prop · GB0361 · 1987-12-31 00:00:00 — Arvsskatt för egendom, för vilken skattskyldighet inträtt vid arvlåtarens (testators) eller i fall, som avses i 8 § första stycket, föregående innehavarens död, ävensom i 52 § 1 mom, omnämnd ränta förskjutas av dödsboet, dock icke där fråga är om lott, som beskattas efter vad i 6 § andra stycket d) sägs, eller förvärv, som avses i I § andra stycket eller 12 §, Skattskyldig skall vid tillträde av honom tillkommande lott, för vilken skatten förskjutits av dödsboet, till boet gälda på belöpande skatt jämte andel i räntan; och skall tillika å belopp, som sålunda skall erläggas, gäldas den ränta, som kunnat av dödsboet påräknas vid insättning ä bankräkning. Saknas i dödsbo tillgång till gäl- Har skatt och påförd ränta inte dande av skatt och ränta, som icke betalats inom den tid som anges i fastställande blivit beviljat, när tillbeskattningsmyndigheten ingivits handling, för vars företeende anståndetbeviljats, eller, om sådan handling icke ingives inom anståndstiden, vidutgången av sistnämnda tid eller, då jämlikt 32 § a) efterbeskattning skalläga rum till följd av bevakning av där omförmält testamente, vid bevakningen.Bevis om det belopp, vartill skatten blivit fastställd, skall tecknas päbouppteckning eller handling, som avses / 20 kap. 10 § eller i 49 a§. När efterbeskattning enligt 32 § a) skall ske till följd av bevakning avtestamente, skall sådant bevis tecknas på utgående expedition angåendebevakningen. erlagts inom tid, som angives i 52 § 1 mom., svaredödsbodelägarna för vad som brister såsom i 21 kap. är stadgat ifråga om gäld efter den döde; dock vare efterlevande make fri från sådant ansvar,där han vid bodelning icke erhållit mer än som enhgt lag tillkommer honom. viljat, när till beskattningsmyndigheten ingivitshandling, för vars företeende anståndet beviljats, eller, om sådan handlingicke ingives inom anständstiden, vid utgången av sistnämnda tid eller, dåjämlikt 32 § a) efterbeskattning skall äga rum till följd av bevakning av där omförmälttestamente, vid bevakningen. Bevis om det belopp, vartill skatten blivit fastställd,skall tecknas pä bouppteckning, tilläggsbouppteckning eller handling, somavses i 49 a §, När efterbeskattning enligt 32 § a) skall ske till följd avbevakning av testamente, skall sådant bevis tecknas på utgående expeditionangående bevakningen. 52 § 1 mom. och har bodelning eller arvskifte skett,tillämpas reglerna i 21 kap. 4 § om återgång av bodelning ochskifte. Vad nu sagts gäller dock inte egendom som genom bodelning enligt lagtillagts efterlevande make eller sambo. Prop, 1987/88:61 ' Senastelydelse 1986:1306, Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop, 1987/88:61 59 §'5 Har efter det beslut meddelats om fastställande avskatt a) kännedom erhållits om förut icke känt testamente; b) testamente,förordnande enligt lagen (1927:77) om försäkringsavtal om insättande av förmånstagareeller motsvarande förordnande som avser utländsk försäkring, vartill hänsyntagits vid skatteärendets prövning, blivit genom lagakraftvunnen dom helteller delvis förklarat ogillt; c) genom lagakraftvunnendom c) genom lagakraftvunnen dom eljestblivit bestämt angående del- eljest blivit bestämt angående delningen avegendom i dödsbo, där ningen av egendom i dödsbo, där skatten fastställts medledning av skatten fastställts med ledning av handling, som avses i 15 eller 16§; handling, som avses i 15 § 7, / a och 2 mom, 15 a § eller 16 §; d) beträffande bouppteckning d) omständighet inträffat som yppats felaktigthet, som efter vad i föranleder tilläggsbouppteckning; 20 kap. 10 § ärvdabcdken stadgas föranleder tillägg till eller rättelse av bouppteckningen; e) kännedom erhållits angående vid tiden förskattskyldighetens inträde föreliggande omständighet, som föranleder att i deklaration uppgiven be hållning eller egendom bort upptagas eller fördelas annorledes än i deklara tionen angivits; f) klarhet vunnits om hur arvet slutligen skallfördelas i sådana fall som avses i 18 §; g) genom sådan bodelning som avses i 15 § 1 mom. förstastycket och som företagits från skattebeslutet fördelningen av kvarlåtenskapenkomimt att avvika från den som legat till grund för skattens fastställande; och hade, om hänsyn tagits till omständighet som avses,någon skattskyldig haft att gälda mindre skatt än vad beräknats, skall honompåförd skatt nedsättas med sålunda för högt beräknat belopp. Ansökan om återvinning av skatt efter vad nu sagts göresskriftligen och upptages av den underrätt eller länsskattemyndighet sommeddelat beslut i skatteärendet, 67 §'" Skattskyldig eller annan må av beskattningsmyndighet genomvite tillhällas att fullgöra vad enligt denna lag åligger honom, dock ejsåvitt avser gäldande av fastställd skatt. Underrätt må vid vite tillhålla Underrätt mä vid vite tillhålla den,som uppgivit dödsbo, att med den, som uppgivit-dödsbo, att med ed fästariktigheten av lämnade ed fästa riktigheten av lämnade uppgifter. Edgång mäåläggas uppgifter. Edgång må åläggas jämväl delägare eller efterlevande jämväldelägare, efterlevande make make, som ej uppgivit boet, även- ellerefterlevande sambo, som ej "Senaste lydelse 1974:857, " Senaste lydelse 1974:857. 6 1987/88. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. somannan som med boet tagit be- uppgivit boet, ävensom annan som fattning, med boet tagit befattning. melsernai 123 § taxeringslagen (1956:623) skall tillämpas vid vitesföreläggande enligtdenna lag. Dennalag träder i kraft och tillämpas i de fall dåskattskyldighet inträder efter utgången av , Lag om ändring i lagen (1987: 813) om homosexuella sambor Härigenom föreskrivs att lagen (1987:813) om homosexuellasambor skall ha följande lydelse. Prop, 1987/88:61 Om två personer bor tillsammans i ett homosexuelltförhållande, skall vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar ochbestämmelser tillämpas även på de homosexuella samborna: 1, lagen(1987:232) om sambors gemensamma hem, 3, jordabalken, 4, 10 kap, 9 §rättegångsbalken, 5, 4 kap, 19 § förstastycket utsökningsbalken. 6, 6 § lagen(1946: 807) om handläggning av domstolsärenden, 7, bostadsräUslagen(1971:479), 9, på okända borgenärer. 9 § rättshjälpslagen (1972: lagen (1981:131) om kallelse Om två personer bor tillsammans i ett homosexuelltförhållande, skall vad som gäller i fräga om sambor enligt följande lagar ochbestämmelser tillämpas även på de homosexuella samborna: 1, lagen(1987:232) om sambors gemensamma hem, 3, jordabalken, 4, 10 kap, 9 §rättegångsbalken, 5, 4 kap, 19 §första stycket utsökningsbalken, 6, 19 §första stycket, 35 § 4 mom. samt punkt 2 a sjunde stycket av anvisningarnatill 36 § kommunalskattelagen (1928:370), 7, lagen(1941:4I6) om arvsskatt och gåvoskatt, 8, 9 § räUshjälpslagen(1972: 429), samt 9, lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer, 10, 9 § räUshjälpslagen (1972: 429), samt //, lagen(1981:131) om kallelse på okända borgenärer. Förutsätterdessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara ogifta, gäller det ocksäde homosexuella samborna. Lagrådet Prop, 1987/88:61 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: justitierådet Mannerfelt, justitierådet ErikNyman, regeringsrådet . Enligt utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 9juli 1987 har regeringen pä hemställan av statsrådet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till 1, lag om ändringi kommunalskattelagen (1928:370), 2, lag om ändringi lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 3, lag om ändringi lagen (1978:813) om homosexuella sambor. Förslagen har inför lagrådetföredragits av kammarrättsassessorn Per Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen (1941:416) omarvsskatt och gåvoskatt A) En genomgripande förändring har, med verkan , skett i den äktenskapsrättsliga och arvsrättsligalagstiftningen. Förändringens innebörd är bl, a, att det traditionellasynsättet - att biologisk (och adoptionsrättslig) släktskap blir omedelbartutslagsgivande i arvsrättsligt hänseende - överges till förmån för ett systemdär efterievande make blir säkerställd, med företräde under sin livstidframför nu gällande rätts krets av direktberättigade bröstarvingar, I reformen är inbyggd en reglering av vadsamboförhållandena - heterosexuella och homosexuella - skall leda till egendomsräUsligt,när sådana förhållanden upplöses genom ena partens död; om arvsrätt blir detvisserligen inte fråga i dessa fall, men de blir ändå arvsskatterättsligtviktiga då man fär räkna med att testamentariska dispositioner sambor emellanär och kommer att bli tämligen vanliga. Den ändrade arvsrättsliga situationen kan i sinaarvsskatterättsliga konsekvenser väsentligt rubba förutsättningarna för deskatteöverväganden som enskilda par - gifta eller sambor - har utgått ifrån vidsina ställningstaganden till vad som skall eller bör ske förmögenhetsrättsligtoch skattemässigt i händelse av endera partens dödsfall. Störstutslag i förändrande riktning kan reformen få beträffande förmög na bon, där dispositionerna för dödsfalls skull åtminstone delvis betingats av hänsynstagande till nuvarande arvsskatteregler. Advokater, banker och andra som i konsultegenskap har tillhandagätt enskilda par med att upprät ta handlingar som blir gynnsamma från skattesynpunkt kan få anledning att avsevärt revidera de bedömningar de gjort utifrån de nuvarande arvsskat tereglerna. Konsulterna kommer inte att fä på sig att - vid behov - göra om de rättshandlingar som de för sina klienters räkning utformat under hänsynstagande till nu gällande arvsskatteregler, 84 Menäven för otaliga medborgare i gemen kan den förestående omlägg- Prop,1987/88:61 ningen på arvsrätts- och arvsskatteomrädet medföra att deras utgångspunkterför dispositioner som de gjort för dödsfalls skull förändras. Främst tänkerlagrådet därvid pä de säkerligen tusentals fall, där ett par har gjort ettinbördes testamente till en efterlevande partners förmån och därvid rillagt denrutinmässigt förekommande reservationen "dock med förbehåll förbröstarvinges laglott" (eller liknande ordalag). Skall ett dylikt förordnandeefter kommande årsskifte ges innebörden att testators vilja varit att bröstarvingenovillkorligen skall - oavsett den nya regleringen få ut sin laglottomedelbart vid testators död? Eller skall laglottsreservarionen i testamentetses blott som ett konstaterande av att enligt gällande rätt testamenteinte får inkräkta på laglottsanspråk? I den nu skisserade situationen vore detgivetvis av värde, om vederbörande testator i formenlig viljeförklaring gerUll känna vad han avser med sitt testamentariskt givna laglottsförbehäll. nu anfört torde visa att det är ett utomordentligt starktsamhällsintresse att kännedom sprids om de äktenskapsrättsliga, arvsrättsligaoch arvsskatterättsliga förändringar som förestår. Lagrådet vill därförförorda att - särskilt med hänsyn till den korta tid som står till förfogandeinnan den nya regleringen träder i kraft - pä effektivt sätt sprids informationom den nya lagstiftningens innebörd i arvsskatterättsligt hänseende. Lagrådethar sig bekant att informerande åtgärder redan pågår såvitt gäller nyäktenskapsrättslig och arvsrättslig lagstiftning, B)Central för såväl bodelningsfrägor som arvskiftesfrågor är föreskriften i 11 §I mom, AGL att arvinge och testamentstagare skall arvsbeskattas för den lottav kvarlåtenskapen som enligt lag och testamente anses belöpa pä honom.Huvudregeln är att genom s, k, schematiskt arvskifte, utfört avbeskattningsmyndigheten, skall fastställas vilken fördelning som kan utläsas ur"lag och testamente". Det schematiska arvskiftet utgör således enteoretisk tankeoperation, som i princip lämnar åsido att den praktiskaverkligheten vid uppdelningen av ett dödsbo kan gestalta sig på annat sätt.Grundvalen för att lagstiftaren har ansett sig kunna laborera med ett sådant schemarisktskifte är att "detta kan förväntas i allmänhet överensstämma med detverkliga skiftet eller i allt fall icke föranleda strängare beskattning"(NJA II 1941 s, 230), Avsteg från den nu angivnahuvudregeln har dock stadgats för vissa fall, där på närmare preciserat sätt dödsboet dokumenterar att verkligheten avviker frän de slutsatser som ett schematiskt arvskifte skulle leda till. Viktigast är därvid följande. Vid bodelning som rättsligen är en frän arvskifte fristående förrättning men som i praktiken normalt integreras i det allmänna skiftesförfarandet - skall beskattningsmyndigheten enligt 15 § 1 mom, AGL inte tillämpa den schematiska delningsordningen (som går ut pä att efterlevande makes giftorättsandel beräknas till hälften av makarnas giftorättsgods) utan i stället grunda skatteberäkningen på verklig bodelning, under förutsättning dock att denna skett enligt lag och att den dokumenterats i skatteärendet genom en i behörig ordning upprättad hand ling. Beträffande arvskifte gäller enligt 16 § AGL att verkligt och ej sche matiskt skifte skall läggas till grund för skatteberäkningen, om det i skatte- 85 ärendetföreliggeri behörig ordning upprättad skifteshandling. Därvid skall Prop,1987/88:61 i skifteshandlingen angivna värden vara grundläggande, något som ipraktiken medfört att verkliga arvskiften sällan åberopas, särskilt beroendepå att marknadsvärdena på fast egendom brukar ligga väsentligt högre än de taxeringsvärdensom är vägledande vid bouppteckningsförrättning, (Vissa ytterligare reservationeri 16 § beträffande verkligt arvskiftes brukbarhet förbigås här,) I fräga om arvsavstående(inkl, testamentsavsägelse) anses enligt fast praxis, härledd ur grunderna tillII och 16 §§ AGL, att ett sådant skall beaktas vidskatteberäkningen, om det är förbehållslöst och blivit dokumenterat iskatteärendet. Lagrådet har under punkt F nedan anledning att återkomma till arvsavståendenasrättsliga innebörd. Redan nu kan dock fastslås att effekten av ett arvsavståendeblir att de som är närmaste arvingar i tur efter den avstående träder in i hansställe (såsom vore han avliden före arvlåtaren); partiella avstäenden hargodtagits i praxis. Att anmärka är slutligen att ett schematiskt arvskiftesslutresultat jämkas, om ett föreliggande testamente inkräktar på bröstarvinges laglott,dock endast om bröstarvingen uttryckligen framställt yrkande härom och testamentsta-garenhar godtagit det. Bakomgällande rätts inställning att avsteg från det schematiska skiftes-förfarandettillåts endast i vissa, formellt strängt avgränsade fall ligger väsentligen tväförhållanden. Dels är det ett handläggningstekniskt intresse attbeskattningsmyndighetens arbete i stort skall kunna bedrivas med ledning av schabloniseraderegler och inte skall behöva tyngas av utredningsuppgifter ochproblemlösningar som kan variera från fall till fall. Dels är det av vikt attmotverka att skenåtgärder vidtas i skatteflyktssyfte (jfr t, ex, NJA II 1941s, 233 och 249 f). Dennyligen antagna lagstiftningen angående ÄktB och vissa delar av ÄB medför iflera avseenden förändringar, som mäste få betydelsefulla effekter inomarvsskattelagstiftningens område. Den nu föreliggande lagrådsremisseninnefattar förslag till sådana konsekvensändringar, som ansetts behövliga.Emellertid är dessa enligt lagrådets mening för snävt utformade i en delavseenden, något som närmare utvecklas nedan under D, E och F, C)För lagrådets överväganden angående den erforderliga arvsskatterät tsliga följdlagstiftningen är grundläggande att man liksom 1941 ärs lagstifta re (jfr det ovan citerade uttalandet från AGL:s förarbeten) måste ha som en självklar målsättning att schemaUska bodelningar och arvskiften så långt det är praktiskt möjligt skall ge ett resultat som väsentligen motsvarar vad de verkliga bodelningarna och arvskiftena kommer att utmynna i. Av principiella skäl av tungt vägande natur mäste i görlig mån tillses att arvsskatt inte beräknas för en skattskyldig i större utsträckning än vad som betingas av hans genom arvsfallet ökade skatteförmäga. är givet vis att beakta att rättsvisesynpunkter inte fär drivas sä långt, att beskatt ningsmyndighetens arbetsrutiner får onödigt betungande inslag, Schablo- niseringar måste därför i viss män godtagas, dock inte - vilket mäste kraftigt understrykas - i den mån de leder rill klara avvikelser från den ekonomiska verklighet som arvsfallet kommer att ge upphov till, i vart fall inte avvikelser i för den enskilde negativ riktning. Klart är att därtill 86 uppmärksamhet bör ägnas vilka risker som kan föreligga attde skattskyldi- Prop. 1987/88:61 ga i skattereducerande syfte formelltföretar rättshandlingar, som inte avses bli genomförda i verkligheten. Som nämnts skall enligt 15 § AGL verkligbodelning äga företräde framför schematisk delning, om annan delning än hälftendelningöverenskommits "enligt lag" och är dokumenterad i skatteärendet genomen i behörig ordning upprättad handling; för efterlevande makes giftorättsandelerläggs inte arvsskatt. Remissförslaget innebär att angivna reglering bibehålls(med viss redaktionell jämkning) - något som fär konsekvenser vilka lagrådetunder D, E och F fär anledning att belysa, I sak blir det nämligen högst avsevärda skillnader avbetydelse för de arvsskatterättsliga övervägandena i och med att detcivilrättsliga underlaget förändrats. Förändringarna har väsentligen gjorts isyftet att lagstiftaren velat stärka efterlevande makes ställning. Så haralltså civilrättsligt skett genom den nya lagstiftningen på det äktenskaps- ocharvsrättsliga området, RF ålägger lagrådet att vaka över att granskade förslagharmonierar med rättsordningen i övrigt (8 kap, 18 § tredje stycket I RF; ävennämnda styckes punkt 3 och 4 är värda att uppmärksammas i förevarande sammanhang).Det nämnda lagrådsäliggandet, såvitt angår det nu föreliggande ärendet, innebäratt den arvsskatterättsliga regleringen inte får utformas så, att dencivilrättsliga grundregleringen delvis betages sin verkan genom arvsskatteuttagsom drabbar den efterlevande pä sådant sätt att de henne i civilrättsligtavseende tillerkända förmånerna kan urholkas. Vad som anförts om RF:s anvisningar förlagrådsgranskningens inriktning nämns inte minst därför att dessa utvisar, attdet är en bakomliggande materiell grundsyn hos grundlagstiftaren att olikadelar av rättsordningen skall vara väl samordnade, D) För att härefter övergå till att närmare betrakta hurdet remitterade förslagets konsekvensändringar gestaltats är från lagrådet sidaatt anföra följande, I fråga om de antagna civilrättsliga lagändringarna ärförst att notera, att fiera konkreta delningsfall än kommer attfä anses ha skett "enligt lag" i arvsskatterättslig mening. Med dennya regleringen kommer att få anses att bodelning efter makes dödsfall skett"enligt lag" i främst följande fall (ytterligare delningsfall kommeratt beröras nedan under E och F): a) Enskild egendomhar dragits in i bodelningen (10 kap, 4 § jfrd med 9 kap, 5 § ÄktB), b) Pä yrkande avefterlevande make skall vardera sidan behålla sitt giftoräUsgods (12 kap, 2 § ÄktB), c) Villkor iäktenskapsförord skall jämkas eller helt sättas åsido enligt parternas överenskommelseeller enligt dom (12 kap, 3 § ÄktB), d) Bestämmelserna i 11 kap, 4 och 5 §§ ÄktB har vunnittillämpning enligt parternas överenskommelse. Den nu berörda vidgningen motvägs emellertid påarvsskattesidan i viss mån av att remissförslaget bibehåller nu gällande krav att avsteget från hälftendelningsprincipen skall vara dokumenterat i en vederböriigen upp- 87 Detmåste i och för sig anses önskvärt att - för att det nyssnämnda Prop,1987/88:61 syftet att stärka efterlevande makes ställning verkligen skalltillgodoses -de nu uppräknade fallen, samtliga lagligen grundade, skall vinnabeaktande vid skattläggningen, även om inte formenlig bodelningshandlingföreligger i skatteärendet. Utifrån den utgångspunkten vore en nära till handsliggande lösning att i 15 § I mom, AGL generellt föreskriva att med formenlig bodelninglikställs annan rättshandling, varigenom efterlevande makes andel blivit enligtlag bestämd till annat än hälften av makarnas giftorättsgods. Ettsä vittgående avsteg frän det remitterade förslaget synes dock inte oundgängligennödvändigt. Lagrådet har förståelse för remissförslagets strävan attskattläggningsförfarandet såvitt möjligt skall kunna försiggå med tillämpningav schabloniserade regler. Och om de ovan förtecknade fallen är att notera attflertalet förutsätter en tväsidig rättshandling mellan den efterievande partenoch övriga rättsägare efter den bortgångne, I förenklande syfte kan godtagas atti de fall, då avtal ändå behövs, avtalsparterna likaväl kan i förbifartenupprätta ett uttryckligt bodelande avtal. Undantag från detta förenklande greppmåste dock göras för åtminstone två fall:De/s är att märka, att tillämpning av12 kap, 2 § ÄktB - innebärande att vid dödsfall vardera sidan som sin andelbehåller sitt giftorättsgods - utlöses genom en ensidig förklaring av denefterlevande. Det är för lagrådet uppenbart att en sådan förklaring måste i arvsskatterättsligthänseende ges samma genomslagskraft som en formenlig bodelning; det må härtilläggas att hänsynstagande till förklaring av nu berört slag ej alls behöverkomplicera handläggningen i beskattningsärendet, förutsatt givetvis attbouppteckningen är riktig på det sättet att vardera makens giftorättsgodsredovisas för sig. Dels måste uppmärksammas att avtalsmässiga lösningar intealltid kan påräknas i de fall då jämkningar i äktenskapsförord kommer i frågapå grunder som anges i 12 kap, 3 § ÄktB, Fastmer får antagas att i dödsfallssituationerjämkning enligt angivet lagrum ofta kan åstadkommas endast genom rättegång. dylika fall bör därför jämställas med bodelningshandling i den mån domenkan, säkerligen efter anstånd, presenteras i skatteärendet. Lagtextförslagi enlighet med det nu anförda kommer att i det följande presenteras under 15 §1 mom, AGL, E)Resonemanget under punkt D ovan har förts som om begreppet bodelningsavtal vore till sin innebörd självklart. Emellertid aktualiserar den genomförda äktenskaps- och arvsrättsliga reformen en väl inte ny, men numera till sin räckvidd mycket förstorad problemställning. Denna gäller det läge som med den nya lagstiftningen åstadkommes såtillvida att antalet fall med "enmansdödsbon" kommer att öka i stor utsträckning.Nu har vi detta fall endast när en barnlös arvlåtare dör och efterlämnar make samt, i förlängningen, sekundosuccessor av andra parentelen som skall ta arv vid den efterlevande makens död. Den nya ordningen får till följd att, såsom regelmässig företeelse, den efterlevande maken blir ensamdelägare i dödsboet, delvis i kraft av sin rätt till giftorättsgods, delvis i kraft av sin primära arvsrätt, vilken tills vidare slår ut bröstarvingars (och testamenta riska sekundosuccessorers) rätt att ta arv, 8 Remissförslagetnöjer sig i stort med att konstatera att en efterlevande Prop. 1987/88:61 makesom på anförda grunder blir ensam delägare i bortgången makes dödsbo intekan ingå bodelningsavtal med sig själv och avfärdar därmed närmare övervägandenför enmansdödsbonas del (avsnitt 2.3 nionde stycket i skälen). Därvid nämnsvisserligen, att det inte torde föreligga något hinder mot att den efterlevandeoch den avlidnes efterarvingar ingår en frivillig överenskommelse avseendeegendomsfördelningen i boet. Men dylik överenskommelse likställs uppenbarligeninte med "formenlig bodelning" (två stycken senare i samma avsnitt)och synes därför inte tillerkännas några konsekvenser i skatteärendet. Lagrådetvill för sin del med eftertryck förfäkta en annan ståndpunkt. Avtal mellan enefterlevande make, låt vara ensambodelägare, och den bortgångnes sekundosuccessorer,arvsrättsliga eller testamentsrättsliga, fyller redan med gällande rätt envällovlig funktion och är en rättslig realitet.