prop · GB036 · 1987-12-31 00:00:00 — Som jag redan uttalat bör i den nya lagen all domslolsverksamhel så långtdel är möjligl regleras gemensamt. Jag ansluter mig i della hänseende tilldepartementspromemoriornas och remissinstansernas uppfattning. De regler somgäller domstolarna bör avse dessas rättskipande ochrällsvårdande verksamhet. Handläggningen av förvall- Prop. 1987/88:6ningsärenden hos domstolarna bör däremot jämställas med verksamheten hosförvaltningsmyndigheterna. Domstolsliknande nämnder som koncessionsnämnden förmiljöskydd, slatens va-nämnd saml arrende- och hyresnämnderna bör ocksähänföras lill förvallningssidan. Närdet nu gäller att utarbeta bestämmelser för att säkerställa atl de domstolarsom finns numera kan fungera även inför och efter en omställning till krig börSRL så långt som möjligl följas i sak. En utgångspunkt bör som nämnts vara i möjligaste män åstadkommer generella bestämmelser, dvs. sä enhetligaregler som möjligl beträffande de olika domstolarna och deras handläggning avmäl och ärenden. a. beaktas de behov av speciella bestämmelser som kan uppstä därförall den tidigare krigsrättsorganisalionen avskaffats från (prop. 1985/86:9, JuU 24, SFS 1986:644-662). Efter avskaffandet gäller iprincip samma regler under krigsförhållanden som under fredstid i fråga omförundersökning, åtalsförfarande och domslolshandläggning. ISRL (2 § första stycket) finns en bestämmelse om befogenhet för regeringen atlbestämma atl en domstol skall sammanträda pä andra tider och ställen än som ärföreskrivet för vanliga fall. Bestämmelsen lar sikte pä äldre bestämmelser irättegångsbalken om skyldighet alt hälla allmänna ting och allmännarätlegångsdagar. om särskilda tider för sammanträden inte förekommer i lag längre,behövs del inte någon särskild bestämmelse om lid för sammanträde i den nyalagen. Ifräga om sammanträdesort gäller för tingsrätter alt sammanträden förhuvudförhandling (ling) skall hällas pä tingsställe, om inte särskilda skältalar för alt sammanträdet hålls pä en annan ort, samt att regeringen bestämmerden eller de orter som skall vara tingsställe (1 kap. 5 och 6 §§rättegångsbalken). Föreskrifter om detta finns i förordningen (1982:996) omrikets indelning i domsagor (ändrad senast 1984:757). För hovrätter, allmännaförvaltningsdomstolar, arbetsdomstolen och försäkringsdomstolär gäller alldomstolen skall sammanträda på den ort där den har sill säle men altsammanträde får hällas på en annan ort om det finns särskilda skäl för det (2kap. 5 § första stycket , 27 § lagen 1971:289 om allmännaförvaltningsdomstolar, 4 kap. 1 § lagen 1974:371 om rättegången i arbetstvisteroch 12 § lagen 1978:28 om försäkringsdomstolar). Föreskrifter i lag om vardomstolen har sitt säle gäller för regeringsrätten och kammarrätterna (1 §lagen om allmänna förvaltningsdomstolar). VidSRL:s tillkomst har man utgått från alt de bestämmelser i somger en domstol möjlighet att om särskilda skäl föreligger hålla sammanträde påen annan ort ån den föreskrivna inte lar sikte på det fallet atl domstolen i enkrigssituation tvingas atl under regelmässigt förläggasina sammanträden till en annan ort. Övrigalagbestämmelser i frågan torde inle heller omfatta denna situa- 62 Under sädanaförhällanden ansluter jag mig liksom remissinstanserna Prop. 1987/88:6 lillförslaget i domstolspromemorian alt det i den nya lagen bör införas enbestämmelse som ger regeringen möjlighet atl föreskriva alt en domstol skall hasin verksamhet förlagd till en annan ort än den vanliga. beredskapsplanläggning som sker i enlighet med SRL ingår planer för hur deallmänna domstolarna skall krigsorganiseras. Vid utarbetandet av planerna vägsflera faktorer in. Man räknar t.ex. med alt tillströmningen av mäl och ärendenallmänl sett kommer all minska i de lägen dä det kan bli aktuellt alt gä övertill krigsorganisation. En annan faktor som man räknar med är alt del kan blinödvändigt atl föra över arbetsuppgifter frän en tingsrätt till en annan ellerfrån en hovrätt till en annan. Den nuvarande regeln i 2 § första stycket 2 SRLsom medger en sådan omfördelning av arbetsuppgifterna bör , enligl vad somockså föreslås i domslolspromemorian, breddas lill att omfatta länsrätt resp.kammarrätt. Vadgäller försäkringsdomstolarna får jag efter samräd med chefen försocialdepartementet anföra följande. Försäkringsdomstolskommiltén(S 1980:10) har i en skrivelse till regeringen lämnat förslagtill hur domslolsorganisalionen på socialförsäkringsområdet.bör vara uppbyggdunder beredskap och i krig. Kommittén har räknat med alt försäkringsrätternaålminslone över-gängsvis skall kunna fungera som under normala förhällanden menall efter en lid antalet dömande avdelningar kan reduceras. Enligt kommitténbör dock besvärsprövningen under elt krisläge kunna avbrytas i och medavgörandet i en försäkringsrätt. Försäkringsöverdomstolen skulle därför inlebehöva upprätthålla sin verksamhet. Åvenenligl min mening bör man utgå från att försäkringsrätternas verksamhel skallkunna bibehållas i krig eller krigsfara. Regeringen bör därför inle bemyndigasatt lägga ned deras verksamhel. Enmöjlighet alt föra över arbetsuppgifier från en försäkringsrätt fill en annansynes även för dessa domstolars del kunna underlätta deras fortsatta verksamhelunder krigsfara och i krig. I likhet med uppfattningen i domstolspromemoriananscrjag därför alt även försäkringsrätterna bör omfattas av bestämmelsen omöverflyttning av arbetsuppgifter meUan domstolar av samma slag. Medde härda prioriteringskrav som man kommer att ställas inför vid den omställningsom måsle ske redan inför hotet av krig, kan en nedläggning av verksamhelen påsätt som har föreslagils belräffande försäkringsöverdomstolen vara aktuell idetta och andra liknande fall. Etlalternativ till nedläggning är alt överföra uppgifter frän en specialdomstollill en annan domstol. Så t. ex. kan del vara en utväg alt uppgifter somankommer på bostadsdomslolen får övertas av en eller flera hovrätter. Frägan omIvisldösningsförfarandet pä det arbelsrältsliga omrädet har tagits upp i prop. 1986/87:165 om arbetsrättslig beredskapslagstifl ning. Enligt propositionen kan det sättas i fråga om man vid krigsförhållan- 63 denkan upprätthålla det centraliserade system, som finns under fredsfid Prop.1987/88:6 med centrala förhandlingar mellan parterna pä arbetsmarknaden och arbetsdomstolensom i princip enda domstol, eller om man bör inrätta lokala eller regionalabeslutsinstanser. Föredragande statsrådet framhåller all del senarealternativet fömtsätter att tvisteförhandlingarna på lokal nivä bibehålls ochmöjligen förstärks, vilkel i sin lur ger upphov till åtskilliga organisatoriskafrägor (a. prop. s. 12). 1propositionen läggs emellertid endasl fram förslag som rör den s.k.förfatlningsberedskapen. Det är frågor som gäller avvikelser i krig ellerkrigsfara frän bestämmelserna i t. ex. lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet (ändrad senast 1984:817). De organisatoriska frågor som harbelydelse för frågan om arbetsdomstolens verksamhel under krig och beredskapkommer dock enligt föredraganden atl las upp i en andra etapp. Del finns därförenligt min mening inte anledning all nu göra undanlag för arbetsdomstolen frånden här föreslagna lagstiftningen. Det bör i sammanhanget påpekas alt denlagstiftning som föreslås i prop. 1986/87:165 ger regeringen fullmakt atlmeddela föreskrifter som avviker frän lagen (1974:371) om rättegången iarbetstvister (omtryckt 1977:530, ändrad senast 1987:683). Den dubblareglering som härigenom kommer all gälla medför dock inle nägon störreolägenhet. Närdet gäller att utforma särbestämmelser som gör organisatoriska omläggningar avhär avsett slag möjliga, kan en detaljreglering knappast åstadkommas. Inleheller är en sådan reglering önskvärd. De bestämmelser som behövs bör ges formenav etl bemyndigande för regeringen, vilket bör vara sä pass allmänt hållet atldel täcker den omorganisation som man i etl spänt läge kan bli tvungen atl göraav rättskipningen hos andra domstolar än de allmänna domstolarna och deallmänna förvaltningsdomstolarna saml försäkringsrätterna. Omläggningarsom de nu angivna fär konsekvenser på de lagstiftningsområden inom vilkadomstolarna är verksamma. Vid en omställning lill krig måste föreskriftersnabbt kunna meddelas om vad som skall gälla på grund av de ändradeförhållandena pä området i fråga. Jag anser därför alt den nya lagen bör geregeringen bemyndigande alt meddela de föreskrifter (t. ex. om ändradöverklagandeordning) som behövs lill följd av de organisatoriska omläggningarsom kan bli nödvändiga all göra. Enligt2 § andra stycket SRL får regeringen förordna efter omständigheterna om högstadomstolens och hovrätternas Qänslgöring pä avdelningar Qfr 2 kap. 3 § och 3kap. 4 § ). Föreskrifteri lag om att även andra domstolar skall vara delade i avdel ningar gäller för regeringsrätten och kammarrätterna (4 och 11 §§ lagen om allmänna förvaltningsdomstolar), försäkringsrätterna (6 § lagen om försäk ringsdomstolar) och för patentbesvärsrätten (3 § lagen 1977:729 om pa tentbesvärsrätten). För tingsrätter och länsrätter gäller i del avseendet endast fakultativa regler, dvs. bestämmelser som medger all de arbetar på 64 avdelningar(I kap. 2 § andra stycket resp. 16 § lagen om Prop.1987/88:6 allmänna förvaltningsdomstolar). I likhet med vad som förordas i domstolspromemorian ochsom lämnas ulan erinran av remissinstanserna anscrjag alt elt bemyndigande iämnet bör medge att avsteg kan göras från de obligatoriska regler som finns omatl en domstol skall vara delad i avdelningar. Något bemyndigande behövs inleför alt regeringen skall kunna föreskriva alt en domstol skall vara delad ifärre avdelningar än den arbetar på under normala förhällanden. Vid utarbetandet av de nämnda planerna för hurdomstolarna skall krigsorganiseras räknar man med atl domarpersonalen i vissutsträckning tas i anspråk för andra lolalförsvarsuppgifler. Man räknar ocksämed atl del sker i en sädan omfattning att en del av domarQänsterna inomkrigsorganisationen inte kan upprätthållas av sina ordinarie innehavare.Möjligheten all tillfälligt omplacera domare och annan domslolspersonal ärdärför av belydelse som en av ulvägarna atl sörja för att Qänsterna inomkrigsorganisationen kan besättas. Del enligt 3 § första stycket SRL gällande bemyndigandetför regeringen all placera om personalen är begränsat lill alt avse endast enomplacering mellan de allmänna domstolarna inbördes, och belräffande domaregäller förbehållet atl de får förordnas alt Qänslgöra endasl i domarbefallning.Bestämmelserna är hämtade frän särskilda rätlegängslag och utformadesvid SRL:s tillkomst på grundval av de föreskrifter som gällde då om domares ochövriga Qänstemäns skyldighet all underkasta sig ändrad Qänslgöring (36 § i1809 års regeringsform och 13 § statens allmänna avlöningsreglemenle 1948:436). Föreskrifter i fråga om skyldighet att underkasta sigändrad Qänslgöring finns nu i RF och i lagen (1976:600) om offentliganställning (ändrad senast 1987:521, ). Föreskrifterna innebär att de somhar utnämnts fill ordinarie domare har en särställning bland de offentligtanställda. I 11 kap. 5 § första och andra styckena RF tillförsäkrasordinarie domare skydd mot skiljande från Qänsten i andra än särskilt angivnafall och i princip även ett skydd mot förflyttning till annan Qänsl.Beträffande sådan förflyttning gäller enligt 11 kap. 5 § tredje stycket RF attden som har utnämnts lill ordinarie domare får förflyttas under förutsättningatl förflyttningen påkallas av organisatoriska skäl och atl den sker lill enjämställd domartjänst. Bestämrnelsen är överlagen från 36 § i 1809 årsregeringsform, där den infördes i samband med atl den där upptagnaregeln om domares oavsättlighet fick en ny utformning. Bestämmelsernai 11 kap. 5 § RF kompletteras av 5 kap. 1 § , i vilken paragraf det föreskrivs - med vissa undantag som här saknar intresse - att ordinarie domare inle är skyldig atl utöva annan statlig Qänsl än jämställd eller högre domarQänst vid den domstol han tillhör. Härige nom utesluts möjligheten att det principiella förbudet mol förflyttning kringgås genom alt vederbörande görs Qänslledig från sin Qänsl och åläggs att utöva en annan Qänsl (prop. 1975/76:105 bilaga 2 s. 218). 5 1987/88. För andra personalkategorier inom den dömande verksamhelenän ordi- Prop. 1987/88:6 narie domare fillhör frågan om åligganden iQänsten och om skyldighet all utöva en annan Qänsl än den egna numeraavtalsområdet. Skyldigheterna regleras med andra ord inle längre i lag. I förarbetena lill lagen om offentlig anställning (prop.1975/76:105 bilaga 2, s. 215) har föredragande statsrådet slagit fast alt delankommer pä de politiska organen eller myndighet som de bestämmer atl beslutaom en myndighels verksamhelsorl. I del statliga anställningsavtalet måsledärför enligt föredraganden ingå även en skyldighet för den anställde atl"följa med", om det allmänna beslutar om en omlokalisering av hansanställningsmyndighet. Naturligtvis är han dock i en sådan situation,frarrihöll föredraganden, oförhindrad atl i stället lämna Qänsten efter egenuppsägning. Enligl 5 kap. 2 § första och andra styckena gällerdock ell särskill förbud för arbetstagare hos slalen atl lämna sin anställningunder krig eller krigsfara. I tredje stycket samma paragraf erinras om altsärskilda föreskrifter finns om vissa andra anställnings- och arbetsvillkorvid krig eller krigsfara eller annars under utomordentliga, av krig föranleddaförhållanden. I samma stycke bemyndigas dessutom regeringen atl meddela deytterligare föreskrifter i delta hänseende som är nödvändiga för statensverksamhel under de rådande förhållandena. Bemyndigandet i 5 kap. 2 § tredje slyckel ger alltsåregeringen möjlighet alt bl. a. meddela föreskrifter om omplacering avpersonal. Med hänsyn lill dessa lagregler saknas enligt domslolspromemoriananledning all behålla en särreglering beträffande andra personalkategorier änordinarie domare. För egen del vill jag framhålla alt man vid bedömningen avvilka särbe stämmelser som kan behövas bör utgå frän den tolkningen av grundlagen , all de omplaceringar av ordinarie domare som kan bli nödvändiga atl göra i extraordinära lägen inle utgör förflyttning i regeringsformens mening. Både av tidigare och nuvarande grundlagsregel (11 kap. 5 § tredje stycket RF) och av förarbetena till dessa bestämmelser (prop. 1964:140 s. 97 ff. och 1973:90 s. 388 ff.) framgär att man med förflyttning har avsett sädana omflyttningar som innebär att vederbörande skiljs från den egna Qänsten. De omplaceringar som kommer i fråga för alt Qänsterna inom krigsorgani sationen skall kunna besättas är inte av det slaget. Vad som kan bli aktuellt är atl ordinarie domare måsle las i anspråk för atl - med bibehållande av den egna Qänsten - tillfälligt eller tills vidare fullgöra domarQänst vid. andra domstolar än dem de tillhör. Härvidlag kan del bli fråga om alt Qänslgöringen skall överflyttas lill den andra domstolen eller också alt den skall fullgöras vid sidan av den vanliga Qänsten. För atl möjliggöra detta behövs enligl min mening inle nägon grundlagsändring. Lagrådet har inle haft nägon erinran mol denna tolkning. Av vad jag har anfört framgär alt den särreglering sombehövs bör syfta lill all möjliggöra avsteg frän bestämmelsen i 5 kap. 1 § LOAom att det med tre begränsade undanlag - bara är vid den domstol de tillhörsom ordinarie domare är skyldiga atl utöva domartjänsl. Vid utformningen av en sädan särregel kan man utgå frånatt de ompla- 66 ceringar eller utökningarav Qänslgöringsskyldighelen som blir nödvändiga Prop. 1987/88:6 i första hand sker inom den egna domslolsorganisalionen. I den mån som en Qänsl vid en allmän domstol inle kan besällas med en domare som tillhör en sådan domstol, bör dock undanlagsvis en domare som fillhör en allmän förvaltningsdomstol eller en särskild domstol kunna las i anspråk för uppgiften, likaväl som en domare vid en allmän domstol bör kunna tas i anspråk för all tillfälligt Qänslgöra vid en specialdomslol eller en allmän förvaltningsdomstol. Vidare bör iakttas all delblotl är i fråga om bandet lill den egna domstolen som avsteg bör kunna fä göras. i 5 kap. 1 § om all Qänslgöringsskyldighelen får avse endasl en jäm ställd eller högre domarQänst får alltså inte frångås. ' Motbakgmnd av del anförda anscrjag alltsä sammanfattningsvis alt del i den nyalagen bör tas upp en regel - med den av lagrådet förordade formuleringen omall regeringen i särskilda fall får besluta all en innehavare av ordinariedomarQänst Quslitieråd och regeringsråd undantagna) skall fullgöra en högreeller en i fräga om anställningsförmånerna jämställd . domartjänsl vid en annandomstol än den han tillhör. Ifräga om annan domstolspersonal än ordinarie domare delar jag visserligenuppfattningen i domslolspromemorian atl det inle i och för sig behövs någonsärskild bestämmelse i den nya lagen som möjhggör för regeringen att besluta omomplacering mellan olika-myndigheter. Jag har emellertid i del föregåendeföreslagit en motsvarande bestämmelse belräffande personal hosförvaltningsmyndigheterna (avsnill 4.6.1). Det är då inkonsekvent atl intebehålla en regel av samma innehåll som den som finns i SRL. Dessutomförordar jag i det följande en bestämmelse som,gör det möjligl för regeringenatl - i likhet med vad som föresläs gälla pä förvallningssidan - delegera sinbefogenhet atl omplacera personal lill andra myndigheter (avsnitt 4.7.3). Jaganser därför lill skillnad mol vad som anförs i domslolspromemorian att nuvaranderegdom omplacering av annan domstolspersonal än ordinarie domare bör föras överlill den nya lagen. Mittförslag: Regeringen får föreskriva atl en tingsrätt är domför med en domare isådana fall då det enligl krävs tre lagfarna domare saml atten fastighetsdomstol fär bestå av en lagfaren ledamot i sädana fall dä delenligt lagen (1969:246) om domstolar i fastighelsmål krävs två lagfarnaledamöter. Bestämmelsermotsvarande dem som finns i SRL belräffande rätten all avsäga sig uppdraget somnämndeman, angäende åldersgräns för sådant uppdrag och om möjlighet alt vidförfall för nämndeman kalla som ersättare även nämndeman eller lill nämndemanvalbar person utanför domkretsen las upp i den nya lagen. Ulom i sistnämndahänseende skall jurymän likställas med nämndemän. Vidare skallinföras bestämmelser belräffande sädan särskild ledamot eller teknisktsakkunnig eller värderingsteknisk ledamot som i vissa mål skall ingå i rätten.Bestämmelserna skall innebära att ett förordnande som sådan sakkunnig ellerledamot skall bestå tills elt nyll beslut meddelas även om tiden förförordnandet löper ul saml alt det vid förfall för sådan sakkunnig ellerledamot får tillkallas en annan lämplig person. Bestämmelsen om automatiskförlängning tills elt nytt beslut meddelas görs tillämplig åven pä förordnandensom ledamot eller som ersättare i arbetsdomstolen eller som särskild sakkunnigi förvaltningsdomstol. Bestämmelsen om förfall skall gälla också lekniskledamot i fastighets- eller vattendomstol och tekniskt kunnig ledamot ipalenlbesvärsrätten. Förslageti domstolspromemorian överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna: Deallra flesta tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Kammarrätteni och länsrälten i förordar dock atl regeln omensamdomare i tingsrätt görs fakultativ på det viset alt regeringensbemyndigande skall avse alt tingsrätt i dylika fall får döma med en domare. Detvä domstolarna liksom tfrågasäller om del inle skall vara möjligtalt minska antalet ledamöter i andra kollegiala domstolar, som hovrätter ochkammarrätter, på samma sätt som föreslagils i fråga om tingsrätter. Länsrättenanser dessutom alt det i de fall tre domare utgör normalsammansällningen fmnsmer som talar för en lagfaren domare jämte nämnd än för bara en lagfaren domareensam. Kammarrätten i ifrågasätter ocksä om' inte en föreskrift börinföras om alt regeringen fär förordna atl mäl i hovrätt och kammarrätt, ivilka lekmannamedverkan är föreskriven, får prövas ulan sädan medverkan, omnågol annal visar sig vara förenat med betydande svårigheter. Försäkringsrättenför föreslär alt en motsvarande regel införs för försäkringsrätterna.Länsrätten i förordar ocksä att anlalet deltagande nämndemänbegränsas. Arbetsdomstolen förordaratt de lättnader i domförhetskravet som enligt förslaget tillkommertingsrätterna också bör fä sin motsvarighet för arbetsdomstolens del. a. hovrättinvänder att syftet med bestämmelserna om särskilda Prop. 1987/88:6ledamöter i domstolarna är alt tillföra domstolarna specialkunskap. Hovrättenanser därför att det tidigare kravel på erforderlig sakkunskap bör bestå ochalt domstolen får underlåta att tillkalla en sakkunnig endasl om tillräckligtkvalificerad sakkunnig inle är tillgänglig. Skälenför mitt förslag: SRL innehåller inle några bestämmelser som medger avsteg fränföreskrifterna om hur en domstol skall vara sammansatt för alt vara domför. Eltförslag om en allmän befogenhet för regeringen alt bestämma om ändradsanimansättning diskuterades vid SRL:s tillkomst. Förslaget avböjdes underhänvisning till alt man borde kunna komma lill rätta med verkningarna av enminskad tillgäng pä domarpersonal genom de andra särskilda anordningarna iorganisatoriskt avseende och lill all en sådan befogenhet därför inte varabsolut nödvändig (prop. 1957:76 s. 11, 17 f., 24 f.). Delbehov av juridiskt utbildad personal som måsle täckas för all rättskipningenskall kunna upprätthållas är väsentligt mycket större nu än på den lid då SRLinfördes. Även om man räknar med all tillströmningen av mäl och ärenden kommerall minska avsevärt inför en omställning lill krig eller krigsfara, kan manförutse all betydande svårigheter uppkommer atl läcka behovet. Del finns därföranledning alt pä nytt ta ställning lill om avsteg frän gällandedomförhetsregler kan bidra till en lösning av problemen. Viden prövning måsle först noteras all flera ändringar har genomförts under senareär när del gäller domstolarnas domförhel. Den1 (SFS 1983:370) trädde en ändring i kraft som i fräga omlingsrällernas sammansättning innebär att en tingsrätt vid huvudförhandling ibrottmål och familjerätlsliga tvistemål är domför med en lagfaren domare ochtre nämndemän i stället för som tidigare en lagfaren domare och fem nämndemän(prop. 1982/83:126, JuU 32, rskr. Den större sammansättningen har dockbehållits i mål om brott för vilket del inte är föreskrivet lindrigare straffanfängelse . har domförhetsreglerna för länsrätternas delanpassats till denna ordning. Det innebär bl. a. atl en länsrätt vid avgörandeav ell mål i många fall skall bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. Den1 (SFS 1984:131) genomfördes vidare ytterligare ändringar när delgäller domstolarnas domförhel (prop. 1983/84:78, JuU 15, rskr. En ändringhar inneburit all en fingsrätt vid huvudförhandling i tvistemål som handläggsenligl skall vara domför med en lagfaren domare, inle bara somtidigare när huvudförhandlingen hälls i förenklad form ulan ocksä när del ärtillräckligt med hänsyn lill målels beskaffenhei och parterna samtycker lilldel. En annan ändring har medfört atl hovrätterna har blivit domföra med trelagfarna ledamöter i de situationer där de tidigare var domföra med fyralagfarna domare. I fråga om mål som överklagats från en tingsrätt har dock dentidigare domför-helsregdn behållits för de fall där tingsrätten vid delöverklagade avgörandet beställ av tre eller flera lagfarna domare. Ändringarnaår 1983 och 1984 har alltså inneburit atl etl mindre anlal 69 nämndemän och lagfarnadomare erfordras för all domstolarna skall vara Prop. 1987/88:6 domföra änsom fidigare var fallet. När del gäller frågan om ytterligare ändringar börgöras i domförhetsreglerna i skärpta lägen börjar jag med reglerna omlekmannamedverkan. om domstolarnas sammansättning innebär all nämndemän skall ingå irätten. Domförhelsregler av delta slag bör inte frångås i skärpta lägen. Värdetav ell lekmannainflytande i rättskipningen blir inte mindre inför ell krigshoteller i krig utan får då snarare ökad betydelse.