prop · GB0333 · 1987-12-31 00:00:00 — anser att arbetsgruppens förslag omanvändande av olika skyddsutrustningar för barn vid färd i bil är välunderbyggt. Institutet finner det angeläget att handikappade barn som färdas ibil ska ha möjlighet att åka lika säkert som andra barn, I vissa fall mästehandikappade barn använda speciella skyddsanordningar som ofta är individuelltanpassade. De nya beslämmelserna måste därför ges en sådan lydelse att temporärdispens fiån dessa kan lämnas till vissa handikappade barn. anser vidare atl fordon som användsvid den s.k. skolskjutsningen skall vara utrustade med bilbälte så att dessakan användas av alla åkande. gäller även de förlängda taxibilarna medfällbara stolar. NTF tillstyrker att alla oavsett ålder skall sittafastsalla under färd i bil. Undantagen frän kravet all använda särskildskyddsutrustning för barn under sju är måste dock formuleras generöst. Däremotbör övergångsbestämmelserna för försäljning av inte godkända skyddsutrustnignargöras restriktiva. 1 fall undantag medges för spädbarn alt använda särskildskyddsanord ning - s. k. spädbarnsstol - är det inte rimligt att då kräva att ordinarie bälte i stället används. Bättre alternativ, som inte behöver innebära några större praktiska problem, är barnvagnsinsats med kompletteringsutrust ning som kan fastsättas. Kravel atl i undantagsfallen använda bilbälte bör 20 åtminstone förutsätta att barnet är sä pass gammalt atl det kan sitta upp. ställer sig bakom de förslag lill krav päanvändning Prop. 1987/88: 33 av skyddsutrustning och föraransvar somredovisas i rapporten. Definitionen av "skolskjutsning" iskolskjutsförordningen bör enligt förbundet förtydligas. För att ge kommunerna möjlighel till anpassning är del enliglförbundet nödvändigt med riksdagsbeslut /88. Även ansluter sig lill gruppensförslag. Med de höga krav på privatbilismen, som föreslås, är det enliglLäkaresällskapet inle rimligt alt s. k. långa taxibilar med bällesfria platseranvänds för skolskjutsning. Den dispensmöjlighet, som föreslås förskolstyrelse/trafiknämnd, måste därför göras tidsbegränsad. , som i huvudsak uppehåller sig kringfrågor som rör skolskjulsningar, har inget att erinra mol atl kravet påanvändande av bilbälte sänks till för passagerare i den särskiltanordnade skolskjutsningen. Elt smidigt dispensförfarande måste dock införas.Förbundet vill ha elt klarläggande hur förarens ansvar "vid resansstart" praktiskt skall uppfyllas. De kostnadsökningar som reformen medför kommer enliglförbundet sannolikt alt bli mer än marginella. SKBR noterar med tillfredsställelse att den tidigareefterlysta säkerheten för barn i bil på detta sätt kommer all fillgodoses.Förbundet anser att ullryckel "särskilda skyddsanordningar" börförtydligas, alt undantagen från kravet alt barn ska sitta faslspända bör varafå och atl icke godkända skyddsanordningar fär accepteras under viss inle alllförlång övergångslid eftersom del är viktigt att lagen träder i kraft . TCO tillstyrker förslagen men anser att det ur praktisksynvinkel inte borde finnas nägra hinder även för taxibilarna alttillhandahälla bilbälteskuddar. Genom detla skyddas barn i åldrarna maximalt. De ekonomiska argument som kan åberopas bör vara avunderordnad betydelse. TCO anser vidare i likhet med arbetsgruppen att bilbältenvid skolskjutsning skall användas vid färd av såväl förare som skolbarn. TCOhar dock viss förståelse för atl del kan behövas vissdispens. En kostnadsökning fär inte accepteras som motiv till att vissa lyperav fordon undantas från användningskravet. TCO menar atl en tvingande skrivningär nödvändig där det klart framgår huvudmännens skyldighet att anlita fordonsom är utrustade med bilbälten för samtliga barnpassagerare. RA är kritisk lill förslaget om straffsanktioneradskyldighet atl tillse atl alla barn vid färd i bil använder bilbälte ellerannan särskild utrustning. RA vidhåller i tidigare sammanhang framförduppfattning att eventuella straffbestämmelser endasl bör omfatta barn av sådanstorlek atl de kan använda bilens normala bällesutrustning. Om nyaforskningsrön visar alt bilbälte ger erforderiigt skydd för barn frånsju-årsåldern finns ingen erinran mot atl åldersgränsen sänks till denna nivå. Del ärenligt RÅ naturiigt att föraren, i den mån passageraren inte är slraffmyndig, i sådanl fall ges en skyldighet all tillse att bilbältet används. Del bör dock påpekas att en förare ofta i praktiken saknar möjlighet att 21 tillse all barnet inle lossar bältet under färden, varförett straffansvar, som Prop. 1987/88: 33 här i förevarande fall måsle vara avmera strikt karaktär, säkert i många fall kan upplevas som orättvist. Även iövrigt kan övervakningen av en sädan regels efterlevnad medföra svårigheter ocholägenheter. Arbetsgruppen ger vidare ingen lösning pä det problem som uppstårnär fier barn färdas i baksätet än del finns platser utrustade med bilbälte. Omtanken är atl della inte skulle vara tillålel torde det exempelvis medföra atten familj med fyra barn inle skulle kunna färdas i en vanlig personbil. Nägol skäl till alt, om straffsanktion ändå införs,undanta förare av yrkesmässiga transporter, såsom laxibilar, frän skyldighetenatt tillse atl bilbältet används har inte givils och framstår dessulom somomotiverat. För barn under sju är framstår svårigheterna med enstraffsanktion som än mer uppenbara. Här kan pekas på exempelvis svårigheternaatt definiera kravet på skyddsutrustning och atl pä ett entydigt sätl beskrivade förmodligen omfattande undantag frän bestämmelsen tillämpning som avpraktiska skäl måsle medges. Atl, som arbetsgruppen föreslagit, överiåta ål trafiksäkerhelsverketall genom föreskrifter utforma den närmare omfattningen av straffansvaretframstår som otillfredsställande. Bestämmelsen för denna åldersgrupp bördärför utformas som en rekommendation. Om ansvar för att barn använder bilbälte därsådant finns anses böra införas har RÅ inget att erinra mot all sådanskyldighet även fär gälla för förare av skolskjuts. KAK, som delar arbetsgruppens uppfattning atllagstiftningen bör ge samma regler för barn över sju är som för vuxna, anserliksom RÅ att beslämmelserna för barnen bör utformas som enrekommendation. En komplicerad lagstiftning om skyddsåtgärder för denna gruppanser KAK inle nödvändig. En fortsättning av de framgångsrika informationskampanjernabör ge tillfredsställande resultat. Särskild skyddsutrustning - Krav och undantag Ett primärt krav vore enligt VTI att de särskildaskyddsanordningarna skulle vara godkända. Att införa etl sådant krav redan numedför dock en rad problem. Det finns i bruk flera hundra tusen skyddsanordningar somej är godkända. I regel är dessa bra men de har tillverkats och sålts innandet funnits godkännanderegler. Den största delen av de babyskydd som lånas/hyrsut via landstingen tillhör troligen denna grupp. Man har räknat med alt kunnaanvända dessa i uppåt och det vore orimligt att förbjuda användning för atlsystemen saknar godkännandemärkning. Ytterligare etl pr"oblem är nya typenav syslem t.ex. "dubbelkudden" som inle går att godkänna enligtgällande bestämmelser. V77 föreslår mol denna bakgrund följande TSV bör ges i uppdrag all ta fiam regler för en nya form av T-godkännande som medger alt innovativa och vettiga produkter som ej läcks in av de inlernationella beslämmelserna kan godkännas. Dessa regler bör kunna skrivas ganska allmänt för alt inte hindra utvecklingen och dessutom bör godkännanden vara tidsbegränsade så atl produkter- 22 nakan överföras lill de ordinarie godkännanderutinerna så snart man Prop.1987/88:33 fått igenom de nödvändiga ändringarna. - Inför etl försäljningsförbud förprodukter som ej är godkända enligl T-eller E-bestämmelserna så snart som de"nya" T-bestämmelserna varil i kraft några månader, t. ex. 1 augusti1987. - Inför ett krav på att allaanordningar skall vara T- eller E-godkända för att få användas efter 1 januari1994. KlippanTeam har framfört synpunkter beträffande kravstandarden på skyddsanordning förbarn i bil som går i linje med vad VTI anfört. NTFanser att man för snabbt ikraftträdande mäste acceptera atl ej godkända och omärktaskyddsanordningar får användas under en över-gängstid. Senast i börian av 90-talelbör kravel gälla all alla särskilda skyddsanordningar för barn ärgodkända. föreslår all "särskild skyddsutmstning" avsedd förbarn skall vara provad enligt ECE-reglemenle nr 44 och varagodkänd av trafiksäkerhelsverket med särskild märkning. RA,som motsätter sig straffsanktionerat krav vad gäller barn under sju är, pekarpå svårigheterna all definiera kravet pä skyddsutrustning och alt pä ellentydigt sätt beskriva de förmodligen omfallande undantag från bestämmelsernastillämpning som av praktiska skäl måste medges. Barnmiljörådetifrågasätter med instämmande av gränsdragningenvid sju ärs ålder för atl använda endasl ordinarie bältesulmstning. Man hävdar atlalla barn upp lill fio års ålder skall ha rätl att få tillgäng till särskildskyddsanordning för aU uppnå optimal säkerhet vid färd i bil och att andraskyddsanordningar än den s. k. dubbelkudden bör användas vid skjutsning avförskolebarn. Liknandesynpunkter framförs av konsumeniverkei. Handikappinstitutetframhåller all en mindre grupp handikappade barn inle kan nyttja tillgängligaskyddsutrustningar, utan är i behov av individuellt tillverkade anordningar.De nya beslämmelserna måste därför ges en sådan lydelse atl temporär dispensfrån dessa kan lämnas lill vissa handikappade barn. Dispens skall kunna lämnasdå medicinska skäl föreligger eller då effektiva (individuella)skyddsanordningar ej finns. Det bör dock vara en strävan atl braskyddsanordningar utvecklas, så atl dispenförfaran-del kan minskas. Genomgåendehar accepterats att slraffräUsligt ansvar skall läggas på föraren. NTFframhåller all man genom alt lägga ansvaret enbart på föraren skapar en entydigdefinition av ansvarsfördelningen. I övrigl har några remissinslanter efteriyslbl.a. klariägganden angående straffansvarels omfattning. RÅ anser attstraffbestämmelser endast bör omfatta barn av sådan storlek atl de kan använda bilens normala bällesutrustning. Om ansvar för atl barn använder bilbälte införs har RÅ inget alt erinra mot att sådan skyldighet även får gälla för förare av skolskjuts. Ansvaret bör då utformas pä samma sätt som för förare av andra fordon. ansvaret lillfärdens start förefaller sakligt omotiverat och ger problem vid Prop.1987/88: 33 tillämpningen. RÅ anser det tänkta straffansvaret mycket knapphändigtmotiverat. Ytterligare övervägande krävs innan författningsändring sker. Fleraproblem är olösta. Något skäl atl undanta förare av yrkesmässiga transporter, säsomtaxi, har inte redovisats och framstår dessutom som omotiverat. Även konsumeniverkei anser del önskvärt att föraransvaretvid skolskjutsning gäller hela färden. anser alt förarens ansvar även vidprivata transporter bör begränsas till att barnen är fastsatta vid färdens börianeftersom erforderlig lillsyn under färd inte torde kunna ulföras av förarenulan atl del menligt påverkar dennes uppmärksamhet på den yttre miljön. M ifrågasätter om man vid straffansvar kan ålägga föraren atlunder färd kontrollera att barnet använder bältesutrustning. NTF anser att ansvaret vid skolskjutsning kan begränsastill att gälla färdens start under förutsällning all detla inbegriper variegång skolskjutsen stannar för av- och påstigning. VTI anser att begreppet "färdens start" bördefinieras bättre t. ex. sä att föraren ansvarar för atl alla påsligandepassagerare blir fastsatta. kan med den utformning förslagetgetts acceptera alt ansvaret läggs på den som framför fordonet i det ögonblicksom skjutsuppdraget startar. "Resans start" mäste definieras somvarje tillfälle då en ny resenär/skolbarn sätter sig i fordonet. En rimligtolkning är att ansvaret praktiskt ska uppfyllas genom atl barnet tar på sigbältet själv med eller ulan kudde - och föraren kontrollerar visuellt frånförarplatsen att barnet satt på bältet. Vid behov kan föraren också kontrolleradetta genom all fråga barnet. Del medför en större, men dock begränsad tidsåtgångför skolskjutstransporter. Skulle föraransvaret däremot kräva att föraren självspänner fast barnet i bältet - med eller ulan kudde - betyder det ett helt nyltskolskjulsförfarande. Föraren mäste gå ur bilen varje gång ett barn ska påbörjasin resa. Kommunernas kostnader skulle då öka väsentligt. Etl klarläggande hur föraransvaretpraktiskt ska uppfyllas är enligl förbundet angeläget. Arbetsgruppens förslag att kravet på barns användning avsärskilda skyddsanordningar och bilbälte vid privata transporter bör träda ikraft medan ikraftträdandet av kravel vid skolskjutsning satts lillI har accepterats av flertalet remissinstanser. Frän några hållhar understrukils alt reformen bör genomföras möjligt. Enligt Landsting.sjörhundet bör lagarnas ikraftträdandeskjutas nägot framåt så alt övergångstiden blir rimlig både för allmänheten ochför samhällets skollransporter. Även framför liknande synpunkter. Föreningen och FöreningenSveriges polische fer anser alt reglerna bör träda i kraft . Annars försvå ras övervakningen och nödvändig information lill trafikanterna. KAK förordar en gemensam tidpunkt för ikraftträdande - 1augusti 1988. 1987/88: 33 delar arbelsgruppens.förslag attkravet vad gäller skolskjutsar bör införas . Den dispensmöjlighelsom föresläs gälla fordon som saknar monterade bilbälten bör dock framflyttasså att lämplighetsbesiktningen kan ske före , och inte . Stopplikt vid stillastående skolskjuts Arbetsgruppen har även berört frågan om elt eventuelltinförande av slopplikt vid stillastående skolskjuts. Av de sex remissinstanser som särskill yttrat sig överarbetsgruppens förslag atl slopplikt vid skolskjuts inle bör införas är detbara STMF som anmält avvikande mening. Föreningen anseratt omkörningsförbud vidav-och pålastande av skolskjuts på allmän gata eller väg bör införas. Konsumeniverkei accepterar arbetsgruppens förslag. Strävanbör vara att på andra säll göra av- och påstigning från skolskjutsar så säkersom möjligl. Liknande synpunkter framförs ocksä av M, Trafikförsäkringsföreningenoch MHF. Inle heller NTF och anser atl slopplikt nu bör införas men menar atlfrågan bör yllerligare utredas.