prop · GB033 · 1987-12-31 00:00:00 — Nägonstraffsanktionerad skyldighet för arbetstagarna alt genomgå lä karundersökning kan alltså med denna tolkning inle föreskrivas med slöd av 8 kap. 5§. Inte heller nägot annat offentligrättsligt maktmedel torde kunna riktas mot den som inte följer arbetsgivarens anmaning atl undersö ka sig. Är läkarundersökning elt villkor för nyanställning, kan knappast bli tal om tvång mot den som hellre avstår från anställningen än underkastar sig stipulerad undersökning. Riktas begäran om undersökning mot den som redan är anställd, kan konsekvensen av en vägran i allmänhet endasl bli alt han inte kan tilldelas viss ny arbetsuppgift respektive alt han ompla ceras till annan uppgift. Det kan synas något långsökt atl med hänsyn fill sådana verkningar beteckna föreskrifterna om läkarundersökning som be stämmelser om "påtvingat" kroppsligt ingrepp. Så har lagstiftarentydli gen inte heller sett saken vid tillkomsten av motsvarande reglering i arbels miljölagen. Lagrådet anser sig därför från konstitutionell synpunkt kunna godta den föreslagna delegalionsregeln. Till förtydligande av lagtextens innebörd i del hänseende som diskuterats ovan föresläs emellertid att 5 § första meningen formuleras enligl följande: "Om etl visst föreskri va om skyldighet att föranstalta om läkamndersökning - i arbetet." Jagdelar lagrådets uppfattning. Paragrafen har avfattats i enlighet med vadlagrådet har föreslagit. Omett visst slag av fartygsarbete medför särskild risk för vissa grupper avarbetstagare, fär regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerföreskriva förbud mot alt arbetet utförs av arbetstagare som tillhör en sädangrupp eller föreskriva alt särskilda villkor skall gälla när arbetet utförs avsådana arbetstagare. Ometl visst slag av fartygsarbele medför påtaglig risk för minderåriga arbetstagare,såsom olycksfall, överansträngning eller nägon annan skadlig inverkan på derashälsa eller utveckling, får i samma ordning föreskrivas förbud mol ellervillkor för att minderåriga anlitas lill elt sådant arbete. Paragrafensförsta stycke motsvarar 3 kap. 16 § arbetsmiljölagen och 3 kap. 28 § förstastycket utredningsförslaget. Det är här fråga om arbetstagare tillhörande vissriskgrupp, t.ex. allergiker, äldre arbetstagare eller kvinnor som väntar barn. Paragrafensandra stycke är avsett att skydda minderåriga arbetstagare. Den harmotsvarighet i 9 kap. 4§ tredje stycket sjösäkerhelslagen, 5 kap. 3§ andraslyckel arbetsmiljölagen och 3 kap. 28 § andra stycket utredningsförslaget. Paragrafenläcker enligt min uppfattning, liksom 4§, allt slags fartygsarbele, såledesäven t. ex. lasthantering. Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva atl redare, andra arbetsgivare eller andra som avses i 7 kap. 10 § skall göra anmälan eller lämna uppgifter till myndighet eller förvara handlingar som har betydelse frän skyddssynpunkt. Dennaparagraf svarar mot 3 kap. 17 § andra slyckel arbelsmiljölagen Prop.1987/88:3 och har viss motsvarighet i 3 kap. 29 § utredningsförslaget. Regeringen fär föreskriva skyldighet för läkare att göraanmälan till myndighet om sjukdom som han får kännedom om i sin verksamhet ochsom kan ha samband med fartygsarbete. Sjösäkerhetslagen innehäller i 1 kap. 10 § etl stadgandeom alt en läkare, . som i sin verksamhel fär kännedom om sjukdom som kan hasamband med fartygsarbele, skall anmäla della lill myndighet som regeringenbestämmer. En liknande bestämmelse finns i 3 kap. 18 § arbelsmiljölagen. Utredningenhar föreslagit en motsvarighet i 3 kap. 30 § i dess förslag. En rapporlskyldighet av det slag det här är fråga om kanuppenbarligen vara av värde, exempelvis i fräga om fartyg som transporterarkemikalier. Skyldigheten bör dock. vara beroende av all en särskild föreskriftdärom har utfärdats av regeringen, jfr 14 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100). Sjösäkerhelslagens bestämmelser om skyddsverksamhetförekommer dels i 3 kap. och dels i 9 kap. Efter mönster av arbelsmiljölagen,där bestämmelserna om skyddsverksamhet är samlade i 6 kap., har bestämmelsernai fartygssäkerhelslagen förts samman i förevarande kapitel. Delta motsvaras iutredningens förslag av 7 kap. Med anledning av vad lagrådet yttrat har i propositionenförts in en ny paragraf i förevarande kapitel, betecknad 20 §. Redaren och de ombordanställda skall bedriva enskyddsverksamhet som är organiserad pä lämpligt sätt. Om någon annan än redaren är arbetsgivare förombordanställda, skall även den arbetsgivaren della i skyddsverksamheten, omdet lämpligen kan ske. Paragrafen motsvaras närmast av 3 kap. 8 §sjösäkerhelslagen och 6 kap. . 1 § arbelsmiljölagen. Den överensstämmer i sakmed 7 kap. 1 § utredningsförslaget. Pä arbetsgivarsidan finns när det gäller fartygsarbelealllid en redare. finns därutöver t. ex. en entreprenör för inlendenlurverksamheten.Dennes anställda är, liksom redarens, att anse som ombordanställda och skall harätt atl della i skyddsverksamheten. Har en del av de ombordanställda en annanarbetsgivare än redaren, fär det bero på omständigheterna om denne arbetsgivareskall delta i skyddsverksamheten eller inle. Enligl andra stycket skall ensädan arbetsgivare delta i skyddsverksamheten om del lämpligen kan ske. Fartygsarbete kan också utföras av tillfälligt medföljandearbetstagare med en arbetsgivare som befinner sig långt borta och vars intresse för fartyget är högst tillfälligt. Sädana tillfälligt medföljande arbetstagare och 90 deras arbetsgivare börinte kopplas in i skyddsverksamheten. Det skulle Prop. 1987/88:3 bara ledafill omgång och oklarhet. hindrar inle att de ändå i allmänhet kan hafördel av en väl organiserad skyddsverksamhet. Detbör understrykas att, om etl fartyg är gemensamt arbetsställe och därvidförekommer arbete som inle är att hänföra till fartygsarbete, de som utfördetta senare arbete inle avses med förevarande paragraf och inte heller derasarbetsgivare. För sådana arbetsgivare kan emellertid skyldighet all samrädaoch samverka föreligga enligl 7 kap. 5 och 6§§ (jfr prop. 1977/78:55 s. 77). Päetl fartyg med minst fem ombordanställda skall bland dessa utses ett ellerflera skyddsombud. Skyddsombud skall utses även på andra fartyg, om det behövs.Ersättare bör utses för varje skyddsombud. Skyddsombudutses av de ombordanställda. I val av skyddsombud deltar inle befälhavaren,maskinchefen eller sädan ledamot av skyddskommitté som har utsetts av enarbetsgivare. Sjöfartsverketkan, om förhållandena kräver det, medge att etl eller flera skyddsombud utsesgemensamt för flera fartyg som har samma redare. sådant skyddsombud utsesenligl samma grunder som etl annal skyddsombud eller av företrädare för deombordanställda på fartygen. Paragrafenmotsvarar 3 kap. 9§ första-tredje styckena sjösäkerhetslagen och 7 kap. 2§utredningsförslaget. Den bör jämföras med 6 kap. 2§ arbetsmiljölagen.Innehållet skiljer sig dock i ätskilliga avseenden från arbelsmiljölagen,vilkel beror på sjöfartens förhållanden (jfr prop. 1977/78:55 s. Tillskillnad från vad som gäller enligl sjösäkerhetslagen fär skyddsombud utsesför flera fartyg som har samma redare, även om de inte tillhör redaren. Isammanhanget kan erinras om alt det i vissa fall kan vara lämpligt altgemensamt ombud kompletterar ett eller flera skyddsombud som finns utsedda påde enskilda fartygen (a. prop. s. 46). Underremissbehandlingen har Sjöfolksförbundel framhällit att arbetsle dande uppgifter svårligen kan förenas med skyddsombudets grundläggan de uppgifter, nämligen att företräda övriga arbetstagare ombord i skydds frågor, verka för tillfredsställande skyddsförhällanden inom sitt skyddsom råde samt vaka över sundhet och säkerhet i arbetet. Med anledning härav har förbundet hemställt om en begränsning av den grupp ombordanställda som kan utses till skyddsombud pä så sätt att arbetsledare inte skall kunna utses till skyddsombud. Sjöfolksförbundetanförde samma synpunkter i samband med all den nu ifrågavarande regeln infördesi sjösäkerhelslagen. Med anledning härav uttalade min företrädare:"Svenska sjöfolksförbundets synpunkter skulle i och för sig kunna anläggasinte bara pä förhållandena ombord ulan belräffande arbetslivet i dess helhet.I arbelarskyddslagen har personer med arbetsledande funktioner inte undantagitssom skyddsombud. Även om förbundets åsikt är förståelig, för del enligt minmening för långt all undanta arbetsledare från möjligheten att varaskyddsombud. Med tanke pä alt del inle alllid är lätt alt finna lämpligaskyddsombud skulle del vara olyckligt om en besättningsmedlem, som har deombordanställdas förtro- ende och som är väl lämpadalt fungera som skyddsombud, inle skulle Prop. kunnaväljas därför att han har vissa arbetsledande funktioner. meningframslår det däremot som naturiigt att visst högre befäl inte bör komma i fråga somskyddsombud. I den mån det förekommer måsle det betecknas som olämpligt.Detta framgär fö. förslag, som jag biträder,om alt befälhavare, maskinchef eller sådan ledamot i skyddskommittésom har utsetts av arbetsgivare inte får delta i val av skyddsombud."(Prop. 1977/78:55 s.45.) Nägraolägenheter med nuvarande ordning har inle framkommit. Jag ser därför inte f.n. någon anledning att föreslå någon ändring av vad som gäller. Omfler än ett skyddsombud har utsetts pä etl fartyg eller gemensamt för flerafartyg, skall etl av ombuden utses all vara huvudskyddsombud med uppgift atlsamordna skyddsombudens verksamhet. Paragrafenmotsvarar 3 kap. 9§ Qärde stycket sjösäkerhetslagen och 7 kap. 3 §utredningsförslaget. Den skall ocksä jämföras med 6 kap. 3 § .arbetsmiljölagen. Skyddsombudetföreträder de ombordanställda i skyddsfrågor och skall verka förtillfredsställande skyddsförhållanden. Ombudet skall inom sitt skyddsområde vakaöver skyddet mot ohälsa och olycksfall. Ombudet skall i detta syfte della vidplanering som avser nya eller ändrade lokaler, anordningar, arbetsprocessereller arbetsmetoder ombord eller användning där av ämnen som kan föranledaohälsa eller olycksfall samt vid planering av andra ätgärder av betydelse försäkerheten i arbetet. Ombudet skall vidare övervaka atl fartyget ärvederbörligen bemannat. Skyddsombudetskall försöka vinna arbetstagarnas medverkan i skyddsarbetet. Redarenoch i förekommande fall andra arbetsgivare samt de ombordanställda svarargemensamt för all skyddsombudet får behövlig utbildning. Paragrafenbehandlar elt skyddsombuds uppgifter och ansvaret för atl skyddsombud får denutbildning som behövs. Den motsvarar 9 kap. 7§ första-tredje styckenasjösäkerhelslagen och 7 kap. 4 § utredningsförslaget. Den ansluter nära fill 6kap. 4 § arbetsmiljölagen. Ifräga om begreppen arbetsprocess och arbetsmetod fär jag hänvisa lill vad somanförts i anslutning till 8 kap. 2§. I sjösäkerhelslagen nämns uttryckligen allskyddsombudet skall delta vid planeringen av andra ätgärder än de särskiltuppräknade som är av betydelse för säkerheten i arbetet. I sak torde delta inleinnebära nägon egentlig skillnad i förhållande lill arbelsmiljölagen, men denuttryckliga bestämmelsen om della bör behållas. Nyttär all ombudet även får lill uppgift all övervaka att fartyget är vederbörligenbemannat. Härmed avses väsentligen alt fartyget skall vara bemannat iöverensstämmelse med tillämpligt beslul om minimibesättning. Det behövs enbättre kontroll av delta. med ökad lillsyn är förenad med svårigheter,eftersom del kan gälla fartyg långt frän ochen effektiv tillsyn bl. a. därför får beräknas dra betydande kostnader. Prop.1987/88:3 Del rör här en vikfig säkerhetsfråga och det är en lämplig utväg atlförstärka övervakningen av fartygs bemanning genom atl koppla inskyddsverksamheten. I praktiken torde redan nu denna uppgift pä sina hållutövas av skyddsombudet. Den nya bestämmelsen innebär naturligtvis inte någoninskränkning i befälhavarens ansvar. Iandra stycket har valts arbetsmiljölagens uttryckssätt, innebärande all det ärarbetstagarnas och inle endast de ombordanställdas medverkan i skyddsarbetetsom skall eftersträvas. Detta innebär alt även tillfälligt medföljandearbetskraft innefattas. Enligttredje slyckel läggs det gemensamma ansvaret för erforderlig utbildning pä demsom enligl 1 § skall bedriva skyddsverksamheten. Skyddsombudethar räll all fullgöra sina uppgifter under arbetstid med bibehållnaanställningsförmåner. Ombudet skall ges fillfälle all ombord disponera enlämplig lokal eller nägot annal utrymme som behövs för uppdraget. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 7 § fjärde stycket sjösäkerhetslagen och 7 kap. 5 §utredningsförslaget. Den kan jämföras med 6 kap. 5 § arbetsmiljölagen. Sjösäkerhelslagensbestämmelser tillkom genom lagen 1978:109, varvid sjöfartens förhällandensärskill beaktades (prop. 1977/78:55 s.49, 71 f). Bestämmelserna förs över tillfartygssäkerhelslagen med endasl en mindre, redaktionell ändring. Ävenom rätten lill lokal eller utrymme följer av 19§, bidrar det lill önskvärdklarhet atl en uttrycklig bestämmelse ges i den nu aktuella paragrafen. Redarenskall underrätta skyddsombudet om förändringar av betydelse förskyddsförhållandena på fartyget. Skyddsombudethar rätt att ta del av de handlingar och fä de upplysningar i övrigt sombehövs för ombudets verksamhet. Vidtillsyn enligl denna lag skall tillsynsmyndigheten fillställa skyddsombudet enkopia av de skriftliga meddelanden som gäller fartyget i skyddsfrågor, om intemeddelandets innehåll framgår av fartygels tillsynsbok. Paragrafenbehandlar elt skyddsombuds möjlighet att hälla sig underrättad om förhållandenav belydelse för skyddsverksamheten. Förstastycket, som överensstämmer med 7 kap. 6§ första slyckel i utredningensförslag, saknar motsvarighet i sjösäkerhetslagen men har sin förebild i 6 kap.4 § första stycket sista meningen arbelsmiljölagen. Underrättelseskyldighetför arbetsgivare enligl förevarande paragraf gäller dock bara redare och endastskyddsförhållandena pä fartyget. Om det finns fler skyddsombud, räcker det meden underrättelse lill huvudskyddsombudet. Andrastycket motsvarar 9 kap. 7§ femte stycket sjösäkerhetslagen, 7 kap. 6§ andrastycket utredningsförslaget och 6 kap. 6§ arbetsmiljölagen. Tredjestycket, som överensstämmer med 7 kap. 6§ tredje stycket 93 utredningsförslaget,motsvarar en bestämmelse i sjösäkerhelsförordning- Prop. 1987/88:3 en,nämligen 1 kap. 8§ andra stycket första meningen. En liknande bestämmelsefinns i 7 kap. 14 § arbetsmiljölagen, dit bestämmelsen fördes över frän arbelsmiljöförordningen i samband med sekretesslagens (1980:100)tillkomst. Enligt 14 kap. 7§ sekretesslagen utgör sekretess enligtell anlal paragrafer i 6-8 kap. i lagen inte hinder mot att myndighet fullgörvad som i lag är föreskrivet om skyldighet all lämna inforrnation lillföreträdare för arbetstagarorganisation eller till skyddsombud. För all annarssekrelessbelagda uppgifter skall kunna lämnas lill ett skyddsombud, räcker detalltså inle alt föreskriva det i en förordning. Bestämmelsen har därför medviss redaktionell jämkning lagils in i farlygssäkerhetslagen. Det bör anmärkas i sammanhanget atl tillsynsboken (se 10kap. 18 §) inte är sekrelesskyddad. För övrigt kan hänvisas till förarbetenalill sekretesslagstiftningen (särskilt prop. 1979/80:80 s. Atl skyddsombud, liksom ledamöter av skyddskommittéer, ärunderkastade tystnadsplikt framgår av 13 kap. 9 §. har i sitt remissyttrandeansett atl paragrafen innebär en uttunning av arbetsmiljöbegreppel ijämförelse med arbelsmiljölagen. Skyddsombudet har inte endasl all hanlerastrikta skyddsförhållanden utan även arbetsmiljöförhållanden i vid mening. Förbundethävdar därför att ombudet måste ha rätl alt la del av alla informationer ochhandlingar som han behöver i sitt arbete och inle bara sädana som rör renaskyddsförhällanden. Som jag redan anfört motsvaras paragrafen i sin helhet avbestämmelser i arbelsmiljölagen. Nägra skillnader av betydelse finns inte.Enligt min uppfattning ger bestämmelsen fillräckliga möjligheter för ellskyddsombud alt få del av den information han behöver. Om visst fartygsarbete innebär omedelbar och allvarligfara för någon ombordvarandes liv eller hälsa och rättelse inle genast kanuppnås genom hänvändelse till befälhavaren, fär skyddsombudet bestämma allarbetet skall avbrytas. Om del behövs frän skyddssynpunkt och rättelse inle genastkan uppnås genom hänvändelse till befälhavaren, fär skyddsombudet avbrytaarbete som en arbetstagare utför ensam. Om skyddsombudet finner atl elt förbud enligl 11 kap. 1 §överträds, fär han avbryta arbete som avses med förbudet eller som behövs föralt fartyget skall kunna påbörja eller fortsätta en förbjuden resa. Paragrafen behandlar etl skyddsombuds rätt atl avbrytapågående arbete. Den motsvarar 9 kap. 8 § sjösäkerhelslagen och 7 kap. 7 §utredningens förslag. Den kan jämföras med 6 kap. 7§ första-tredje styckenaarbetsmiljölagen. Sjöfartens särskilda förhållanden medför atl regleringen iarbetsmiljölagen inte hell kan efterbildas i fartygssäkerhelslagen.Sjösäkerhelslagens bestämmelser infördes genom lagen 1978:109. Jag har ansettdem kunna i huvudsak överföras till den nya lagen. Vissa redaktionellaändringar har dock gjorts. Den största skillnaden iförhällande till sjösäkerhelslagens reglering är Prop. 1987/88:3 att enmotsvarighet införs till arbelsmiljölagens bestämmelse om rätl för skyddsombudatt avbryta arbete som en arbetstagare utför ensam. Delta har gjorts genom altetl nytt stycke har förts in som ett andra stycke i ' paragrafen. Rätlenatl avbryta fartygsarbele omfattar arbete som utförs av en ombordvarandeoavsett om han eller hon är att anse som ombordanställd eller inte. gälla arbete som utförs av en tillfälligt medföljande reparatör ellerserviceman. I fräga om reparationsarbeten som utförs i hamn eller på varv avnågon som inte medföljer fartyget gäller arbelsmiljölagens bestämmelser. Dettaföljer av den i 1 kap. 3 § andra stycket upptagna definitionen avfartygsarbele i förening med den föreslagna lydelsen av 1 kap. 3 §arbetsmiljölagen. Svenskasjöfolksförbundel har i sill remissyttrande föreslagit atl skyddsombudet skallvända sig till annan arbetsledare än befälhavaren för atl söka rättelse enligtparagrafens båda första stycken. Ett motsvarande förslag väcktes genom enmofion vid 1977/78 ärs i samband med behandlingen av förslaget lillden nu gällande lydelsen av 9 kap. 8 § sjösäkerhetslagen (motion 1977/78:1581,/78:14). Enligl motionärerna skulle befälhavarens ställning då hanenligl följande paragraf hade att avgöra frågan om upphävande eller ej avskyddsombuds beslut vara betydligt friare och starkare om hänvändelsen iförsta instans skedde till den för respektive avdelning ansvarigearbetsledaren. Någranegativa effekter av den nuvarande ordningen har inle framkommit. Deföreslagna reglerna skulle göra förfarandet betydligt mer komplicerat än förnärvarande. Jag är därför inle beredd all medverka till den avSjöfolksförbundel föreslagna ändringen. Ettbeslut av elt skyddsombud enligt 7 § gäller i fråga om etl fartyg som ärförtöjt eller ligger till ankars i svensk hamn fill dess hartagit ställning i saken. Iandra fall eller då del är fråga om räddningstjänst gäller skyddsombudetsbeslut till dess befälhavaren har tagit ställning. Befälhavaren fär beordraarbete mot skyddsombudets beslut endast om han finner all beslutet är ogrundateller att arbetet är nödvändigt för att undanröja eller förebygga en fara somhan bedömer vara större än den risk som har föranlett skyddsombudets beslut.Innan befälhavaren beordrar arbete i strid mol skyddsombudets beslut, skall hanhöra skyddskommittén, om del finns en sädan ombord enligl 10 § första stycketoch del inle föreligger tvingande hinder. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 9 § sjösäkerhetslagen och 7 kap. 8 § utred ningsförslaget. Den kan jämföras med 6 kap. 7§ första-tredje styckena arbetsmiljölagen. Någon saklig ändring i förhållande till sjösäkerhetslagen är inte avsedd. Möjligheten av alt det finns en skyddskommitté som är gemensam för flera fartyg har dock beaktats. Om en sådan gemensam skyddskommitté inte alls eller endast till en mindre, del befinner sig om bord, synes befälhavaren inte behöva höra kommittén som sådan. En annan sak är atl befälhavaren i det av lagen inle reglerade samråd som ofta 95 torde förekomma lämpligenkan vända sig till ombordvarande medlemmar Prop. 1987/88:3 av kommittén. Arbelarskyddsstyrelsenhar i sitt remissyttrande påpekat all del i vissa fall kan vara oklart vilkenmyndighet som skall ta ställning enligl paragrafens första stycke. Angåendetillsynen sägs i 10 kap. 2 § all i fräga om fartyg som ägs eller brukas avsvenska staten och som används uteslutande för statsändamål och ej föraffärsdrift utövas tillsynen, i den mån regeringen inle bestämmer annat, avden myndighet under vars förvaltning fartyget står i samråd med sjöfartsverket.Om ett skyddsombud stoppar arbetet pä en polisbåt synes det enligl styrelsentveksamt vilken myndighet som skall la ställning. Medanledning härav vill jag framhålla all den tillsyn som avses i 10 kap. 2 § rörlillsyn av fartyg och deras utrustning och drift. Den myndighetsutövning somdel är fräga om i den nu aktuella paragrafen är inle atl anse som sådantillsyn. Den utövas därför, i enlighet med paragrafens ordalydelse, avsjöfartsverket belräffande alla fartyg. Förskada till följd av en åtgärd som avses i 7 § år skyddsombudet fri frånersättningsskyldighet. Paragrafen,som behandlar skyddsombuds frihet frän ersättningsskyldighet, motsvarar 9 kap.11 § sjösäkerhelslagen, 7 kap. 10 § utredningsförslaget och 6 kap. 7 § Qärdestycket arbetsmiljölagen. Påell fartyg vars besättning normalt uppgär lill minsl tolv personer skall delfinnas en skyddskommitté, sammansatt av företrädare för redaren och deombordanställda. En skyddskommitté skall tillsättas även på ell annal fartyg,om de ombordanställda begär det. kan det ingå företrädare även för andra arbetsgivare änredaren. De ledamöter av kommillén som inle företräder redaren eller nägonannan arbetsgivare utses av de ombordanställda. I val av sådana ledamöterdeltar inte befälhavaren, maskinchefen eller ledamot av kommillén som förevalet har utsetts av en arbetsgivare. Sjöfartsverketkan, om förhållandena kräver det, medge att en skyddskommitté utses gemensamtför flera fartyg som har samma redare. En sådan gemensam skyddskommitté utsesenligt samma grunder som andra skyddskommittéer. Sjösäkerhetslageninnehäller i 3 kap. 10 § regler om tillsättande av skyddskommittéer. Dessa ärsammansatta av företrädare för redaren och de ombordanställda och ibland ävenföreträdare för någon annan arbetsgivare än redaren. 6 kap. 8§arbetsmiljölagen innehäller jämförbara regler för förhållandena i land. Liksomi fråga om utseende av skyddsombud avviker bestämmelserna i sjösäkerhetslagenom tillsättande av skyddskommitté frän motsvarande regler i arbetsmiljölagen pågrund av sjöfartens förhållanden (prop. 1977/78:55 s. 59). Bestämmelserna har ienlighet med utredningens förslag i 7 kap. 11 § förts över till den nya lagenmed tvä sakliga ändringar. Den viktigaste är atl gränsen för obligatoriskskyddskommitté, som vid 1978 års ändringar isjösäkerhelslagen sänktes från minsl 25 till minst 15 medlem- Prop.1987/88:3 mar av besättningen, nuföresläs sänkt ytterligare sä att skyddskommitté skall finnas pä varjefartyg vars besättning normall uppgär lill minsl tolv Anledningen lilldelta är alt besättningarna blir allt fåtaligare ulan alt fartygen för denskull blir mindre komplicerade. kan göras mycket små vidlåga besältningsnumerärer och kanske beslå endast av tre eller fyramedlemmar. Denandra ändringen hänger samman med möjligheten enligl 2 § andra stycket atl utsegemensamma skyddsonibud. Också en skyddskommitté får utses gemensamt för flerafartyg som har samma redare, även om de inle alla tillhör honom. Vägverkethar i sill remissyttrande fömtsatt all del inte kommer all möta någol hindermol atl verkets färjepersonal och vägförvallningens övriga personal företräds isamma skyddskommitté. Sjösäkerhetslagenutgär från atl skyddsombud och skyddskommittéer som utses enligt den lagen baraarbetar med skyddsfrågor för personal som utför fartygsarbete.