prop · GB0336 · 1987-12-31 00:00:00 — Uppläggningen medför atl det är analysens krav på den ekonomiskapolitiken som lyfts fram snarare än prognoselemenlet. Diskussionen avlångtidsutredningen bör med andra ord fokuseras på de krav som ställs bl. a. påden ekonomiska politiken för all balans i ekonomin skall uppnås. Samlidigl ärdel viktigt atl de krav som lyfts fram i analysen skall vara realistiska annarsblir inte analysen meningsfull. och påpekar att LU:s prognoser avservad som är önskvärt och inle vad som är sannolikt. Därmed kan LU inle utgöranågon lämplig grund för företags och institutioners beslutsfattande, vilkel jumåste baseras på en realistisk bedömning . Enligl förbunden voredel befogal om arbetet mer inriktades på analyser av förutsättningarna för attden önskvärda utvecklingen skall kunna uppnås. T.ex. förutsätts i LU:s balansallernalivall de totala lönekostnaderna stiger . Så låga löneökningar har inleförekommit i . Mot den bakgrunden borde det ha varitav intresse alt analysera hur della trendbrott i koslnadsulvecklingen skallkomma till stånd. Eftersomframlida devalveringar utesluts som ekonomisk-politisk åtgärd hade det enliglförbunden varil önskvärt i LU med en diskussion av hur konkurrenskraftenframöver skall kunna förslärkas. Detla grundläggande problem presenteras i slälletsom en förutsällning för prognosarbelel. Så länge löneanlagandei är dåligtunderbyggt reduceras påtagligt värdet av de kalkyler som bygger på dennaförutsättning. Enligtförbunden borde LU:s kalkyler ha kompletterats med allernaliva scenarier förlösning av konkurrenskraflsproblemel. Etl närliggande alternativ hade varitalt presentera prognoser som baserats på ell anlagande om fiylande svenskväxelkurs framövei- i enlighet med rekommendationen från Brooking institule. Denutveckling där tjänstesektorn är den expanderande såväl när det gäller sysselsättning som andel av BNP, medan de varuproducerande sektorerna får minskande andelar, avspeglas enligt Svenska Försäkrings bolags mycket dåligt i den ekonomiska analys som görs av LU. Även samhällsdebatten i slorl är fortfarande starkt koncentrerad till de varuproducerande förelagen, deras andel av olika marknader och deras betydelse för sysselsättningen. Det är ofta med utgångspunkt från indu strins förhållanden som olika frågor, t.ex. skattefrågor, diskuteras. finner del därför angeläget alt större uppmärksamhet ägnas tjänstenäringarna så atl deras förutsättningar och belydelse för ekonomin 44 fården plats i den ekonomiska analysen som de är värda. Socialstyrelsenkan i slorl sell instämma i LU:s diskussion kring de uppräknade målen ochanalysen av deras inbördes samband. Enligl styrelsens uppfaUning kan delemellertid finnas risk för all det resursulrymme som tilldelas socialsektorn inleger möjlighel atl tillgodose berättigade krav på en rimlig andel av den samladesamhällsekonomiska lillväxlen för vissa svaga grupper. Vidare kan redan nukonstateras allvarliga välfärdsmässiga konsekvenser av regionala obalanser ochdessa kan enligl styrelsens bedömning komma atl förstärkas i den ekonomiskapolitik som LU förordar. Argumenten för en effektiv regional politik har inlebeaktats i tillräcklig grad av LU 87. Socialstyrelsenpåpekar ocksä all om de förutsättningar LU 87 arbetat med inle kommer allrealiseras, finns det risk för en betydligt större arbetslöshet än som varitvanligt . påpekar all i valet mellan tillväxt och fördelninganges i LU alt tillväxt ger alltid mer all fördela. Huruvida en jämnarefördelning kan skapa ökad tillväxt diskuteras ej i belänkandet. Denregionala analysen i LU visar pä risker för en ökad regional obalans. Allaandra alternativ anges emellertid leda till lägre tillväxt, och därmed lill atlregionala obalanser ytterligare förvärras. Slutsatsen i LU blir att denogynnsamma regionala ulvecklingen trots allt är den mesl gynnsamma. Ocksäbeträffande miljöproblem blir den hoppfulla slutsatsen attproduktionstillväxten över liden kommer all kunna innebära avlagande belastningpå den yttre miljön. Styrelsenmenar inle all det varil utredarnas uppgift all ta ställning i de olikamålkonflikterna. Men genom alt hävda atl målkonflikterna upplöses eller minimerasom den angivna vägen mol ekonomisk balans följs har man i praktiken tagit ställning. Landstingsförbundetsstyrelse anser all det i lidsperspektivet fram lill 1995 är nödvändigt alt manförutsättningslöst prövar vissa grundläggande fördelnings- och rättvisefrågor.Exempel på sådana viktiga frågor för människors välfärd gäller förebyggande avohälsa och tillgång lill en god sjukvård, en rättvis lön i yrken som dominerasav män respektive kvinnor saml en regionalpolitisk balans där arbeten,bostäder, vård, kommunikationer och service kan utvecklas i enlighet medmänniskors behov och önskningar. Enligl styrelsens mening lämnarlångtidsutredningens snäva perspektiv föga underlag för ställningstaganden tilldessa centrala politiska frågor. () delar LU:s uppfattning att både den regionala balansen och engod yttre miljö är nära relaterade till välfärdsbegreppet och bör således varaväsentliga mäl för välfärds- och fördelningspolitiken. KF vill i detlasammanhang framhålla viklen av en långsiktig regionalpolitik som tar sikte påmer generella åtgärder för all skapa förutsättningar och miljöer för nyaföretag och verksamheler. Ett viktigt inslag i denna politik är atl olika slagav service i glesbygden öch mindre tätorter kan upprätthållas. () påpekar att LU 87 i sina kravanaly- ser betonar del finansiella sparandet i den offentligasektorn, pris- och Prop. 1987/88: 36 löneslegringstaklen saml produktiviiielsutvecklingen.Andra krav som inte inryms i de angivna problemkomplexen har enligl LRF fåttvika då LU bedömt att en politik utformad för att lösa huvudproblemen i svenskekonomi på sikl även tillgodoser målen för andra politikområden. LRFifrågasätter om denna bedömning är riklig. Del är slor risk alt bl. a. frågorrörande den regionala obalansen, miljön och i viss mån fördelningspolitikenblir åsidosatta. Enligt vilar LU 87,liksom tidigare LU, tungt på del makroekonomiska modellarbelel ochmodellresultaten. Denna ansats förutsätter alt man kan kvantifiera vikliga välfärdspoliiiskamål. LU:s analys och slutsatser är därför starkt styrda av "härda"variabler som priser, arbetslöshet, bytesbalans och finansiellt sparande.Regional balans, inkomst- och förmögenhetsfördelning och fysisk miljö finns inlemed i modellarbelel och spelar därför en undanskymd roll i LU:s analys och polilikrekommendationcr. Enligl TCO bör utgångspunkten för en långsiktig utvecklingförst och främst vara en god social miljö med ambition atl ge ökad välfärd lillalla individer och grupper i samhället. Denna målsättning kan konkretiseras ikrav på en bra fysisk, psykisk och social miljö, ett tryggt och utvecklandearbete för alla saml en stigande och jämn materiell levnadsstandard. Från dennagrupp av centrala mål för samhällets ulveckling kan man sedan identifiera olikavikliga delmål av mera ekonomisk karaktär. Enligl TCO är dessa fullsysselsättning och låg arbetslöshet, stigande reallöner, regional balans ochinkomst- och förmögenhetsutjämning samt en bra arbetsmiljö och en god fysiskmiljö. Dessa mäl kan enligt TCO inte rangordnas. För alt nå de vikliga välfärdspoliiiska målen måste en radrestriktioner uppfyllas. Dessa är enligt TCO en viss minsla kapitalbildning iprivat och offentlig verksamhel, rimlig vinstnivå i näringslivet, hänsyn lillutländsk påverkan på räntor, inflation och kostnadsutveckling samt enlångsiktigt balanserad utveckling av det yttre och inre finansiella sparandel.TCO understryker dock alt restriktioner inle har någol egenvärde i sig. Häriligger den stora skillnaden gentemot de välfärdspoliiiska målen. Fullmäktige i påpekar att den internationellautvecklingen naturligtvis kan komma all avvika från den av LU antagna. Somutgångspunkt för LU:s kalkyler framslår enligt fullmäktiges mening ändock devalda förutsättningarna som väl avvägda. Man saknar dock en analys aveffekterna för av den ökade integrationen av EG. 1 del kortare perspektivet, 1987-1990, ulgår LU från enmyckel jämn inlernationell tillväxt. Detla förutsäller antingen atl tillväxten är stadig i. samtliga större länder eller att konjunkturuppgången eller -nedgången inle sker . Antagandet leder dock - enligt fullmäkfiges mening - till att kraven på anpassningsförmågan i den svenska ekonomins underskal las. Större svängningar i den internationella tillväxten innebär också all konjunkturella avvikelser från de långsiktiga målen om balans i utrikeshan- 46 deln och statsbudgeten kan vara nödvändiga. Styrelserna för allmänna pensionsfonden anför alt man medtanke på de Prop. 1987/88: 36 belydande ekonomiska obalanserna mellan de störreindustriländerna skulle kunna konstruera alternativ med högre inlernationellprisstegrings-takt än den som använts i LU 87. 1 och för sig skulle del därmedvara motsvarande lättare för alt prestera den relalivprisförbättringsom utredningen anger som en nödvändig förutsättning för en balanserad ulvecklingmed förstärkt konkurrenskraft . Man måsle dock även väga in denegativa effekter som följer med förnyade inflationsimpulser, bl. a.återverkningarna för den internationella ränteutvecklingen. Denna skulletendera alt bli högre än vad som anges i LU:s perspektiv, vilket också skullepåverka den svenska räntenivån. Enligt styrelsernas mening hade del varit av stortintresse att ha tillgång lill alternativa och konsistenla utvecklingsmönster iSverige och omvärlden för sysselsättning, löner, priser och räntor. på basis av alternativa scenarier hade kommil fram lill andraslutsatser beräf-fande kraven på den ekonomiska politikens utformning är docken öppen fråga. Enligt och talar mycket för all LU har vall ell väl optimistiskt scenarioför den framlida internationella ekonomiska utvecklingen. menar atl man inte kan bortse från risken av enförsvagning av den internationella ekonomin. De internationella förulsätlningarnaskulle då bli sämre än vad som kalkylerats i LU 87. I LU 87 visas alt den ekonomiska ulvecklingen i Sverigeunder på flera områden har överträffat de kalkyler som gjordesi LU 84, och som bedömdes leda lill balans. Fullmäktige i vill dockunderstryka atl denna gynnsamma ulveckling inle är ett ullryck för all defundamentala balansproblemen i svensk ekonomi är lösta. ärinflationstakten för hög och sparandel för lågt. Mol bakgrund av de krav som formuleras av LU ler sig, enliglfullmäktiges mening, ulvecklingen under de närmasle åren problemfylld. För altuppnå bytesbalansmålel krävs alt relativpriserna sänks , vilketleder till atl utredningen förutsätter en dämpning av lönekostnadsökningen fill3% . En höjning av arbetsgivaravgiften 1988 skullemedföra alt reallönen efter skatt minskar detta år. som helhetutvecklas hushållens transfereringsinkoms-ler betydligt snabbare änlöneinkomsterna, vilkel försvårar lönebildningen genom all utrymmet för avtalsmässigalöneökningar begränsas. Fullmäktige anser alt en mer utförlig redovisning i LUav real inkomstulveckling efter skatt för olika hushållslyper och inkomstslaghade varil värdefull för atl bedöma rimligheten i den förutsatta lönekoslnadsökningen. Fullmäktigevill också betona ett annat dilemma för lönebildningen, nämligen de vinstkrav utredningen förutsätter för att tillräckliga invesle ringar skall komma till stånd. Genom den antagna relativprissänkningen pä exporlen åsamkas ekonomin lerms-of-lrade förluster som, med de av LU 47 gjorda vinstantagandena, isin helhet får bäras av löntagarna. Detta skärper Prop. 1987/88: 36 ytterligarekraven på lönebildningen. Denoffentliga sektorns, och särskill slatens, finansiella sparande förutsättsförbättras under de närmasle aren om än i något långsammare takt än under de senasle4-5 åren. eftersträvas ell oförändrat skalletryck mätt som totalaskaller och avgifter i förhållande lill BNP. Den restriktiva utgiftspolitikenhar utgått från relativt jämnt fördelade besparingskrav över så gottsom alla verksamhetsområden. En sådan politik kan vara framgångsrik bara underen begränsad tid. Enligl fullmäktiges mening måste fortsatta besparingar inomden offentliga sektorn göras mer selekliva. Risken är annars slor attkvaliteten på den offentliga servicen försämras även inom starkt prioriteradeområden. Fullmäktigei påpekar vidare all den potentiella långsiktiga tillväxten i genom bedömningar av det framtida arbelskraftsulbudel ochproduktivitetstillväxten. Intresset fokuseras sedan lill frågan hur dettillgängliga resursutrymmel kan fördelas. Fullmäktige anser emellertid alt encentral fräga också är vilka faktorer som bestämmer den långsikliga tillväxtensslorlek och hur den kan påverkas. Arbetskraftsulbudet påverkas bl.a. avskattesystemet och produktiviteten bestäms till slor del av investeringar ihuman- och realkapital, som i sin lur påverkas av skattesystemet och av hur välarbets- och kapitalmarknaden fungerar. Enligt fullmäktiges mening är dendiskussion av ekonomins funktionssätt som görs i LU och i flera av bilagorna ellviktigt första steg mot atl integrera dessa faktorer i bedömningen av denlångsiktiga ekonomiska utvecklingen. Förhoppningsvis kan kommandelångtidsutredningar fördjupa analysen och även koppla förändringar inom dessaområden lill kalkylerna. Långtidsutredningenskrav på låga nominella löneökningar granskas och kommenteras i fieraremissyttranden. i påpekar atl enligl utredningenss.k. balansalternativ för perioden l.o.m. 1990 krävs atl timlönekoslnadernainte ökar med , vilket är mindre än hälflen av den lägstaökning som förekommit inom industrin . LO anser all myckelstarka argument måste föreligga för all motivera della drastiska krav. Långtidsturedningenhar dock, enligt LO:s mening, inle presenterat några sådana argument. Denena motiveringen till 3-procenlkravel som anförs i LU är atl lönekostnadsökningarnai måsle ner i nivå med den i omvärlden. LO instämmer visserligen idenna allmänna formulering, men anför alt eftersom de genomsnittligalöneökningarna i konkurrentländerna varken har varil eller kan förväntas bli ,kan della enligt LO inle motivera kravel i LU 87. LU:sandra motivering grundar sig på undersökningar av exportens och importens ulveckling. Dessa undersökningar visar all svenska leverantö rer tappar marknadsandelar även om man inle höjer sina priser i förhållan de till konkurrenterna. LO ifrågasätter undersökningarnas värde på flera grunder. För det första sträcker de sig bara och kan inte ge svar på frågan om de stora devalveringarna brutit trenden med andelsför luster vid oförändrade relativpriser. För det andra har de inle tagit hänsyn 48 lill all vändningen ivinstutvecklingen bör ha gett positiva ulbudseffekler Prop. 1987/88: 36 påmarknadsandelarna. För det tredje finns del undersökningar som pekar i annan riklning(l.ex. Brookingsrapporlen saml SlND:s bilaga lill LU 87). Avdessa skäl motsätter sig LO bestämt atl de "extrema och dåligt underbyggda"kraven på lönebildningen i LU 87 ligger lill grund för diskussionen omlönebildningen . Enligl LO är del grundläggandelönebildningsproblemet svårt nog: med en arbetslöshet som är myckel lägre änden i omvärlden skall åsladkomma samma pris-och löneökningslakl. LOdelar däremot LU:s bedömning av produktivitetsutvecklingens centrala betydelseför möjligheterna att förverkliga de ekonomisk-politiska målen. anser att LU 87 har överdrivit lönekostnadernas betydelse.Därtill verkar LU vara av uppfattningen alt lönekostnaderna enbart bestäms avlöntagarna ensamma eller av parterna vid centrala förhandlingar. Enligt TCO:suppfattning påverkas lönekostnaderna naturiigtvis av centrala avlal. Mengrundläggande är alt löneöknings-takten också beror på den ekonomiskautvecklingen i landet: på inflationstakt, på efterfrågan på arbetskraft, påvinstutvecklingen etc. LiksomLO medger TCO atl de svenska lönekostnaderna inle kan öka kraftigt oberoende avutvecklingen i andra industriländer utan att del får effekter på svenskekonomi. Enligt TCO:s mening finns del dock inle någol entydigt samband mellankonkurrenskraft å ena sidan och låga kostnader och höga vinster å den andra.Företagens förmåga lill flexibilitet och anpassning till förändrade marknaderberor i hög grad på företagsorganisation, forskning och utveckling,kompetensen hos de anställda, företagsbeskattning etc. TCOavvisar med skärpa vad man uppfattar som propåer i LU om s. k. inkomstpoliliskalösningar. TCO avvisar sådana lösningar av principiella skäl eftersom fria ochoberoende fackföreningar utgör etl värde i sig. Därtill anses både svenska ochinternationella erfarenheter visa att olika direkta regeringsingripanden ilönerörelsen inle långvarigt minskar löneöknings- eller inflationstakten.Erfarenheter i av regeringsingripanden på del offentliga området de senasleåren visar tvärtom alt sådan politik är destabiliserande. TCOnolerar atl en belydande inkomstfördelning har skett de senasle åren frånarbete lill kapital. En förutsättning för atl detla skall accepteras är enligtTCO att denna vinstökning omvandlas i investeringar i näringslivet. En andraförutsättning är all löntagarna kan vänta sig en positiv reallöneutveckling. Enav de viktigaste åtgärdeina för all få en lugnare kostnadsutveckling i Sverigeär atl inflalionstaklen sjunker. Här spelar enligt TCO:s uppfattning förelagensprissältningsbeteende en stor roll. Denna syn på vinster och vinstnivåer inäringslivet skiljer sig enligl TCO betydligt från LU:s tekniska och relalivioproblematiska behandling av vinslens roll i ekonomin. TCOunderstryker kapitalbildningens avgörande roll för en god ekono misk tillväxt och anser atl LU har räknal med en för låg investeringsnivå. Också LU:s bedömning av produktivitetsutvecklingen är enligl TCO:s 49 1. saml. nolerar all kraven pålönebildningen i Prop. 1987/88: 36 LU:s balansallernativ är slora. I LU sägsinget om hur del skall vara möjligt alt få ner löneökningarna till den nivå somkrävs för all uppnå balans. medför LU:s krav att de avtalsmässigalöneökningarna i stort sett måste vara noll framtill 1990. Beträffande den tekniska ulvecklingen anser styrelsen förteknisk utveckUng atl del inom ramen för LU borde ha förts en diskussion omkvantiteten och kvaliteten på den teknisk-vetenskapliga basen i . Nyteknik är i hög grad velenskapsbaserad. Saknas den vetenskapliga basen eller ärden otillräcklig jämfört med omvärldens nivå brister också en väsentlig förutsällningför forlsall industriell tillväxt och internationell konkurrenskraft. Teknisk ulveckling, liksom inlernutbildning, redovisas iden ekonomiska statistiken som s. k. immateriella invesleringar. Dessa ingåremellertid inte i LU:s modeller. Styrelsen för teknisk ulveckling menar att deimmateriella invesleringarna måste tillmätas en allt större betydelse när detgäller industrins förmåga all upprätthålla och öka sin konkurrenskraft. Del kandärför diskuteras om den lyp av konventionella nationalekonomiska makromodellersom använts i LU är tillräckliga för en bedömning av de nödvändiga villkorenför industrins ulveckling. Med hänsyn till den roll immateriella investeringar iforskning och utbildning spelar för ekonomins funktionssätt är det ocksåenligt beklagligt atl LU 87 i sitt belänkande inle läggersamma vikt vid kunskapsutveckling och utbildning som vid industrins materiella invesleringar.Nästa långtidsutredning bör enligl styrelsens mening låta analysen avkunskapsutveckling och utbildning för samhällsekonomins utveckling på lång siklfå en framträdande roll. Även i anser att deimmateriella investeringarna borde ha behandlats mer ingående. Dessainvesteringar har ökal under hela 1970-talel och första hälften av 1980-laleloch är cirka två gånger större än de materiella. Olika undersökningar harockså visat att del snarare är den s. k. residualen eller leknikfaktorn som varilavgörande för produktivitetsutveckling och ekonomisk lillväxl än lunga invesleringari realkapital. 1 LU har i stället industrins teknikförnyelse och dess framlidautveckling i alltför hög grad koncentrerats kring de s. k. basnäringarna. Teknikförnyelsen och teknikspridningen samt denkvalifikationsutveckling som dessa är förknippade med ställer ökade krav påutbildningen -både den offentliga och den föret.igsinterna. En mera explicildiskussion om utbildningens roll i dessa sammanhang saknas emellertid i LU. Ensnabb leknikförnyelse medför atl arbetskraften skall kunna omdisponeras ochsättas in i olika funktioner. En låsning lill alllför många och specialiseradeutbildningslinjer innebär alt det blir svårare all anpassa arbetskraften tillden snabba tekniska ulvecklingen. efterlyser också en diskussionom nödvändigheten av vidamlbildning och omskolning av arbetskraften. anser vidare all transportsektorns belydelseför utveck lingen - och då i synnerhet för den strukturella och regionala omvandling- 50 en - bordeha behandlats mera explicil. Inte heller den privala tjänslesek- Prop.1987/88: 36 torns kompetensstruktur och kvalifrkalionsutveckling samt de nya fiytt-slrömmarnaoch orsakerna bakom dessa har fåll den genomgripande behandling som enligtlänsstyrelsens mening skulle varit önskvärt. Elt grundläggande villkor för alt LU:s tillväxt- ochbalansmål skall kunna nås på medellång sikl anges vara all löneökningarna iSverige blir lägre än i våra konkurrentländer. konstaterar i della sammanhang atl en avgörande fråga är hurfördelningen av reallöneutrymmet skall av vid låga nominellalöneökningar. Det ömsesidiga beroendet mellan privat och offentlig sektor måslekomma till ullryck också i den framlida lönepolitiken. Enligl LU kan vid gynnsamma lillväxtbelingelser, vilket bl.a.innebär myckel begränsade nominella löneökningar, den kommunala verksamhetenexpandera med drygt I % , medan den privata konsumtionen skulle kunna ökamed åriigen . Styrelsen anser att dennafördelning av del reala konsumtionsutrymmel på sikl kan leda lill slorasvårigheter att klara nya krav på den offentliga sektorn och samtidigtbibehålla den offentliga sektorns generella karaktär. Myckel lyder pä all denallmänna opinionen också prioriterar t.ex. sjukvård, omsorg och kollektivatransporter högt. Högre offentlig konsumtion på bekostnad av det privata konsumtionsutrymmelleder lill större krav på vårt skallesystem men skulle samlidigl reducera delmyckel höga export-krav som redovisas i utredningen. Svenska kommunförbundets styrelse konstaterar vidare attom LU:s mål för sysselsättning uppnås på del säll som anges i utredningen,kommer slora krav att ställas på olika marknasstödjande insatser från kommunernassida. Styrelsen konstaterar att svårigheterna att balansera dessa krav mol deregionalpolitiska målen och många kommuners strävanden all stärka den egnaarbetsmarknaden kan bli stora. Enligt styrelsens uppfattning har konsekvenserna av denregionala utvecklingen tonats ner i betänkandet. Styrelsen menar att riskernaför en ökad regional obalans borde leda till all olika medel atl stärkatillväxt- och förändringskraflerna utanför storstadsområdena mäste prövas.Detta gäller inle minst polilikområden vid sidan av den traditionellaregionalpolitiken som utbildning och forskning, transporter ochkommunikationer, skalle- och energipolitik. framför synpunkter liknandede kommunförbundet fört fram på konsumlionsulrymmels fördelning. Styrelsenpåpekar all del konsumtionsulrymme som i LU ges ål hälso- och sjukvårdenendast räcker till för atl bibehålla den nuvarande konsumtionsstandarden förolika befolkningsgrupper och infria gjorde åtaganden. Utrymme för angelägnautbyggnader och standardförbättringar bör kunna skapas genom omprövningar ochrationaliseringar. Att eftersätta hälso- och sjukärdensresursbehov leder enligl styrelsen till starkt oönskade konsekvenser. Förutom sämre folkhälsa och längre vårdköer kan effekten bli en snabbi växande andel privat organiserad och finansierad sjukvård. Landsfingens resurser kom mer helt enkelt inle alt räcka för all alla som behöver det skall kunna få den 51 behandlingsom del tekniskt är möjligt att ge. Därmed kommer de som har Prop. 1987/88:36 ekonomiska möjligheter därtill atl efterfråga denna vård på annat håll ochmarknaden för privat värd kommer atl växa.