prop · GB03176 · 1987-12-31 00:00:00 — Ensådan begräns-, ning bör enligt min mening gälla också med hänsyn till attersättning,frän den allmänna försäkringen skall kunna utges för vården. Det ärfrämst kommunens och ansvar att ge behövlig service och vård tilläldre och människor med funktionshinder. Brister i denna service,och vårdfår,inte innebära att närstående känner sig mer eller mindre tvingade att åtasig vårduppgifter. Närståendes insatser måste vara frivilliga och ettkornplement till samhällets insatser. Det finns mot denna bakgrund intetillräckliga skäl för att ge närstående rätt till ledighet och ersättning förden vård som behövs när den sjuke väntar i hemmet pä plats vid sjukhus e.d.eller på grund av konvalescens i hemmet i stället för vid sjukhus. Tillfälligtavbruten värd vid sjukhus eller vårdhem bör inte heller i sig vara ett skäl försådana förmåner. Beträffande barn tillgodoses behovet avnärståendes insatser inom ramen för vårdbidraget och föräldraförsäkringen. Föräldraförsäkringensförmåner kommer jag att ytterligare något beröra. Det är av flera skäl motiverat att införa en rätt förarbetstagare att få ledigt från förvärvsarbetet för en'kortare tids vård av ennärstående och även i särskilt angelägna vårdsituationer få ekonomiskkompensation för inkomstförlusten. För arbetstagaren är det betydelsefullt attfå möjlighet att vara nära den sjuke vid svåra sjukdomstillstånd och ge detstöd och den tillsyn denne behöver. För den vårdade är det en viktig trygghetsfråga. För egen del anser jag att rätten till ersättning ochledighet bör gälla när en närstående drabbas av en svär sjukdom. Inte minst viktigt är detta vid vård i livets slutskede. Men även då en person behöver stöd, tillsyn eller värd på grund av en hastigt uppkommen sjukdom, exempelvis en hjärn- eller hjärtinfarkt, är det viktigt att någon som står honom nära ges rätt till 99 ersättning och ledighet. Det kan också vara fråga om enakut försämring i Prop. 1987/88:176 hälsotillståndet hos en långvarigt sjukperson som vårdas i hemmet med insatser från socialtjänst och primärvård. Det är svårt att entydigt ange vad som bör läggas in ibegreppet svårt sjukdomstillstånd. Det är inte heller enbart sjukdomens art sombör vara avgörande vid bedömning av rätten till ersättning och ledighet, utanockså omständigheterna i övrigt kring sjukdomsfallet. Till svårasjukdomstillstånd räknar jag självfallet det som medför ett omedelbartöverhängande livshot, men även sådana sjukdomstillstånd som innebär ett allvarligtöverlevnadshot på någon tids sikt, exempelvis olika former av cancer i ettsenare skede av sjukdomen, bör räknas hit. Det kan också vara fråga om att denenskilde har flera sjukdomar som fillsammans ger upphov till ett svårtsjukdomstillstånd. Det ligger vidare i sakens natur att omfattningen av desjukvårdande insatser som den sjuke behöver kan variera. Ersättning bör kunna lämnas även om sjukvårdande insatser inte är aktuella för den tid som ledigheten avser. bedöms s.k. växelvård utgöra den lämpligaste vårdformen. . Härmed avses att patienten är föremål för vårdinsatser på ett sjukhus eller sjukhem och ges sjukvård i hemmet. bör ersättning kunna lämnas. Enligt min mening bör rätten till ledighet och ersättninginte omfatta tid när den vårdbehövande vistas på sjukvårdsinrättningar ellerålderdomshem eller andra offentliga eller privata institutioner där personalfinns tillgänglig dygnet runt. Rätten bör i stället gälla när den enskildevårdas i eget boende. Det är framför allt då som det är särskilt angeläget atten närstående finns nära tillgänglig. I eget boende inkluderar jag olika formerav servicebostäder och gruppboende, där den enskilde har hyreskontrakt avsedvanligt slag. Förutom vid själva vården i hemmet anser jag attförmånerna också bör gälla för tid då den närstående följer med den sjuke vidresor som sker i anslutning till att vården skall börja eller sluta. Även undersådana transporter är det väsentligt att den sjuke kan få stöd från dennärstående. Som jag tidigare nämnt förutsätter mitt förslag att vårdenges den sjuke av en person som är att anse som närstående. Med närstående avserjag inte endast anhöriga, dvs. maka, barn, föräldrar och syskon, utan ävenandra kategorier. Det förhållandet att allt fler människor bor ensamma ellerlever tillsammans utan att vara gifta talar för att även personer utanförsläktskapskretsen bör omfattas av förmånerna. Jag delar anhörigvårdskommitténsbedömning att en person, som är beredd att avstå från sitt förvärvsarbete föratt vårda någon som är svårt sjuk, därigenom visat att han ellerhon har nära personliga relationer till den människan. Sannolikt kommerreformen att få betydelse framför allt för fall då vårdaren och den vårdade ståri släktskapsförhållande till varandra, men det vore olyckligt om de förmåner,som jag nu föreslår, inte skulle gälla även andra personer som har närarelationer till den sjuke. Avgörandebör således vara den personliga relationen mellan vårdaren och den sjuke, som tar sig uttryck i att den förre vill vara ledig från sitt förvärvsarbete för att göra en vårdinsats hos den sjuke. En utgångspunkt,för att vården skall komma till stånd måste självfallet vara att den sjuke samtycker till att vård och tillsyn ges av den närstående personen. därför att det är möjligt att använda ett generöstnärståendebegrepp. Som villkor för rätt till ersättning och ledighet börgälla att både vårdaren och den vårdade är inskrivna hos allmän försäkringskassaenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL. en åldersgräns på i princip . För vård av barn under ålderoch i vissa . fall kan tillfällig föräldrapenning utges tillföräldrar som på grund av barnets sjukdom behöver avstå från förvärvsarbete.Tillfällig föräldrapenning kan utges under förvarje barn och år. I årets budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 7) har förfrämst vård av sjukt barn föreslagits en utökning från 60 till 90 dagar.Förslaget har antagits av (SfU 15, rskr. 145) och regeländringenträder i kraft . Beträffande ersättningsrätten föreslår jag att det, eftermönster av den tillfälliga föräldrapenningen, till varje person som vårdasknyts en rätt till ersättning åt närståendevårdare. Ersättning bör kuiina utgesför sammanlagt högst 30 hela arbetsdagar. skall kunna utnyttjas aven eller flera närstående på det sätt som de finner lämpligt. Rätten att uppbära ersättning bör kopplas till tid dåvårdaren avstår från förvärvsarbete. Med förvärvsarbete bör jämställas fall närvårdaren studerar och får oavkortade löneförmåner . .Såsomgäller för föräldrapenningförmånerna inom föräldraförsäkringen anser jag attersättningen skall kunna tas ut som hel, halv eller fjärdedels dagersättning.Närdet gäller ersättningsnivåer och även i övrigt anser jag att regleringen aversättningen så långt möjligt bör överensstämma med föräldraförsäkringens bestämmelser. Ersättningens storlek bör motsvara vårdarens sjukpenning.I den mån denne har en sjukpenninggrundande inkomst av anställning skall dennya metoden med timberäkning i princip tillämpas. En närståendevårdare som vill ha ersättning skallskriftligen ansöka om detta. För att ersättningsrätten skall kunna bedömas böruppställas krav på att sökanden bifogar ett läkarutlåtande, som lämnar deupplysningar som behövs om den vårdades sjukdomstillstånd. Som jag redogjort för förutsätts det att vårdenkommer till stånd i samförstånd mellan berörda parter. För att ytterligareunderstryka detta anser jag att det i ersättningsärendet bör framgå antingenatt den sjuke har gett sitt samtycke till vården eller att den sjuke avmedicinska skäl är förhindrad att lämna sitt samtycke. Rätten till ledighet bör kopplas till ersättningsrätten. mån arbetstagaren för en viss dag är berättigad till t.ex. hel ersättninghar han också rätt att vara ledig från sitt arbete . Systemet har sinförebild i föräldraledighetslagens bestämmelser om en förälders rätt att varaledig han erhåller tillfällig föräldrapenning. Ett system som ärkonstruerat på detta , sätt bör vara hanterligt från arbetsgivarsynpunkt. Den ersättning som utges bör vara pensionsgrundande ochskattepliktig. Arbetstagarens frånvaro från arbetet på grund av ersattnärståendevård bör också vara semesterlönegrundande. Såsom gäller beträffande socialförsäkringsförmåner börriksförsäkrings verket och de allmänna försäkringskassorna sköta administrationen av det 101 Rättelse: S. 103 rad 13 Står: 119 000 Rättat till: ca 73000 Rad 16 Står: 1985 Rättat till: 1988 ersättningssystemjag nu förordar. Reformen, som avses träda i kraft den 1 Prop. 1987/88:176 juli1989, kräver resurser avseende utveckling, inforriiation och utbildning undernästkommande budgetår. Jag beräknar kostnaderna härför till sammanlagt högst 2milj. Beloppet bör täckas genom överskridande på /89 avanslagen Bl. Allmänna försäkringskassor undernästkommande budgetår. Jagavser ätt återkomma till de administrativakostnaderna för reformen i 1988/budgetproposition. Jag beräknarkostnaden för reformen exklusive administrativa kostnader till 30 milj. kr.för /90. Kostnaden bör belasta sjukförsäkringen. Reglernaom rätt till ersättning och ledighet för närståendevård bör enligt min meningtas in i en ny lag. Med hänsyn till att ersättningen skall vara pensionsgrundandeoch skattepliktig, bör ändring göras i 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmänförsäkring och punkt 12 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen(1928:370). Med hänsyn tillatt ersättningen skall vara semesterlönegrundandebör ändring göras i 17 § semesterlagen (1977:480). Tilläggbör vidare göras i studiestödslagen (1973:349) så att studerande har rätt attbehålla studiehjälp eller studiemedel eller särskilt vuxenstudiestöd vidfrånvaro från studierna på grund av närståendevård. En komplettering krävsockså i 7 kap. 1 § och 15 kap. 2 § utsökningsbalken för att löneutmätning ochinförsel skall kunna äga rum i ersättningen för närståendevården såsom redan ärfallet med t.ex. sjukpenning och föräldräpenningförmåner. Komplettering fordrasockså av regleringen i 19 kap. 2 § AFL om sjukförsäkringens finansiering och i4 kap. I § lagen (1981:691) om socialavgifter såvitt avser de ändamål tillvilka sjukförsäkringsavgifter får användas. Denya reglerna bör träda i kraft . Till den närmare utformningenav lagförslagen återkomriier jag i specialmotiveringen. 11 Resurser och Statsbidrag Samhälletsservice och vård till äldre har en betydande omfattning. Äldreberedningen haruppskattat kostnaderna för denna till ca . Cirkahälften av resurserna inom den somatiska korttidssjukvården och inom denpsykiatriska vården samt den helt övervägande delen av resurserna inom densociala hemhjälpen, sjukvården i hemmet och somatiska långtidssjukvårdenlämnas till personer som är eller äldre. Även de kommunalabostadstilläggen till.folkpension (KBT) lämnas i huvudsak till äldre personer.Av hälso- och sjukvårdens totala resurser utnyttjas uppskattningsvis ca 60 %av personer, som är . Utbyggnaden aväldreomsorgen har getts hög prioritet. Landsting och kommuner har byggt ut hälso- och sjukvården resp. den kommunala äldreomsorgen kraftigt. Volymökningen inom äldre omsorg har genomsnittligt varit något högre än ökningen av antalet äldre i befolkningen. För hälso- och sjukvården är det , svårt att bedöma vilken andel av de samlade resurserna som utnyttjas av äldre. Mycket talar emellertid för att samhällets service- och vårdinsatser för 102 äldre byggts ut i minst samma takt som ökningen av antaletäldre. Prop- 1987/88:176 Den ekonomiska tryggheten är av avgörande betydelse för deäldres välfärd. Reformerna inom pensionsområdet var omfattande under 1960-och1970-talen. Tillsammans med det ökade antalet äldre personer har detta medförten kraftig ökning av pensionskostnaderna. Antalet pensionärer med intjänad rätttill ATP har ökat från 1 277 1980 till 1 718 000 i december 1987.Samtidigt har de utbetalade ATP-pensionerna ökat i storlek. Detta har,inneburit att kostnaderna för ATP ökat från 19 028 milj. kr. till drygt54 000 milj. kr. Standardförbättringar i form av ökade pensionstill- ,skott har medfört kraftiga förbättringar även för pensionärer med låg elleringen ATP. har antalet personer i åldrarna ochdäröver ökat med ca 73 000 personer. Bland dessa vistas ungefär var fjärde påinstitution och ca hälften får social hemhjälp. Tillgängligabefolkningsprognoser yisar en fortsatt kraftig ökning av befolkningen iåldrarna . kommer ökningenuppskattningsvis att uppgå fill ca 90 000 personer. Uppgifter från olika studier visar att förekomsten avohälsa och funktionsnedsättningar bland i första hand personer i åldrarna 65till har minskat. Bedömningarna av vilken betydelse denna utveckling kankomma att få för. det totala behovet av service och vård till äldre varieraremellertid. Den' inriktning som jag nu förordar för äldreomsorgens fortsattautveckling innebär dock att jag bedömer de äldres behov och önskemål så att enallt större andel bland dem som behöver service och vård skall kunna få sådan iden egna bostaden. Detta innebär att behovet av utbyggnad av de särskilda,boende- och vårdformerna för äldre inte skall behöva motsvara hela ökningen ävantalet personer i höga åldrar. Åldreberedningen har redovisat beräkningar av vilkakostnader som olika utvecklingsalternativ inom äldreomsorgen medför.Beräkningarna bygger till viss del på antaganden och osäkra statistiskauppgifter, varför några säkra slutsatser inte kan dras. Beredningen har inteheller tagit ställning till beräkningarna. Beräkningarna tyder emellertid påatt avsevärda resurstillskott till äldreomsorgen skulle behövas under1990-talet, om andelen bland de äldre som får olika former av service och vårdskulle förbli oförändrat och om vården skulle ges i samma former som . Omdäremot fortsatta prioriteringar sker till förmån för öppna service- ochvårdinsatser bör behovet av resurstillskott kunna begränsas. Även studier somgjorts av Spri, enskilda landsting och kommuner samt i ger stöd ät ensådan bedömning. Svenska kommunförbundet- har i en :aktuell studie i två länkartlagt service- och vårdinsatsernas omfattning till dem som får den mestomfattande hjälpen i öppna vårdformer. Kostnaderna för servicen och vården ihemmet överstiger i flera av dessa fall den genomsnittliga kostnaden för envårdplats inom motsvarande institutionsvård. Några helt entydiga , slutsatserkan således, med befintligt underlag, inte dras. De lokalaförutsättningarna för utveckling av service och vård till äldre är skiftande. Tillgången till kompetent personal liksom standarden på institu tionerna och utbyggnaden av service och vård i övrigt varierar. Även de ekonomiska förutsättningarna i olika landsting och kommunerskiftar. min mening bör överväganden om takten i förändringarnasamt avvägningen Prop. 1987/88:176 mellan olika angelägna behov avförändringar inom äldreomsorgen baseras på lokal samverkan mellan landsting ochkommun. Enligt de bilagor till långtidsutredningen, som dé bådakommunförbunden utarbetat, krävs en kraftig volymökning inom hälso- och sjukvård samt äldreomsorg för att behålla nuvarande standard och fullfölja beslutade reformer. Primärkommunernas samlade verksamhet behöver, enligt dessa bedömningar, öka sin volym . Den kommunala äldreömsorgen behöver dock, enligt Svenska kommunförbundets bedömning, öka sin volym samt . bedömer behovet av volymökning i landstingssektorn som helhet till , varav långtidssjukvården utgör under 1990rtalet. Genom effektivisering och omstrukturering bedöms dock behovet kunna begränsas till . ' Regeringens bedömning redovisas i propositionen(1987/88:36) om den ekonomiska politiken på medellång sikt. att tillgången på arbetskraft åren restriktion för den offentligakonsumtionsökningen. Mot denna bakgrund är, enligt regeringen,långtidsutredningens bedömning om en konsumtionsökning under detnärinaste åren med rimlig. har inte haft någrainvändningar mot denna bedömning (FiU 1987/88:36). Regeringen har i årets finansplan (prop. 1987/88:100 bil.1) anfört att den kommunala verksamheten är äv central betydelse för välfärden.En viktig utgångspunkt för regeringens ekonomiska politik är att skapa deförutsättningar som krävs för att kommunerna skall kunna fullgörasinauppgifter utan skattehöjningar. Inom de samhällsekonomiska ramar som står tillbuds, vilka bl.a. innebär att de totala statliga transfereringarna tillkommunsektorn inte kan öka. krävs ett medvetet omprövnings- ocheffektiviseringsarbete i kommunerna. Den reala utvecklingen av den kommunalakonsumtionen har varit betydligt högre än den årliga ökningenpå högst som har uttalat sig för. Tyngdpunkten i utbyggnaden harlegat på områden som statsmakterna har prioriterat, nämligen barnomsorg,service och vård för äldre samt primärvård. På områden där en neddragning avresurserna är möjlig, bl.a. med hänsyn till befolkningsutveckling ochomstrukturering, har detta irite åstadkommits i någon nämnvärd utsträckning. För egen del vill jag framhålla att äldreomsorgen även ifortsättningen bör ges hög prioritet. Befolkningsförändringarna innebär attbehoven av service och vård kommer att öka. Det är samhällets uppgift attansvara för att dessa behov kan tillgodoses. Jag vill också framhålla betydelsen av att kommuner ochlandsting aktivt omprövar sin användning av tillgängliga resurser mellan olikasektorer inom resp. huvudmans ansvarsområden. Här bör finnas vissa möjligheteratt genom en förändrad prioritering frigöra resurser till förmån för denutveckling inom äldreomsorgen soni jag här förordar. Enligt minmening är det ängeläget att kommuner och landsting vidtar aktiva åtgärder för att effektivisera sin service och vård till äldre. inriktningav äldreoirisorgen jag nu förordar kommer att innebära ett bättre Prop.1987/88:176 resursutnyttjande inom samhällets samlade äldreomsorg. Utbyggnadenav den sociala , primärvården och dagverksamheterna samt servicebostäderav olika slag möjliggör att hälso- och sjukvårdens institutionsvård intebehöver byggas ut i takt med befolkningsförändringarna, varigenom tillgängligaresurser kan användas på ett mer ändamålsenligt sätt. Uppföljningar ochutvärderingar från olika delar av landet, som bl.a. Spri redovisat, gerunderlag för bedömningen att utnyttjandet av både korttidssjukvårdens och densomatiska och psykiatriska långtidssjukvårdens resurser kan avlastas genom dennämnda utbyggnaden i förening med en väl utvecklad samverkan mellan olikaberörda personalgrupper. Denav mig förordade förändringen av uppgiftsfördelningen mellan landsting ochkommuner bör också avsevärt kunna förbättra betingelserna för ett effektivtresursutnyttjande. En skyldighet för kommunen att planera äldreomsorgentillsammans med kan också få stor betydelse i detta sammanhang. Jagåterkommer till denna fråga i avsnitt 13. Slutligenvill jag nämna den delegation som jag ämnar föreslå regeringen atttillsätta för att bereda vissa frågor som rör en förändrad uppgiftsfördelningmellan huvudmännen m.m. I delegationens uppgifter bör även ingå att beredafrågan om dé ekonomiska konsekvenserna av en förändring avuppgiftsfördelningen. Hit hör bl.a. frågan om de överföringar av resursermellan landsting och kommuner som sker inom ramen för de samverkansavtal somträffats mellan huvudmännen. Stålensekonomiska stöd lill äldreomsorgen Statenbidrar genom bl.a. vissa av de statliga bidragen till att huvudmännen kanfullgöra sina uppgifter inom äldreomsorgen. Tillhuvudmännen för hälso- och sjukvården utgår enligt 2 kap. lagen (1962:39) omallmän försäkring vissa ersättningar från sjukförsäkringen. Dessa ersättningarlämnas i schabloniserad form och fördelas efter en behovsbaserad modell. Densenaste överenskommelsen mellan företrädare för sjukvårdshuvudmännen och statengäller . Överenskommelsen har redovisats till (1987/88:69, SfU 13, rskr. Till sjukvårdshuvudmännen lämnas bidrag fördessa år om sammanlagt 12 575 milj.kr. resp. 13 955 milj.kr. Tilllandstingskommun och kommun som bedriver färdtjänst lämnas statsbidrag enligt kungörelsen (1974:840) om statsbidrag till färdtjänst. Statsbidrag utgår, såvida inte annat följer av en begränsningsregel, med , , av huvudmannens bruttodriftskostnader för färdtjänsten. För budgetå ret 1987/88 uppgår anslaget till 460 milj. kr. Statsbidraglämnas vidare av de kostnader kommunerna härför de kommunalabostadstilläggen (KBT) i intervallet mellan . förensamstående resp: mellan . för , makar. De övre gränsernahöjdes kraftigt från . För /88 uppgår anslagettill 1 615 milj.kr. Staten lämnar även bidragtill den sociala hemhjälpen enligt förordningen (1983:944) om statsbidrag till social hemhjälp. Med social hemhjälp avses 105 kommunernas verksamhet till hjälp åt äldre, handikappadeoch barnfamil- Prop. 1987/88:176 jer, som har egen bostad. Statsbidraget bestårav två delar: Det är dels en prestationsrelaterad del i form av ett bidrag ornför närvarande . för varje årsarbetare inom den sociala hemhjälpen,dels ett schablonbidrag enligt regeringens årliga beslut på mellan 250 och 350kr. per person i gruppen ålders- och förtidspensionärer. har ettbidrag om'. Från anslaget utgår dessutom 20 milj. kr. förutvecklingsinsatser inom den sociala . socialutskott har i sitt betänkande (SoU1987/88:15) lämnat förslag till förändringar i statsbidraget till den socialahemhjälpen. Utskottet konstaterar att det råder en bred politisk enighet om attålderdomshemmen kommer att behövas även i fortsättningen. Därför finns detanledning att göra vissa förändringar i statsbidragssy.stemet så att bidragetblir likvärdigt i förhållande till omsorgsform.. Utskottet anser det väsentligt att statsbidraget utformasså att det stimulerar kommunerna att bygga ut äldreomsorgen och då framför alltden del av äldreomsorgen som avser den personliga omvårdnaden och omsorgen. Enligt utskottets mening bör statsbidraget utgå med 34 000kr. per årsarbetare till service- och vårdpersonal inom såväl den socialahemhjälpen som ålderdomshemmen. För att statsbidraget skall kunna hållas inomen i princip oförändrad medelsram kommer det nuvarande bidraget per pensionäratt upphöra. Det resurstillskott som regeringen aviserade i budgetpropositionen(1987/88:100, bil. 7) om 275 milj. kr. är nödvändigt för att den av utskottetförordade omläggningen skall kunna genomföras. Liksom tidigare bör 20 milj. kr.utgå för utvecklingsinsatser inom den sociala . Utskottet konstaterar att den föreslagna omläggningen avstatsbidraget medför ett ökat bidrag för vissa kornmuner och ett minskat bidrag för andra. Dessa effekter bör enligt utskottets mening lindras sä att inte förändringen får negativa följder för verksamhetens utveckling. Utskottet anser därför att de kommuner som förlorar på omläggningen efter de nya reglernas genomförande bör garanteras samma bidrag som de skulle ha fått enligt nu gällande regler. Inför det tredje året, när de nya reglerna slår igenom helt får enligt utskottet frågan om täckning av förluster omprövas. När det gäller de kommuner som vinner på omläggningen bör också vissa jämkningar göras. bör-bidraget således öka med 1/3 av skillnaden mellan bidrag enligt de nya reglerna och bidrag enligt nuvarande . bör bidraget öka med 2/3 av skillnaden för att sedan det tredje året slå igenom fullt ut. Utskottet föreslår vidare att sammanlagt 200 milj. kr.tillförs kommunerna för personalutvecklande åtgärderinom äldreomsorgen. Dessa medel bör fördelas mellan kommunerna efter sammaprincip som gäller för schablondelen av statsbidraget. Utskottet anför vidare att om skulle besluta omförändringar.i fråga om huvudmannaskapet för olikafunktioner inom äldreomsorgenmåste det göras en förutsättningslös översyn av de statsbidragsregler somutskottet föreslagit, så att statsbidragsregler anpassade tillhuvudmannaskapsförändringarna kan träda i kraft ' med dessa.Utskottet anser att- en eventuell sådan förändring av statsbidraget skallutformas så att bidraget blir neutralt i förhållandetill olika service- och vårdformer. Enligt min mening medförden av utskottet förordade revideringen av statsbidraget till den socialahemhjälpen att kommunerna ges förutsättningar att utveckla ett varierat utbudav boende- och vårdformer för äldre människor.