prop · GB03176 · 1987-12-31 00:00:00 — har också en kraftig utbyggnad skett avjourverksamhet, trygghetslarm samt kvälls- och nattpatruller. fanns ca29 000 trygghetstelefoner i bostäder för äldre och handikappade ochnattpatruller var verksamma i 224 kommuner. Samtliga kommuner i landet hardagcentraler och områdeslokaler. De flesta är samlokaliserade med servicehuseller ålderdomshem, men uppbyggnaden av fristående dagcentraler ökar. Syftetmed dagcentralerna är att erbjuda service, aktiviteter och gemenskap. Förutom dagcentraler och områdeslokaler som är öppna föralla äldre byggs nu dagverksamheter, som riktas till särskilda grupper bland deäldre. har många huvudmän anordnat dagverksamhet för åldersdementa.År 1985 fanns sådan verksamhet i ett femtiotal kommuner och vid nära 90institutioner inom den somatiska långtidssjukvården och den psykiatriskavården. Ytterligare drygt 50 kommuner planerar enligt vad jag . erfarit attinrätta sådan verksamhet. På flera håll finns också särskilda dagverksamheterför människor som vårdats inom den psykiatriska vården och somskrivits ut till eget boende. I nästan hälften av landets primärvårdsområden förekommerdagsjukvårdsverksamhet. Inom den psykiatriska vården bedrevs dagsjukvårdvid 134 enheter. Utbyggnaden har skett genom tillkomsten avfristående enheter skilda från sjukhusanläggningar. Sammantaget kankonstateras att dagverksamheter av olika slag inom hälso- och sjukvård ochsocialtjänst har byggts ut kraftigt . Även primärvården i sin helhet har byggts ut under1980-talet. finns t.ex. minst en vårdcentral i varje primärkommun i landet.Antalet läkarbesök i primärvården har ökat från 7,8 milj. till 9,1milj. har antalet besök hos distriktssköterska ökatfrån 6,6 milj. besök till 8,9 milj. I så gott som samtliga primårvårdsområdenfinns nu även resurser för sjukvård i hemmet. I tre fjärdedelar av dessaområden fungerar verksamheten dygnet runt, . I nio.av tioprimärvårdsområden finns arbetsterapeuter och sjukgymnaster, men i mycketvarierande omfattning. Antalet undersköterskor för sjukvård i hemmet har under80-talet ökat till ca 2 700 tjänster . Utvecklingen av de redovisade resurserna samtförbättringen av tillgängligheten till dessa har i hög grad skett i samverkanmellan kommuner och landsting. Vårdplaneringsgrupper finns i samtligaprimärvårdsområden. Dessa grupper består huvudsakligen av personal från primärvårdoch socialtjänst. Genom tillkomsten av grupperna har samverkan mellan olikapersonalgrupper i vårdplaneringen förbättrats. Antalet personer som har tillstånd att resa med färdtjänsthar ökat från 287 1980 till 360 1985. harantalet resor ökat . Utbyggnaden av stödet till människor som har egen bostadvarierar kraftigt mellan olika kommuner och primärvårdsområden. Andelen avålderspensionärerna som får hjälp från den sociala hemhjälpen varierade 4 1987/88. exempelvis mellan150 och 800 personer per 1 000 invånare i åldrarna Prop. 1987/88:176 80 åroch däröver. Myckettalar för att det är förbättringar i äldre människors bostadsstandard i ' förening med utbyggnadenav samhällsstödet som gjort det möjligt för allt fler äldre med behov avservice och stöd att bo i egen bostad. inneburit attinstitutionsvården inte har behövt byggas ut så kraftigt som annars varit nödvändigtutan den har i förhållande till ökningen av antalet äldre i de högsta åldrarnai stället kunnat reduceras. Jaghar tidigare förordat att de vägledande principerna för den fortsattautvecklingen av samhällets insatser för äldre skall vara valfrihet, trygghetoch integritet. En sådan inriktning ställer krav på fortsatt utveckling :ochutbyggnad av stödinsatserna i den egna bostaden. För att människor som harstora behov av service och vård vid olika tider skall ges praktiskmöjlighet att välja att bo i egen bostad krävs en väl fungerande ochflexibelorganisation av den sociala och sjukvården i hemmet. Flerastudier visar att erfarenheterna av en väl utbyggd hemtjänst och' hemsjukvårdär mycket posifiva. Den enskildes trygghet, säkerhet och självbestämmande harförbättrats på ett sätt som inte skulle vara möjligt vid boende på institution.Vissa upplever dock ensamheten i ett eget hem som ett problem. Nästan samtligasom får omfattande service och vård i hemmet är dock, enligt aktuella studier,nöjda med insatserna och vill fortsätta att bo " hemma. Åtta av tio somfår hemtjänst i anser exempelvis att fungerarmycket bra. Enligt en studie i kommun uppgav av de tillfrågade attde alltid'blir vänligt och trevligt bemötta och uppgav att värdbiträdenahjälper till med just det som man behöver få hjälp med. Kritiskasynpunkter förekommer dock också. En vanligt förekoinmande kritik gäller atthemtjänstpersonalen ges för lite tid till insatserna i hemmet. Vidare riktas kritikmot att man inte kan påverka hjälpens uppläggningi tillräcklig utsträckning.Önskemål framförs även om en utveckling av verksamheten med avlösning fillnärstående vårdare. Kritiken gäller även bristen i kontinuitet, dvs. attalltför många olika vårdbiträden ger service och vård till samma person. Ävenom servicen och vården i hemmet således allmänt sett får goda omdömen finns det enligt min mening anledning att ta fasta på de kritiska synpunkter som framkommit. Problemen beror delvis på den höga persona lomsättningen inom den sociala . ' Denservice och vård som samhället erbjuder äldre i ett eget boende skall enligtmin mening syfta till att både förebygga ohälsa och handikapp och ge en godservice och vård till de personer-som inte klarar det dagliga livetsaktiviteter. Den bör även i ökad grad rymma inslag av rehabilitering. Föratt hemtjänst och-hemsjukvård skall våra ett bra alternativ'för personer som behöver mycket hjälp krävs att den enskildes behov av trygghet och säkerhet kan tillgodoses. Det är viktigt att insatserna utförs på ett yrkesmässigt sätt med god kvalitet. Viktigt är att de insatser som utlovatstill en personverkligen lämnas och att uppgjorda tider hålls. Vidare är Prop. 1987/88:176tillgängligheten till samhällets insatser även och enviktig fråga. Möjligheterna att erbjuda en god tillgänglighet kommersjälvfallet att . skifta med de geografiska förutsättningarna på olika orter. Jag vill i detta sammanhang även erinra om att riksdagenår 1985 godkände ; de mål och synsätt som förordades i propositionen1984/85:142 om boende förhållanden för gamla, handikappade och långvarigt sjuka. Där anges att ett mål för välfärdspolifiken är att de som behöver stöd och hjälp i sin dagliga livsföring eller som mer än tillfälligt behöver medicinsk eller annan vård har rätt att få sådan hjälp i bostaden. Såväl hälso- och sjukvårdslagen som socialtjänstlagenbygger på att samhällets insatser skall utformas i samverkan med den enskilde.Jag bedömer det som mycket angeläget att fortsatta ansträngningar görs för attstärka inflytandet för dem som får service och vård i hemmet. En person sorn ärberoende av samhällets stöd för att klara av det dagliga livets aktiviteterkommer lätt i underläge i förhållande till den personal som svarar-för ,insatserna. Erfarenheter visar också att det finns risk för att denvårdideologi och de rufiner och regler som ofta finns inom institutionsvården,och som inskränker den enskildes möjligheter till självbestämmande, även tillämpasi hemtjänst och hemsjukvård. En sådan utveckling måste förhindras! Detta kanske genom att den enskilde hjälpmottagarens önskemål om vilken hjälp som behövsoch hur den skall utformas sätts i centrum. har i enlighet med propositionenom aktivt ;.r folkstyre i kommuner och landsting (prop. 1986/87:11, KU1987/88:23, rskr 154) beslutat om ett ökat brukarinflytande inom den kommunalatjänsteproduktionen. Brukarinflytandet har i kommunallagen (1977:179) kommitfill uttryck dels i en allmän formulering i 1 kap. 5 § och dels i mera precisaregler i det fall tjänstemannadelegatioa av nämndärenden förekornmer. De sistnämndabestämmelserna finns i kommunallagen 3 kap. 13 a §. Jag anser för min del att de nya reglerna i kommunallagenom brukarinflyr . tände ger kommunerna och landstingen stora möjligheter att ge äldre ett ökat inflytande över hur servicen och vården skall utformas. De nya bestämmel serna understryker vad som i och för sig redan gäller om frivillighet och valfrihet enligt socialtjänstlagen och att vård och behandling skall bedrivasi . samråd med den enskilde. En förutsättning för att människor med påtagligafunkfionsnedsättningar skall kunna bo i en egen bostad och leva ett självständigt och aktivt liv är vidare tillgång till väl fungerande allmänna transportmedel. Regeringen har i den trafikpolitiska propositionen 1987/88:50 lagt fram förslag till . riktlinjer för utvecklingen av kollektivtrafiken. Iproposifionen framhålls tillgänglighetsmålet som ett av de centrala målen inomkollekfivtrafiken. har redovisat ett regeringsuppdragsom rör vissa frågor om riksfärdtjänstens framtida utformning. har i rapporten till redovisat synpunkter bl.a. på statsbidraget filiden kommunala färdtjänsten. Efter samråd med chefen för , kommunikafionsdepartementet gör jag den bedömningen att frågor som har , att göra med färdtjänstens fortsatta utveckling bör tas upp . Min bedömning: bör utvecklas så att äldremänniskor i' ökad utsträckning skall kunna välja eget boende även om hjälpbeho- ven är stora. Service och vård bör organiseras så att hjälperi kan gesflexibelt och vid olika fider . Ansvar och befogenheter bör så långt möjligtdecentraliseras fill arbetslag och vårdbiträde. En särskild satsning på förnyelsearbete inom isyfte att hitta alternativa och mindre personalintensiva arbetsmetoder börgenomföras. För ändamålet bör ca tre milj. kr. av tvåår avsättas från utvecklingsmedlen inom ramen för statsbidraget till densociala hemhjälpen. Äldreberedningens bedömning: Överensstämmer med minbedömning. Remissinstanserna: Delar beredningens bedömning. Flerainstanser menar dock, med tanke på de stora krav som ställs på arbetsledning,personal och resurser, att beredningens ambitioner är höga i förhållande fillhemtjänstens nuvarande situafion. Skälen för min bedömning Den sociala har avgörande betydelse för mångamänniskors möjligheter att bo i ett eget hem och leva ett självständigt liv.Genom den utbyggnad som skett har möjligheternaförbättrats avsevärt. Enligt min bedömning får den sociala enfortsatt central roll i den framtida äldreomsorgen. Med en fortsatt utvecklingav finns det, enligt min mening, anledning förmoda att allt fleräldre människor kommer att välja att bo i ett eget hem, även när de har behovav omfattande stöd för den dagliga livsföringen. Enligtmin bedömning kommer även de flesta som behöver social hemtjänstatt vara människor i hög ålder, ofta med kombinationer av fysiska och psykiskafunktionsnedsättningar. Allt fler bland dem som får social hemtjänst kommeremellerfid att vara människor med psykisk utvecklingsstörning, psykiskasjukdomar eller åldersdemens samt missbrukare och yngre människor medomfattande funktionsnedsättningar. Denria utveckling ställer höga krav påarbetets organisation och yrkeskunnande bland personal. insatser bör syfta till att stödja denenskildes egna resurser. skall även kompensera funkfionshinder hosden enskilde genom service och omvårdnadsinsatser. Hjälpbehoven hos människorsom inte själva klarar de dagliga livsfunktionerna bör fillgodoses oberoende av orsaken till behoven.Omvårdnadsuppgifter såsom hjälp med rehabilitering Prop. 1987/88:176 kommeratt få växande betydelse. De sociala serviceuppgifterna kommer dock även iframtiden att ha en betydande omfattning. Till serviceuppgifterna hör bl.a.inköp av mat, matlagning, städning och tillsyn. Hemtjänstenskall vidare medverka i uppsökande verksamhet och information. Personalenskunskaper och erfarenheter om äldre människors levnadsförhållanden bör tastillvara i den medverkan i samhällsplarieringen som hör till uppgifter.Vidare bör i uppgifter ingå att ge avlösning och annat stöd tillnärstående vårdare. Under1980-talet har tillgängligheten till den sociala hemtjänsteris resurserförbättrats avsevärt. Det hår skett genom tillkomsten av natt-och kvällspatruller,schemalagda arbetstider för personalen, områdes- och dagcentraler samt genomutbyggnad av trygghetstelefoner. Föratt människor som har omfattande hjälpbehov skall kunna känna sig trygga krävsatt kan ges flexibelt och vid olika tider : Det är ävenviktigt att personal kan nås på ett enkelt sätt vid akut behov av hjälp.Kortvariga och oplanerade insatser bör kunna lämnas utan allt för långaväntetider. Jag är medveten om att förutsättningarna för att ge en hemtjänstmed hög tillgänglighet varierar: I tätbyggda områden med en hög andel äldremänniskor är förutsättningarna goda, medan de är avsevärt sämre iglesbygdsområdeii. måste därför utvecklas med hänsyn till de skiftandeförutsättningar som råder i kommunerna. Ävenresurstillgången påverkar självfallet möjligheterna att lämna omfattandeservice och vård i ordinärt boende. Enligt min mening går det inte attfastställa bestämda gränser för hur omfattande insatser som skall kunna ges iden enskildes eget hem. Omständigheterna i det enskilda fallet måste varaavgörande. Vidkommunernas och landstingens planering och utveckling av äldreomsorgen bördäremot överväganden ske orri hur tillgängliga resurser bäst kan användas. Idetta sammanharig aktualiseras avvägningen mellan stödet i ordinärt boenderesp. i de särskilda boende- och vårdformerna. Jagdelar den åsikt, som och kommuner har fört fram iremissvaren över äldreberedningéns betänkande, att den inriktning som jagförordar för den sociala kräver ett omfattande utvecklingsarbeteför att kunna förverkligas. Den kommer också, som framhåller,att ställa stora krav på arbetsledning, personal och resurstillgång. Detutvecklingsarbete som huvudmännen bedrivit visar att det ikommunerna finns ett stort intresse av att utveckla den sociala hemtjänsten.Jag vill i detta sammanhang framhålla vikten av fortsatt utvecklingsarbete närdet gäller hur service och vård i eget boende kan utformas med utgångspunkt ide lokala förutsättningar som råder på olika håll i landet. Jag delar äldreberedningens bedömning att personalen inomden sociala så långt möjligt bör arbeta i mindre arbetslag spmsvarar för service och vård till dem sorn behöver sådan inom ett geografisktområde. Dessa arbetslag bör ges ett stort mått av självbestämmande. En viktig strävan inom bör vara att förbättrakontinuiteten. Detta kan bl.a. ske genom att ett eller ett fåtal vårdbiträdenges huvudansvaret för en viss hjälpmottagare. Det är också angeläget attarbetet inte styckas , upp i olika delar och specialiseras. Strävan böristället vara att så långt möjligt utveckla en bred yrkesroll. Detta får dockinte förhindra att enskilda vårdbiträden kan fördjupa sitt kunnande inom ettvisst område. Kunskaps- ' fördjupning hos personalen kan exempelvis gällaarbete med personer som har ett visst funktionshinder. Flerahandikapporganisationer har framhållit betydelsen av att den socialahemtjäiistens.personal har kunskaper och-erfarenheter som gör dem väl skickadeatt även arbeta bland t.ex. döva, hörselskadade och synskadade. Jag delar dennabedömning och menar att det härutöver är viktigt att , där detbehövs, har personal med särskild kultur- och språkkompetens för arbetet blandäldre personer med annan etnisk bakgrund. Ansvar och befogenheter bör så långt möjligtdecentraliseras till arbetslagen och till vårdbiträdet. Inom ramen för giynamålsättningar och tilldelade . resurser bör personalen tillsammans med dem somfår hjälp komma överens om bästa möjliga sätt att bedriva det dagliga arbetet.Härigenom får den enskilde stora möjligheter till inflytande över vilkainsatser som skall prioriteras och hur arbetet skall utfornias i övrigt.Dessutom tillvaratas de anställdas egna resurser på bästa sätt. Jag delar äldreberedningens bedömning attledningsfunktionen behöver utvecklas. Arbetsledarnas uppgifter inom den socialahemtjänsten har förändrats från att huvudsakligen avse administrationen av dendagliga hjälpen till att i högre grad samordna, utveckla och följa uppverksamheten.. De får också en allt viktigare roll som handledare ochproblemlösare för personalen. De har även en viktig uppgift i ätt görabehovsbedömningar och planera insatserna tillsammans med den enskilde, dennesanhöriga och annan personal. Jag vill i detta sammanhang slutligen nämna attsocialstyrelsen utarbetar allmänna råd om den sociala ,vilka bör kunna tjäna som vägledning för den närmare inriktningen ochutformningen av arbetet. Det finns enligt min mening anledning att pröva vissaåtgärder för att förbättra resursanvändningen inom , främst med tanke på problemen vad gäller personalförsörjningen. Enligt min bedörrining är det angeläget att kommunerna prövar möjligheterna att använda mindre perso nalintensiva arbetsmetoder inom vissa delar av . personal utför både kvalificerade omvårdnadsinsatser 54 och rena serviceinsatser,såsom t.ex. matinköp och viss storstädning. Be;dömningar från enstaka kommunervisar t.ex. att en stor del av vårdbiträdets arbetstid går åt till matinköp,sonii den som får hjälpen ofta inte deltar i. Vissa kommuner harutvecklat alternativ till deri sociala som man kallar snabbservice,korripletterande hemtjänst, närservice m.m. Detta innebär en annorlunda lösningav de uppgifter sorri annars skulle utförts inom ramen för den socialaherritjänsten. Med tanke på, den rådandepersonalbristen på vissa håll i landet och förväntade problem ärdet befogat att kommunerna noga överväger och prövar vilka funktioner' inomhemtjänsten som, utan att kvaliteten eftersatts, kan utföras på ett mereffektivt sätt. Jag är inte heller främmande för att låta rena serviceuppgifterutföras av andra än personal. För att ta matinköpen som exempelbör det vara möjligt att göra lokala överenskomrrielser med olikalivsmedelsbutiker om hemsändning av varor. De förändringar jag härförespråkar avser inte själva omvårdnadsarbetet, utan det renodladeservicearbetet. Enligt min mening är det mycket angeläget att kommunernabedriver utvecklings- och förnyelsearbete i syfte att hitta alternativa ochrriindre personalkrävande arbetsmetoder inom . Jag bedömer också attstaten bör stödja och stimulera denna utveckling. Dels genom att ta initiafivtill förnyelseprojekt dels genom att sprida idéer och kunskap inom området. Jag avser därför attsenare föreslå regeringen att ca 3 milj. kr. under en tvåårsperiodavsätts för sådant utvecklingsarbete som berörts från utvecklingsmedlen inomramen för statsbidraget till kommunernas sociala hemhjälp. Prop..1987/88:176 Minbedömning: En god vård i hemmet förutsätter att de medicinska insatserna inomprimärvårdens öppna verksamhet är av hög kvalitet. Detförebyggande hälso- och sjukvårdsarbetet bland äldre är av stort värde och börutvecklas. Rehabiliteringsinslageninom primärvården bör bli mer framträdande och vara oberoende av boendeform. Äldreberedningensbedömning: Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna: Delaräldreberedningens bedömning. Jaghar redovisat den utbyggnad av primärvården som skett under 1980-talet.Mycket'talar för att den verksamt har bidragit fill att fler äldre människormed stora hjälpbehov har kunnat bo i en egen bostad. De regionala skillnadernai utbyggnaden av primärvården är emellertid stora. En ytterligare förbättringav möjligheterna för äldre att välja ett eget boende förutsätter en fortsattutveckling och utbyggnad av primärvårderi. Enligt min bedömning är en hög tillgänglighet tillprimärvårdens resurser mycket väsentlig. För att människor som har storahjälpbehov skall kunna få god vård i hemmet krävs bl.a. att hjälpen kan ges medkort varsel under olika tider , vilket kräver en väl fungerande jour-och beredskapsorganisation. Denna bör utvecklas i nära samarbete mellankommuner och landsting. Det är också viktigt att fortsatta ansträngningar görs föratt förbättra kontinuiteten. I ett flertal primärvårdsområden har en s.k.vårdlagsorganisation . Detta innebär att en grupp bestående av flerapersonalkategorier gemensamt har vårdansvaret för befolkningen i ett visstbestämt område. fanns en sådan vårdlagsorganisation i avlandets primärvårdsområden. Organisationen ger förbättrade möjligheter till engod kontinuitet. En väl fungerande vård i hemmet förutsätter attsjukvårdspersonal kan göra hembesök. Av tradition utgör hembesök ett betydandeinslag i distriktssköterskans arbetsuppgifter. Jag bedömer det som angelägetatt även andra personalkategorier, t.ex. läkare, kan göra hembesök i störreutsträckning än . Distriktssköterskan har en central roll i hemsjukvårdenoch det praktiska ansvaret för den medicinska behandlingen av dem som vårdashemma. I takt med att alltfler vårdas hemma kommer sannolikt antaletdistriktssköterskor att behöva ökas. Distriktssköterskans arbete får i allthögre grad inslag av rådgivning och handledning gentemot annan personal. Jagvill också framhålla distriktssköterskans stödjande roll för närstående somvårdar en sjuk eller handikappad i hemmet. är i allmänhet personalen vid de lokalasjukhemmen och personalen inom primärvården i övrigt inordnade i skildaarbetsorganisationer. Sjuksköterskor som arbetar vid ett lokalt sjukhemarbetar således oftast enbart inom denna inrättning. Distriktssköterskornadäremot arbetar med att bl.a. ge vård åt dem som bor i ordinärt boende, iservicebostäder och på ålderdomshem. Enligt min mening finns det skäl atteftersträva en ökad samordning av dessa funktioner. Förebyggande hälso- och sjukvårdsarbete för äldre Arbetet med att förebygga ohälsa och handikapp bland äldrebehöver intensifieras. En väl fungerande hälsovård för äldre är ett led i dettaarbete. Både kroppsliga och psykiska problem är vanligare blandäldre än bland människor i allmänhet. Äldre i socialgrupp tre har vidaregenerellt sett sämre hälsa än andra äldre människor. Ofta är brister ihälsoförhållandena förknippade med faktorer som har ett samband med socialaskillnader tidigare i livet. Här har de arbetsvillkor under vilka den enskildearbetat stor betydelse. Även boendeförhållanden och bristande social förankringpåverkar hälsoförhållandena. De allra flesta äldre människor har ett väl fungerandesocialt nätverk. finns emellertid de som har få kontakter med andra och somofta känner sig ensamma.Risken att drabbas av ensamhet ökar i högre åldrar när närstående Prop.1987/88:176 dör. Även andra livshändelser kan utlösa krisreaktioner. Sådanahändelser kan vara uppbrott från den invanda miljön som, om inte personen ifråga får fillräckligt stöd, kan leda fill ohälsa och långvariga hjälpbehov. En inte oväsentlig orsak lill äldre människors behov avkorttidssjukvård är olycksfall. Många olyckor sker i hemmen, men en hel delockså på allmän ' plats. Många sjukdomar och funktionsnedsättningar har ettsamband med den enskildes livsstil. Kost, mofion, rökning och alkoholvanor ärde faktorer som har störst betydelse härvidlag. Det förebyggande arbetet inom primärvården bör förstärkas.Äldre människor har under sin livstid format olika vanor, men det är ändåviktigt att förbättra informationen och initiera diskussioner om olikafaktorers inverkan på hälsa och välbefinnande. Detta arbete bör bedrivastillsammans med olika organisationer och föreningar, inte minst de äldres egna.Här har även primärkommunens olika facknämnder och den sociala hemtjänstenviktiga uppgifter. Kommuner och landsting har i socialtjänstlagen resp. iförarbetena till hälso- och sjukvårdslagen ålagts att medverka isamhällsplaneringen. Uppgiften att förebygga ohälsa och handikapp bland äldremänniskor kan till inte obetydlig del ske genom åtgärder för att förbättramiljöns utformning. Jag tänker i första hand på boendemiljön, men också påtrafikmiljön. Personalen inom social hemtjänst och hälso- och sjukvård har härerfarenheter som kan ge underiag till konkreta förbättringar utan attkostnaderna för dessa behöver bli omfattande. Erfarenheterna från de äldresjälva och deras organisationer måste också tas till vara. Jag anser det positivt att särskild hälsovård 1985 bedrivs i av landets primärvårdsområden och att planer på enutveckling av en sådan finns i ytterligare landsting.