prop · GB03118 · 1987-12-31 00:00:00 — Målet höjdes till en nivå som bedömdes varaacceptabel för kunderna och ekonomiskt försvarbar nämligen till97,och . har (prop. 1985/86:100 bil. 8,, rskr. 227) ställt sig bakom denna inriktning. Genomsnittligt för hela landetuppgick framkomligheten till 98,och den överträffar därmednuvarande mål. Variationer förekommer dock mellan olika delar av landet, men deär begränsade så till vida att samtliga teleområden uppfyller. 97,5%-målet settöver . Höjningenav framkomlighetsmålet från är motiverad av de negativareaktionerna hos abonnenterna som blev följden då andelen lyckade samtalminskade till strax . Det nya målet harmoniserar också väl medteleverkets beslutade dimensioneringsnorm och driftsäkerhetspolicy förtelenätet. Att ytterligare förbättra framkomlighetenvore förenat med stora kostnader och kan inte anses ekonomiskt försvarbart.Dessutom är nu klagomålen på framkomligheten få. Måletför framkomligheten - mätt som andelen lyckade uppkopplingsförsök förrikssamtal under vanlig kontorstid skall alltså i genomsnitt vara . Dengenomsnittliga leveranstiden för en anslutning till telefonnätet (huvudledning)för telefon i en permanentbostad skall vara . Tiden mellan attett fel anmäls och det avhjälps skall vara i genomsnitt högst 2,1 arbetsdagar.55% av felen skall vara avhjälpta . Servicemålenför telefontjänsten i permanentbostäder kompletterar framkomlighetsmålet då detgäller att ange kvaliteten på telefonin och är desamma som angetts i tidigaretreårsplaner. uppnåddes såväl målet för leveranstid som felavhjälpning.För år 1987 föreligger ännu inte några definitiva uppgifter. Jag ser förnärvarande ingen anledning att ändra målen. Ett annat sätt att illustrerakvaliteten på telefonitjänsten är att mäta antalet fel. Enligt televerketsplaner skall antalet fel på huvudledningar (mätt som antalet anmälda fel) intevara fler än som motsvarar i genomsnitt ett fel på enhuvudledning. har inlettstudier av servicemåtten och deras internationella jämförbarhet. Vad somhittills framkommit tyder på att nuvarande mått pä framkomligheten väl fyllersin funktion samt att nivån är hög internationellt sett. skallåterkomma om de internationella jämförelserna efter ytterligare utredning. Mitt förslag:Telesystemet skall utformas så att det bidrar till ett effektivtresursutnyttjande i samhället som helhet. skall telesystemet i sigvara effektivt. Skälen för mitt förslag:Telesystemet är en viktig del av kommunikationssystemet.Kommunikationssystemets egenskaper bidrar avsevärt till den effektivitet ochstruktur som landets totala produktion får. Förändringar ikommunikationssystemet genom t.ex. införande av ny teknik leder förreller senare till en omvandling av produktions- och konsumtionsstrukturen.Utbyggnaden och förändringen av telesystemet har skapat nya förutsättningar föröverföring av meddelanden, materialadministration m. m. Datakommunikationenöver telenätet växer med och telekommunikationerna spelar en centralroll i effektiviseringen av varu-och tjänsteproduktionen. Produktionen av tjänsterhar fått allt större ekonomisk betydelse mätt somandel av BNP. Till detta har telekommunikationernas utveckling i hög gradbidragit. Genom telekommunikationerna har det t. ex. blivit möjligt att överlänga avstånd distribuera informationstjänster från banker och resebyråer.Dessa typer av tjänsteproduktion är därigenom i mindre utsträckning utsatta förgeografiska restriktioner. Detta kan leda till en ökad specialisering ochsänkta kostnader. Den traditionellauppbyggnaden av varuproduktionen ersätts successivt av en systemorganisationmed snabb, precis och därmed effektiv materialadministration, mindrelagerhållning och större geografisk spridning av leverantörer av råvaror ochhalvfabrikat. Därigenom ökar företagens beroende av tillförlitliga ochändamålsenliga nationella och internationella telekommunikationer liksom avgoda transporter. Förutomatt telesystemet bör bidra till effektivitetsökningar inom andra sektorer ärdet angeläget att resurserna inom telesystemet i sig används effektivt. Detsvenska telenätet kan värderas till . Utbyggnaden sker nu ien takt som innebär att kapaciteten fördubblats pä . Det är av stor viktatt dessa tillgångar utnyttjas på bästa sätt. Mitt förslag:Telesystemet skall utformas sä att utvecklingsmöjligheterna tas tillvara. Skälen för mitt förslag: Telesystemietutmärks av en mycket snabb teknisk utveckling och därmed minskandekostnader för telekommunikation. Exempelvis innebar automatiseringen avväxlingen, som inleddes , radikalt sänkta kostnader.Växlingstekniken har därefter successivt förbättrats, under senare är framförallt med hjälp av elektronik och digitalisering. Även överföringstekniken harutvecklats snabbt. Koaxialkablar, bärfrekvensteknik och radiolänk började användasefter . Digitaliseringen och användningen av optofibrer har ocksäbidragit till att sänka kostnaderna för överföringen. Såsom jag redogjort förunder avsnitt 2 har teknikutvecklingen också inneburit att många nya tjänstertillkommit. Detfinns all anledning att tro att den tekniska utvecklingen kommer att fortsättaoch kunna medföra ännu bättre och billigare telekommunikationer och fler nyatjänster. Det är angeläget att telepolitiken utformas så att dennautvecklingspotential kan utnyttjas. Detta innebär bl. a. att användarna såobehindrat som möjligt skall kunna pröva de möjligheter som tekniken ger. Målet om attutvecklingsmöjligheterna skall tas tillvara gäller såväl i ett kortsiktigt somlångsiktigt perspektiv. I ett litet, avancerat industriland som måsteförhållandena på teleområdet medge att inte bara mer kortsiktigautvecklingsinsatser genomförs utan att också utvecklingsinsatser av långsiktigkaraktär kan komma till stånd. 3.2.5Regional balans och sociala hänsyn Mittförslag: Telesystemet skall utformas så att det bidrar till regional balansoch möjliggör sociala hänsynstaganden. Skälenför mitt förslag: Såväl stora som små företag, offentlig förvaltning ochhushållen är beroende av väl fungerande telekommunikationer. Telekommunikationernahar därför betydelse för möjligheterna att uppnå regional balans och likartadeproduktionsbetingelser i olika delar av landet. Viden bedömning av hur regionalpolitiska hänsyn skall tas i telepolitiken bör detbeaktas att regionalpolitiken syftar till att ge alla människor oavsett var debor i landet tillgång till arbete, service och en god miljö. Detregionalpolitiska delmålet för telepolitiken måste stå i samklang med deöverordnade regionalpolitiska målen. Åtgärder inom telepolitikens område föratt förbättra den regionala balansen måste därför syfta till att stödja det somgörs inom regionalpolitiken som helhet. Dethar rått enighet om att de regionalpolitiska aspektema ärviktiga i telepolitiken. Detta har bl. a. kommit till uttryck i att särskiltmarkerat samhällsansvar för s. k. grundtjänster till vilka telefonhör. Jag återkommer till dessa frågor under avsnitt 3.4. Detär viktigt för välfärden att alla medborgare har goda möjligheter attkommunicera med varandra. Därför bör telepolitiken ocksä utformas sä att socialahänsyn kan tas . T. ex. bör telepolitiken syfta till att alla skall ha råd attutnyttja grundläggande telekommunikationer. Alla bör därigenom på ett rättvistsätt få del av de fördelar som utvecklingen av teknik och tjänster på områdetinnebär. Det gäller inte minst de handikappade som fått nya möjligheter tillaktivitet och delaktighet genom den nya tekniken. 3.2.6Uthållighet under kriser och i krig Mitt förslag:Telesystemet skall vara uthålligt och tillgängligt under kriser och i krig. Skälen för mitt förslag:Telekommunikationernas funktionssäkerhet är av grundläggande betydelse förtotalförsvaret under kriser och i krig. Detta är särskilt uppenbart i fräga omledningsfunktionen och den operativa verksamheten inom alla delar avtotalförsvaret. Det är väsentligt attteleverkets nät ges en sådan motståndskraft och flexibilitet att det kanuppfylla de höga funktionskrav som kommer att ställas på det underkriser och i krig. Strävan bör vara att telekommunikationer för i krigprioriterade samhällsfunktioner med säkerhet skall kunna upprätthållas igodtagbar omfattning även under störda förhållanden. Hänsynen tilltotalförsvarets intressen bör mot bakgrund av vad jag här har anfört vara ettuttryckligt mål för telepolitiken. Överbefälhavaren och har särskiltframhållit detta i sina remissutlåtanden över referensgruppens förslag. Mittförslag i korthet: - Statens ätgärder skall utformas i en dialog medintressenterna. nätutbyggnadsplaner skall förankras pä regionaloch lokal nivå. - Konsumenterna skall ha så stor valfrihet sommöjligt i sin användning av teletjänster. - Staten skall skapa förutsättningar för en effektivkonkurrens pä utrustningsmarknaden och vid utveckling av teletjänster. - Staten skall ansvara för att det finns ettsammanhållet och öppet telenät som täcker hela landet. - Kostnaderna för att ge alla tillgäng tillgrundläggande telekommunikationer och för att tillgodose totalförsvaretsintressen skall betalas solidariskt. Telepolitikenskall ange grundläggande riktlinjer och utgångspunkter för beslut som rörtelekommunikationer. Jag har därför valt att i det följande redovisa min syn påtelepolitikens inriktning med utgångspunkt från målen och hur jag anser att manmed olika telepolitiska medel skall kunna påverka beslut om konsumtion,produktion, investeringar och betalning. Mitt förslag:Statens åtgärder skall utformas i en dialog med intressentema. Televerketsnätutbyggnadsplaner skall förankras på regional och lokal nivå. Skälen för mitt förslag:Teleområdet förändras snabbt. Frågeställningarna är nya och teknisktkomplicerade och avvägningar mellan olika intressen krävs. Det bör därför varaen grundläggande inriktning i telepolitiken att statens åtgärder på teleområdetutformas i en dialog med intressenterna. Dialogen skall syfta till att bådeöka kunskaperna om förhållandena på telekommunikationsområdet hos alla berördaoch till att förankra de åtgär- der som vidtas. Denutredning som jag avser föreslå i det följande är ett sätt att stärka dialogen. planer förinvesteringar i nätutbyggnad har i flera avseenden stor betydelse församhällsliv och produktion. Det är därför angeläget att redovisaroch förankrar sina utbyggnadsplaner genom någon form av samrädsförfarande påregional och lokal nivä. har redan inlett ett arbete med dennainriktning. Som ett led i detta arbete har under hösten 1987informerat landets länsstyrelser om den lokala långsiktiga planeringen.Formerna för samrådet bör övervägas ytterligare. Mittförslag: Konsumenterna skall ha så stor valfrihet som möjligt i sin användningav teletjänster. Den successiva omläggningen av taxor skallfullföljas. Skälenför mitt förslag: Användarnas behov skall styra utbudet av teletjänster.Därför är det viktigt att utbudet av andra än grundläggande telekommunikationerstyrs av kundernas individuella preferenser och efterfrågan. Priserna fördessa tjänster skall i princip kostnadsanpassas. Det finns även skäl att bättrekostnadsanpassa avgifterna för gmndläggande telekommunikationer. Den nuvarandetaxestrukturen i telefonnätet visar dålig överensstämmelse med televerketskostnader. Det medför bl. a. ett ineffektivt utnyttjande av teletjänsterna.Överpriserna på långväga samtal innebär att dessa efterfrågas mindre än vad somvore samhällsekonomiskt effektivt med hänsyn till hur de värderas av konsumentemaoch kostnaden för att producera samtalen. Anslutningsledningar och lokalsamtal,å andra sidan, har priser som understiger kostnaderna. De kommer därför attefterfrågas även av dem som värderar anslutningen eller lokalsamtalet lägre änproduktionskostnaden. Således medför prissättningen en samhällsekonomisktineffektiv användning av telesystemet. Det innebär att användarna totalt settfår ut mindre nytta ur telesystemet än vad som vore möjligt. Den förändring avtaxorna som sker med stöd kommer enligt min mening att bidra bättre användning av teleresur-serna med hänsyn till konsumenternasvärderingar. Dä konkreta beslut om teletaxorna skall fattas måste dock äveninriktningen om det solidariska betalningsansvaret beaktas (3.3.6). Detär angeläget att konsumenterna har största möjliga valfrihet både i fråga Om gmndläggandeoch andra telekommunikationer. Telepolitiken skall stimulera utvecklingen avnya användaranpassade tjänster och produkter som konsumenten fritt kan väljamellan. Det ökar användarnas nytta av telekommunikationerna. Men önskemålet omvalfrihet måste för grundläggande telekommunikationer vägas motregionalpolitiska och sociala hänsynstaganden. Mitt förslag: Staten skall skapa förutsättningar för eneffektiv konkurrens på utrustningsmarknaden och vid utveckling avteletjänster. Särredovisningen av konkurrensutsatta verksamheterskall fortlöpande utvecklas. Skälen för mitt förslag: Med hänsyn till målet attutvecklingsmöjligheterna skall tas tillvara bör inte begränsningar införas förteleverkets och andra aktörers möjligheter att verka pätelekommunikationsområdet annat än om mycket talar för det. Konkurrensen är ettmedel för att uppnå högre effektivitet i produktionen av teletjänster ochstörre valfrihet för konsumenterna men är naturligtvis inget självändamål. Närkonkurrensen ökar är det väsentligt att den sker på så lika villkor sommöjligt. Staten bör således eftersträva en effektiv konkurrens påmarknaden för teleprodukter och tjänster. Staten skall därför kontrollera atten dominerande marknadsposition inte missbrukas. En betydelsefull metod föratt bidra till detta är den särredovisning av konkurrensutsatt verksamhet somteleverket är ålagd och som granskas av . Det är viktigt attsärredovisningen är rättvisande och lämpligt utformad för en föränderligkonkurrenssituation. Den bör därför fortlöpande utvecklas. Däri kan ingåutveckling av en redovisning av kostnader för grundläggande telekommunikationersom skall betalas solidariskt. Jag återkommer till frågan om solidariskbetalning (3.3.6). Åtgärder i syfte att föra över ansvaret för uppgifter somhar karaktär av myndighetsutövning från till andra organ bidrarockså till en bättre konkurrenssituation. Även omstruktureringen av teletaxornabidrar till detta. 3.3.5 Ett sammanhållet öppet telenät Mittförslag: Staten skall ansvara för att det finns ett sammanhållet och öppettelenät som täcker hela landet. Investeringar i de anläggningar förtelekommunikation som förvaltar skall ske med sikte på att uppnåmålen för telepolitiken. Skälen förmitt förslag: Grundprincipen om det allmännas ansvar för infrastrukturen påkommunikationsområdet gäller även telekommunikationerna. Statens investeringari telesystemet har mycket stor omfattning och får långsiktigtbetydelsefulla effekter på samhällsutvecklingen. kommer i sambandmed ökande konkurrens successivt fler delar av systemet att ägas av andra änteleverket. Det innebär att teletjänsternas kvalitet inte längre bara beror påteleverkets agerande. En avveckling av kontorsväxelmonopolet kommer ytterligareatt accentuera detta. Det är,trots frånvaron av statlig ensamrätt på teleområdet, angeläget att landetssamlade teleresurser i betydande utsträckning samordnas i ett sammanhållet telesystem.Jag förordar därför att statens ansvar liksom bör innefatta ensamordning av landets teleresurser. Men en samordning av teleresurserna i etttekniskt sammanhållet system gör det möjligt att utnyttja destordriftsfördelar som finns vid uppbyggnad av de fysiska anläggningarna. Detmenar jag är en fömtsättning för en riktig användning av resurserna i ett litetland som . Det är också särskilt till de mindre användarnas ochglesbygdens fördel. De mindre användarna har inte som de stora företagen,myndigheterna och organisationerna möjlighet att med hyrda eller egnaförbindelser driva egna nät vid sidan av dem som upplåts för allmänheten. Av samma skäl är detenligt min mening angeläget att det gemensamma telenätets tillgänglighetunderlättas på olika sätt. Det skall vara lätt att ansluta sig till och användade gemensamma teleanläggningarna. Nätet skall i den meningen vara öppet föralla. De förslag till metoder för att hantera frägor om anslutningar till detallmänna telenätet som jag lägger i det följande är i enlighet med dennainriktning. Det gäller även avsikt att fullt ut tillåta tredjepartstrafik. Investeringarnai har naturligtvis central betydelse förtelesystemets utveckling. Vid behandlingen av verkets förslag till treårsplanerskall därför inriktningen i stort och omfattningen av dessa investeringarbedömas av statsmakterna. Bedömningen skall göras med ledning av målen förtelepolitiken. Däri innefattas en samhällsekonomisk syn på telesystemet och detfinns enligt min mening skäl att närmare studera hur samhällsekonomiskavärderingar bör komma in vid beslut om investeringar. Mittförslag: Kostnaderna för att ge alla tillgång till gmndläggande telekommunikationerskall betalas solidariskt. Vid beslut om taxeförändringar bör det beaktas attalla skall ha råd att ha tillgång till grundläggande telekommunikationer. Även kostnadernaför att tillgodose totalförsvarets intressen skall betalas solidariskt. Skälen för mitt förslag:Statens ansvar för allas tillgång till grundläggande telekommunikationer utövasgenom men kan, när konkurrensen ökar, behöva utövas även gentemotandra aktörer på området. Metoderna för att betala tillgängligheten tillgrundläggande telekommunikationer, som är regionalpolitiskt betydelsefull,måste utredas närmare. Motsvarande gäller i fråga om betalningen av kostnadernaför att tillgodose totalförsvarets intressen. En utgångspunkt för de fortsattaövervägandena bör vara att, såsom referensgruppen föreslagit, de samhälleligauppgifterna i princip skall betalas solidariskt. Det är angeläget inte minstmed hänsyn till strävandena att ästadkomma konkurrens på likartade villkormellan och andra aktörer. 2 1987/88. skall svara för finansieringen av sina beredskapsåtgärder (prop.1986/87:95, FöU 11, rskr. För grundläggandetelekommunikationer skall taxorna utjämnas och sociala och regionalpolitiskahänsyn därigenom tas. Tillgången till telefon är en så grundläggande nyttighetatt taxesättningen enligt min mening bör spegla en vilja hos statsmakterna attse till att alla har råd att ha telefon. Såsom jag framhållit tidigare mästeLäxorna också utformas med hänsyn till de samhällsekonomiska aspekterna(3.3.3). 3.4 Behov av ytterligare utredning Min bedömning: Detbehövs en närmare utredning av bl. a. statens regionalpolitiska och socialaansvar på teleområdet och förtydligande av roll och uppgifter. Skälenför min bedömning: Av min redovisning av förhållandena på teleområdet framgärdet att antalet aktörer, teletjänster och produkter ökar. Detta innebär attteleverkets roll förändras och att det är lika självklart hurteleverkets regionalpolitiska och sociala ansvar pä omrädet skall komma tilluttryck. Som jag framhållit aktualiserar denna förändring frågan om vilketansvar staten bör ha för telesystemets kvalitet och utformning. I rapporten (DsK 1987:9) från referens-gmppen för telefrågor och ibetänkandet "myndighetsutövning" (DsK 1987:10) samt iremissyttrandena över dessa berörs även denna fråga. Målenför telepolitiken kan som iedan nämnts delvis strida mot varandra. Därförmåste svåra avvägningar göras. Dessa avvägningar kan leda framtill olika bedömningar av vilken roll staten skall spela på omrädet.Referensgruppen och flera remissinstanser diskuterar statens ansvar förtelekommunikationerna och hur det skall utövas. Referensgmp-pen har föreslagitvissa mer konkreta ställningstaganden då det gäller inriktningen avtelepolitiken. Exempelvis föreslår gmppen att åtgärder som hämmar denutvecklingskraft som kommer av mångfald i tjänster och aktörer bör undvikas.Staten bör enligt gruppen ta ansvar för en stabil, kontinuerlig tillgång på demest betydelsefulla tjänsterna. Det kan exempelvis krävas en viss kompetensoch ekonomisk styrka av den som skall erbjuda vissa tjänster. Det kan ocksåkrävas tillstånd för den som vill upphöra att sälja viktiga tjänster. Televerketanser i sitt remissvar att man i första hand bör pröva enkla lösningar, dvs.kommersiella avtal direkt mellan och andra nätoperatörer, när detallmänna telenätet utnyttjas av såväl som andra. anser att merkostnaderna för sociala,regionalpolitiska och försvarspolitiska uppgifter pä teleområdet i första handbör finansieras över statsbudgeten. NO föreslår att finansiering sker antingenvia statsbudgeten eller genom att en konkurrensneutral teleavgiftinförs på sådan teletrafik som bedöms kunna Prop. 1987/88:118 bärakostnaderna för de sociala och regionalpolitiska förpliktelserna. Vidareförordar en del remissinstanser att en ny telemyndighet bör fä uppgifter somgår utöver vad som är motiverat av allmänna marknadsvårdande skäl.Teleanslutningsnämnden väcker frågan om inte myndigheten bör ha en reglerandefunktion även beträffande privata telenät, i varje fall om de är av störreomfattning. Enligt bör den nya myndighetenvara statens organ för telepolicy och taxepolicy samt ge koncessioner, i denmän sådana blir aktuella. () föreslåratt myndigheten bör få det övergripande ansvaret för vad föreningen benämner"de allmänna teletjänsterna" i . Enligt LKD bör tillmyndighetens ansvarsområde höra internationella kontakter, att varatillsynsmyndighet för vissa s. k. nätadministratörer, fastställa regler förkris- och krigsplanering och villkor för hur nätadministratörer skalltillhandahålla de allmänna teletjänsterna. Televerkethar i sitt förslag till reviderad treårsplan för perioden 1988-1990tillkännagett sin avsikt att fullt ut tillåta andrahandsuthyrning av ledningarsom verket hyr ut - s.k. tredjepartstrafik. Statskontoret har föreslagit attregler och procedurer för tredjepartstrafik utvecklas och att den som erbjudertjänster i telenätet bör ha någon form av tillstånd. Jagär inte beredd att i detta sammanhang ta ställning till dessa förslag eller numer precist ange gränserna för statens ansvar utöver vad jag redovisat iavsnitt 3 om telepolitikens mål och inriktning och vad som framgår om statens telenämndsuppgifter i avsnitt 4. Det utredningsmaterial och underlag i övrigt somföreligger är ännu otillräckligt. Jag anser därför att dessa frågor behöverutredas ytterligare. Jag avser att senare återkomma till regeringen med begäranom bemyndigande att tillkalla en parlamentarisk utredning med uppgift attutreda statens regionalpolitiska och sociala ansvar på teleområdet ochteleverkets roll. Utredningen skall föreslå avgränsningar och preciseringar avstatens ansvar på teleområdet och anvisa metoder för hur ansvaret skall tas.Som jag framhållit tidigare bör statens övergripande ansvar avse grundläggandetelekommunikationer. Utredningen bör överväga vilka telekommunikationer sombör betraktas som gmndläggande. Däri ingår att överväga hur införande av s. k.digital teknik och tjänsteintegrering i det allmänna telenätet bör påverkadenna bedömning. En viktig uppgift blir att överväga och föreslå hur televerketsregionalpolitiska och sociala ansvar skall komma till uttryck. Utredningen börockså studera effekterna av ett tillåtande fullt ut av tredjepartstrafik. Mittförslag till inriktning av telepolitiken innefattar också att den skall utformasi en dialog med intressentema. Jag har också framhållit att börredovisa och förankra sina utbyggnadsplaner pä regional och lokal nivå.Utredningen bör ha till uppgift att föreslå lämpliga former för förankringen avnätutbyggnadsplanerna. Behovetav en precisering av det regionalpolitiska och sociala ansvaret gäller även för postverket, som liksom skall avväga kommersiel la och samhälleliga intressen. Utredningen bör därför även behandla postverkets samhällsansvar. 4Inrättande av statens telenämnd Mittförslag: En ny statlig myndighet, statens telenämnd (STN) skall inrättas ochteleanslutningsnämnden skall upphöra. STN skall ha till uppgift att - utfärda föreskrifter för anslutningar tillteleverkets anläggningar, - registrera utmstning som fär anslutas till detallmänna telenätet, - följa den tekniska utvecklingen och det internationellaochnationella standardiseringsarbetet och föreslå regeringen de åtgärder man finnermotiverade samt