prop · GB0388 · 1987-12-31 00:00:00 — Det bör t. ex, vara möjligt för SSI att utövatillsyn genom övergripande kontroller, såsom kontroll av viss apparattyp ellerbranschinriktad tillsyn, saml genom stickprovskontroller, kontroller på begäranav en verksamhetshavare etc. Lagförslagetinnehåller även en bestämmelse enligt vilken SSI:s möjlighet att delegeratillsynsverksamheten utvidgas. Enligt den föreslagna regeln skall SSI kunnaöverlåta till annan myndighet eller åt kommun att i visst avseende utövatillsynen. Enligt utredningen börstrålskyddskontrollen av anordningar med såväl joniserande som icke-joniserande parasitär strålning i första hand, liksom f, n, grundas på ett provningsförfarande och på generella strålskyddsfö reskrifter till tillverkare. Detta förfarande synes lämpligast att tillämpa beträffande anordningar som används i konsumentledet. Beträffande stör re anläggningar med parasitär röntgenstrålning föreslås en regel som med ger SSI att uppställa krav på tillstånd och att utföra kontrollmätningar och 105 utöva tillsyn i övrigt. Kontroll och provning Prop. F.n. sker viss typprovning hos SSI vad avser strålskyddet i industriappa- tJi'äg rater, brandvarnare, rökdetektorer och konsumentartiklar. För sollamporoch lasrar utförs typprovning av riksprovplats, medan det för andra anordningarsom omfattas av strålskyddslagen f. n. inte sker någon systematisk typkontrollav de apparater som förekommer på den svenska marknaden. Förfarandetmed typgodkännande av lasrar och sollampor har medfört att SSI kommit ifrån enformell, numerärt mycket omfattande tillståndsprövning. Skäl talar enligtutredningen för att någon form av förhandskontroll bör kunna användas ävenbeträffande anordningar med radioaktiva strålkällor, t. ex. massproduceradekonsumentartiklar. En sådan förhandskontroll tillvaratas bäst genomobligatoriskt typgodkännande, men kan också ske i andra former, såsom tekniskgranskning av strålskyddet baserad på internationella provningsresultat elleri vissa fall på tillverkarens testvärden. Åtskilligatyper av apparater som utsänder joniserande strålning och som används inomindustrin för bl.a. övervakningar av processer och mätningar får enligtutredningen anses vara ett exempel på anordningar som lämpar sig förförhandskontroll. De förekommer i stort antal och är i flera fallstandardiserade. Förutomför lasrar och sollampor har SSI inte föreskrivit krav. på typgodkännandebeträffande apparater för medicinskt bruk. Någon typprovning förekommersålunda inte av den röntgenutrustning som används på sjukhus, av privatläkare,tandläkare eller veterinärer. Inte heller sker typgodkännande frånstrålskyddssynpunkt av de ultraljudsapparater som används i undersöknings-eller behandlingssyfte. En viss förhandsprövning sker dock genom internationelltstandardiseringsarbete och genom insatser av Spri och Spri-Ma. Ensammanfattande bedömning av förprövningssituationen vad gäller medicinskapparatur är att det torde vara värdefullt att införa någon foim avförhandskontroll av serietillverkade apparater. Det är emellertid enligtutredningen långt ifrån självklart atl föreskriva förhandskontroll över helaområdet. Etttypprovningsförfarande, alternativt annan form av förhandskontroll, bör iförsta hand övervägas beträffande apparater och utrustningar som användsutanför den direkta sjukhusorganisationen. Det är mera tveksamt om en sådankontroll skall behöva förekomma inom sjukhusvården. Skäl talar dock för att ettobligatoriskt system införs, åtminstone . Utredningen lämnar ingetnärmare förslag om förhandskontroll, utan överlämnar åt ansvariga myndigheteratt bestämma om det. Dessa frågor är nämligen i hög grad beroende av tekniskaförutsättningar, provningsresurser, omfattningen av strålkällor m. m. Ilagförslaget kommer provningsinstitutet till uttryck genom en bestämmelse sommedger regeringen eller, efter bemyndigande, SSI att meddela föreskrifter omprovning, kontroll eller besiktning till skydd mot eller kontroll av strålning. övriga frågor Prop. ter det sig oegentligt att i lag uppställa krav på en särskildföreståndare med uppgifter som i sig ingår i tillståndshavarens ansvar. Snararegäller frågan om ansvaret för strålskyddet på en arbetsplats hur den internadelegationen av skyddsansvaret är ordnat, motsvarande vad som gällerfördelningen av andra ansvarsfrågor på en arbetsplats. Det synes ocksåvanskligt att i lag konstruera ett särskilt ansvarssystem för strålskyddetjämsides med de ansvarsregler som i övrigt gäller enligt arbetsmiljölagen ochannan lagstiftning, såsom ansvarsreglerna för hälso- och sjukvårdspersonal i t.ex. lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. fl. Såvälmed hänsyn till de skilda kompetenskrav som behövs inom olikaverksamhetsområden och kontrollen häröver som med hänsyn till tillståndshavarensansvar för sin verksamhet anser utredningen att kontrollen av att strålskyddetkan iakttas inom en verksamhet bör regleras på annat sätt än genom ett i laguppställt krav på föreståndare. Utgångspunkten bör vara att ansvaret för attden erforderliga kompetensen finns åligger verksamhetshavaren. I lagförslagethar därför strålskyddsföreslåndarinslitutet utmönstrats. Föratt ge SSI möjlighet att bedöma kompetensfrågan bör enligt utredningen enverksamhetshavare kunna åläggas att i en ansökan om tillstånd ange sinkompetens för den sökta verksamheten eller kompetensen hos den till vilkenstrålningsarbelet är delegerat. SSI kan därvid under ärendets prövning eller itillståndsbeslutet ställa krav på de kompletteringar i fråga om utbildningeller liknande kompetenskrav som behövs av säkerhetsskäl. För särskiltstrålskyddskrävande verksamheter kan det vid tillståndsprövningen också varapåkallat att närmare granska den lokala strålskyddsorganisationen och att geanvisningar för skyddsarbetet, utse kontaktman med SSI osv. Utredningenframhåller även att SSI i generella föreskrifter för en verksamhet kan ange dekompetenskrav m. m. som SSI anser nödvändiga. Detta förfarande torde i förstahand vara tillämpligt när kompetenskrav behöver uppställas som förutsättningför generella tillstånd. Utredningenkonstaterar alt det grundläggande syftet med läkarundersök ning, nämligen att om möjligt förhindra strålskador, fortfarande gäller. Utredningen finner därför och med hänsyn till åtaganden enligt internationell överenskommelse att det föreligger behov av regler om läkarundersökning även i en ny strälskyddslag. Med hänsyn till olika strålslags verkningar och de medicinska, vetenskapliga fakta som föreligger anser utredningen att strålskyddsmyndigheten även i fortsättningen bör få bemyndigande att utfärda de närmare föreskrifter som behövs för förebyggande läkarundersökning och viss periodisk under sökning saml för åtgärder när tecken på strålskada uppkommit eller miss tanke därom föreligger. Utredningenföreslår att en bestämmelse införs om absolut förbud mot att $"8sysselsätta en minderårig som inte har fyllt i verksamhet som är förenadmed joniserande strålning. Någon bestämmelse motsvarande den som återfinns i12 8 strålskyddslagen rörande arbetstagare under föreslås inte. mening bör det vara möjligt att tillvarata skyddet av underårigaarbetstagare genom generella föreskrifter rörande dosgränser m.m. Problemenkring den naturliga strålningen, i synnerhet vad gäller radon i bostäder, är aven mycket komplex natur och kräver insatser från flera olika myndigheter.Huvudansvaret för faktiska åtgärder som krävs till skydd mot radon i bostäderligger enligt utredningen främst på och planverket samt vadgäller skyddet mot radon i arbetsmiljön, dvs. i gruvor, bergrum m. m. påarbetarskyddsstyrelsen. De uppgifter som föreslås åligga SSI i dessa frågoroch som i viss utsträckning redan ombesörjs av SSI bör i första hand vara - målinriktad forskning ochuppföljning av den internaUonella utvecklingen, - riskbedömning och principer förriskhantering, - rekommendationer angåendeaktivitets- och dosgränser för vidtagande av vissa åtgärder, - att verka för utveckling ochstandardisering av mätteknik och mätmetoder samt att ha möjlighet att ställakrav på provning och kontroll av mätteknik och utrustningar, - rådgivning och information omskador som kan orsakas av den naturliga strålningen. Behövliga,samlade åtgärder i fråga om radon bör i praktiken genomföras i samarbetemellan dessa myndigheter. Huruvida därvid strålskyddskraven ingår i en samladföreskrift eller rådgivning som utges av någon annan berördförvaltningsmyndighet eller separat av SSI i en generell föreskrift är enlämplighelsfråga som i samråd bör avgöras mellan de berörda myndigheterna.Samma ordning bör tillämpas i fråga om behövlig rådgivning och information omannan naturlig joniserande och icke-joniserande strålning. Påföljdm, m. mening bör påföljdsbestämmelserna för en verksam hetsutövare och övriga som har skyldighet att iaktta strålskyddet utformas på motsvarande sätt som enligt nu gällande strålskyddslag, dvs, för straff påföljd bör krävas att ett uttryckligt villkor i tillståndet eller enföreskrift för verksamheten har åsidosatts. Vidare är det enligt förslaget straffbart att inte iaktta vad en tillsynsmyndighet begär i samband med tillsynen. försummatstrålskydd bör återkallelse av tillståndet, liksom f,n,, kunna Prop.1987/88:88 ske. Utredningenbetonar att ett vitesföreläggande kan vara effektivt och tidsbesparande för attfå en verksamhetshavare att företa en viss åtgärd eller underiåta vissthandhavande för att villkor eller föreskrift skall följas eller för attstrålskyddet i övrigt skall uppfyllas. Utredningen föreslår därför attmöjligheten till vitesföreläggande utvidgas i förhållande till gällandestrålskyddslag, SSIoch dess samverkan med andra myndigheter är det angeläget att huvudansvaret för strålskyddet, liksom f, n,,är samlat hos en central strålskyddsmyndighet (SSI) och att denna myndighetsresurser kan disponeras så att den centrala funktionen som expertorgan kanfullföljas. Endast med den uppläggningen ser utredningen det som möjligt attfå en samlad överblick av och samordning i strålskyddsarbetet. Tillde uppgifter som enligt utredningen är väsentliga för SSI i egenskap av encentral strålskyddsmyndighet hör att utarbeta råd eller föreskrifter omåtgärder fill förebyggande av strålskador i arbetslivet och för den enskildeoch i miljön. Betydelsefullt är därvid frågor om mätteknik, riskbedömning ochdosgränser. Grunden för denna verksamhet är att ett målinriktat forsknings-och utvecklingsarbete bedrivs och att kunskaperna och erfarenheterna omstrålskyddet följs upp. Inte minst vikUgt i detta sammanhang är att SSI deltari det internationella samarbetet i strålskyddsfrågor och att SSI i sinaföreskrifter beaktar och omsätter till svenska förhållanden deöverenskommelser och rekommendationer som rafifi-cerat eller förbunditsig till. Enannan viktig roll för SSI, som utredningen särskilt vill understryka, är attsvara för informationen om slrålskyddsfrågor och i anslutning härtill fungerasom ett organ till vilket arbetsgivare, liksom allmänheten, kan vända sig föratt få sakkunniga råd och upplysningar i strålskyddsfrågor, Iegenskap av en central strålskyddsmyndighet bör det vidare vila på SSI att - sålångt det är rimligt och meningsfullt - verka för samråd och samverkan medandra myndigheter som är verksamma på områden där strålning förekommer. Vadgäller samverkan mellan SSI och i frågor om strålskyddet avpatienter bör enligt utredningen utgångspunkten vara att tillsynen häröverinte endast är en uppgift för ulan även SSI har en aktiv deldäri. Dessa myndigheters tillsyn sker dock från olika utgångspunkter.Utredningen förutsätter a« och , liksom f. n., verkar föratt en ändamålsenlig samordning kommer till stånd vad gällerpatientstrålskyddet. Samverkan medarbetarskyddsverket bör utgå från att samhällets resur ser för kontrollen och tillsynen inom arbetsmiljöområdet utnyttjas ända målsenligt. Möjligheten att ytteriigare utnyttja yrkesinspektionens resurser vad gäller tillsynen inom industriområdet bör enligt utredningen övervä gas. Också inomkonsumentsområdet bör SSI kunna överväga att överiåta Prop. 1987/88:88 visstillsyn till kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder. Det gäller Bilaga 1speciellt för typgodkända produkter, exempelvis solarier, där de kommunalamiljö- och hälsoskyddsnämnderna bör kunna utöva tillsynen efter åtagande.Miljö- och hälsoskyddsnämnderna har för övrigt redan nu en viktig uppgift istrålskyddssammanhang vad gäller radonfrågorna. Uppdelningenav kontrollen över kärnenergiverksamheten mellan statens kärnkraftinspektionoch SSI har varit föremål för regeringens och överväganden ianslutning till utarbetandet av kärntekniklagen (SOU 1983:9, prop. 1983/84:60och NU 1983/84:17). Vad därvid ha angetts bör enligt utredningen ligga tillgrund för översynen av strålskyddslagen. För kärnenergiverksamheten gällersåledes både kärntekniklagen, som reglerar säkerheten, och strålskyddslagen,som reglerar strålskyddet, och en med stöd av dessa lagar gjord uppdelningmellan kärnkraftinspektionens och . Utredningen har ejfunnit anledning föreslå någon ändring i de principer i fråga om den uppdelningmellan kärnkraftinspektionens resp. som lagts fast i kärntekniklagstiftningen. Förslagentill ändringar i viss annan lagstiftning Denföreslagna strålskyddslagen skall i förhållande till miljöskyddslagen, liksomhittills, tillämpas exklusivt vad gäller joniserande strålning. Med hänsyn tillatt en ny strålskyddslagstiftning görs generellt tillämplig på icke-joniserandestrålning föreslås viss ändring i miljöskyddslagen. För att undvika ett systemmed dubbel tillståndsgivning föreslås att miljöskyddslagensundantagsbestämmelse i fråga om strålning utvidgas så att den omfattar såväljoniserande som sådan icke-joniserande strålning som är tillståndspliktigenligt strålskyddslagen. Med en sådan reglering kommer skyddet mot denfarligaste strålningen - dvs. joniserande och tillståndspliktigicke-joniserande strålning - att behandlas av en ansvarig myndighet enligt deskyddskrav som anges i strålskyddslagen. Verksamhetmed icke-joniserande strålning som inte är tillståndspliktig enligtstrålskyddslagen kan i vissa fall komma att omfattas av båda lagarnasbestämmelser. Del kan t. ex. gälla i fråga om ultraljud från en industriverksamheteller ljusreklam. Tillåtligheten härav prövas enligt miljöskyddslagen ochsamordnas, liksom f. n., med strålskyddslagen genom samråd mellan berördamyndigheter. Undersökningarav de olika stegen inom torvanvändning för energiproduktion har visat atturanhalten i vissa fall kan överstiga per ton. Enligt 11 8förordningen om kärnteknisk verksamhet krävs då tillstånd enligtkärntekniklagen. Motsvarande mängder uranhalt kan finnas i andra ämnen, såsomkolaska och skiffer. Denkontroll över uranhalten i nu avsedda ämnen, liksom övriga frågor vad avser hanteringen av sådant materiel, är av strålskyddskaraktär och bör enligt utredningen - såvida uranet inte skall användas i kärnteknisk verksamhet - regleras enbart av strälskyddsmyndigheten. föreslår därför attförordningen om kärnteknisk verksamhet ändras på Prop. 1987/88:88 denna punkt. Ilagen om radioaktiva läkemedel och lagen om förlängd semester för vissaarbetstagare med radiologiskt arbete föreslås vissa redaktionella ändringar. Utredningenföreslår en ny strålskyddsförordning, I denna bemyndigas SSI att pröva frågorom tillstånd och därmed sammanhängande villkor, SSI bemyndigas vidare att iflera avseenden meddela föreskrifter. Särskilt bör nämnas möjligheten attföreskriva om provning, dosgränser eller andra åtgärder till skydd mot ellerkontroll av strålning. Förordningeninnehåller vidare bestämmelser om undantag från strålskyddslagens tillämpning.Genom reglerna fastställs strålskyddslagens nedre gräns beträffande - i naturen förekommande ämnensom inte bearbetats i syfte att öka halten av radioaktiva nuklider, samt - teknisk anordning avsedd attsända ut joniserande strålning om strålningens högsta energi understiger 5keV, Medstöd av förordningen ges SSI rätt att komplettera dessa undantag. Iförordningen finns vidare bestämmelser angående ansökan och anmälningsplikttill SSI. 1987/88:88 Bilaga 2 Utredningens lagförslag 1 Förslag till Strålskyddslag Enligtriksdagens beslut föreskrivs följande. 1 8 Denna lag gäller skydd avmänniskor och miljö mot skadlig verkan av strålning. 2 8 Strålning enligt denna laginnefattar såväl joniserande som icke-joniserande strålning. Medjoniserande strålning avses i denna lag gammastrålning, röntgenstrålning ochpartikelstrålning eller annan till sin biologiska verkan likartad strålning. Medicke-joniserande strålning avses i denna lag optisk strålning, radiofrekventstrålning, lågfrekventa elektriska och magnetiska fält och ultraljud ellerannan till sin biologiska verkan likartad strålning. 3 8Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens strål skyddsinstitut får, om det är av betydelse från strålskyddssynpunkt, med dela föreskrifter om provning, kontroll, besiktning, dosgränser eller andra åtgärder till skydd mot eller kontroll av strålning. Föreskrifter får också meddelas i fråga om mät- och skyddsutrustning. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifterför sådan provning, kontroll eller besiktning som föranleds av första stycket. 4 8Är det av särskild betydelse från strälskyddssynpunkt kan regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens strålskyddsinstilul föreskri va förbud mot att 1. tillverka, inneha, överlåta,importera, transportera, använda eller ta annan befattning med radioaktivt ämneeller material som innehåller sådant ämne, eller 2. tillverka, inneha, överlåta,importera eller använda teknisk anordning som kan alstra strålning eller ivilken radioaktivt ämne ingår. 5 8Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens sirål- skyddsinstitut kan föreskriva undantag från denna lag eller vissa bestäm melser i lagen avseende 1. radioaktivt ämne, eller 2. teknisk anordning som kanalstra strålning eller i vilken radioaktivt ämne ingår. 6 8Den som bedriver verksamhet i vilken strålning förekommer skall med hänsyn till verksamhetens art och de förhållanden under vilka den bedrivs 112 1. vidta deåtgärder och iaktta de försiktighetsmått som behövs för att Prop.1987/88:88 hindra eller motverka skada på människor eller i miljön, Bilaga 2 2. kontrollera ochupprätthålla strålskyddet på den plats och i den lokal och övriga utrymmen därstrålning förekommer, och 3. väl underhållateknisk anordning och mät- och strålskyddsutrustning som används iverksamheten, 7 8 Vid bestrålning av en människa eller ett djur iundersöknings- eller behandlingssyfte skall stråldosen vara avpassad till undersökningens eller behandlingens syfte och avsedda resiiltat, I fråga om radioaktiva läkemedel finns även bestämmelser ilagen (1981:289) om radioaktiva läkemedel, 8 8 Den sombedriver verksamhet i vilken strålning förekommer skall svara för att den somär sysselsatt i verksamheten har god kännedom om de förhållanden, villkor ochföreskrifter under vilka verksamheten bedrivs samt upplyses om de risker somkan vara förbundna med verksamheten. Den som bedriver verksamheten skallförvissa sig om alt den som är sysselsatt i verksamheten har den utbildning sombehövs och alt denne vet vad han skall iaktta för att kunna tillvaratastrålskyddet, 9 8 Den som ärsysselsatt i verksamhet i vilken strålning förekommer skall 1, medverka tillatt åstadkomma ett tillfredsställande skydd mot strålning, 2, följa givnaföreskrifter och instruktioner, och 3, använda deskyddsanordningar och vidta de åtgärder i övrigt som behövs för atl tillvaratastrålskyddet, 10 8 Den som tillverkar, innehar, överlåter, importerar,transporterar eller tar annan befallning med radioaktivt ämne skall vidta de åtgärder och iaktta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att hindra eller motver ka skada på människor eller i miljön. När ett radioaktivt ämne avlämnas för att tas i bruk skalluppgifter av betydelse från strålskyddssynpunkt lämnas genom märkning eller påannat lämpligt sätt, 11 8 Den somtillverkar, överlåter eller importerar teknisk anordning som kan alstrastrålning eller i vilken radioaktivt ämne ingår skall se till atl anordningen,när den avlämnas för att tas i bruk eller ställs ut till försäljning eller ireklamsyfte, uppfyller meddelade strålskyddsföreskrifter samt är försedd mednödvändig slrålskyddsutrustning och även i övrigt erbjuder en betryggandesäkerhet mot skada på människor eller i miljön. Han skall genom märkning ellerpå annat lämpligt sätt lämna uppgifter av betydelse från strälskyddssynpunkt, 12 8 Den sominstallerar anordning som avses 1118 skall se till att denslrålskyddsutrustning som hör till anordningen anbringas och att i övrigterforderliga åtgärder från strålskyddssynpunkt vidtas. Motsvarande gäller densom utför underhållsarbete. 13 8Bestämmelserom transport finns i lagen (1982:821) om transport av farligt gods. 8 1987/88. 14 § Minderårig får ej före det kalenderår under vilket han fyller Bilaga2 anlitas till arbete i vilket joniserande strålning förekommer. 15 8Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens strål skyddsinstilul får föreskriva om läkarundersökning av den som sysselsätts eller skall sysselsättas i arbete i vilket joniserande strålning förekommer. Den som vid läkarundersökning visat sig vara särskilt mottaglig för skada på grund av joniserande strålning får inte utan medgivande av strålskydds- institutet sysselsättas i arbete i vilket joniserande strålning förekommer. Företernågon, som är sysselsatt i arbete i vilket joniserande strålning förekommereller annars på grund av sin sysselsättning kan ha utsatts för joniserandestrålning, tecken på skada som kan misstänkas vara föranledd av sådanstrålning, skall han genom arbetsgivarens försorg genomgåläkarundersökning. 16 8Medför arbete i vilket strålning förekommer särskild risk från sträl skyddssynpunkt för vissa arbetstagare får regeringen eller, efter regering ens bemyndigande, föreskriva om förbud mot atl arbetet utförs av sådan arbetstagare eller föreskriva att särskilda villkor skall gälla förarbetets utförande. Radioaktivavfall m. m. 17 8Den som bedriver eller har bedrivit verksamhet med radioaktivt ämne skall svara för atl de åtgärder vidtas som erfordras för alt på ett från strålskyddssynpunkt tillfredsställande sätt hantera och, när det behövs, slutförvara i verksamheten uppkommet radioaktivt avfall. Befrielse här ifrån kan medges av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, . Omdet är särskilt påkallat från strålskyddssynpunkt kan regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, statens strålskyddsinstilul föreskriva att den sombedriver eller har bedrivit verksamhet med radioaktivt ämne skall svara för atti verksamheten uppkommet radioaktivt avfall hanleras eller slutförvaras isärskilt angiven ordning. 18 8Den som bedriver eller har bedrivit verksamhet i vilken förekomT mer teknisk anordning som kan alstra strålning skall, i den utsträckning regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens strålskyddsinsti tut föreskriver, svara för att anordningen oskadliggörs, när den inte längre skall användas i slrålningsverksamhet. 19§ Tillstånd krävs för att 1. tillverka, förvärva, inneha,överlåta, importera, transportera, använda, idka handel eller ta annanbefallning med radioaktivt ämne, 2. inneha, importera, använda,installera, underhålla eller idka handel med teknisk anordning som är avseddatt sända ut joniserande strålning eller i vilken radioaktivt ämne ingår ellersådan del av anordningen som är avväsentlig betydelse från strålningssynpunkl, eller 114 3. inneha, importera, använda,installera, underhålla eller idka handel Prop. 1987/88:88 med annan tekniskanordning än som avses i 2. och som kan alstra Bilaga 2 joniserandestrålning, i fråga om sådan anordning som regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, föreskriver.