prop · GB03100 · 1987-12-31 00:00:00 — ' ' 1 . . . i . . .............................................................................................................................................. 16-64 AR20-24" AR l"6i9TR Antalet20-24-äringar i befolkningen har ökat kraftigt , kommer denna ökning attavstanna. Antalet sysselsatta har vuxit i takt med utbudsökningen. Dethar inneburit att antalet arbetslösa legat relativt kring 25000personer . haremellertid en minskning av arbetslösheten kommit till stånd jämfört med är 1986, Förbättringen tycksdelvis kunna förklaras av ett minskatarbetskraftsdeltagande bland 20-24-åringar. Under de senaste fem årenhar arbetskraftsdeltagandet för befolkningen som helhet ökat svagt. Ungdomarnas arbetskraftsdeltagande harvarierat starkare men har visat en nedåtgåendetendens. 1987/88:100 Bil, 12 RELATIVA ARBETSKRAFTSTAL FÖR 20-24-OCH 16-64-ÅRINGAR Trotsden allmänt sett förbättrade situationen för ungdomar är det dock viktigtatt uppmärksamma de kvarstående problemen. Arbetslösheten bland 2024-åringar har flera orsaker. Kraven påde arbetssökande har ökat. En storandel uppfyller inle de krav på utbildning som arbetsgivarna ställer vilkel har resulterat i längre söktider.Del har blivit vanligare all etableringenpå arbetsmarknaden går via tidsbegränsade anställningar. Eftersom många arbetslösa ungdomar ärutbildningströlla och osäkra på vad de passar för, fordras storainsatser för att motivera och intressera samtvägleda dem till ett lämpligt arbete eller utbildning. För att förbättra situationen för 20-24-äringarna avsattes därförsärskilda medel efter förslag i 1987års kompletteringsproposition för en kortare förberedande utbildning.Sådana utbildningar har kommit i gång i nästan alla län. Utbildningär en av de åtgärder som ungdomarna främst behöver för att få Prop. 1987/88:100fotfäste pä arbetsmarknaden. En annan lämplig åtgärd för dessa ungdomar Bil. 12har visat sig vara en värvning avutbildning och arbete, I den arbetsmarknadsutbildning som bedrivs vid olika AMU-center kombineras utbildning med praktiskt arbete i allt större omfattning.Särskilda insatser har också gjortsför att öka andelen unga kvinnor i fasta anställningar och i otraditionellaarbeten och utbildningar. De särskilda åtgärderna riktade till unga kvinnor är bl. a. föranledda av deras särskildasvårigheter att få heltidsarbeten och fasta anställningar. Insatserna för attanpassa och kombinera åtgärder som lämpar sig för dessa ungdomar.så attde kan få varaktigt arbete bör därför intensifieras ytterligare. Omkring40% av de medel som anvisas till arbetsmarknadspoliliska insatser avseråtgärder som är särskilt riktade till arbetshandikappade. Större delen av medlen går till lönebidrag ochsysselsättning inom , Men ocksåde åtgärder som i övrigt finns - exempelvis beredskapsarbete ocharbetsmarknadsutbildning - används i betydande omfattning för arbetshandikappadesökande. Eftersom arbelshandikapp ofta innebär att man behöver byta till annat och mer lämpligt arbetehar arbetsmarknadsutbildningen storbetydelse för dessa sökande. Detsamma gäller den vägledning, prövning och träning som arbetsmarknadsinsUtuten() erbjuder. av dem som lämnade fickarbete på den öppna arbetsmarknaden idirekt anslutning till att de lämnade insUtuten. För sökande med arbelshandikapp gäller som regelatt de behöver olika arbetsförberedandeätgärder, innan de kan få ett arbete. Som framgår av följande figur var det under /87också genomsnittligt fler som fickdel av olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder än som fick arbete. Under enmånad gick närmare 900 personer till arbetsmarknadsutbildning, närmare 700 tillett och ca 600 beredskapsarbete. Av de i genomsnitt ca 1 350 personer som fickarbete under.månaden fick knappt 800en anställning ulan särskilda lönesubventioner, medan 400 fick en anställning med lönebidrag. Det kannoteras att en ökande andel av arbetsplaceringarna gäller anställningar utanlönebidrag. Drygt 350 personer fick arbete inom . Ytterligare knappt400 kvarstod i en anställning som de redan hade. Lönebidragethar dock fortfarande mycket stor betydelse vilkel kan belysas av att genomsnittligt av de arbetshandikappade sökande,som fick arbete på den reguljära arbetsmarknaden /87, erhöll en lönebidragsanställning. Inom anställdesknappt 4200 personer underbudgetåret. Avgången under budgetåret uppgick lill 3650 personer. sökandesom fatt arbete eller placerats i åtgärd, /87 1987/88:100 Bil.12 1000 900 800 700 600 500 400 300 200 100 A = Erhållit arbete B = Fortsatt anställning sammaarb.giv. G = Beredskapsarbete H = Ungdomslag De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har enavgörande betydelse för arbetshandikappades möjligheter att få arbete.Samtidigt är det uppenbart att dessa sökande - trots det godaarbetsmarknadsläge som rätt under de senasteåren - arbetsplaceras i väsenUigt mindre omfattning än hela gruppen sökandeoch att de ofta har långa anmälningstider. Under /87 arbetsplacerades i genomsnitt per månad5,av de sökande med arbelshandikappmedan motsvarande andel för hela gruppen sökande var 9,. Av vid månadens slutkvarstående sökande med arbelshandikapp hade genomsnittligt varitanmälda eller längre. Insatser för att minska arbetslöshetstiderna ärdärför i hög grad betydelsefullaockså för de arbetshandikappade. Därvid är det bl. a. viktigt att bedömaden enskildes särskilda behov av arbetsförberedande åtgärder, som kan minskaeller eliminera effekterna av ett arbelshandikapp och snabbt söka få till stånd sådana åtgärder. Jag återkommer till fråganom särskilda insatser för sökande medarbelshandikapp i min behandling av arbetslivsfrägor. Kvinnor Prop.1987/88:100 Internationellt sett har denhögsta frekvensen av förvärvsarbetan- ' ' dekvinnor. I genomsnitt arbetar av kvinnorna i åldern 16-64 år.Arbetsmarknaden är emellertid fortfarande starkt könsuppdelad såväl när detgäller fördelningen på olika branscher, yrken och befattningsnivåer som när det gäller arbetstider. Kvinnornas andelav arbetskraften varierar ocksåstarkt mellan olika delar av landet sårskilt om hänsyn också tas till arbetstiden. Den könsuppdelade arbetsmarknaden innebär enaccentuering av flera andra obalanser på arbetsmarknaden. Så förstärks t, ex,de regionala arbetsmarknadsproblemenav att kvinnor med traditionell utbildning och traditionellt yrkesval har svårigheter att fä arbete utanför de störretätorterna. Detta har lett till attendast av landets ej sammanboende kvinnor bor i glesbygd jämfört avmännen. I reella tal innebär detta ett underskott i glesbygden om ca80000 kvinnor. Kvinnorna väljer traditionellt inom ett mycketbegränsat antal yrkesområden. I arbetet för att förbättraarbetsmarknadens funktionssätt måste därföråtgärder för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden inta en framskjuten position. Utbildningens roll kan idetta sammanhang inte nog poängteras.Jag noterar med tillfredsställelse att arbetsmarknadsutbildningen numera i de flesta län bedriver någon formav otraditionell utbildning enbartför kvinnor. Betydande ansträngningar görs också inom det reguljära utbildningsväsendet för att förmåflickor att göra otraditionella utbildningsval. Inom ramen för starta-eget verksamheten har mångakvinnor beretts möjlighet att själva eller tillsammans med andra startanågon form av företag. Inte minst förkvinnor i glesbygd kan starta-eget bidraget vara en viktig stödform. Det finns därför all anledningatt fortsättningsvis stödja dennautveckling som kan vara ett medel alt öka kvinnors sysselsättningsgradutanför tätorterna. komplelleringsproposition redovisadesen rad åtgärder som syftade till attminska det ofrivilliga deltidsarbetet. Ett aktivt arbete är i gång mellanparterna på arbetsmarknaden och länsarbetsnämnderna för att bl, a. hitta de organisatoriska lösningar sombehöver komma till stånd för att i ökad utsträckning bereda kvinnor möjlighettill heltidsarbete. Även under nästa budgetår bör särskilda medel finnasavsatta för att stödja detta arbete. Invandringenhar ändrat karaktär . Krig och förföljelser i olika delar av världen har letttill en ökad flyktinginvandring. Denutomnordiska arbetskraftsinvandringen som var vanlig pä har prakUskt taget upphört. I dagbeslår den utomnordiska invandringennästan enbart av flyktingar eller personer med flyktingliknande bakgrund samt nära anhöriga personer somredan bor i . Antaletutländska medborgare i uppgick enligt SCB 1986-87till 391 000 personer, vilket utgör av den totala befolk- Prop.1987/88:100 ningen. Ca 285000 av de utländska medborgarna tillhörde dearbetsföra Bil. De utländska medborgarna är igenomsnitt yngre än befolkningen i övrigt. Under är 1986 fanns det i genomsnitt 215000uUändska medborgare i arbetskraften, vilket motsvarar av den totalaarbetskraften. De utländska medborgarnasarbetskraftsdeltagande har minskat under 1980-ta-let. Det beror tillstor del på att antalet nordiska medborgare i arbetsför ålder har minskat. bidragande orsak är att de utländska kvinnornasarbetskraftsdeltagande har varit sjunkande. Arbetslösheten ärnästan dubbelt så hög bland utländska medborgare som bland svenska medborgare. var i genomsnitt 4,av deutländska medborgarna i arbetskraften () arbetslösa mot 2,av desvenska medborgarna. De utländska medborgarna arbetar i större utsträckning inom konjunkturkänsliiganäringsgrenar såsom industri, handel, hotell och restaurang. Många är dessutomnytillträdande på den svenska arbetsmarknaden. Ungdomsarbetslösheten() har ökat bland de utländska medborgarna. Undergår 1986 berördes i genomsnitt 79000 personerper månad av arbetsmarknadspolitiskainsatser i form av arbetsmarknadsutbildning, arbete i ungdomslag och beredskapsarbeten. Av dessa utgjorde de utländskamedborgama , vilket skall sesmot bakgrund av att de endast utgör av arbetskraften. De utländskamedborgarna är underrepresenterade blandantalet personer i ungdomslag medan de är något överrepresenteradebland antalet personer i beredskapsarbeten. De utländskamedborgarnas situation på arbetsmarknaden är således sämre än den övriga befolkningens. Delvis förklaras detta av att mängaär relativt nyanlända i ochsaknar tidigare förankring i svenskt arbetsliv. De naturaliserades situaUonredovisas inte särskilt i den löpande staU-sUken, men enligt Ullgängligaundersökningar närmar sig dessas situaUon de svenskföddas. Arbetsförmedlingarnahar i och med den växande flyktingströmmen ställtsinför nya och ökade krav. AMS har utarbetat en handlingsplan för invandrare ochflyktingar som förs ut till fältorganisationen. Dagens invandrare kommer från avlägsna länder ochkulturer och visar upp stora skillnaderi utbildningsbakgrund. Det är svårt att bedöma värdet av och nivånpå de yrkeskunskaper och utbildningar som invandrare har med sig från sina hemländer. Jag ser medstor tillfredsställelse på det utvecklingsarbetesom pågår hos bl. a. AMS när det gäller frågan hur utländskautbildningar och yrkeskunskaper skall värderas. Den kunskapsbank som såsmåningom kommer att byggas upp.kommer att bli ett värdefullt hjälpmedelåt arbetsförmedlarna. Efterden betydande flyttningen, från skogslänen storstadslänen bröts mönstreti . En utflyttning började nu ske från storstäderna medan såväl skogslänen som gruppen 26 övriga län uppvisade inflyttningsöverskott. På 1980-talethar det på nytt Prop. 1987/88:100 skett en svängning som innebär attinflyttningen till storstadslänen samt Bil. 12 och ökarmedan av de båda övriga länsgrupperna främstskogslänen uppvisar en nettoutflyttning. och läns högaflyttningsöverskott förklaras bl.a.av storstädernas överhettade bostadsmarknader och möjligheterna till pendling. Sysselsättningstillväxtenhar under det senaste årtiondet varit starkt inriktadmot tjänstesektorn medan sysselsättningsmöjligheterna inom de primäranäringarna samt inom industrin successivt har minskat. Följden har blivit en utveckling mot ökade regionalaobalanser, eftersom tjänsterna, särskilt inom den privata sektom, i hög gradär koncentrerade till storstadsområdena. Minskningen inom basnäringarna haräven lett till att inte endast i detradionellt hårdast drabbade norrlandslänen har situationen försämrats relativt storstadslänen. Även län meden historiskt sett stark industristrukturhar fått en försämrad sysselsättningssituation jämfört med storstadslänen.Som tidigare påpekats innebär det könsbundna utbildnings- och yrkesvalet ytterligare problem för kvinnorna utanförtätorternas arbetsmarknad. Vad gäller arbetslöshetens regionala spridning hardenna visat en tendens att minska ilågkonjunkturer och öka under goda tidermed hög efterfrågan pä arbetskraft. Det tyder på att vissa län har svårareän andra att dra fördel av konjunkturuppgångar. som de regionala obalanserna i hög gradmåste angripas genom en aktivregional- och lokaliseringspolitik, krävs beredskap för insatser inom arbetsmarknadspolitikens ram. Det gällerframför allt vid hastigt uppkomna kriser. Genom att resurser för främstarbetsmarknadsutbildning kommer dehårdast drabbade länen till godo i särskilt stor utsträckning underlättassituationen. Arbetsförmedlingen ges därmed ett ökat tidsutrymme för sittagerande. Därmed ställs också utbildad arbetskraft till förfogande för nya verksamheter m. m. Samtidigtär det angeläget att även resurser för sysselsättningsskapande åtgärderges en starkare inriktning mot de hårdast drabbade områdena. Samtidigtsom arbetslösheten sjunker tilltar bristen på arbetskraft. Flertaletlänsarbetsnämnder rapporterar om svårigheter att tillgodose arbetskraftsbehovet som blivit alltmer inriktat motyrkesgrupper med kvalificeradutbildning. Den tekniska nivån i arbetslivet höjs undan för undan. Detta ledertill ökade krav på utbildning. blev bristenpä tekniska tjänstemän markant inom industrin. Antalet företag som uppger brist på tekniska tjänstemän harpendlat mnt i flera är . Underår 1987 har bristen på yrkesarbetare tilltagit kraftigt. Även bristen på ickeyrkesulbildad arbetskraft har ökat, från 5 . Det är särskilt svårt att intressera ungdomar för industriarbete.Många av de ungdomar som börjar inom industrin slutar efter kort Ud, vilketdelvis kan förklaras av den goda tillgången på lediga platser inom andraområden. arbetskraftinom industrin hämmar produktionen och utgör ett hot mol den Prop.1987/88:100 framlida tillväxten, och därmed mot stabiliteten i övriga näringsgrenar. Byggarbetsmarknaden närmar sig överhettning istora delar av landet. Bristen påarbetskraft och åtföljande kraftigt ökade byggkostnader riskerar atl förskjuta det planerade bostadsbyggandet påframtiden. Brislen på arbetskraft är tiUtagande inomomsorgsområdet hos såväl kommunersom landsting. En fortsalt utbyggnad av barn- och äldreomsorgen och en hög personalomsättning skapar enökande efterfrågan på personal. Här finns dock en arbetskraftspotential att tatillvara genom att i högre utsträckning utnyttja de deltidsarbetandes önskan omutökad arbetsUd. Svårigheterna alt matcha de arbetssökande såvälyrkesmässigt som geografiskt med delediga platserna upplevs i länen som ett stort problem. Hinder för flyttningsom betonas är främst medföljande familjemedlemmars möjligheter till arbete, långa väntetider för barnomsorg och bristpå bostäder. Jagkommer att först kort redovisa min principiella syn på arbetsmarknadspolitikensroll. Jag kommer därefter att redogöra för den inriktning av verksamheten inom arbetsmarknadsverket somjaganser att statsmakterna börfastställa för det kommande budgetåret och för de överväganden som jag har gjort inför mina förslag till inriktning. Jag vill här erinra om den osäkerhet som alltid råder när det gäller atlbedöma utvecklingen pä arbetsmarknadenäven inom ett relalivt kort tidsperspektiv. Särskilt efter vad som hänt på börsmarknaderna och effekterna avdetta är det svårt all bedöma behovet av dearbetsmarknadspoliliska åtgärderna. Del kandärför finnas anledning att i samband med vårens kompletteringsproposition ompröva omfattningen av de ålgärdersomjag kommer att föreslå i det följande. Enpolitik som syftar till att ge arbete ät alla är en av de mest ambitiösauppgifter en regering kan ta på sig. Arbetslöshet är ett ekonomiskt slöseri sombefäster orättvisor och som skapar ekonomiska, sociala och mänskliga problem. Den drabbar dessutom i särskilt höggrad grupper som också i andraavseenden kan ha en svår situation, t. ex. handikappade och invandrare. Denfulla sysselsättningen är därför ett av de vikUgaste inslagen i regeringensfördelningspolitik. som de arbetssökandes behov av serviceskall tillgodoses, de svagas ställning på arbetsmarknaden stärkas, så skallnäringslivet och den offentliga sektornsbehov av arbetskraft Ullgodoses. Efterfrågan på yrkes-utbildadarbetskraft har accentuerats speciellt under den högkonjunktur som vi är mittinne i. Det är angeläget att arbetsmarknadspolitiken genomförmedling och utbildning medverkar att lösa dearbetskraftsproblem som uppkommer, 28 Behovet av en effektiv arbetsmarknadspolitikframträder än klarare med Prop. 1987/88:100 tanke pä de minskadefödelsetalen och den successivt förändrade ålders- Bil. 12 strukturen iarbetskraften från nu och in . Arbetsmarknadspolitiken skall i lägen med bristpä lämpligt utbildad arbetskraftgenom effektiv arbetsförmedling och utbildning medverka lill alt dämpa inflationsrisker och samtidigtunderlätta utveckling i näringslivet, 1 sin tur innebär detta en medverkan lill yUeriigare ökad sysselsält-ning. Så kan en väl fungerande arbetsmarknadspolitikspela en växande roll och i sigförena såväl fördelningspolitiska som lillväxlbefrämjande mål. Arbetsmarknadspolitiken spelar en viktig roll iden ekonomiska politiken. Den är enförutsättning för en sund utveckling i ekonomin och på arbetsmarknaden.Genom alt bidra lill att lediga arbeten snabbt tillsätts och att förhindra att flaskhalsproblem uppstårfrämjas tillväxten i ekonomin ochen sund lönebildning. Den är dessutom ett effektivt slöd för den enskildei den nödvändiga omstrukturering, som ständigt pågår i den svenska ekonomin. De arbetsmarknadspolitiskainsatsernas inriktning och omfattningmåste emellertid varieras med hänsyn lill både det ekonomiska lägel och den ekonomisk-politiska strategin.Arbetsmarknadsutbildningen skall ges fortsatt hög prioritet. Den arbetsmarknadspolitiska strategin har desenaste åren varit inriktad på atlstödja näringslivels expansion och tillväxten i ekonomin genom att hävdaarbetslinjen som innebär alt aktiva åtgärder skall prioriteras framför passiva.Platsförmedling kommer allUd i första hand. Om en åtgärd behöver tillgripasprioriteras utbildning framför sysselsättningsskapande insatser, Kontantstöd skall alltid komma i sista hand.Betoningen av aktiva åtgärder innebär också att det ställs krav på intresse ochegna aktiviteter frän de arbetssökande. Utvecklingen påarbetsmarknaden visar att strategin varit riktig. Sysselsättningen har ökat främst inom industrin och denprivata tjänstesektorn. Totaltsvarar näringslivet för nästan två tredjedelar av sysselsättningsökningende vid en jämförelse mellan tredjekvartalen 1983 och 1987, Arbetslösheten har kunnal minskas som deefterfrågeinriktade åtgärderna skurits ned väsentligt. De som i dagslägetomfattas av sådana ätgärder är huvudsakligen äldre och svårpla-cerade. Till densenare gruppen hör många ungdomar med bristfällig utbildning, som går iungdomslag. Antalet latent arbetssökande har minskat betydligt. Om arbetsmarknadens funktionssätt förbättras,rörligheten ökar och flaskhalsproblemen reduceras,underlättas också möjligheterna för svaga grupper aft få arbete. Men det räcker inte. Utvecklingen på arbetsmarkna den har medfört betydande påfrestningar för dessa grup per. Det successivt förbättradearbetsmarknadsläge som vi upplevt för bättrar dock förutsättningarna alt koncentrera insatserna för att stödja dessa grupper. Efterfrågan på arbetskraft ärhög och resurser kan koncen treras till arbetssökande med olika slag av hinder. Jag anser därför alt de fördelningspoliliska målen inom arbetsmarknadspolitiken skall ges ökad prioritet under nästa budgetår. Utsikterna för svaga grupper kan därmed 29 förbättras och inträdet påarbetsmarknaden för exempelvis ungdomar och Prop, 1987/88:100 för handikappade, som är den mest utsatta,underlättas. Sysselsättningspolitiken innebär en balansgångmellan strävan efter anställningstrygghetför alla , och ambitionen att skapa en sådanflexibilitet på arbetsmarknaden att tillväxtens krav på anpassning och rörlighet tillgodoses. En fortsatt strukturomvandlingoch en effektiv resursfördelning är en förutsättning för tillväxten och förbevarandet av välfärden. Strukturomvandling leder emellertid till kravpå rörlighet av både kapital ocharbetskraft. Det är sannolikt så att den viktigaste komparativa fördelen för ett litet industriland är dessförmåga till omställning och anpassning. En politik för full sysselsättning är inte enbartmotiverad av omtanke om detgemensamma materiella välstånd som fullt utnyttjade arbetskraftsresurserbidrar till. I målet arbete åt alla ligger också ett erkännande av arbetets avgörande betydelse för individens helasociala situation. Arbete ger social gemenskap, berikar tillvaronoch tillfredsställer grundläggandemänskliga behov av att lära och utvecklas. Arbete innebär också ett aktivtdeltagande i samhällsprocessen. Ett eget arbete ger den enskilde den ekonomiska självständighet som är enförutsättning för jämställdhet mellan kvinnor och män. Det är vidare enförutsättning för jämlikhet mellaninvandrare och den övriga befolkningen. Även för samhället som helhet är de icke materiella värdena i den fullasysselsättningen av avgörandebetydelse. 1 ett samhälle som accepterar omfattande arbetslöshet uppslår slora sociala klyftor med isolering ochfrämlingsskap mellan människor som följd. Reformerna inom det. familjepolitiska området harvarit avgörande för kvinnors ochmäns möjligheter att kombinera förvärvsarbete med ansvar för familj och barn. En annan förutsättning harvarit den grundläggande förändringenav synen på könsroller i arbetsliv och i hemarbete, även om del visatsig alt steget frän övertygelse till praktisk handling alltför ofta varit långt. Kraven på ökad jämställdhet mellankönen är enligt min mening särskiltangelägna i arbetsliver. Det är därför en viktig uppgift för sysselsättningspolitikenatt bryta uppdelningen i en arbetsmarknad för män och en för kvinnor. Chefen för har tidigare i dagredogjort för de ekonomiska utsikterna och den ekonomiska politikenunder budgetperioden. Som finansministernframhållit är bedömningen av utvecklingen redan under det närmaste året osäker, gäller i synnerhet deninternationella utvecklingen vilken i hög grad påverkar den svenskaarbetsmarknaden. Världsekonominskänslighet och den korta lidrymden mellan uppgång och nedgång illustreradesockså tydligt under höstens svängningar på de finansiella marknaderna.Den fortsatta instabiliteten och risken för negativa reala konsekvenser av detta ger anledning atl hålla en hög beredskap omdel allmänna läget skulle försämras.Mot denna bakgrund redovisar jag nu närmareden inriktning av arbetsmarknadspolitiken somjag har föreslagit, Inriktningen Prop.1987/88:100 Ikorthet innebär mitt förslag till inriktning följande:' - arbetslinjenskall hävdas och förstärkas. Därvid skall arbetsförmedlings- och utbildningsinsatser tillgripas före efterfrågestimulerande åtgärder, inskolningsplatser skall prioriteras föreungdomslag - flexibilitet skall upprätthällas i dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna - yrkesmässig och geografisk rörlighet skall främjas - lediga platser skall tillsättas snabbt,vakanstiderna skall hållas oförändrade eller minskas, flaskhalsar skallmotverkas - regionala arbetsmarknadsproblem skall normaltkunna mötas genom flexibilitet inom ramen för tillgängliga resurser - antalet långtidsarbetslösa skall minskas - kvinnornas andel av arbetslösheten skallåterspeglas i placeringarna i ätgärder, otraditionella yrkesval skallstödjas - fler arbetshandikappade skall fä arbete ellerlämplig åtgärd för att motverka atthandikappet leder till långUdsarbetslöshet eller ulslagning från arbetsmarknaden - arbetslöshetenbland 20-24-åringar skall minskas väsentligt genom bl, a. en ökad andel ungdomar inom arbetsmarknadsutbildningen