prop · GB0393 · 1987-12-31 00:00:00 — Ett bemyndigande all utfärda ylterUgare föreskrifter för hur djur fårhållas bundna har därför tagits in i andra stycket. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, lantbruksstyrelsen får meddelaföreskrifter om förbud mol eller villkor för alt hålla djur i fångenskap. Paragrafensaknar motsvarighet lag. Jaganser att del är av stor betydelse för ett gott djurskydd att regeringen eller,efter regeringens bestämmande, lanlbruksstyrelsen har möjlighet all förbjudaeller ställa upp villkor för att hålla djur i fångenskap. Intressetför sällskapsdjur har ökat avsevärt. Detta har bl, a. inneburit atl djur harimporterats utan att del har funnits tillräcklig kunskap om deraslevnadsvillkor och ulan atl svenskt klimat har kunnat erbjuda enacceptabel Uvsmiljö för djuren. Delta måste enligt min mening förhindras.Vidare kan bemyndigandet utnyttjas för att förhindra atl djur som normalt intehålls i fångenskap hålls som sällskapsdjur på ett sådant sätt som oUllbörligtinskränker deras naturliga beteenden. Jag tänker då bl. a. på vissa reptileroch liknande djur. Genom all uppställa villkor för atl hålla djur i fångenskapbör hållandet av sådana djur kunna begränsas till djurparker och liknandeanläggningar. Vidtransport av djur skall transportmedlet vara lämpligt för ändamålet och gedjuret skydd mot värme och köld samt mot stötar, skavning och liknande. I denutsträckning del behövs skall djuren hållas skilda från varandra. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, lanlbmksstyrelsen får meddelaytteriigare föreskrifter om transport av djur. Paragrafenmotsvarar i huvudsak 6 § lag. Paragrafeninnehåller gmndläggande bestämmelser om transportmedel för djur och om det skydd djuret skall åtnjuta under transporten. Kravet pä skydd har i den nya lagen utvidgats att gälla också värme och köld samt skydd mot andra djur. Just temperalurförhållandena har varit föremål för uppmärksamhet framför allt vid transport av djur till slakt. Del har visat sig alt vissa transporter varit bristfälliga i just de avseendena. Vid transport av djur kan det också vara viktigt att djuren hålls åtskilda från varandra. Detta kan gälla t. ex. då djur av olika arter 54 eller olika åldrartransporteras i samma utrymme. Del kan också gälla vid Prop. 1987/88:93transport av djur från ohka besättningar. Jag har därför ansett all det finnsskäl att betona atl också de faktorerna bör uppmärksammas. Alt djuret kanbehöva förses med foder och vatten under transporten och att djuret också iövrigt under transporten skall behandlas väl följer av 2 och 3 §§. Medstöd av bemyndigande lag har ytterligare föreskrifter om djuriransporter utfärdats av regeringen i kungörelsen (1972:66) om tillämpning av deneuropeiska konvenUonen om skydd av djur under internationellatransporter. Föreskrifter meddelade av lanlbmksstyrelsen finns i styrelsenskungörelse (LSFS 1981:45) om transport av levande djur. I föreskrifterna finnsnärmare bestämmelser om bl. a. transportmedel, lastning och urlastning och omsjälva transporten. De bestämmelser som behövs i det här hänseendet bör även ifortsättningen meddelas genom . Ett bemyndigande förregeringen eller, om regeringen bestämmer det, för lantbmksstyi-elsen atlmeddela . sådana föreskrifter har tagits in i andra stycket. Ettsjukt eUer skadat djur skall ges nödvändig vård, om inte sjukdomeneUer skadan är så svår att djuret avlivas . Paragrafenmotsvarar i sak 5 § lag. Kammartättenhar i sitt remissyttrande anmärkt på att det inte i paragrafen anges vem ellervilka skyldigheten åvilar. nya lagen har, lika litet som lag, för olika situationerangivils vem skyldigheten enligt lagen åvilar. Djurskyddslagen reglerarförhållandet mellan människan och de djur som hon på ett eller annat sätt har isin vård. Enligt min mening ligger det i sakens natur att det är ägaren avdjuret och den som på annan grund innehar eller förfogar över djuret som äransvariga för att bestämmelserna i djurskyddslagen iakttas. Utöver den kretsenkan skyldigheterna enligt lagen inle sträcka sig. Vem eller vilka inom denangivna gmppen som är ansvarig måste avgöras med hänsyn till omsländighetema idet enskilda fallet. I allmänhet torde detta enligt min mening inle behövastöta på några störte problem. Handlande eller underlåtenhet av personerutanför den ansvariga kretsen får bedömas enligt bestämmelsema om djurplågeri i16 kap. 13 § . Paragrafeninnebär endast en skyldighet att sörjaför nödvändig vård av djuret. Något kravpå att djur under vissa fömtsättningar skall dödas innehåller inte paragrafen.Något sådant stadgande har inte intagits i lagen. Bestämmelsernaom vem som får avliva ett sjukt eller skadat djur och om vissa undertättelser isamband därmed finns i 30 §. Operativaingrepp m. m. Detär förbjudet att göra operativa ingrepp på djur i andra fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl. Första stycket gäller inte djur som används för sådana ändamål som 55 avses i 19 § förstastycket. . . Prop. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, lanlbmksstyrelsen får meddelaytterligare föreskrifter om operativa ingrepp på djur samt föreskrifter omundantag från första stycket i fråga om djur som avses i 4 § eller om det finnssärskilda skäl. Paragrafensaknar direkt motsvarighet lag. Iparagrafen uppställs ett generellt förbud mot att företa operativa ingrepp pådjur annat än om det är veterinärmedicinskt betingat. Skälen härför harredovisats i den allmänna moUveringen (avsnitt 2.2,2). Förbudet kan avförklarliga skäl inte göras Ullämpligl på djur som används för vetenskapligaändamål. Undanlag har därför gjorts för sådana djur genom en särskildbestämmelse i andra stycket. Förbudeti första stycket omfattar alla slags operativa ingrepp, dvs; också sådana somsker oblodigt, t, ex. kastrering med lång. Även mindre ingrepp som kan görastämligen enkelt är att anse som operativa ingrepp i lagens mening. Exempel påsådana är kupering saml näbblrimning. Sådana ingrepp är således inle tillåtnaenligt den nya lagen annat än om de är veterinärmedicinskt befogade eller omundantag har gjorts i föreskrifter meddelade med stöd av tredje stycket. Iviss utsträckning bör, som framgår av vad jag anfört i den allmännamoUveringen, undantag från förbudet medges framför allt inom husdjursskölselnmen i viss omfattning även i övrigt. Med stöd av tredje stycket kan regeringeneUer, efter regeringens bemyndigande, lanlbmksstyrelsen meddela de föreskrifterom undanlag som bör finnas. Tredje stycket innehåller också ett bemyndigandealt utfärda de ytteriigare föreskrifter om operaUva ingrepp som behövs. Operativaingrepp får i vissa faU utföras endast äv veterinär. Bestämmelser härom finnsi 11 §, FöroperaUva ingrepp på djur skall en veterinär anlitas. Detsamma gäller vid annan behandling i syfte att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjuk dom eller skada hos ett djur, om behandlingen orsakar lidande som inte är obetydligt. Förstastycket gäUer inte om behandlingen är så brådskande att en veterinär intehinner anlitas. Ifråga om djur som används för ändamål som avses i 19 § första stycket fåringreppet eller behandlingen också ulföras av den. som har föreskrivenutbildning. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, lanlbmksstyrelsen får meddelaföreskrifter om undantag från första stycket.' Paragrafenmotsvarar i huvudsak 11 § lag. Iförsta stycket har intagits bestämmelser om när veterinär skall anlitas. Kravenpå när del skall ske har skärpts i förhåUande till lag. Tidigarefordrades att behandlingen skulle medföra avsevärt lidande för djuret innanveterinär behövde anjitas. MedHdande avses i första stycket liksom i 2 § såväl fysiskt som psykiskt lidande. Detta innebär att en behandling som medför ett inte obetydligt , 56 psykiskt lidande fördjuret, inte får utföras utan att veterinär anlitas även Prop. 1987/88:93om den fysiska smärtan som förorsakas djuret är obetydlig. Medatt veterinär skall anlitas för behandlingen avses liksom lag allbehandlingen skall ulföras av veterinären själv eller efter hans anvisningar.När det gäller operativa ingrepp bör del i princip inle få förekomma alt annanän veterinären själv verkställer ingreppet. Gäller del annan behandling kan deldäremot ibland vara tillräckligt att veterinären lämnar anvisningar till någonannan rörande behandlingens utförande. Ivissa fall kan sjukdomen vara så akut att veterinär inle hinner anlitas.Exempel på en sådan situation då omedelbara åtgärder är oundgängligennödvändiga är akutbehandling av tmmsjuka. Del är för sådana och liknande fallsom undanlagsregeln i andra stycket är avsedd. Enligtbestämmelsen i tredje stycket får också annan än veterinär i fråga omförsöksdjur ulföra sådan behandling som avses i paragrafens första stycke. Detkrävs alt vederbörande har erforderlig utbildning. Föreskrifter om utbildningenkan meddelas med stöd av 20 § tredje stycket. Fjärdestycket innehåller ett bemyndigande för regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, lanlbmksstyrelsen alt meddela föreskrifter om . undantag frånkravet på att veterinär skall anlitas. Med stöd av bemyndigandet kan bl. a.föreskrivas atl kastrering får ulföras av annan än veterinär. Detta förekommerför närvarande i stor utsträckning inom husdjursskötseln och bör tillåtasförekomma även i fortsättningen i ungefär samma omfattning som . Regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, lanlbmksstyrelsen får meddelaföreskrifter om förbud mot eller villkor för 1. användningav genteknik på djur, Ullförsel av hormoner eller andra ämnen till djurför att påverka djurets egenskaper i annat syfte än att förebygga, påvisa,lindra eller bota sjukdom eller sjukdomssymtom, eller 3. avel med sådan inriktning som kan medföra lidandeför djuren eller påverka djurens naturliga beteenden. Förstastycket 2 gäller inle ämnen som omfattas äv lagen (1985:295) om foder. Paragrafensaknar motsvarighet lag. Iparagrafen bemyndigas regeringen eller, efter regeringens bestämmande,lantbruksstyrelsen atl förbjuda eUer släUa upp villkor för viss verksamhet.Första punkten omfattar användning av genteknik på djur. Andra punkten omfattartillförsel av hormoner, framställda med genteknik eller på annat sätt, eller,andra ämnen för att påverka djur, om det inte är veterinärmedicinskt betingat.Tredje punkten slutligen omfattar avel i vissa fall. Skälen för bemyndigandetframgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.1). Medstöd av bemyndigandet kan regeringen exempelvis förbjuda eller meddela föreskrifter omanvändning av tillväxthormoner för att öka mjölkproduktionen. Däremot omfattar inte bemyndigandet ämnen som är avsedda att användas för att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom 57 På sådana varor är läkemedelsförordningen (1962:701) tillämplig ochregleringen av användningen får i stället ske med Prop. 1987/88:93 stöd iden förordningen. Försådan tillförsel av ämnen som sker genom fodret finns bestämmelser i lagen omfoder. I lagen regleras beskaffenheten av foder till djur inom husdjursskötselnsamt till hund och katt. Lagen innehåller bl. a. förbud mol alt användatillsatser till foder som inle är godkända. Med fodertill-salser avses i lagenäven varor och ämnen som tillförs foder för att åstadkomma effekt på djuret.För att undvika en dubbelreglering har sådana ämnen som omfattas av foderlagenundantagits i förevarande paragraf. Närdjur förs slakt och när de slaktas, skall de skonas från obehag ochlidande. Paragrafenhar ingen motsvarighet lag angående slakt av husdjur eUer i 1944 årslag. Paragrafenhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.3). Föratl betona vikten av all hänsyn tas till djur i samband med slakt stadgas iparagrafen alt djur när de förs till slakt och när de slaktas skall skonas frånobehag och lidande. Medslakt avses att djur avlivas för att användas livsmedel. Detta innebär t.ex. att även fisk från fiskodlingar normalt slaktas och således kommer altomfattas av bestämmelserna i paragrafen. Husdjurskall vid slakten vara bedövat när blodet tappas av. Andra åtgärder vidslakten får inte vidtas innan djuret är dött. Förstastycket första meningen gäller inte om ett djur till följd av sjukdom ellerolycksfall måste slaktas genast. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, lanlbmksstyrelsen får meddelaföreskrifter om undanlag från första stycket första meningen för Qäderfä ochkaniner. Paragrafensförsta stycke motsvarar delvis 1 § lag angående slakt av husdjur.Andra stycket motsvarar delvis 3 § i samma lag. Paragrafenhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.3). Liksomi lag gäller som gmndläggande regel i den nya lagen all ett djur skallvara bedövat när blodet av. Lagenfrån innehåller ett generellt undantag för fjäderfä och ' kaniner som innebar alt sådana utan inskränkningar fick avlivas genom att huvudet hastigt skildes från kroppen. I den nya lagen har det generella undantaget slopats. I princip bör, vilket också sker i stor utsträckning , också sådana djur först bedövas och sedan tappas på blod. Andra avlivningsmetoder innebär betydligt större risker från djurskyddssyn punkt. I begränsad utsträckning bör dock, som framgår av vad jag anfört i den allmänna motiveringen, fjäderfä och kaniner kunna få avlivas utan 58 Tredje stycket innehåller därför ett bemyndigande Prop.1987/88:93 för regeringen eller, om regeringen bestämmer det,lanlbruksstyrelsen all meddela föreskrifter om undanlag från kravet påbedövning för sådana djur. Förutomkravet pä bedövning föreskrivs i första stycket att djuret skall vara döttinnan andra åtgärder vid slakten vidtas. Bestämmelser om detta har hittillsfunnits endast i kungörelsen (LSFS 1982:12) om behandlingen av husdjur isamband med slakt m. m. Jag anser all denna bestämmelse är så grundläggande attden dels bör återfinnas i lagen, dels bör omfatta all slakt av husdjur. Andrastycket innehåller bestämmelser om undantag från kravet på bedövning vid s. k.nödslakt. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, lantbruksstyrelsen får meddelaytterligare föreskrifter om slakt och om avlivning av djur i andra fall. Paragrafenmotsvarar såvitt avser avlivning 7 § andra stycket lag. Iparagrafen bemyndigas regeringen eller, om regeringen bestämmer det,lantbruksstyrelsen att meddela föreskrifter om slakt och om avlivning av djur iannat fall. Föreskrifter om slakt finns i lanlbruksstyrelsens kungörelse (LSFS1982:12) om behandling av husdjur i samband med slakt m. m. och i styrelsensföreskrifter (LS 1973:48) om viss slakt av ren. I föreskrifterna finnsbestämmelser om bl. a. drivning, uppställning, bedövningsmetoder och godkändaredskap för bedövning. Sådana föreskrifter kommer att behövas även ifortsättningen. Ett bemyndigande att utfärda ytterligare föreskrifter angåendeslakt har därför tagils in i paragrafen. Bemyndigandet har inle begränsatstill att avse enbart slakt av husdjur utan omfattar all slakt. Lantbruksstyrelsenhar utfärdat en särskild kungörelse (LSFS 1977:18) om avlivning av hund ochkatt. I huvudsak är kungörelsen endast rådgivande. Somjag har nämnt har del inom utarbetats en konvention omskydd för sällskapsdjur. Konventionen innehåller bestämmelser om bl. a.avlivning av djur. I huvudsak innebär bestämmelserna krav på att avlivningenskall göras av veterinär eller annan kompetent person och förbud mot vissametoder för avlivning. Sverigehar ännu inle beslutat att underteckna konventionen. Jag anser emellertid attdet ändå kan finnas skäl atl i den nya djurskyddslagen ta in ett bemyndigandesom medger alt föreskrifter utfärdas i de angivna hänseendena. TUlståndtill verksamheten skall den ha som yrkesmässigt eller i större 1, föder upp eller säljer hundar ellerlar emot hundar för förvaring och Prop. 1987/88:93 utfodring, 2, upplåter hästar eller använderhästar i ridskoleverksamhet, eller 3, föder upp pälsdjur. Frågor om tillstånd prövas av miljö- ochhälsoskyddsnämnden, som också får återkalla ett beviljat tillstånd. Paragrafen motsvarar såvitt gäller tillståndsplikt förverksamhet med hundar 8a § lag. För upplåtelse av hästar ochridskoleverksamhel' gäller enligt 16 a § lag enbartanmälningsskyldighet. Såvitt gäller pälsdjur saknar paragrafen motsvarighet i1944 års lag. Paragrafen har behandlats-i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.2,4), För all omfattas av lillståndsplikt skall en verksamhetantingen bedrivas i yrkesmässiga former eller äga rum i störte omfattning.Detta innebär bl. a. följande. Ä ena sidan behöver den omständigheten att enverksamhet ger ett visst ekonomiskt utbyte inte innebära atl verksamheten ärlUl-slåndspliktig. Å andra sidan kan en rörelse som är av en viss omfattningfalla under tillståndstvånget även om den inle bedrivs av ekonomiska skäl. Med beteckningen pälsdjur i punkt 3 avses djur som födsupp därför att skinnet är värdefullt. Exempel på sådana djur är mink och räv. Vid prövning av frågor om tillstånd enligt förevarandeparagraf skall del enbart ske en bedömning av verksamheten fråndjurskyddssynpunkt. Eventuella störningar för omgivningen och liknande som inteberör djurskyddet får beaktas med stöd av annan lagstiftning. Jag vill i detsammanhanget särskilt erinra om bestämmelsen i 11 § hälsoskyddslagen(1982:1080). Bestämmelsen bemyndigar regeringen atlföreskriva atl vissa slag avdjur inle utan särskilt tillstånd av miljö- och hälsoskyddsnämnden får hållasinom vissa områden, om sådana bestämmelser behövs för ätt hindra att sanitärolägenhet uppkommer. Tävling med djur och förevisning av djur Djur får inte tränas för eller användas vid tävling påsådant sätt atl de utsätts för lidande. Detsamma gäller vid filnri- ellertelevisionsinspelning och föreställning eller annan förevisning som anordnas förallmänheten. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,lanlbmksstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter om sådan användning avdjur. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 § lag. Iförhållande lag har framför aUl delförtydligandet gjorts alt - paragrafen omfattar också träning och tävling med djur.Paragrafen omfattar således bl. a. häsltävlingar. Mot bakgmnd av de ekonomiskaintressen som är förenade med sådan verksamhet är del viktigt alt betonadjurskyddet i de sammanhangen. Med föreställning eller annan förevisning som anordnas förallmänheten avses all förevisning i djurpark eller liknande anläggning, cirkus eller varieté eller i föreläsnings-, utställnings-eller affärslokal. Paragrafen innebär ettabsolut förbud mol all utsätta djur för lidande i de Prop. 1987/88:93sammanhang som anges i paragrafen. Med lidande avses liksom i 2 § såvälpsykiskt som fysiskt lidande. Attdjuren i övrigt skall behandlas.väl och, ha tillräckliga förvaringsutrymmen m,m. följer av de allmänna bestämmelserna i lagen. Kravet på all djuren skallbehandlas väl innebär bl. a. alt deras behov av rörelse, lek och sällskap medandra djur måste tillgodoses. Vidare bör de olägenheter som kan uppkomma därföratt djuren genom fångenskap är undandragna sin naturliga miljö motverkas. Fråndjurskyddssynpunkt bör i vissa fall inte. heller tillåtas all djur förs frånort till ort för offentlig förevisning eller att de visas vid cirkus, varietéeller liknande förelag. Andrastycket innehåller ett bemyndigande för regeringen eller, efter regeringensbestämmande, lanlbruksstyrelsen all meddela de föreskrifter som behövs i deangivna hänseendena och i övrigt från djurskyddssynpunkl. Fråganom vilka djur som skall tillåtas vara föremål för förevisning på cirkus hardiskuterats ingående vid remissbehandlingen av lanlbruksstyrelsens förslag. Lantbruksstyrelsenhar i flera sammanhang anfört alt starka djurskydds-synpunkter talar för attelefanter och sjölejon inte bör få användas som cirkusdjur i fortsättningen.Styrelsen kritiserar framför allt förhållandena vid transport och förvaring avdessa djur. Cirkusär en mycket gammal kulturform som det är viktigt att bevara. Mol den bakgmnden anser jag att det inte bör införas något sådant förbud. Istället bör förhållandena vid transporten och förvaringen förbättras. Ettdjur som tränas för eller deltar i tävling på tävlingsbana får inte utsättasför dopning eller andra otillbörliga åtgärder som påverkar djurets prestationsförmågaeller temperament. Deotillåtna åtgärderna anges i verkstäUighetsföreskrifter av regeringen eller,efter regeringens bemyndigande, av lanlbruksstyrelsen. Paragrafensaknar motsvarighet lag. Iparagrafen förbjuds dopning och andra otillbörliga åtgärder som kan påverkaprestationsförmågan eller temperamentet hos djur som tränas för eller deltar itävling på tävlingsbana. Skälen härför har redovisats i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2.5). Enheltäckande definition av begreppet dopning är svår alt åstadkomma. Frågan harvarit föremål för en ingående diskussion bl. a. inom veterinära organisationeroch inom travsporten. Allmäntskulle dopning kunna sägas avse tillförsel av ämnen som normall inleförekommer i djurets foder eller tillförsel i onormala mängder av i djurelsfoder naturligt förekommande ämnen. Tillförseln behöver emellertid inte skegenom fodret. Vidare avses vidtagande av åtgärder som kan antas ha allmän-eller lokalverkande effekt. För atl benämnas dopning skall åtgärden havidtagits före en tävling och kunna åstadkomma påverkan itävlingen. av antagna reglementet för Prop.1987/88:93 svensk travsport finns ganska utförliga bestämmelser om behandlingav häst i samband med tävling. På häst som avses starta i tävling får inleanvändas preparat eller vidtas andra särskilda åtgärder som vid liden förtävlingen kan medföra en posiUv eller negaUv förändring av hästens aktuellaprestationsförmåga eller temperament. harfastställt en förteckning om den karenstid som skall iakttas för vissa angivnapreparat och andra åtgärder för tävling. Förbudeti förevarande paragraf omfattar dopning och andra otillbörliga åtgärder som kanha viss påverkan på djuret. Delsom skiljer dopning från andra åtgärder är, som framgår av vad jag nyssanförde, att dopning är vissa åtgärder som vidtas före en viss tävling och somkan påverka djuret i den tävlingen. Sådana åtgärder blir i fortsättningen heltotillåtna. Detta gäller även om t. ex, en tillförsel av läkemedel sker påveterinärmedicinska gmnder. Ett djur vars prestationsförmåga eller temperamentär påverkat får således inle tävla. Ärdet inte fråga om dopning krävs del all åtgärden skall vara otillbörlig för allomfattas av förbudet. Detta innebär bl, a. att åtgärder som ärveterinärmedicinskt befogade är tillåtna under träning. Det kan då i och försig röra sig om exakt samma åtgärder som är att anse som dopning om de vidtasmed sikte på en viss tävling. lagtexten genom uppräkning eller på annat sätt exakt ange vad som omfattas avförbudet är knappast möjligt, inte minst därför all nya sätt för påverkankontinuerligt utvecklas. är det framför allt av rättssäkerhetsskälönskvärt atl del inle råder någon tvekan om vilka åtgärder som omfattas avförbudet. För en närmare precisering av de oUllåtna åtgärderna krävs därförverkställighetsföreskrifter. I lagtexten har av den anledningen bara upptagitsen beskrivning av de förbjudna åtgärderna så att principerna för en avgränsningklart skall framgå. Eftersom den precisering av tillämpningsområdet, somsålunda är avsedd all ske genom verkslällighelsföreskrifter, blir av storpraktisk betydelse har i lagtexten tagils in en erinran om att sådanaföreskrifter skall finnas. Förbudethar begränsats UU all omfatta djur som tränas för eller deltar i tävling.Avsikten med detta är inte att fånga in bestämda tillfällen då förbudet iparagrafen gör sig gällande ulan att ange den grupp av djur som skall omfattas.Ett djur omfattas således av bestämmelserna om djuret är ett tävlingsdjur ochtränas för all ställa upp i tävling även om själva tävlingsUllfallet ärtämligen avlägset. Genomatt begränsa förbudet till lävhngar på tävlingsbana har sådana tävlingar sominte är prestationsinriktade undantagits. Utställningstävlingar omfattassåledes inte. Däremot krävs inte att det skall vara fråga om någon särskiltanlagd och preparerad bana enbart för djursport. Hoppläv-lingar för hästaromfattas sålunda av bestämmelserna liksom fältrilter bara de följer en uppgjordbana. Användningav djur för vetenskapligt ändamål m. m.