning. Bilaga 2 anser styrelsen att ett väl underbyggt krigsbehovmåste kunna redovisas. anför att vapenfria kan utbUdastill biträdande arbetsledare vid reparationslinjen genom den längreutbildningstiden för kategorierna K och L, På driftlinjen kan den längre tidenutnyttjas för en fördjupad teoretisk och praktisk befattningsutbildning. Försvarets civilförvaltning delar VK83;s uppfattning att grundulbild-ningstidenför vapenfria måste anpassas i förhållande till tiden för värnpliktsutbildningenså att det inte kan framstå som förmånligare att få vapenfri tjänst.Förvaltningen framhåller ocksä vikten av en avgränsning mellan grund- ochrepetitionsutbildning från förmånssynpunkt, dvs, om den enskilde skall uppbäradagersättning eller dagpenning. , frikyrkoråd, Sverigeskristna ungdomsråd och delar uppfattningen att det beträffandeutbildningstidens längd inte skall löna sig att göra vapenfri tjänst.Organisationerna konstaterar dock att vapenfritjänstgöringen är väsentligtlängre än genomsnittlig värnpliktstjänstgöring och förordar en grundutbildningstidpå . Eftersom det finns etl noggrant prövningsförfarande behövs inteheller en spärr med längre utbildningstid för att motverka att den vapenfrie avbekvämlighetsskäl söker vapenfri tjänst, tillstyrker förslaget ochföreslår viss kompletterande utbildning för vapenfria som uttas tillsjukvårdsutbildning, finner VK83;s förslag omgrundutbildningens omfattning och längd väl avvägd. anser att rättviseskäl ochfunktionella skäl måste styra utbildningslängden. Därför skall det enligtstyrelsen inte vara bekvämare med vapenfri tjänst. Tjänstgöringen skall ocksäha en sådan längd att utbildningen blir meningsfull, centrala värnpliktsråd ställer sig avvisande ochhar svårt att förstå de resonemang som ligger bakom förslaget om en längreutbildningstid. Rådet anser också att systemet med differentieradutbildningstid är dåligt motiverat i utredningen. Vapenfria arbetsgruppen anser att nuvarandetjänstgöringsskyldighet är fullt tillräcklig. Längreutbildningstid än vad som krävs för att nå utbildningsmålen kan arbetsgruppeninte se annat än som en bestraffning. Arbetsgruppen avstyrker också förslagetom en differentierad utbildningstid för befälsutbildning av vapenfria. kan tänka sig en längreutbildningstid än för vanliga värnpliktiga, förutsatt att prövningsförfarandetslopas. För olika typer av befattningar godtar förbundet en differenfieradutbildningstid. Förbundet framhåller ocksä att utbildningstidernas längd måsteanpassas efter utbildningsbehov och resurser. Kommunistisk ungdom kan inte se någon rimlig anledning generell förlängning av utbildningstiden. Del nödvändiga innehållet i utbildningen måste enligt förbundet styra utbildningstidens längd. Den föreslagna kate goriindelningen godtas. Däremot anser förbundet att uttagningen till olika vapenfribefattningar inte bör få grunda sig på den militära uttagningen. Vidare anser förbundet attvapenfriutbildningen måste få ta den tid som Pröp. 1987/88:81 krävs och attdet därför är tveksamt om fullgjord värnpliktstjänstgöring Bilaga 2 skallfå tillgodoräknas den enskilde vid fullgörandet av vapenfri tjänst.