prop · GB0388 · 1987-12-31 00:00:00 — Det måste därför ses som en mycket viktig möjlighet förSSI att, som utredningen föreslagit, kunna ålägga en tillståndshavare attanmäla förändringar i godkänd strålskyddsorganisation eller utbyte avden som ett företag anmält som ansvarig person. 11.10-------------------------- Sverigeslantbruksuniversitet: I stället för atl som ha en strålskyddsföreståndareföreslås att ansvaret kommer alt åvila tillstånds havaren. Detta har naturligtvis både fördelar och nackdelar. Det nuvaran de systemet kan vara tungrott i de fall som föreståndaren ansvarar för flera institutioners arbete med radioaktivt material. Risken för ett glapp mellan 165 arbetsplatsoch föreståndare är då påtaglig. I en sådan situation förefaller Prop.1987/88:88 det vara lämpligare att tillståndshavaren övertar föreståndarensansvar. Å Bilaga 3 andra sidan måste det naturligtvis finnasinformationskanaler till prefekten på en enskild institution om vilka tillståndsom finns och om vilka radionuklider som det arbetas med på institutionen.Problemen som skisseras här är naturligtvis möjliga atl lösa på lokal nivå.Fördelning av ansvar mellan prefekten för en institution och de enskilda tillståndshavarnaär dock inte beaktade i utredningen. 11.11 i län: Funktionensom radiologisk föreståndare bör finnas kvar som ett obligatorium vid bl. a.kärnkraftverk och kärnavfallsanläggningar. 11.12 i : Länsstyrelsennoterar att ett nytt synsättinförts beträffande ansvaret för strålskyddet på arbetsplatser m. m. Sålundaföreslås att funktionen som radiologisk föreståndare skall utgå för alt anpassalagen till andra bestämmelser i arbetsmiljölagen. Det förutsätts dock attstatens strålskyddsinstitut kan inrätta denna typ av funktion om behovföreligger. Enligt mening bör nämnda funktion finnas vid bl. Härigenom underlättas kontakten med myndigheterna som därmedlättare vet vem som har ansvaret för strålskyddsfrågorna. 11.13 Landstingsförbundet:- Utredningenföreslår att kravet på särskild strålskyddsföreståndare utgår ur lagen ochvill i stället ålägga verksamhelshavarna ansvaret för att erforderligkompetens finns att tillgå. Styrelsen tillstyrker förslaget som innebär enenklare hantering utan att säkerheten försämras. 11.14 i (LO): Utredningen föreslår att nuvarandelags krav på stralskyddsföreståndare upphör. Istället skall ansvaret, precissom enligt arbetsmiljölagen, läggas på arbetsgivaren. LO vill här betona viktenav att arbetsgivaren får ett ansvar för att de anställda har den nödvändigakompetensen för arbetet samt får utbildning, instruktioner och övrig informauonsom behövs för strålskyddet. 11.15 , seavsnitt 5.4 11.16 , seavsnitt 5.6 11.17 Utredningen om denmedicintekniska säkerheten (81985:03): om den medicintekniska säkerheten finns det inte längre anledningatt vidhålla kravet på särskild förordnad föreståndare hossjukvårdshuvudmannen. Hälso- och sjukvårdslagen har fastställt landstingskommunensansvar för sjukvården och utmönstringen av det särskilda kravet i dettaavseende är en naturlig konsekvens. 11.18 : I utredningen om ny lag föreslås att Prop. begreppetradiologisk föreståndare med tillhörande ansvar utgår. För vårt med omfattande radiologisk verksamhet har funkfionen radiologiskföreståndare varit ändamålsenlig på så sätt att man där centralt samlatinformation om radiologiska frågor, rapportering och kontakter medStrål-skyddsinslitutet och atl därvid enhetliga åtgärder och bedömningar kunnatske. Förförelag som bedriver omfattande radiologisk verksamhet anser vi det såledesbetydelsefullt att såväl extern som intern kommunikation sker på ettorganisatoriskt och funktionsmässigt väldefinierat sätt samt att ansvaret fördessa frågor är helt entydigt. 12.1---------------- : Ifråga om radonproblemet i bostäder finner socialstyrelsenatt utredningen borde i sin beskrivning ha lagt störte tyngd vid orsakerna tillproblemen och därmed också möjligheterna till åtgärder. Radonproblemetberor på främst tre faktorer: - Felaktigt byggnadssätt som medför inläckage avradonhaltig jordluft Markmed mer eller mindre hög radonhalt i jordluften och markens genomsläpplighet för och innehåll av jordluft - Bristfälligventilation med låg luftomsättning och olämplig tilluft. vill uttrycka sin tillfredsställelse med att frågan om den naturligastrålningen behandlas i lagförslaget. Styrelsen vill också erinra om attstyrelsen med regeringsbeslut fått i uppdrag att efter samråd medSSI och berörda forskningsorgan och inom ramarna för befintliga resurser undersökafömtsättningarna för att genomföra cancerkommitténs förslag om enepidemiologisk undersökning för att närmare klarlägga cancertiskernas storlekmed hänsyn till förekomsten av radon i bostäder. 12.2------------------ : har i SEN 1980 föreskrivit att bostäderskall anordnas så att radondotlerhalten i inomhusluften i utrymmen därpersoner stadigvarande vistas får uppgå till högst /m vid nybyggnad ochhögst /m' vid ombyggnad. Problemkring radon i bostäder och praktiska åtgärdsfrågor har närmare utretts avradonutredningen. Denna ansåg det klarlagt att marken är den huvudsakligakällan till radonförekomst i bostäder. Radoninströmningen från mark anses beropå inte bara markens uran- och radiumhalt utan även på markens genomsläpplighetoch vattenhalt. I direktiven tillutredningen om översyn av strålskyddslagsttflningen angavs som en länkbar åtgärd atl förbättra skyddet mot naturlig strålning i t. ex. byggnader atl införa lillståndsplikt för tillverkning eller användning av byggmaterial som kan avge sådan strålning. Från planverkets sida har i SBN 1980 föreskrivits beträffande radioaktivitet vid nybyggnad bl. a. att byggnadsmaterial med gammaindex eller radiumindex störte än 1,0 inte får användas. Med hänsyn till att de största problemen härrör från markförhål landen och till regleringen genom byggnadslagstiftningen föreligger enligt utredningen inte skäl att utöka materialkontrollen genom särskilda krav pä 167 Det torde i denna fråga vara fullt tillräck- Prop.1987/88:88 ligt att SSI på grundvalav vetenskapliga riskuppskaltningar tillsammans Bilaga 3 med planverket anger degränsvärden från strålskyddssynpunkt och det mätbehov avaklivitetsinnehållet i använda byggnadsmaterial som bör Efterdet att utredningen lämnat sitt betänkande har iregeringsbeslut lämnat detaljerade direktiv om åtgärder motstrålrisker i byggnader. Regeringenhar således bl. - åt atlundersöka förutsättningarna för genomförande av cancerkommitténs förslag om enepidemiologisk undersökning för atl närmare klargöra cancertiskernas storlekmed hänsyn till förekomsten av radon i bosläder, - åt planverket att utarbetaförslag till föreskrifter som ger kommunerna möjligheter att i samband medbygglovsprövningen ställa krav på åtgärder som a) är ägnade alt begränsa dengenomsnittliga kollektiva expositionen av radondöttrar och gammastrålning ibebyggelsen så långt som är praktiskt och ekonomiskt rimligt, b) medför atlradondotlerhalten i en bostad inte överstiger det gränsvärde eller motsvarandesom de ansvariga myndigheterna fastställer, - åtstrålskyddsinstitutet att utreda förutsättningarna för att införa ett auktorisationssystem för radonmätningar i bosläder samt att i avvaktan på detta system godkänna metodbeskrivningar för de mätmetoder som används för att bestämma radondotlerhalten i bostäder och att i samråd med , planverket och statens mät- och provråd utarbeta en lägesrapport om arbetet med alt minska riskerna med radon i bostä der. Detta uppdrag skall redovisas till regeringen före . Med anledning av vad utredningen framför om åtgärdsnivåer och kost nader vill planverket påpeka alt det statliga stödet i form av lån m. m. försämrats, vilket minskar fömtsättningarna för att radonskyddande åtgär der vidtas i befintliga byggnader. Vadgäller krav på byggnader vid ny- eller ombyggnad vill planverket framhålla detangelägna i att i största möjliga utsträckning samla byggnads-reglerandebestämmelser i byggnorm (SBN). Oaktat vad som sägs i utredningenförutsätter planverket därför att i enlighet med regeringsbeslutet 1985-12-19de krav som bör ställas avseende joniserande strålning vid ny- och ombyggnadliksom utfärdas av planverket och alt detta sker i samråd med SSI ochsocialstyrelsen. Vadgäller frågan om typgodkännande vill planverket framhålla alt detta är frivilligt på byggområdet. Krav på obligatorisk kontroll av radioaktivite ten i byggnadsmaterial är inte aktuellt. Ett skäl härtill är de problem och kostnader som är förknippade med all genomföra en effektiv sådan kon troll. Ett annat skäl är att de primära kraven på en högsta radondotterhalt och gammastrålningsnivå inomhus är tillfyllest för att material med hög radioaktivitet inte kan användas. Vid pågående revision av byggbestäm- melserna avser planverket att föreslå att primära krav på en högsta radon dotterhalt och gammastrålningsnivå bibehålls. Vidare är avsikten att ange atl byggnader med bl. a. material med radium- och gammaindex högst 1,0 168 fåranses uppfylla de primära kraven. Planverketvill även framhålla vikten av atl resurser ställs ,1987/88:88 förfogande för att ta fram provningsmetoder med bättre noggrannhetän de Bilaga 3 som finns tillgängliga, 12.3Landstingsförbundet:-- Utredningen föreslår, alt den nya sträl skyddslagen utvidgas till att omfatta också den naturliga strålningen (joni serande och icke-joniserande) och att lagen får en sådan utformning, att de skyddsåtgärder som erfordras mot skador från naturlig strålning alllid kan vidtas med stöd av lagen. Ansvaretför de faktiska åtgärder som krävs till skydd mot den naturliga strålningenfrån radon i bostäder åvilar främst och planverket. Förskyddet mot radon i arbetsmiljön svarar arbetarskyddsstyrelsen. bör likväl huvudansvaret för strålskyddet vara samlat hos dencentrala strålskyddsmyndigheten (SSI), finnerdelta rimligt. 13 Samordning med annan lagstiftning 13.1.1Uppsala universitet: Det huvudsakliga syftet med strål skyddslagen är alt reglera skydd mot joniserande strålning i den inre miljön (arbetsplatser, sjukhusvård o,d,) Både gällande lag och utredning ens förslag till ny strålskyddslag har emellertid tillämpningsområden som täcker även verksamheter med risker för yttre miljö. Hit hör exempelvis deponering av radioaktivt avfall från sjukhus och industrier samt verksam heter inom kärnenergiområdet. Detsvenska regelsystemet om skydd för yttre miljö är komplext. För att undvikadubbelprövningar har lagstiftaren inte sällan infört undantag i vissaförfattningar. Således undantas joniserande strålning från bådemiljöskyddslagen och lagen om kemiska produkter med tillhörande förordning ommiljöfarligt avfall. Väsentligtär alt verksamheter som regleras i strålskyddslagen, lagen om kärntekniskverksamhet (nedan kärntekniklagen) och atomansvarighels-lagen resp, imiljöskyddslagen, har stora praktiska likheter. Risker för läckage tillomgivningen av radioaktivt resp, annat miljöfarligt material (tungmetaller m,m.) finns vid avfallsdeponering, brytning av både uran och annan , ochfrån olika anläggningar. Depraktiska likheterna medför alt samma juridiskt relevanta frågor uppkommer vidjoniserande strålning som vid andra störningsrisker för yttre miljö. Hit hörbedömning av verksamhetens lokalisering och tillåtlighet i övrigt, möjlighettill beslutspåverkan för sakägare och medborgare och rätlen till skadestånd. En utgångspunkt för detnedan anförda, är antagandet alt verksamheter som är likartade från miljösynpunkt inte bör bedömas efter olika rättsliga kriterier enbart av det skälet att verksamheten faller under den ena eller den andra författningen. Om olika kriterier tillämpas bör dessa kunna förklaras av lagstiftaren. En andra utgångspunkt är direktivuttalandena om 169 samordningmed miljöskyddslagen och annan lagstiftning som reglerar Prop. 1987/88:88skyddet för omgivningen (sid, 41 i betänkandet). Det kan också nämnas atlBilaga 3 de synpunkter som framförs nedan helt eller delvis har redovisats iolika arbeten tidigare. (Westeriund, : Att utvärdera svenskmiljölagstiftning, Förvaltningsrältslig tidskrift 1984, nr3, sid. 163-178 ochVitbok, Beslut om Forsmarkslagrel för låg- och medelaktivt avfall, Stockholm1983 samt , : Den svenska miljörättens uppbyggnad, 1985,sid. 101-104 och Pm med synpunkter och förslag rörandeatomlag-stiftningskommitténs betänkande (SOU 1983:9) "Lagstiftningen påkärnenergiområdet", , dnr 108/83 (GM/MJ),1983). Iett viktigt avseende har en anpassning skett till den centrala skyddslagstiftningen.Genom markeringen i 1 8 alt strålskyddslagen skyddar både hälsa och miljökommer del ekologiska skyddet som sådant alt rymmas inom tillämpningsområdet.Denna förändring i förhållande till dagens strålskyddslag är nödvändig omjoniserande strålning även fortsättningsvis skall undantas från miljöskyddslagenoch lagen om kemiska produkter. Iandra avseenden finns dock, liksom , betydande olikheter mellan främstmiljöskyddslagen och strälskyddslagen. Skillnaderna får betydelse även förverksamheter inom kärnenergiområdet, eftersom strålskyddslagen vid sidan avde rena säkerhetsaspekterna, som faller under kärntekniklagen - reglerarstrålskyddet för yttre miljö vid både normal drift och vid effekter av eneventuell olycka (jfr betänkandet, sid. 176). Utredningsförslagetstillåtlighetsregler ("allmänna skyldigheter") i 6-12 88 harutvecklats jämfört med gällande lag. Likheter finns med bådearbelsmiljölagstiflning och med lagen om kemiska produkter. Jämfört medmiljöskyddslagen är emellertid skillnaderna stora. Således saknas en motsvarighettill det lokaliseringskrav i 4 8 miljöskyddslagen som innebär att den platsskall väljas där ändamålet kan vinnas med minsta intrång och olägenhet utanoskälig kostnad. Genom att miljöskyddslagen lägger bevisbördan på den somutövar miljöfarlig verksamhet blir det denne som i väsentlig utsträckning måstevisa att det inte finns alternativa lokaliseringar som är bättre utan attoskälig kostnad uppkommer. Även i övrigt finns olikheter jämfört medtillållighetsreglerna i miljöskyddslagen. Viktigast är att avvägningen i 4 och5 88 miljöskyddslagen sker efter en objektiv måttstock, dvs. med bortseendefrån förelagarens personliga omständigheter. Motsvarande direktiv saknas istrålskyddslagen. Reglernaom information till och beslutspåverkan för enskilda är utvecklade imiljöskyddslagen. Sakägarbegreppet i lagen är vill och därmed även kretsen avbesvärsberältigade. Därtill kommer det allmänna medborgarinflytandet. Deltatillgodoses främst genom krav på koncessionsförhandling, där enskilda ochorganisationer har närvarorätt, möjlighet att ställa frågor till sökanden ochmyndigheter och alt framställa egna yrkanden. Möjligheterna innebär entrygghet för medborgarna. Inte minst viktigt är också att beslutsunderiaget förkoncessionsnämnden förbättras. Yrkanden från sakägare och organisationer har iett flertal fall direkt påverkal del materiella innehållet ikoncessionsnämndens beslut. Motsvaranderegler saknas i både kärntekniklagen och strålskyddslagen. Sakägarbegreppetsomfattning är oklar. Någon koncessionsförhandling Prop. 1987/88:88 krävs inteoch de lokala säkerhetsnämnderna i kärntekniklagen innebär Bilaga 3 ingenersättning när det gäller bedömning av icke etablerade verksamheter.Visserligen prövas många av verksamheterna i miljöskyddslagen på grund av andrastörningsrisker. medger då att frågor om joniserandestrålning behandlas. Men i beslutet bortser nämnden, på grund av undantaget i 18 miljöskyddslagen, helt och hållet från frågorna, utom vad gäller så kallade"psykiska immissioner". Samma är förhållandet när koncessionsnämndenär remissinstans i prövningar enligt 136 a 8 byggnadslagen. Närdet gäller skadestånd har miljöskyddslagen regler om strikt ansvar utanbeloppsbegränsning (30 8). I alomansvarighelslagen finns regler om striktansvar upp till ett belopp av 500 milj. kr. Vid skada som uppkommerutanför kärnenergiområdet - och för uranbrytning, som inte alls faller underalomansvarighelslagen - finns inga lagregler alls om strikt ansvar. Oaktsamhettorde därför vara en fömtsättning för ansvar i många, kanske de flesta fall(strikt ansvar kan möjligen ibland följa av principer utvecklade i praxis). Generelltsett finns således väsentliga skillnader mellan regelområdet för joniserandestrålning och regler för andra miljöstörningar, främst då kraven imiljöskyddslagen. I ett särskilt hänseende kan dessutom resultatet bli märkligtom utredningens förslag vinner bifall. Miljöskyddslagen föreslås att gällaicke-joniserande strålning bara om verksamheten inte är fillståndspliktigenligt strålskyddslagen (1 8 miljöskyddslagen, jfr sid. 18 och 87). För dessamen inte för de i strålskyddslagen tillståndspliktiga ska således gällamiljöskyddslagens krav på tillåtlighet, beslutspåverkan och striktskadeståndsansvar. Dettorde krävas ett visst lagtekniskt arbete för att anpassa strålskyddslagens -och även kärntekniklagens - regler så att joniserande strålning, vad gällerfrågor som rör yttre miljö, bedöms efter likartade kriterier som andramiljöstörningar. Enklare är att utvidga miljöskyddslagens tillämpningsområdetill att omfatta även joniserande (och icke-joniserande) strålning. Enavgränsning sker i så fall automatiskt gentemot frågor som rör inre miljö,eftersom miljöskyddslagen enligt 1 8 första stycket är begränsad tillstörningar som kan nå vattenområden (1 och 2) och omgivningen (3), 13.1.2Statens naturvårdsverk: När det gäller förhållandet mellan strålskyddslagstiftningenoch miljöskyddslagstiftningen föreslår utredningen emellertid att frånmiljöskyddslagens tillämpningsområde enbart skall undantas joniserandestrålning (som ) och "sådan icke-joniserande strålning som enligtstrålskyddslagen kräver tillstånd", I övrigt kommer därmed bådestrålskyddslagen och miljöskyddslagen atl vara tillämpl,ig på icke-joniserandestrålning. Naturvårdsverketfinner denna gränsdragning mindre lämplig. Den cen trala kompetensen beträffande icke-joniserande strålning kommer att fin nas samlad hos SSI. I fråga om strålning har miljöskyddslagen främst behövt utnyttjas i fråga om buller och därmed besläktad strålning (vibrationer, infraljud o.d.). En kompetensfördelning som görs beroende 171 avi vilken utsträckning strålskyddsinstitutet funnit skäl atl föreskriva Prop.1987/88:88 tillståndsplikt leder till en oklar ansvarsfördelning mellan deansvariga Bilaga 3 myndigheterna, som kommer attsakna kompetens och resurser på området. anser att man frånmiljöskyddslagens område bör undanta all icke-joniserande strålning med undantagför buller och därmed likartad strålning (vibrationer, infraljud o.d,), 13.1.3 förmiljöskydd: Enligt nämndens mening är det föreslagna tillägget till 1 8 andrastycket miljöskyddslagen inte lämpligt. Dels bryter man systematiken för sådanverksamhet som lagen inte är tillämplig på genom anknytningen tilltillståndsplikt enligt den föreslagna nya strålskyddslagen. Dels kan man antaatt handläggningen av tillståndsärenden enligt miljöskyddslagen försenas ochkompliceras beträffande särskilt sådan icke-joniserande verksamhet som kommeratt bli föremål för överväganden att underkastas tillståndsplikt enligtstrålskyddslagen. ifrågasätter därför om skäl ej finns attfrån miljöskyddslagens område undanta - förutom joniserande strålning ävenall icke-joniserande strålning med undantag för buller och därmed liknandestrålning, 13.1.4 i :-- Vadgäller förhållandet mellan strälskyddslagoch annan lagstiftning sägs förslaget syfta till bl, a, att undvika dubbeltillståndsprövning. Beträffande miljöskyddslagen föreslås därför att denna laginte skall gälla joniserande strålning eller sådan icke-joniserande strålning,som enligt strålskyddslagen kräver tillstånd. Detta innebär en inskränkning avmiljöskyddslagens nuvarande tillämpningsområde från vilket, såvitt nu är ifråga, endast joniserande strålning undan-lagits. Avsiktenmed den föreslagna ändringen i miljöskyddslagen torde vara att juststrålningsverkan skall undantas från miljöskyddslagens tillämpningsområde.Utformningen av undantagsbestämmelsen och utredningens kommentarer till dennakan emellertid uppfattas så att även andra omgivningsstörningar, som kanuppstå vid verksamheter prövade enligt strålskyddslagstiftningen, skulle fallautanför miljöskyddslagens tillämpningsområde, I så fall skulle skyddet motsådana andra störningar kunna falla bort. Detta kan knappast stämma medgrundtanken att miljöskyddslagen skall gälla vid sidan av"speciallagstiftning" i fråga om störningsverkan i andra avseenden änvad "speciallagstiftningen" avser att täcka (jfr prop 1969:28 s,187), Ett förtydligande vore därför önskvärt. Förslageti nu berörd del skulle vidare innebära att miljöskyddslagens tillämpningsområdevad gäller ickejoniserande strålning görs beroende av förvaltningsmyndighetsbeslut. Det kan ifrågasättas om en sådan ordning är förenlig med bestämmelsen i8 kap, 17 8 RF, (Enligt 20 8 i förslaget till strälskyddslag skall SSI kunnabemyndigas atl besluta om tillståndsplikt för icke joniserande strålning). Länsstyrelsenmenar mot bakgrund av det anförda att lämpligheten av den föreslagna ändringen av miljöskyddslagen kan ifrågasättas. kommer au det i praktiken inte torde finnas någon risk föronödig dubbel- Prop. 1987/88:88 prövning om miljöskyddslagen gäller vidsidan av strålskyddslagen i fråga Bilaga 3 om icke-joniserande strålning.Av nuvarande tillståndsplikliga verksamheter enligt ML finns ingen verksamhetsom gjorts tillståndspliktig på grund av strålningsrisker. För det fall en verksamhet som är tillståndspliktig enligtML även omfattas av strålskyddslagen i något avseende kan vidare förutsättas,att man vid tillståndsprövningen följer den bedömning som gjorts av strälskyddsmyndighetenvad gäller inverkan av strålning. 13.1.5 : Den föreslagna strålskyddslagenskall i förhållande till miljöskyddslagen, liksom ,tillämpas exklusivt vad gäller joniserande strålning. Med hänsyn till atl en nystrålskyddslagstiftning görs generellt tillämplig på icke-joniserandestrålning föreslås viss ändring i miljöskyddslagen. För all undvika ett syslemmed dubbel tillståndsgivning föreslås atl miljöskyddslagensundantagsbestämmelse i fråga om strålning utvidgas så att den omfattar såväljoniserande som sådan icke-joniserande strålning som är tillståndspliktigenligt strålskyddslagen. Med en sådan reglering kommer skyddet mot denfarligaste strålningen -dvs. joniserande och tillståndspliktig icke-joniserandestrålning - att behandlas av en ansvarig myndighet med specialistkompetensinom detta område, enligt de skyddskrav som anges i strälskyddslagen.Förvaltningen anser detta vara en förbättring jämfört med nuvarande ansvar. 13.2 Lagen om semester för vissa arbetstagare medradiologiskt arbete 13.2.1----------------------------------------------------------- Stockholmsuniversitet (radiofysiska institutionen): En fråga där utredningens förslag tycks inkonsekvent är lagen omföriängd semester. I lagen sägs att om "arbetstagare utsätts förjoniserande strålning i sådan utsträckning att menlig inverkan därav kanbefaras" har han rätt till förlängd semester. Om ICRP:s rekommendationerföljs finns endast nsk för sena skador. Del betyder alt alla som arbetar medjoniserande strålning utsätts för en "menlig inverkan" och därmed börha förlängd semester enligt lagen. Hur denna risk reduceras genom föriängdsemester motiveras ej. Det framgår också av att någraspeciella åtgärder med avseende på semesterns längd ej behövs. Vi anser detdärför lämpligt att lagen om förlängd semester utgår i samband med att strålskyddslagsliftningenses över. 13.2.2------------------------------ (medicinska fakulteten) och kom mun (sjukvårdsförvaltningen): Om strålskyddsarbetet bedrives en ligt föreliggande förslag till ny strälskyddslag och med iakttagandet av internationellt accepterade dosgränser finns inga slrålningsbiologiska mo tiv för förlängd semester. För de grupper som åtnjuter förlängd semester är det enbart att betrakta som en löneförmån. 13.2.3------------------------------------------------- Chalmerstekniska högskola (:-------------------------------------------- Prop.1987/88:88 Detkan ifrågsättas på vilka gmnder lagen (1963:115) skall kvarstå.