prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — gäller i regel attförvaltningen av naturvärdsobjekten sker genom skogsvärdsstyrelsen eller domänverket.Utredningen har föreslagit, att denna särställning tas bort sä att även andraorganisationer kan utses till förvaltare av naturvårdsobjekt. Jag vill betona att den grundläggande principen för val aven förvaltare bör vara att den bör utses som har de bästa kunskaperna ochövriga förutsättningar för en långsiktigt ändamålsenlig förvaltning samtidigtsom kostnaderna för förvaltningen hålls så låga som möjligt. Detta innebärsålunda att andra statliga myndigheter, kommuner, stiftelser eller företag börkunna utses till förvaltare av naturvårdsobjekt. En förutsättning är att de harkompetens och resurser för detta, I vissa fall bör även ideella organisationeroch enskilda markägare som uppfyller dessa krav kunna få ansvaret förförvaltningen av naturvårdsobjekt eller åta sig enskilda arbeten på uppdrag avnaturvårdsförvaltaren. Enligt min uppfattning bör detta kunna effektiviseraförvaltningsarbetet samt ge värdefulla effekter för sysselsättningen iglesbygder. och naturvårdsförvaltaren bör i varje enskilt fallpröva möjligheten att lägga ut sådana arbeten på andra. bör sålunda utse den till förvaltare avnaturvårdsobjekt som med hänsyn till kompetens samt frän naturvärdssynpunkt ochav ekonomiska eller andra skäl bedörns som mest lämplig för ändamålet, 1konsekvens härmed avser jag att föreslå regeringen att föreskriften i 3 §naturvårdslörordningen att vissa uppräknade myndigheter och organ i första handskall utses som förvaltare bör utgå. 3.5.3 Ekonomiskplanering m. m. Mittställningstagande: bör fä i uppdrag att i samråd medriksrevisionsverket se över formerna för den ekonomiska planeringen ochredovisningen av medlen för vård och förvaltning av naturvärdsobjekt. och inte som - bör vara prövande myndighet beträffandestatsbidrag ur vårdanslaget till kommuner, stiftelser m, fi, samt förlandskapsvård. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt ställningstagande. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker utredarens förslag. Skälenför mitt ställningstagande: Från anslaget Värd av naturreservat m,m, kanbeviljas medel för naturvårdsförvaltningen. fördelar medlen.Naturvårdsverket har inför /87 infört en enkel anslagmodell, sommedger att länsstyrelserna inom givna ramar kan göra en egen prioritering avvårdinsatserna. Den genomförda ändringen har utredaren funnit vara ett viktigtsteg för att minska den centrala detaljstyrningen av vårdanslaget. En sådanenkel modell för anslagsframställningen förutsätter dock att redovisningen avmedelsanvändningen utformas så att prioriterings- och budgetarbetet blireffektivt. och bör gemensamt se överformerna för det ekonomiadministrativa informationssystemet m,m. Jag återkommersenare till regeringen med förslag till det uppdrag som behövs för ändamålet.Det är därvid angeläget att en samordning sker med den översyn avnaturvårdsverkets organisation som jag har aviserat. Naturvårdsverketbeviljar statsbidrag ur anslaget Vård av naturreservat m,m, till kommuner,stiftelser m,fi, för förvaltning av naturvårdsobjekt samt till landskapsvård.Jag ser inga avgörande skäl till att ansökningar om bidrag i fortsättningenskall behöva behandlas av en central myndighet. Frågan om sädana statsbidragbör i stället prövas av i enlighet med generella föreskrifterfrän . Genom dessa åtgärder fär även ettutvidgat och mera preciserat ansvar för naturvårdsförvaltningen. Mitt ställningstagande:Länsstyrelserna bör kunna ta upp förhandlingar med kommuner eller landsting omansvaret för naturvårdsförvaltningen och kostnadsansvaret för förvaltningen avenskilda naturvårdsobjekt. Utredarens förslag:Överensstämmer i sak väsentligen med mitt ställningstagande. På vissa punktervill utredaren gå längre. bl.a, föreslagit att vissa angivna principer för fördelningen av förvaltnings-ochkostnadsansvaret för naturvärdsobjekten bör författningsregleras. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har i allmänhet tillstyrkt eller har ingen erinranmot utredarens förslag. Några remissinstanser, däribland landstingsförbundetoch kommunförbundet avvisar förslaget i fråga om en författningsregleradansvarsfördelning mellan stat och kommun. Skälen för mittställningstagande: har av tradition ansetts vara enhuvudsakligen statlig angelägenhet. En av orsakerna till detta har varit attstaten har haft det huvudsakliga ekonomiska ansvaret för tillkomsten avnaturvärdsobjekten och en annan att har varit beslutandemyndighet. Som en följd av detta har även frågor som normalt ligger inom denprimärkommunala/landstingskommunala sektorn, såsom friluftsliv m.m,, blivit enstatlig angelägenhet inom många av naturvårdsobjekten. Enligt 2§naturvärdslagen är naturvärden emellertid en såväl statlig som kommunalangelägenhet. Av detta följer att även kommunerna har ett kostnadsansvar förnaturvårdsarbetet. Kommunerna har genom PBL och följdändringar på grund avdenna i naturvårdslagen givits möjligheten att inrätta kommunala naturteservatoch naturvårdsområden. Kommunerna tar då också på sig ansvaret förkostnaderna för sädana kommunala objekt. Ansvarsfördelningen är här reglerad inaturvärdslagstiftningen. Även för andra objekt kan det vara aktuellt att kommunernaeller landstingen tar på sig vissa kostnader för förvaltningen. Detta bör kommai fråga endast genom frivilliga avtal. Utredarenhar pekat pä möjligheten att på frivillig väg bilda kommunala ochlandstingskommunala stiftelser för naturvård och friluftsliv och attstiftelserna i sin verksamhet också kan inrymma vård och förvaltning avnaturvårdsobjekt. Jag vill för egen del notera att sådana stiftelser redanfinns på flera håll och att erfarenheterna av denna verksamhetsform ärpositiva. Mittställningstagande: Skötselplanen för ett naturreservat och ett naturvårdsområdebör göras till ett obligatoriskt dokument som skall ingå i förordnandebeslutet.Arbetet med skötselplaner för befintliga reservat bör intensifieras. Utredarensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt ställningstagande. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser fillstyrker utredarens förslag. Skälen för mitt ställningstagande:Skötselplanen är det viktigaste dokumentet för bedömningen av behovet avskötseln av naturvårdsobjekt. finns skötselplaner för drygthälften av naturreservaten. Skötselplaner bör enligt min mening finnasför samtliga objekt. bör varasädana att de kan ligga till grund för beräkningar av skötselkostnaderna ochså att det går att göra realistiska ekonomiska bedömningar utifrån planerna,Skötselplanearbetet måste bedrivas parallellt med arbetet på att säkerställaskyddsvärd natur. Skötselplanen bör vara ett obligatoriskt dokument som alltidskall ingå i beslutet om naturreservat och naturvårdsområde. En föreskrift omdetta bör tas in i 9 § naturvårdsförordningen. Jag avseratt i ett annat sammanhang föreslå regeringen att 9§ naturvårdsförordningenändras i enlighet med vad jag har anfört. Omskötselplanen görs till ett obligatoriskt dokument som skall ingå iförordnandet om naturreservat och naturvårdsområde bör samtliga kostnader föratt upprätta skötselplan kunna ses som ett led i arbetet med att säkerställaobjektet. De kostnader för skötselplanearbetet som belastar anslaget Vård avnaturreservat m, m, bör i stället belasta anslaget för naturvård. Jagåterkommer till detta vid min behandling av anslagsfrågorna i det följande. Prop,1987/88:85 3.5.6 Översyn av naturvårdsobjekt m. m. Mitt ställningstagande: De statliga insatserna för vårdoch förvaltning av naturvårdsobjekt bör i första hand koncentreras tillområden av riksintresse för vetenskaplig naturvård och friluftsliv. Insatserför att bevara omistliga naturvärden bör prioriteras. En översyn bör ske av alla naturvårdsobjekt med syfte attnaturvårdsförordnanden som är motiverade kan upphävas. Jag kommersenare att föreslå regeringen det uppdrag som erfordras för att genomföra enomprövning av naturvårdsobjekten. Utredarens förslag: Överensstämmer i huvudsak med mittställningstagande. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrkerutredningens förslag. Skälen för mitt ställningstagande: Omfattningen av antaletskyddsvärda objekt har successivt utvidgats utan att de samlade konsekvensernaav detta har bedömts. Därför bör grunder för en striktare prioritering mellanolika tänkbara naturvårdsobjekt utarbetas. Enligt 12 § naturvårdsförordningen får ettnaturreservatsbeslut upphävas endast om synnerliga skäl föreligger. Om detursprungliga motivet för att avsätta ett objekt inte längre finns, torde dettavara ett sådant synneriigt skäl. En kritisk granskning av samtliga befintliganaturvårdsobjekt med avseende på skyddsmotiv och naturvärde bör också kommatill stånd. Även objektens kulturvärden bör beaktas innan avyttringaktualiseras. Jag kommer senare att föreslå regeringen det uppdrag m, m,som behövs för att genomföra en omprövning av naturvårdsobjekten ochfastighetsinnehavet samt grunder för en prioritering mellan olika objekt somkan tänkas komma i fräga för säkerställandeåtgärder. 6 1987/88. Mittställningstagande: , länsstyrelserna och naturvårdsförvaltarnabör i sitt arbete med förvaltningen av naturvårdsobjekt pröva andrafinansieringskällor för täckande av vissa kostnader för naturvärdsförvaltningutöver statsanslag. Sponsring av såväl förvärv som skötsel av naturvärdsobjektkan vara ett sätt, uttag av avgifter för service inom eller i anslutning tillolika objekt ett annat. Utredarensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt ställningstagande. Remissinstanserna:Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker utredarens förslag. Skälenför mitt ställningstagande: Utredaren har tagit upp möjligheten att finna nyakällor till finansiering av naturvårdsförvaltningen. Det kan vara s, k.sponsring, frivilliga bidrag och avgifter. Sponsringinnebär i detta fall att ett företag genom ekonomiskt stöd till en ideell ellerallmän verksamhet söker främja sin marknadsföring eller stärka sin good-will.Sponsring förekommer huvudsakligen inom idrotten, men även inom kulturområdettycks det finnas ett visst intresse frän företagens sida. Inomnaturvårdens område har sponsring en ringa omfattning. Enstaka insatser hargjorts. Ett exempel är den informationskampanj Nära tiU naturen somnaturvårdsverket genomför tillsammans med en radfriluftsinriktade myndigheter och organisationer. Kampanjen finansieras ibetydande omfattning av medel från deltagande sponsorer. Enligtmin mening bör sponsring kunna övervägas för finansiering av t, ex,investeringar och drift av informationsanläggningar typ naturum eller förproduktion av informationsmaterial om naturvärdsobjekten. Likaså kan vissatyper av kampanjer vara lämpliga att genomföra med finansiellt stöd avsponsorer. Sponsringbör inte ske om den förbinds med villkor som begränsar den ansvarigamyndighetens ansvar eller handlingsfrihet. Självfallet fär inte heller någotberoendeförhållande av annat slag uppstå mellan myndigheten och bidragsgivaren.Reklam i form av skyltning eller dylikt i naturen bör i princip inte hellerförekomma. Ävenom det i många fall kan vara värdefullt att näringslivet eller andra sponsorergår in i och medverkar i olika naturvårdsprojekt, är det viktigt att staten ochkommunerna behåller ansvaret för samhällets naturvärd. Det kan finnas risk föratt näringslivsbidrag medverkar till att snedvrida inriktningen pånaturvårdsarbetet, t, ex, genom att tillfälliga evenemang gynnas pä bekostnadav det långsiktiga naturvårdsarbetet. Därigenom finns också viss risk för attstatliga resurser används och binds upp på ett felaktigt sätt, Härtil kommeratt staten kan drabbas av kostnadsansvar om sponsorn drar tillbaka siU bidrag. Jagvill sammanfattningsvis konstatera att det grundläggande ansvaret förfinansiering av naturvårdsförvaltningen alltjämt bör ligga på staten ochkommunerna. Ett annat sätt attfinansiera olika verksamheter är att ta ut avgifter för service av olika slag ieller i anslutning till naturvärdsobjekten. Denna typ av avgiftsfinansieringförekommer i vissa länder. Enligt min mening bör det också i vårt land varamöjligt att direkt av enskilda nyttjare ta ut kostnadstäckande avgifter förserviceinrättningar i eller i anslutning till naturvårdsobjekt. I första handbör avgifter för t,ex, vägutnyttjande, guid-ning, parkeringsplatser,utsiktsanläggningar, gästhamnar m, m, kunna komma i fräga. Staten har pä sinafastigheter givetvis här samma möjlighet som privata fastighetsägare har tillavgiftsbeläggning av viss service. Jag kommer noga att följa frågan omfinansiering av naturvårdsförvaltningen med sponsring, bidrag och avgifter. 3.5.8Beredskapsarbeten och övriga frågor Mittställningstagande: Planering av naturvårdande beredskapsarbeten bör bedrivasså att det alltid finns en viss objektreserv. Ideellaorganisationers möjligheter att engagera sig i vården av naturvärdsobjekt till vara. Utredarensförslag: Överensstämmer i sak väsentligen med mitt ställningstagande. Remissinstanserna:De fiesta remissinstanserna tillstyrker utredarens förslag. Skälen för mittställningstagande: Beredskapsarbeten för naturvård har sedan mitten av1960-talet utförts bl, a, inom nationalparker och naturreservat. Verksamhetenhar varit omfattande och pågått . Naturvårdsförvaltningenhar därför i viss mening under mänga är varit beroende av tillgängen påberedskapsmedel. Sådana medel tillförs numera naturvården i betydligt mindreomfattning pä grund av annan inriktning av arbetsmarknadspolitiken. För atteffektivt kunna utnyttja de resurser för naturvårdande beredskapsarbeten somkan erhållas behöver flera åtgärder övervägas. Beredskapsarbeten för naturvårdbör såsom utredningen föreslagit koncentreras till naturvårdsobjekt som äravsatta med stöd av naturvärdslagen eller objekt av motsvarande kvalitet.Vidare anser jag att det är angeläget att få till stånd ett system förplanering som bl, a, möjliggör att det alltid finns en viss objektreserv atttillgripa vid behov av sysselsättningsskapande åtgärder. Det finns flera ideellaorganisationer som har naturvård och friluftsliv på sitt program. Mångaföreningar bedriver också praktiskt naturvårdsarbete, t, ex, underhåll avvandringsleder och slåtterängar. Det är angeläget att ta till vara detengagemang som finns inom de ideella organisationerna och även försöka fä enökning av detta genom att, såsom jag tidigare anfört, exempelvis utse sådanaorganisationer till förvaltare av naturvårdsobjekt, om de har vilja, kompetensoch kapacitet för detta. Tillsynenav naturvårdsobjekt är mycket resurskrävande. Det är därför nödvändigt attfinna former för samverkan med annan tillsyn och övervakning som sker isamhället. Såväl som polisen bedriver övervakning och tillsyn avbl, a, efterlevanden av naturvårdslagsfiftningen. Det är angeläget att dessamyndigheter samt andra myndigheter som kan ha tillsynsuppgifter på lämpligtsätt kan medverka i tillsynsarbetet inom naturvärdsobjekten. Inom miljö- ochenergidepartementet bereds en framställning frän om åtgärderi syfte att förbättra tillsynen och övervakningen av naturvärdsobjekt, m, m. Jagvill även understryka vikten av att möjligheterna till samverkan mellannaturvårdsförvaltarna sinsemellan och med bl. a kommunala förvaltningar tastill vara för ett effektivt resursutnyttjande i vården och förvaltningen avnaturvårdsobjekten. Utredarenhar uppmärksammat problemen kring bevarandet av odlingslandskapet och ansettdet angeläget att belysa dessa problem och även lämna vissa förslag tillåtgärder för att hålla landskapet öppet. Utredaren finner det angeläget attåtgärder vidtas för att behålla och i vissa fall återskapa odlingslandskapetsmångfald i flora och fauna. Jag har tidigare i minframställning betonat att odlingslandskapet bör ges hög prioritet inaturvårdsarbetet. Någon riksomfattande inventering har inte utförts. Det ärdärför viktigt att den inventering som har påbörjats i ett antallän kan genomföras. Enligt min mening mäste behovet av skyddsåtgärder ses i ettsamlat perspektiv. Bl, a, bör därvid hänsyn tas till de åtgärder t, ex, inomjordbrukspolitikens område som kan få konsekvenser för odlingslandskapet. Jaghar behandlat dessa frågor under anslaget B 6, Särskilda projekt påmiljövärdens område i min anmälan till årets budgetproposition. Där föreslogjag att lOmilj, kr får användas nästa budgetår inom ramen tor projektetNaturvärdsåtgärder i odlingslandskapet. 3.6 Lagstiftning och organisation Mittställningstagande: En samlad översyn av naturvårdslagen bör genomföras. Skälen för mittställningstagande: Jag kommer i det följande att beskriva den lagstiftning somgäller och den myndighetsorganisation som ansvarar för naturvården i vårt land.Jag hänvisar också till den redogörelse och de förslag rörande miljövårdensorganisation som har lämnats av utredningen om miljövårdens organisation (SOU1987:32), harställts krav på en reformering av den nuvarande naturvårdslagstiftningen.Naturvårdsverket har i en skrivelse till regeringen föreslagit att ensamlad översyn av hela naturvårdslagstiftningen och dess förhällande tillangränsande lagar bör ske. Vidare har kommit intill regeringen med en skiss till en ny naturskyddslag. Naturvärdslagenträdde i kraft den , Lagen syftar till att skydda naturen från vetenskaplig och kulturell synpunkt,på grund av dess Prop, 1987/88:85 skönhetsvärden och dess värde somrekreationsmiljö, 1 förhållande till miljöskyddslagen som trädde i kraft år1969 är dock möjligheterna att med naturvårdslagens hjälp skydda miljön merabegränsade. Naturvårdslagen har emellertid skärpts. Under 1970- och 1980-talenhar det genomförts en rad viktiga ändringar. Dessa ändringar har dock inteändrat pä den principiella inriktningen. Stora förändringar i samhället och isynen på naturvården har skett lagen funnits, Lagen framstår nusom delvis otidsenlig och föråldrad. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört har jag för avsiktatt senare föreslå regeringen att en samlad översyn görs av naturvärdslagen. Jag vill i detta sammanhang ocksä beröraterrängkörningslagstiftningen, Terrängkörningslagen (1975:1313) trädde i kraftden , Syftet med lagen är främst att skydda naturmiljön, Lagenförbjuder i princip körning med terrängfordon och motorfordon i hela landet päbarmark och på snötäckt skogsmark med plant- eller ungskog. Med stöd av lagenhar regeringen i terrängkörningsförordningen (1978:594) dessutom förbjuditterrängkörning inom vissa delar av fjällområdet. Förbudet är dock inte utanundantag. Det finns undantag från förbudet när det gäller körning i bl. a,räddningstjänst eller näringsutövning. har dessutom möjlighet attlokalt för visst område meddela förbud mot terrängkörning eller meddela villkorför sådan körning, om det behövs från naturvårdssynpunkt eller annan allmänsynpunkt, Lagen sägs över , då regeringen i enskrivelse (skr, 1984/85:203) för redovisade en översyn av helaterrängkörningslagstiftningen, 1 redovisningen nämns vissa problem som berörnaturvården, friluftslivet samt jordbruket, skogsbruket och rennäringen. Avöversynen framgick vidare att problemen med snöskotertrafik är särskilt storakring tätorter. Såväl naturvärdsverket som regering och riksdag ansåg att detredan inom ramen för gällande lagstiftning finns förutsättningar att påtagligtminska olägenheterna. Allt fier kommuner har utnyttjat demöjligheter som finns att reglera terrängtrafiken med stöd avterrängtrafikkungörelsen. Länsstyrelserna har ocksä utnyttjat möjligheten attreglera terrängtrafiken med stöd av terrängkörningslagen. har i en framställning tillregeringen begärt vissa ändringar i terrängkörningslagstiftningen. Förslagetavser bl, a, utvidgning av lagens tillämpningsområde så att den omfattarsamtliga motordrivna fordon, dvs. även traktorer och motorredskap. Fråganbereds nu i . är central förvaltningsmyndighet för naturvärd och friluftsliv. Verket skall bl, a, bevaka miljövärdsintresset vid tillämp ningen av PBL och NRL och tillhandahälla underiag för tillämpningen av dessa lagar, genom inventering och planering verka för att täktverksamhet får lämplig lokalisering och utformning, verka för att andra arbetsföretag planläggs och utförs med beaktande av deras inverkan pä miljön, följa kulturlandskapets utveckling och verka för att stränderna skyddas, leda arbetet med att planmässigt inventera och välja ut områden som bör avsättas särskilt som nationalpark, naturreservat m, m, samt leda arbetet 85 med planering av åtgärderför det rörliga friluftslivet. Verket utarbetar Prop. 1987/88:85 ävenallmänna råd inom sitt förvaltningsområde samt biträder länsstyrelserna iärenden inom detta. I frågor sorn rör tillämpningen av naturvärdslagen och naturvårdsförordningenhar verket huvudsakligen rådgivande och planerande funktioner. svarar i första hand naturresursavdelningen för frågor omhushållning med naturresurser, skydd och vård av natur- och rekreationsområdensamt verkar för utveckling av rekreationsmöjligherna. Även flora- och faunavårdsamt jaktfrågor ingår i arbetsuppgifterna. skall fortlöpandefölja användningen av mark, vatten, luft samt miljösituationen, dvs. bevaka attanvändningen av naturresurserna sker med hänsynstagande till naturen ochmiljön. Huvudansvaretför naturvården på det regionala planet ligger hos länsstyrelserna vilka utfördet huvudsakliga planerings- och verkställighetsarbetet på området.Länsstyrelsen har ett övergripande ansvar för naturvårdsplanering,naturinventeringar, naturvårdsförvaltning och prövar flertalet frågor enligtnaturvårdslagen. När det gäller den praktiska förvaltningen av naturreservat,naturvärdsområden m,m. har länsstyrelserna i regel utsett en särskild naturvärdslörvaltare,vilken kan vara , domänverket, kommunen, en stiftelse ellernågon ideell organisation m,m. Länsstyrelsernas naturvårdsenheter arbetar inära kontakt med naturvärdsverket. Förnaturvården på det lokala planet svarar kommunerna, I naturvårdslagen stadgasom samråd mellan och berörda kommuner i vissa viktiganaturvärdsärenden. planering och kommunala beslut har stor betydelseför naturvärden. Kommunerna svarar t, ex, för det konkreta fysiska planeringsarbetet.Enligt PBL blir kommunala översiktsplaner över mark- och vattenanvändningenobligatoriska. Översiktsplanerna ger bl. a. bättre förutsättningar för enförebyggande miljövård och för en belysning av konflikter mellanexploateringsintressena och naturvården. Länsstyrelsenkan i vissa fall delegera sin beslutanderätt fill kommunen. Även vissatillsynsfrågor kan övertas av kommunen. Sedan den Ijuli 1983 kan kommunen genomfrivilligt åtagande låta en nämnd ta över ansvaret för täkttillsynen. 1samband med tillkomsten av PBL har också naturvårdslagen ändrats så attkommunerna får rätt att själva besluta om bildande av naturteservat ochnaturvärdsområden. Denna nya möjlighet för kommunerna är främst avsedd försäkerställandet av områden runt tätorterna som är av betydelse förfriluftslivet. Jaghar tidigare aviserat att en översyn av organisation skallske. Denna översyn bör också omfatta verkets naturresursavdelning. Jag berör idet följande något bakgrunden härtill. Medhänsyn till den nya genomgripande lagstiftningen rörande hushåll ningen med mark och vatten, är det viktigt att som central myndighet inom natur- och miljövårdsområdet svarar för att kun skaperna om natur och miljö görs tillgängliga som underiag för beslut och ställningstaganden. Detta innebär att inte bara skall ha 86 uppsikt över hushållningenmed naturresurser inom sitt eget verksamhets- Prop. 1987/88:85 områdeenligt NRL utan också i praktiken ha ett vidare bevakningsansvar med avseendepä naturresursernas utnyttjande. Föratt verket på ett ändamålsenligt sätt skall kunna utöva sin tillsyn och uppsiktav miljöfrågor vid tillämpningen av PBL och NRL samt övrigmarkanvändningslagstiftning, är det viktigt att verkets verksamhet fär enframåtsyftande inriktning och bedrivs i ett långsiktigt perspektiv. Naturvårdsverketbör ocksä aktivt bevaka olika sektorers resursanvändning och miljöpåverkan samtsamhällsplaneringen på olika nivåer. Inom ramen för en långsiktigt inriktadverksamhetsplan bör verket ha en tillräcklig flexibilitet för att kunna hanterauppkommande frågor.