prop · GB0310 · 1987-12-31 00:00:00 — Remissinstansernahar lämnat utan erinran förslaget att i den nya lagen uttryckligen ange altsuppleant för arbelstagarrepresentanl har rätt all närvara och yttra sig vidförelagels stämma, även om ledamoten är närvarande. Förslagetall införa särskilda skadesländsbestämmdser i den nya lagen har inle rönt nägolstörre motstånd bland remissinslanserna. Förutom SAF har endasl BAO och SHIO-Familjeföretagenavstyrkt förslaget. Flera remissinstanser har dock yttrat sig över självautformningen av bestämmelserna. ADifrågasätter bärigheten av argumentet alt ell införande av skadeståndsreglerskulle föra med sig att fler tvister drogs under arbetsdomstolens prövning ochatt detta allmänl sett vore av värde. Naturligare hade enligl domstolens meningvarit en mer konkret genomgång av vilka regler i lagen som på grund av gjordaerfarenheter eller av andra skäl behöver vara skadeståndssanklionerade. Ensådan genomgäng skulle ocksä kunna tjäna som etl värdefullt stöd förrättstillämpningen. AD pekar vidare på den, som del uttrycks, i praktikenkänsliga gränsdragningen mellan sådana förfaranden som avses förblisanktionerade enligl associalionsrättsliga skadeståndsregler och sådana somskall omfattas av den nya lagen. AD efterlyser i detta sammanhang en fördjupadanalys och för tillämpningen vägledande kommentarer om l.ex. vari skadebringandehandling eller underlåtenhet skall beslå, vem på arbetstagarsidan som medhänsyn lill lagens principiella innebörd skall anses berätfigad lillskadestånd, grunderna principiellt för skadeslåndsjämkning, vem som i skildasituationer skall betraktas som "arbetsgivare" m. m. AD anser vidareall den valda modellen för talefrislregler inle är den bästa utan att del i slälletbör övervägas alt anknyta lill motsvarande regler i MBL. LOanser atl arbetstagarorganisationers skadeståndsansvar skall begränsas till s.k. allmänl skadestånd och att ekonomiskt skadestånd endast skall kunna åläggasarbetsgivare. LOliksom TCO och ALC, förespråkar att skadeståndsansvaret inte bara skall omfallahandling som innebär att man bryter mol den nya lagen utan också förfarande istrid mot de förhållningsregler som finns i 8 kap. 8 och 9§§ ABL. Överträdelse moldessa bestämmelser är straff- men inle skadeståndssanklionerade. LO föresläralt bestämmelserna i tas in i den nya lagen om styrelserepresenlalion och atlundantag görs för arbetslagar-representanter i . Juridiskafakulteten vid ställer sig någol tveksam till förslaget. Enliglfakultetens mening är en uppdelning av sanktionsregler pä olika lagar (ABL ochden nya lagen) klart olämplig och man förordar - om en skadeståndsregel införs- att den endast skall omfalla fall då en arbetsgivare molsäller sig altinrätta styrelserepresenlalion för de anställda. Industriförbundetanser atl del inle föreligger ett behov av skadeståndsregler. Förbundet troratt etl genomförande av förslaget dels kan öka benägenheten atl tvista, delskan försvaga samhörigheten mellan styrelseledamöterna. Bilaga 3 Prop.1987/88:10 Personligt betalningsansvar enligt 13 kap. 2 §aktiebolagslagen (1975:1385) Enligt13 kap. 2 § akfiebolagslagen (1975:1385, ABL) svarar styrelseledamöterna i ellaktiebolag personligen för förbindelser som uppkommer för bolaget, om de underläteratl vidta vissa i lagrummet föreskrivna ätgärder då likvidation av bolaget haraktualiserats pä grund av kapitalförlust. Idepartementspromemorian (Ds A 1986:1) Styrelserepresenlalion för de anställdaföreslogs bl.a. atl bestämmelserna om styrelseledamöternas betalningsansvar i13 kap. 2 § inle längre skall gälla för arbelstagarrepresenlanlerna i ellbolags styrelse. Vid beredningen av departementspromemorian inomregeringskansliet har emellertid konstaterats alt det inte är hell klart vadsom enligl gällande räll krävs för all en styrelseledamot -oavsett om han är arbelstagarrepresentanleller ej - skall bli belalningsskyldig enligl det nämnda lagrummet. Iförevarande promemoria diskuteras vilka krav som bör ställas för altbetalningsansvar enligt 13 kap. 2 § skall inträda för styrelseledamöter iallmänhet. I samband därmed behandlas också frågan om en särreglering av arbetstagarrepresentanternasbetalningsansvar. 2.1Regler i ABL om betalningsansvar för styrelseledamöter Reglerom betalningsansvar för styrelseledamöter i aktiebolag finns i 2 kap. 9 och 13 §§,12 kap. 5 §, 13 kap. 2 §, 15 kap. saml 16 kap. 1 § ABL. Enligt2 kap. 9 § fjärde stycket svarar styrdsdedamölerna solidariskt föråterbetalning av belopp som inbetalats pä tecknade aktier, om frågan ombolagels bildande har förfallit. Uppkommeren förpliktelse genom åtgärd på bolagels vägnar innan bolaget har registrerats,gäller enligl 2 kap. 13 § andra stycket atl de som deltagit i åtgärden eller i beslulom den svarar solidariskt för förpliktelsen. Sedan styrelsen valts kan åtgärdpå bolagets vägnar företas av styrelsen. Styrelseledamöter kan därför komma altdrabbas av personlig och solidarisk ansvarighet enligl det sislnämndalagrummet. När bolaget har registrerats övergår emellertid enligt samma lagrumansvaret för ingångna förbindelser på bolaget, om förpliktelserna följer avstiftelseurkunden eller har tillkommit efter det att bolaget bildats. Enligl12 kap. 5 § första stycket är påföljden även olaglig utbetalning till 237 en aktieägare attmottagaren skall betala tillbaka vad han har uppburit. 1987/88:10därvid brist skulle uppslå, gäller enligl paragrafens andra stycke atl enstyrelseledamot som medverkat lill beslutet om utbetalningen eller fastställandetav en till grund för beslutet liggande oriklig balansräkning blir ansvarig enliglskadeståndsreglerna i 15 kap. 1 och 4 §§. Reglernaom styrelseledamöternas betalningsansvar i 13 kap. 2 § innebär etl undantagfrän huvudprincipen i ABL atl endasl ell aktiebolags tillgångar svarar förbolagets förpliktelser. Reglerna kommer alt behandlas i nästa avsnitt. Enligt15 kap. 1 § skall en styrelseledamot, som vid fullgörande av sill uppdrag uppsätligeneller av oaktsamhet skadar bolaget, ersätta skadan. Motsvarande gäller omstyrelseledamoten genom överträdelse av ABL eller bolagsordningen uppsätligeneller av oaktsamhet skadar en aktieägare eller någon annan tredje man.Skadeståndet kan enligt 15 kap. 4 § jämkas efter vad som är skäligt med hänsyntill handlingens beskaffenhet, skadans slorlek och omständigheterna i övrigt. Slutligeninnehåller ABL en bestämmelse om personligt ansvar vid ofullständigfirmateckning. Om styrelsen eller annan ställföreträdare för ell aktiebolag harutfärdat en handling utan firmaleckning och det inte framgår av handlingensinnehåll att den utfärdats på bolagets vägnar, blir enligl 16 kap. 1 § Qärdestycket de som undertecknat handlingen solidariskt ansvariga för förpliktelserenligt denna. Delta gäller emellertid inte, om del av omständigheterna vidhandlingens fillkomst framgår all den har utfärdats för bolaget och den lillvilken handlingen ställdes får ell av bolaget behörigen undertecknatgodkännande av handlingen. 2.2Bestämmelserna i 13 kap. 2 § ABL Enligt13 kap. 2 § första stycket åligger det styrelsen all ofördröjligen upprätta ensärskild balansräkning (s.k. konlrollbalansräkning) sä snart del finns skäl atlanla alt bolagels eget kapital undersfiger hälflen av del registreradeaktiekapitalet. Visar konlrollbalansräkningen alt så är fallet, skall styrelsensnarast möjligl lill bolagsstämman hänskjuta frågan om bolaget skall träda ilikvidation. Om stämman därefter varken beslutar om likvidafion eller inom ältamånader efter hänskjulandel godkänner en konlrollbalansräkning som utvisar attdel egna kapitalel uppgår till samma belopp som del registrerade akliekapilalei,skall styrelsen ansöka hos rätten om ivångslikvidalion av bolaget. Slutligeninnehåller första slyckel också en bestämmelse öm alt en sådan ansökan som nusagts kan göras även av styrelseledamot, verkställande direktör, revisor elleraktieägare. Närlikvidalionsansökan enligt paragrafens första stycke görs, skall rät ten enligl andra stycket förordna att bolaget skall träda i likvidation. Om del emellerfid under ärendets handläggning i tingsrätten styrks all en kontrollbalansräkning scm utvisar alt bolagets egel kapilal uppgår fill del registrerade aktiekapitalet har blivit granskad av revisorerna och godkänd av bolagsstämman skall rätten inle förordna om likvidation. Bolaget kan alltså undgå Ivångslikvidalion genom all förebringa bevisning om alt likvi- dafionsanledningen har upphört under frågans behandling i rätlen. Paragrafens tredje styckeinnehåller vissa bestämmelser om tillgångs- Prop. 1987/88:10 och skuldvärderingen i kontrollbalansräkningen. Bestämmelserna avser främsl attförhindra atl etl bolag tvingas i likvidation trots all del har dolda reserverav sädan slorlek all del i verkligheten inle föreligger ekonomisk grund för Ivångslikvidalion. Paragrafensfjärde stycke innehäller bestämmelser om personligt betalningsansvar förstyrelseledamöter m. fl. Omstyrelseledamöterna underlåter all fullgöra vad som åligger dem enligl förstastycket, ansvarar de enligl fjärde stycket solidariskt för bolagelsuppkommande förbindelser. Personlig ansvarighet för slyrelseledamöterna kansåledes uppkomma om styrelsen underläter atl iaktta reglerna i första slyckelom upprättande av konlrollbalansräkning, om hänskjutande av likvidalionsfråganlill bolagsstämma eller om ansökan om tvångslikvidation. Ansvarigheten avserförbindelser som uppkommit efter den tidpunkt då resp. handling skulle havidtagits. EnligtQärde stycket ansvarar vidare andra personer, som handlar på bolagels vägnaroch som har vetskap om atl styrelseledamöterna inte har beaktat bestämmelsernai första stycket, solidariskt med styrelseledamöterna för bolagels uppkommandeförbindelser. Den krets som i praktiken kan komma i fräga är verkställandedirektören och dennes närmaste medarbetare. Ävenaktieägare kan enligt Qärde slyckel bli solidariskt ansvariga för uppkommandeförbindelser tillsammans med styrelseledamöter och andra angivna personer.Sådant ansvar inträder emellertid för aktieägarnas del endasl om de deltar i etlbeslul alt fortsätta verksamheten, trots atl de känner lill att likvidationspliklföreligger enligt första stycket. Ansvarighetenligt Qärde slyckel gäller inle för sådana förbindelser som har uppkommitefter del alt likvidalionsfrågan hänskjutils lill rätten för prövning. Likalitet avser ansvarigheten förbindelser som har ingåtts efter del altrevisorerna granskat och bolagsstämman godkänt en balansräkning som utvisar attbolagels egel kapilal uppgår lill del registrerade aktiekapitalet. Imotsats till vad som är fallet enligt reglerna om skadestånd i 15 kap.föreligger ingen möjlighet atl jämka det personliga betalningsansvaret förbolagets förbindelser enligt 13 kap. 2 § Qärde slyckel. Sislnämnda betalningsansvarskiljer sig ocksä från skadeståndsansvaret enligt 15 kap. på del sättet altansvarigheten uppkommer vare sig den skada som drabbat borgenären står iorsakssammanhang med styrelseledamöternas underlåtenhet eller ej. 2.3Krävs försummelse för att betalningsansvar enligt 13 kap. 2 § fjärde stycket ABLskall inträda? Somtidigare framhållits (se avsnill 2.1) krävs för all en styrelseledamot skall bli skadeslåndsansvarig enligl 15 kap. 1 § atl skadan har orsakals uppsätligen eller av oaktsamhet. När det däremot gäller en styrelseleda mots betalningsansvar enligl 13 kap. 2 § Qärde stycket kan del ifrågasättas om inte ansvaret är strikt, dvs. kan inträda även om styrelseledamotens 239 underlåtenhetall fullgöra något som ålegat honom enligt paragrafens första Prop. 1987/88:10stycke inle har skett uppsäfiigen eller av oaktsamhet. Fjärde stycketsordalydelse ger intryck av atl del är fråga om ell sådant strikt ansvar. Vissauttalanden i anslutning lill tidigare lagstiftning på området och i förarbetenalill 13 kap. 2 § kan dock lyda på atl avsikten varit alt ell visst mätt avförsummelse krävs för all betalningsansvar skall inträda. Redan1895 års aktiebolagslag innehöll vissa bestämmelser om personligt ansvar fördem som mol bättre velande drev ell likvidalionsplikligl företag vidare (se 54§ nämnda lag). Bestämmelserna byggdes ul yllerligare i 1910 ärs aktiebolagslag(se 97, 98, 101 och 102 §§ i sislnämnda lag). Såvitt nu är av intresseöverensstämmer regleringen lag i huvudsak med den i 1944 ärs akfiebolagslag. Enligl142 § i 1944 ärs lag hade bl.a. styrelseledamöter rätl alt ansöka hos rätten omIvångslikvidalion av ell aktiebolag, om aktiekapitalet till viss del gällförlorad och bristen inle blivit fylld inom viss lid. Om "anledning yppas lillanlagande" all aktiekapitalet gått förlorat lill sädan del som angavs i142 §, ålåg del enligl 146 § styrelsen och verkställande direktören . atlupprätta en likvidationsbalansräkning för atl utröna bolagels ställning. Visadedenna balansräkning alt aktiekapitalet hade gäll förlorat lill den del som nysssagts, skulle styrelsen vidare enligl 146 § kalla akfieägarna lill bolagsstämmaför att pröva balansräkningen och frägan om bolaget skulle träda i likvidation.Underlät styrelseledamöterna eller verkställande direktören atl fullgöra vadsom ålåg dem enligt 146 §, svarade de enligl 148 § första stycket solidarisktför bolagets uppkommande förbindelser. 1 förarbetena lill sislnämnda lagrumanförde lagberedningen (se SOU 1941:9 s. 576) att ansvarighet för bolagelsförbindelser uppkom för styrelseledamöterna och verkställande direktören"ej blott om de - trots anledning lill anlagande all aktiekapitalet gått föriorattill den del som i /I49 §/ sägs -underlåta all upprätta likvidalionsbalansräkningeller underlåta atl å bolagsstämma framlägga likvidalionsbalansräkning somulvisar sädan brisl, utan även om de vid balansräkningens upprättande uppsåtligeneller av vårdslöshet så förfara, atl den ej utvisar sådan brist, ehuru brislenföreligger". I148 § andra stycket fanns vidare en bestämmelse om ansvar för den händelsebolagsstämman underlät all inom viss fid utse likvidatorer, trots all likvidalionsbalansräkningenutvisade all aktiekapitalet hade gäll förlorat till den del som angavs i 142 §.Ansvarsbestämmelsen i 148 § andra stycket innebar atl de som med "vetskapom förhållandet" deltog i beslul om all fortsätta bolagels verksamheleller handlade på bolagets vägnar blev solidariskt ansvariga för bolagetsuppkommande förbindelser. Isill förslag lill ABL (se SOU 1971:15 s. 328) framhöll akliebolagsulred- ningen all ansvarsbeslämmmdserna i 148 § lag innebar att ansvarighet uppkom oavsett om borgenärer led skada som stod i orsaks sammanhang med underlåtenheten atl sätta bolaget i likvidafion. Utred ningen menade atl en uppmjukning av reglerna syntes sakligt motiverad och föreslog att sankfionen i fortsättningen skulle Hgga enbart i den skade slåndsskyldighet som följer av bestämmelserna i 15 kap. Föredragande statsrådet (se prop. 1975:103 s. 502) hade emellertid annan uppfattning 240 Enligtmin mening har det inle nägon större prakfisk betydelse vilken Prop. 1987/88:10lösning som väljs. Som utredningen framhållit kan ofta skadestånd utkrävas avden som underlåter alt fullgöra sina skyldigheter i fråga om bolagetsförsättande i likvidafion. I vissa fall kan del dock vara svårt all styrka attdet föreligger orsakssammanhang mellan förlust för borgenärer ochunderlåtenheten alt vidta erforderliga åtgärder för atl sälla bolaget ilikvidation. Jag anser därför, liksom , alt nuvarande regler ompersonligt ansvar för bolagets åtaganden bör behållas i huvudsak oförändrade. EfterABL:s ikraftträdande har 13 kap. 2 § ändrats bl.a. genom SFS 1980:1104.Sistnämnda ändring innebar bl. a. atl styrelsens phkl atl agera vid befarad kapilalbrislfick en mera kategorisk avfattning än i ABL:s ursprungliga lydelse. Nägonsaklig ändring i förhållande till äldre bestämmelser åsyftades emellertid inte(se prop. 1979/80:143 s. 186). I nämnda prop. framhölls atl reglerna i 13 kap.2 § första stycket innebär alt kontrollbalansräkning skall upprättas närstyrelsen har vetskap om all bolagels ekonomi har försämrals och misstankefinns atl aktiekapitalet gått förlorat till den del som anges i lagrummet. Delsaknas vägledande rättsfall som behandlar frågan om del krävs nägon försummelseför alt betalningsansvar enligl 13 kap. 2 § ABL skall inträda. Rättsfallet NJA1942 s. 696 gällde i vad mån enligt aktiebolagslag en uppkommen kapilalbrislmåste minskas för atl styrelseledamöterna skulle undgå ansvar för förbindelsersom hade uppkommit efter minskningen. Målet gällde alliså inle direkt frågan omstyrelseledamöternas försummelse. Underrättens och hovrättens domar lyderemellertid på att i varje fall dessa instanser ansåg att vetskap om enuppkommen kapilalbrisl var en förutsättning för betalningsansvar hosstyrelseledamöter som underlåtit atl agera med anledning av kapilalbrislen. Sammanfattningsvistyder särskilt det ovan redovisade uttalandet av lagberedningen sammanställtmed vad föredragande statsrådet anfört i prop. 1975:103 s. 502 (se ovan) på attdet krävs en viss försummelse för att en styrelseledamot skall kunna blibetalningsskyldig enligt 13 kap. 2 § Qärde stycket ABL. Som ovan framhållitstalar emellertid själva ordalydelsen av lagrummet närmast i motsatt riktning.Med hänsyn härtill och dä vägledande rättsfall i stort sett saknas, måsterättsläget betraktas som oklart i fråga om vilka krav som gäller för att en slyrelseledamotskall bli betalningsansvarig enligt 13 kap. 2 § Qärde slyckel. 3 Departementspromemorian (Ds A 1986:1)Styrelserepresentation för de anställda Sominledningsvis nämnts föreslogs i departementspromemorian Styrelse represenlalion för de anställda atl bestämmelserna om styrelseledamöter nas betalningsansvar i 13 kap. 2 § inle längre skulle gälla för arbetslagar- representanterna i ell bolags styrelse. I promemorian utgick man därvid från atl betalningsansvaret enligl nämnda lagrum är strikt. Hur della an svar upplevs på arbetstagarsidan beskrevs i promemorian (s. 94) på följan de säll: .241 16 1987/88. Denekonomiska risk som för den enskilde arbelstagarledamoten på della Prop.1987/88:10 sätt är förknippad med uppdraget som styrelseledamot upplevs på arbetstagarsidansom en belastning. Inte bara all arbelstagarledamoten i vissa situafioner, somman från den sidan ser saken, oförtjänt kan drabbas av ekonomisk förlust somfullständigt kan ruinera honom eller henne. Härtill kommer den osäkerhet somreglerna allmänl sett ger upphov lill och som medför alt många arbetstagareöver huvud inle vågar la på sig uppdrag som styrelseledamot. På fackligt hållhar man med hänsyn lill dessa omständigheter satt i fråga om man inle i dettaavseende bör gä ifrån principen om likställdhet mellan styrelseledamöterna tillförmän för en ordning som är bättre anpassad lill arbetstagarledamöternassärskilda situation i styrelsen. I själva verket, resonerar man på fackligthåll, visar just de aktuella betalningskravsfallen alt arbetstagarledamöterna idel praktiska styrelsearbetet inte har betraktats som likvärdiga med övrigastyrelseledamöter. De har undanhållits information som övriga styrelseledamöterfått del av och när sedan konkursen varil ell faktum har det ställts krav påalt de solidariskt skall vara med och betala. Alt genom försäkring av arbetstagarledamöternalösa problemen har visat sig inte vara möjligt. Flertaletremissinstanser (Göla hovräll, juridiska fakulteten vid ,patent- och registreringsverket, kommerskollegium, bankinspektionen, slalensindustriverk. , Kooperafionens förhandlingsorganisafion,Småförelagens riksorganisation. Centralorganisationen /SR, ) avstyrkte promemorieförslaget. Det ansågs allmänlall del inte fanns skäl alt göra avsteg frän principen alt allastyrelseledamöter skall ha samma ansvar. Det framhölls särskilt alt förslagetskulle få lill följd atl arbetstagarrepresentanternas arbete i styrelsen skullekomma atl betraktas som mindre seriöst samt all del i sin lur sannolikl skulleförsämra möjligheterna till insyn och inflytande. LOoch TCO fillstyrkte förslaget. LO framhöll all det är nödvändigt med enförändring av den nuvarande ordningen, eftersom den leder lill all arbelstagarrepresenlanlerna,i elt läge där företaget börjar gå dåligt och där likvidalionsbalansräkninginte upprättas, ställs inför valet all antingen avgå för all skydda sinpersonliga ekonomi eller kvarstå därför att behovet av facklig insyn ochinflytande i della läge är som störst. Svenska Metallin-dustriarbetareförbundetoch inom LO ansåg dock all förslagetinte borde genomföras. Man framhöll all redan de nuvarande reglerna leder lillall arbetstagarrepresentanterna ofta behandlas styvmoderligt i mångabolagsstyrelser och alt sädana tendenser skulle öka om arbetslagarledamöternasansvar inskränktes. betonade dock all en arbetstagarrepresentantinle borde åläggas ansvar enligt 13 kap. 2 § ABL, om han inte erhållit sådan informafionall han på ell riktigt sätt kunnal bedöma bolagels ekonomiska ställning. Enförsta utgångspunkt är alt regeln om betalningsansvar i 13 kap. 2 § ABLbör innebära en lämplig avvägning mellan bolagsborgenärernas och 242 Skyddet för borgenärerna ligger normall i Prop. 1987/88:10 detaktiekapital som är insatt i bolaget. Del är därför uppenbart alt borgenärernakan ha ell befogal intresse av ett betalningsansvar för styrelseledamöternapersonligen, om dessa underlåter alt vidta likvidalionsålgärder efter enkapitalförlust. Som har framhållits i förarbetena till ABL (se del ovanciterade uttalandet i prop. 1975:103 s. 502) torde nämligen borgenärernasintresse inle bli helt fillgodosetl genom reglerna om skadestånd i 15 kap.Styrelseledamöterna har samlidigl på sin sida ell befogat intresse av all inteåläggas ett personligt betalningsansvar om de har iakttagit den omsorg somrimligen kan begäras av dem med hänsyn till vad som åligger styrelsen enligl 13kap. 2 § första stycket. Enandra utgångspunkt är att samtliga styrelseledamöter bör falla under sammaansvarsregel. Man bör alltså undvika att lägga elt lindrigare ansvar exempelvispä arbelstagarrepresenlanlerna än pä andra styrelseledamöter. Med ensärreglering av det slaget finns det nämligen en viss risk för att arbelslagarrepresentanlernainle kommer alt uppfattas som fullvärdiga ledamöter av styrelsen. Etlstrikt ansvar för styrelseledamöterna skulle uppenbarligen fullt ut tillgodosebolagsborgenärernas intressen. Det personliga betalningsansvaret förstyrelseledamöterna skulle alltid uppkomma, om dessa underlåtit att vidtaåtgärder efter en kapitalföriusl, och någon utredning eller bevisning om slyrelseledamöternasinsikt om bolagets ekonomiska ställning skulle inte behöva skaffas fram. Ettansvar av del nu angivna slaget kan emellertid tänkas leda till resultat somför en enskild styrelseledamot blir alllför strängt. Detta gäller i fall dåstyrelseledamoten inte kan klandras för sin okunnighet om bolagels dåligaekonomiska ställning. Material som har förelagts en slyrelseledamot kanexempelvis ha varit felaktigt eller missvisande på etl sådant sätl all haninte har insett eller bort inse alt det har funnits anledning all vidta sådanaåtgärder som anges i paragrafens första stycke. Delsamma gäller i fall då enstyrelseledamot har undanhållits väsentlig information om förelagels ekonomiskaställning som övriga styrelseledamöter har fått del av. Hänsynen lill bolagelsborgenärer kan inte föranleda alt en styrelseledamot åläggs betalningsansvar ifall som dessa. Detta gäller oavsett om ledamoten är vald av bolagsstämmaneller har sitt mandal från arbetstagarna. Del nu anförda talar föratt etl betalningsansvar för en styrelseledamot i princip bör inträda endast då del kan anses föreligga en försummelse på dennes sida. Om betalningsansvaret förutsätter oaktsamhet, finns del up penbarligen utrymme för att ta hänsyn fill sådana individuella faktorer som har berörts i del föregående. Detta gäller i princip vare sig styrelseledamo ten är vald av bolagsstämman eller är en arbetstagarrepresentant. I delta sammanhang bör uppmärksammas att del lill styrelseledamöter i aktiebo lag inte sällan utses personer med sinsemellan helt olika kompelens och intresseinriktning.