prop · GB03102 · 1987-12-31 00:00:00 — För övriga områden skall yrkeslärarnas medverkan skeliksom . Ävenskolledarnas och syo-funktionärernas fortbildningsbehov bör uppmärksammas idetta sammanhang. I skolledarutbildningen måste skolledarnas nyaarbetsuppgifter, t. ex. i fråga om att samarbeta med arbetslivet samt som innovatöreroch metodutvecklare i fråga om ämnessamverkan och vid anpassning avundervisningen till lärarlagsarbete, ägnas stor uppmärksamhet och ingå som ettviktigt inslag både som en kontinuerlig utbildning och som fördjupningsområde.Även syo-funktionärernas nya roll understryks av mina förslag i dennaproposition, vilket delvis medför nya arbetsuppgifter. 10.2.2Fortbildningens inriktning och omfattning Mittförslag: Jag förordar en förstärkning av fortbildningsmöjligheterna för främstde yrkeslärare som är direkt engagerade i försöksverksamheten. Genom förslagetom en ökad arbetsplatsföriagd utbildning skapas inom försöksverksamhetentidsmässigt utrymme för en utökad fortbildning för yrkeslärare. Dennafortbildning skall vara obligatorisk. Ämnesinriktade kurser och yrkesstudierskall ges hög prioritet i denna fortbildning. /89 anslås 3,8 milj. kr.för centralt planerad fortbildning. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Behovet av en förstärkt fortbildning för berörda lärargrupper omvittnasallmänt av remissinstanserna. Flera länsskolnämnder och kommuner understrykervikten av samplanering av fortbildningsinstanserna. De av utredningenprioriterade områdena är viktiga men som bl. a länsskolnämnden iVästernorrlands län framhåller bör även fortbildning mot övergripande mål ochlokal skolutveckling samt inför en gymnasieskola för alla komma med i etttidigt skede av utvecklingsarbetet. Det är i samband med genomförandet dåförändringsberedskapen är störst som det går att påverka kunskapssyn ochmålinriktning. Beträffande fortbildningen med inriktning mot de modulindeladekursplanerna får denna, enligt länsskolnämnden inte inriktas enbart mot hurmodulindelning praktiskt skall genomföras utan även mot hur helhetssyn och"djupinlärning" skall kunna uppnås. Fleramyndigheter, däribland SÖ samt länsskolnämnderna i och ,påpekar i sina remissvar att även lärarna i allmänna ämnen har behov avspeciell fortbildning i syfte att utveckla undervisningsformerna till de behovsom eleverna pä de yrkesinriktade linjerna har. Förslagenom obligatorisk fortbildning, utbytestjänstgöring och delning av tjänsterhälsas med tillfredställelse av de flesta remissinstanser. UHÄ anser emellertidatt fortbildningen av yrkeslärare inte bör splittras och särbehandlas på detsätt som utredningen föreslagit. En förutsättning för utvecklingen av samverkanmellan olika lärarkategorier såväl i grundutbildning som i fortbildning är,enligt UHÄ:s mening, att högskolan får ett mera odelat grepp överfortbildningen. Skäl förmitt förslag: Den modell för yrkesutbildningen med ökade inslag av arbetsplatsförlagdutbildning som jag föreslagit för försöksverksamheten lämnar etttidsmässigt utrymme för en omfattande och återkommande fortbildning. Denna böri princip motsvara av den tid eleverna är ute pä arbetsplatsföriagdutbildning. Jag anser att denna fortbildning, med hänsyn till kraven pä attinnehållet i utbildningarna skall vara modernt, skall vara obligatorisk. Hurstort utrymme som i realiteten kommer till stånd bestäms dels av lärarensbehov, dels av möjligheterna att placera samtliga elever i en grupp samtidigtpå arbetsplatser. Omfattningen av och strukturen på ortens näringsliv etc. kanutgöra begränsningar av möjligheterna till fortbildning. Av detta skäl bör länsskolnämndernata initiafiv till samverkan mellan kommuner, där utbudet av yrkesstudieplat- Prop. 1987/88:102 ser eller kurser ej är tillfyllest. Enligt min mening är det angeläget att resurser förfortbildning kan avdelas redan för första året i försöksverksamheten, förvilket planeringen av fortbildningsresurser lokalt redan hunnit långt.Erfarenheter frän försöket med elmekanisk utbildning har enligt SÖ visat påbetydelsen av tidigare insatser i fråga om fortbildning. En resurs motsvarande3,8 milj. kr. bör därför ställas till SÖ:s disposifion för centralt planeradfortbildning i anslutning till försöksverksamheten. /90 bör medel förfortbildningen utgå enligt normala fortbildningsrutiner. Jag vill också erinra om de andra former för fortbildningutöver sedvanlig kursform som ÖGY har behandlat. Enligt arbetsgruppenutnyttjas de möjligheter som finns till yrkesstudier/näringslivspraktikendast i liten omfattning. Enligt min bedömning är detta en värdefull resurssom bör bli mer lättillgänglig när mina förslag om en ökad arbetsplatsförlagdutbildning genomförs och kontakterna mellan skola och arbetsliv blir intensivare. I fortbildningen bör de pedagogiska och metodiska problemtas upp som hänger samman med undervisningen av flickor på sådana studievägareller i sådana ämnen, där de av tradition är underrepresenterade. Därvid bör deyrkeslärare som lett sommarkurser i teknik för flickor kunna vara en resurs. Undervisningen i gymnasieskolan får enligtgymnasieförordningen (1987:743) inställas under tid motsvarande högst fem dagarper läsår för planering av skolarbetet eller fortbildning av lärare påstudiedagar som anordnas av styrelsen för skolan eller länsskolnämnden. En vanlig modell är att utnyttjassom planeringsdag vid läsårets början och att övriga tas ut somfortbildning. Ofta är tvä dagar sammanlagda , medan övriga dagar ärspridda . På flera håll prövas också sammanläggning av flerastudiedagar, i vissa fall till hel vecka. Jag vill främst för försökskommuneraerinra om denna generella möjlighet att studiedagar kan tas i anspråk och t.ex. användas som en fortbildningsvecka. Den ekonomiska resurs som samtliga lärares lönekostnadinom alla utbildningsformer svarar mot under studiedagarna kan beräknas tillöver . För enbart yrkeslärare och lärare i tekniska ämnen harÖGY beräknat lönesumman till ca 40 milj. kr. Den resurs studiedagarna utgör ärdärigenom mer än sex gånger större än den resurs som erbjuds i form av kurser.Studiedagarna är alltså den tveklöst största fortbildningsresursen. Studiedagarna är dock sällan inplanerade i ett långsiktigtfortbildnings perspektiv. Splittringen kan vara till förfång för helheten. Enbart genom att slå ihop de nuvarande enstaka studiedagarna till en sammanhållen period erhälles en mycket stor resurs som ger möjlighet till en mer struktu- 74 rerad och sammanhängandefortbildning. Behovet av planering får då emellertid tillgodoses pä annat sättän genom att ta studiedagstid i anspråk. 10.3 Utbildning av handledare Begreppenhandledare och instruktör används omväxlande som beteckning för anställdainom företag och institutioner som bl. a. har till uppgift att handleda eleveri inbyggd utbildning, lärlingsutbildning och andra utbildningsformer med arbetsplatsförlagdainslag. Denna personalkategori förutsätts således ha vissa pedagogiskauppgifter som vanligen planeras och genomförs i samråd med skolans personal. Begreppetinstruktör för de nu föreslagna uppgifterna är enligt min mening ej heltadekvat av åtminstone två skäl. För det första är instruktörsbegreppet iallmänt medvetande förknippat med att instruera och demonstrera utan att dettanödvändigtvis innebär den tvåvägskommunikation som en utbildningssituation börvara. För det andra har de instruktörer som finns ute på arbetsplatsernaockså andra uppgifter som t. ex. att skola in nya medarbetare, handhaomplaceringar och korttidsanställningar. Begreppet instruktör bör därför intelängre användas vid arbetsplatsförlagd utbildning. Benämningen bör varahandledare. 10.3.2Ansvar och organisation för handledarutbildningen Mitt förslag:Handledarutbildningen skall vara obligatorisk för företag eller institutionsom tillhandahäller arbetsplatsförlagd utbildning inom försöksverksamheten.Staten skall svara för kostnaderna för utbildningen. Regeringen anger i enramkursplan syftet med och den huvudsakliga inriktningen av utbildningen. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:En helt enig remissopinion sluter upp bakom utredningens förslag om handledarei den arbetsplatsförlagda undervisningen. Däremot går åsikterna isär när detgäller ä ena sidan vilka krav på utbildning som skall ställas pä handledarenoch å den andra hur mycket tid denne kan eller vill avsätta härför. LO framhäverobligatoriet i utredningens förslag, att utbildade handledare vid företagetskall vara ett statsbidragsvillkor och att de lokala fackliga organisationernabör få stort inflytande över vilka handledare som utses. Den sistnämndasynpunkten framförs också av . AMS och länsskolnämndernaanser också att det är önskvärt att handledarna har god utbildning och flera länsskolnämnderoch landstingskommuner betvivlar att den föreslagna utbildningstiden och ikonsekvens härav de ekonomiska resurserna är tillräcklig, en åsikt som delasav . SAFoch Småföretagens riksorganisation är helt ense med utredningen om behovet av kompetenta handledare men framhåller atthandledare på de mindre företagen och arbetsplatserna kan ha stora svårigheteratt vara frånvarande frän arbetet i längre sammanhängande perioder. i framhåller atterfarenheter av handledarutbildning visar att utbildningen blir bäst därlokala förhållanden får styra. Skäl för mitt förslag: Mitt förslag om en ökadarbetsplatsförläggning av utbildningen och modulindelning av kursplanerna iförsöksverksamheten förutsätter att den personal i arbetslivet som skallsamverka med skolan vad gäller att planera, genomföra och följa uppundervisningen måste vara väl förtrogen såväl med skolans mål som med detaktuella yrkesområdet. Detta förutsätter i sin tur att utbildning ges tillberörd personal. Handledarutbildningen är sä angelägen, att den bör varaobligatorisk för de personer som anlitas inom företag och institutioner somtillhandahåller arbetsplatsförlagd utbildning inom försöksverksamheten. Utöverkunskaper om skolans övergripande mål och kursplaner, ett pedagogiskt intresseoch god yrkeskunskap bör handledarna ha en klar uppfattning om arbetsplatsensmål och policy. Det är också väsenfiigt att handledarna får kunskaper i att päett bra sätt introducera och ta hand om elever av båda könen, inte minst ifråga om elever som gjort otraditionella studievägsval. Enligt min mening bör handledarutbildning organiseras somuppdragsutbildning där kommunerna disponerar resurserna för köp. Med hänsyntill det särskilt i början stora behovet av utbildning bör olika utbildningsanordnarekunna anlitas. Jag bedömer det angeläget att arbetslivets lokala förutsättningarfår prägla denna utbildning då det gäller innehåll och omfattning. Här finnsockså erfarenheter att ta tillvara från den nuvarande handledarutbildningen.Viss utbildning kan ges formen av pilotutbildning. Vid de yrkespedagogiska institutionerna anordnas utbildning av instruktörer för näringsliv och förvaltning. Vid dessainstitutioner finns mångårig erfarenhet och goda kunskaper inom området som till vara. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer skall i kursplanange syftet med och den huvudsakliga inriktningen av handledarutbildningen. Mittförslag: Utbildning av handledare skall påbörjas under /89.Utbildningens längd och innehåll bör /89 prövas i form av enförsöksverksamhet. Arbetsgruppens förslag om en sju dagars utbildning fördeladpå tvä tillfällen bör härvid kunna tjäna som utgångspunkt. Förhandledarutbildning beräknar jag ett medelsbehov av 4 milj. kr. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Skäl för mitt forslag:Inför den föreslagna uppbyggnaden av arbetsplats- förlagdutbildning ökar behovet av handledare kraftigt. Handledarkåren Prop.1987/88:102 måste därför byggas upp . ÖGYhar uppskattat behovet av handledare fill 10000-11000 vidfullt utbyggd verksamhet. Efter behövs återkommande fortbildningsamt viss nyrekrytering. Behoven i detalj är dock svära att förutse. Förförsöksverksamhetens behov kan antalet uppskattas till 1 500. Pä vissa småarbetsplatser kan det bli en handledare per elev, medan pä störrearbetsplatser, t. ex. inom verkstadsindustrin, en handledare bör kunna handledaupp till 10 elever. ÖGYhar utgått från en tidsmässig volym av handledarutbildningen ,uppdelat år I och tvä dagar år 2. Enligt min mening är det intemöjligt att redan nu låsa tidslängd och innehåll för den föreslagnahandledarutbildningen. Jag förordar ett utvecklingsarbete och en försöksverksamheti syfte att pröva lämpliga utformningar av en sådan utbildning. Detta harkunnat påbörjas redan under /88 i anslutning tillförsöksverksamheten med treåriga yrkesinriktade linjer. Enligt vad jag erfaritfinns ett stort intresse från högskolor med yrkespedagogisk utbildning attmedverka. Här finns t. ex. nära kontakter med den pedagogiska utvecklingeninom lärarutbildning. bör det bedrivas utvecklingsarbeteenligt olika uppläggningar. Den tidigare föreslagna referensgruppen (avsnitt3.4) bör nära följa och på olika sätt underlätta genomförandet avhandledarutbildningen. Vidmina kostnadsberäkningar har jag utgått från ett behov av 1500 handledare förförsöksverksamheten. Jag har för dessa beräknat en kurslängd underdet första året. I kostnader ingår ersättning för förlorad lön underhandledarutbildningen, kurskostnad (ca . ) samt i vissafall ersättning för resor och traktamente. Min bedömning är dock att rese- och traktamentskostnadernormalt inte skall uppkomma dä utbildningen i flertalet fall bör kunna anordnaspå hemorten. 11 Kostnader för och finansiering av försöksverksamheten 11.1 Samhällsekonomiska effekter av en förlängd yrkesutbildning Iett samhällsekonomiskt perspektiv kan utbildning i stor utsräckning jämställas med en investering. Det är lätt att inse att utan den utbildning som ungdomarna erhåller i och i gymnasieskolan skulle det vara omöjligt att upprätthålla dagens levnadsstandard och välfärd. Annor lunda uttryckt kan man säga, att genom utbildningen i och gymnasieskolan får ungdomarna en högre produktivitet under sin kom mande yrkesverksamma tid än som annars vore möjligt och som uppväger de samhällsekonomiska utgifterna för ungdomarnas utbildning. Detta syn sätt är grunden för den samhällsekonomiska studie som redovisas i bilaga 4. De uppoffringar som vi gör i form av minskad produktion genom en förlängning av gymnasieskolans tvååriga linjer fill bedöms som motiverade i relation till dessa ungdomars framtida produktionsförmåga. är detta ett mycket begränsat synsätt. Särskiltnär det gäller Prop. 1987/88:102 åtgärder på utbildningsområdet finns detanledning att framhålla att de effekter som eftersträvas till stor delkaraktäriseras av att de inte kan bedömas i vanliga ekonomiska termer.Utbildning, och detta gäller inte minst ungdomsskolan, ger möjligheter till ettrikare liv, insikt och engagemang i samhällsfrågor m. m. samt innebär enförstärkning och fördjupning av demokratin i samhället. Värden av det slaget ärav utomordentligt stor betydelse för samhället och för den enskilde individenmen kan inte på ett rimligt sätt kvantifieras och mätas i kronor. I sjävaverket har dessa värden, som i så stor utsträckning är förknippade medutbildning, en sådan betydelse att mänga instanser pä utbildningsområdet kanmotiveras enbart av önskan att stärka dessa värden. En samhällekonomisk studieav det slag, som bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4, kansåledes aldrig ensam ge svar pä frågan om en viss utbildningsinsats är önskvärdeller inte. En samhällsekonomisk kalkyl av det här slaget kan bara betraktassom ett inslag i ett beslutsunderiag. Jag vill här helt kort redovisa någrahuvuddrag i den nämnda studien. Förlängningen av de yrkesinriktade linjerna igymnasieskolan frän tvä till ger upphov till en samhällsekonomiskkostnad till följd av det produktionsbortfall som uppstår genom att ungdomarnaslivsarbetstid förkortas med . Mot dessa kostnader skall i första handställas det rimliga antagandet att ungdomar får en högre framtida produktivitetoch lägre arbetslöshet. Att en förbättrad yrkesutbildning också leder till enhögre produktivitet stöds av olika vetenskapliga undersökningar. Det är ocksåav det skälet som ÖGY:s förslag har fått ett sä kraftigt stöd frånarbetsmarknadens parter. Den teknologiska och ekonomiska utvecklingen skärperkravet på utbildning i arbetslivet och arbetsmarknadens parter ser därför enförbättrad yrkesutbildning i gymnasieskolan som ett viktigt led i näringslivetsmöjligheter att hävda sig i den internationella konkurrensen. Sammanfattningsvis kan konstateras att de beräkningar, somgenomförts inom och som redovisas i bilaga 4, tyderpå att en modernisering av gymnasieskolans yrkesinriktade linjer har starkapositiva samhällsekonomiska effekter. Den uppfattningen stärks också av detstöd som uttalas av framför allt arbetsmarknadens parter. Den samhällsekonomiskabedömningen har jag sett som viktig för mina ställningstagande till denföreslagna försöksverksamheten. 11.2 Kostnader för försöksverksamheten De riktlinjer jag i det föregående redovisat avseendegrundstruktur för den yrkesinriktade utbildningen innebär att perioder i skolaoch arbetsliv tillsammans formar en sammanhållen kursplan för utbildningen.Det är viktigt att dessa perioder ej utgör fristående delar utan integrerasinom ramen för utbildningsmålen. Resurserna för att genomföra detta utgörs nuinte enbart av skolans personella och materiella resurser utan också av deresurser arbetslivet skall tillhandahälla gymnasieskolan. För den skolförlagda verksamheten fordras ytterligareresurser i form av mer lärariedd undervisning i allmänna ämnen enligt den ramtimplan som 78 redovisats i avsnitt 5.3.Totalt innebär mitt förslag minst 29 veckofimmar i allmänna ämnen mot 17-30beroende på studieväg. Dessa veckofimmar ersätter visserligen timmar ikaraktärsämnena men dessa får i stället en mycket kraftig timförstärkning iform av främst arbetsplatsförlagd utbildning under den tredje årskursen. Somframhållits i avsnitt 4 bör fördelningen av de allmänna ämnena kunna varieramellan årskurserna enligt lokala beslut i syfte att underiätta planering ochintegration av de arbetsplatsföriagda inslagen på ett rationellt sätt.Kostnaden över åren blir därigenom beroende av vilken lösning skolhuvudmännenväljer. Som jag tidigare betonat utgår jag dock frän att skolhuvudmännen därvidbeaktar vad jag tidigare anfört om det angelägna i en yrkesinriktadstudieupptakt varför resursanspråken i årskurs I av allmänna ämnen blirförhållandevis ringa. 11.3 Ersättning för utbildningsplatser i arbetslivet eller institution som tar emot elever i arbetsplatsförlagd utbildningenligt de villkor försöksverksamhetens fim-och kursplaner anger och som fillhandahållerhandledare för utbildningen erhåller särskilt statsbidrag. Statsbidragetutbetalas via skolhuvudmännen. Skälför mitt förslag: Under remissbehandlingen av ÖGY:s förslag har framkommitflera olika alternafiva system för finansiering och ersättningsgrunder. Detenklaste alternativet vore givetvis att företag och institutioner genomfördesin del av utbildningsätagandet utan ersättning. Så sker som ÖGY visat för viss del av den arbetsplatsförlagda utbildningen. Jag anser detemellertid inte realistiskt att i så stor skala som den aktuellaförsöksverksamheten avser och för ett utbildningssystem som måste fungeraoberoende av konjunkturiäge förlita sig på ett sådant arrangemang. Jag villframhålla att den föreslagna finansieringen är preliminär. Ett långsiktigtställningstagande till finansieringen sker i samband med ställningstagande tillpermanentning av verksamheten 1991. En arbetsplatsföriagdutbildning av den typ jag föreslår (se avsnitt 3.2) förutsätter ett brettengagemang inom arbetslivet. Både privata, statliga och primär- ochlandstingskommunala utbildningsplatser måste tas i anspråk och berättiga tillstatsbidrag. Regelbundna samråd inom den föreslagna referensgruppens ram börhela tiden bevaka utbildningens behov av kvalitativt bra platser. Administrationenav det särskilda statsbidraget för arbetsplatsföriagd utbildning inomförsöksverksamheten bör kunna göras relativt enkel. SÖ fastställertimersättningen per studieväg i stort enligt samma principer som gällerför inbyggd utbildning. Jag beräknar en genomsnittlig ersättning motsvarande15 kr. Ersättningen bör sedan utbetalas från skolhuvudmännentill företagen så att rutinerna för utbetal- ningen följer sammakontaktvägar som övrigt samarbete mellan arbetsplat- Prop. 1987/88:102 senoch skolan. Flertaletav mina förslag påverkar kommunerna och landstingskommunerna i egenskap avskolhuvudman. En utgångspunkt i ÖGY:s arbete var kostnadsneutralitet. I likhetmed ÖGY finner jag detta vara eftersträvansvärt men för varje skolhuvudmaninte möjligt att garantera eftersom den totala kostnadsbilden inte kanöverblickas förrän kursplaner för olika yrkesområden är kända och kan omsättasi personal-, lokal- och utrustningsbehov. Först dä kan de lokalaförutsättningarna i detalj överblickas. Jag vill också understryka att kommuneroch landsfing inom försöksverksamheten i sina egenskaper av arbetsgivare ilikhet med staten också får uppgifter med att ställa utbildningsplatser tillförfogande för arbetsplatsförlagd utbildning. För detta utgår statsbidragenligt vad jag redovisat. Underförsöksperioden bör medel i form av en särskild genomföranderesurs ställas tillkommunernas förfogande för att på olika sätt förbereda yrkesutbildningsförsöketsgenomförande. Resursen bör utgå i relation till antalet platser inomförsöksverksamheten. Beloppets användning bör ej läsas centralt utan kunnaanvändas för t. ex. information, planering, yrkesrådens verksamhet eller annatändamål som främjar yrkesutbildningens modernisering. Jag beräknargenomföranderesursens storlek efter elevantalets tillväxt under försöksärenmed . per elev och år. För första försöksäret 1988/89 motsvarar detta 2,5milj. följande budgetöversikten redovisas de tillkommande kostnaderna förutvecklingsarbete och försöksverksamhet under /89 omfattande5000 intagningsplatser. Fördet första året inom försöksverksamheten och tillhörande utvecklingsarbeteberäknas: Ökade undervisningskostnaderför tillkommande lärariedd undervisning i engelska, samhällskunskap, obligatoriskttillvalsämne samt karaktärsämnen. Statsbidrag till företag ochinstitutioner som ersättning för arbetsplatsförlagd utbildning. Som jagtidigare framhållit (se 11.3) bör SÖ göra en fördelning per studieväg som avspeglarkostnadsbilden för olika yrkesutbildningar. Kostnader för tillsynsinsatserför vissa studievägar med betydande inslag av arbetsplatsförlagdutbildning under årskurserna 1-2 (se avsnitt 10.2), samt ökade skolledarinsatservid arbetsplatsförlagd utbildning med . per elev i försöksverksamheten. Förbättrat försäkringsskydd förelever i försöksverksamheten enligt tidigare (se 4.6.1) beskrivna grunder. Handledarutbildning för atttillgodose försöksverksamhetens behov 80 av kvalitativt väl förberedda arbetsplatser enligttidigare (se avsnitt 10.3) Prop. 1987/88:102 beskrivna grunder. Fortbildningssatsningför berörda personalgrupper från /89 enligt tidigare (se avsnitt10.2) beskrivna grunder. Kursplanearbeteinom SÖ med medverkan av arbetsmarknadens parter och skolhuvudman. Produktionsstödför läromedel inom det yrkesinriktade området anpassade till bl. a. de nyakursplanerna. Genomföranderesurstill försökskommuners förfogande. samt med början frän /90 Pedagogisk ledningsförstärkning för dataundervisning inomhela gymnasieskolan och komvux enligt samma grunder som i åretsbudgetproposition föreslås för . BUDGETOVERSIKT: Förslag: Användning 1988/89 ämnen m. m. Tillsyn m. m. Medelsanvisning för de kostnadskonsekvenser för övrigabudgetår försöksverksamheten omfattar kommer jag att redovisa i de närmasteårens budgetpropositioner. Med hänvisning till vad jag anfört i det föregåendehemställer jag att regeringen föreslär att 1. godkänna deförslag till en treårig försöks- och utvecklingsperiod avseendegymnasieskolans yrkesinriktade studievägar som jag har förordat, 2. godkänna vadjag förordat om avskaffande av sektorramar (8.2.2),