prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — kg/ton ton/år Syrgasblekning vid ett flertal fabriker När villkoret TOCl/ton har uppnåtts vid samtligafabriker Kappatal 8-10, liten andel klorgas Externa åtgärder för hela, eller delar av, resterandeavloppsvatten Den svenska kemiindustrin är internationellt sett litenmen är inte utan betydelse när det gäller tillförsel av potentielltmiljöfarliga organiska ämnen till våra kustområden. Länsstyrelserna bör, inomramen för de etablerade åtgärdsgrupperna-och i samarbete med berörda inlandslän-inventerautsläppen av stabila organiska ämnen. Det inom utvecklade systemet förbiologisk karaktärisering av komplexa avloppsvatten bör användas i dettaarbete. Inventeringen bör genomföras , och nödvändigaompiövningar av villkor eller andra åtgärder för att minska utsläppen, börinitieras sä snart mera betydande källor identifieras, dioxiner och dioxinliknande ämnen tillförs miljön fränmänga olika källor. Ett antal stabila organiska ämnen som är starkt toxiskaäven i mycket låga koncentrationer förekommer numera allmänt både i Östersjönoch i , Det är alltså inte fräga om lokala belastningar, utan omstorregionala, och möjligen globala, utbredningsmönster. En effektiv nationell och internationell policy mästebygga på principen att så snabbt som möjligt identifiera och åtgärda storakällor, I finns ett åtgärdsprogram, avseende anläggningar föravfallsförbränning, med specifika utsläppskrav. Motsvarande arbete pågår förbiltrafik, metallurgisk industri, skogsindustri och sjukhusugnar, bör idet internationella arbetet söka vinna gehör för samma principiella synsättäven i andra länder. De nivåer som i angivits för avfallsförbränningbör härvid vara vägledande. I används uppsakttningsvis 10000-20000 ämnen icirka 60000 olika kemiska produkter. Av dessa produkter används ca trefjärdedelar inom inustrin, medan en fjärdedel används inom hushållssektorn,inom jord- och skogsbruk eller exporteras. En långsiktig effektivmijöskyddspo-licy måste utgå från att persistenta organiska ämnen inte börfinnas i sädana kemiska produkter vilkas användning medför risk för spridningav föroreningar till den yttre miljön. Därvid bör särskilt uppmärksammas sädanasubstanser som för att kunna fylla sin funktion mäste vara beständiga(exempelvis fiamskyddsmedel, värmeöverföringsvätskor, tillsatser tillsmörjoljor, etc). För drygt 50000 produkter, av i otalt ca 80000, anmäldatill produktregistret finns uppgift om användningsområde (bransch), funktion,kvantitet och om produkten är märkt Gift eller Vådligt. Genomgäng avkemikalieanvändningen inom utvalda industribranscher, Prop. 1987/88:85 medsyfte att fillsammans med berörda företag styra användningen av Bilaga 5.1kemiska produkter i en från miljösynpunkt önskvärd riktning, bör göras i ökadutsträckning. Målet bör vara att de viktigaste branscherna skall gås igenomunder den närmaste femårsperioden. Arbetssättetkan illustreras av två pågående projekt avseende kemikalieanvändningen inommassa- och pappersindustrin och användningen av klorparaffiner iverkstadsoljor. Det första projektet syftar till en allmän genomgång avanvändningen av kemiska produkter inom massa och pappersindustrin för attidentifiera potentiellt miljöfariiga produkter, och där sä är tekniskt möjligtoch ekonomiskt rimligt, byta ut dessa mot från miljösynpunkt mera acceptablasubstitut. När det gäller verkstadsoljor är målet att klorparaffiner, om femär, endast skall finnas kvar i ett fätal applikationer där godtagbaraersättningsprodukter, eller processalternativ ej kunnant finnas. Motsvarandegenomgångar bör göras för i första hand metall- och verkstadsindustri,gummiaru- och plastvaruindustri samt grafisk industri. Förnärvarande finns ett antal kriterier för hälsofarlighet hos kemiska produkterfastställda av kemikalieinspektionen. Dessa kriterier har en styrande effektnär det gäller märkning av kemiska produkter, utarbetande avvaruinformationsblad, registrerings- och informationsplikt till produktregistret,effektbedömningar i enskilda ärenden, osv. Inspektionen bör kompletteradessa med motsvarande kriterier för miljöfarlighet. Arbetetmed sädana kriterier pågår i nordisk regi under det Nordiska ministertådet. Detär ocksä viktigt att ta till vara det arbete som bedrivs inom EG, Strävan mästevara så långt som möjligt åstadkomma en harmonisering för att undvikasärbestämmelser som inte vinner tilltro och efterlevnad i industrin. Detär angeläget att arbetet med att ta fram miljöfarlighetskriterier påskyndas. Omdetta skulle visa sig svårt, bör kemikalieinspektionen överväga att som ettförsta steg, och i avvaktan på en mera definitiv lösning, åtminstone införakriterier för nedbrytbarhet. Inomkemikalieinspektionen pågår ocksä arbete med ett system för notifikation av nyakemiska ämnen. Arbetet är angeläget, och ett förslag frän kemikalieinspektionenborde kunna ges in till regeringen under 1988,1 förslaget bör frågan om delångsiktiga riskerna med stabila organiska ämnen tillmätas stor vikt. Bekämpningsmedelutsätts för en viss granskning med avseende på potentiellamiljöeffekter, genom den obligatoriska registrerings-plikten.Kemikalieinspektionen arbetar f n, efter ett schema med omprövning av bekämpningsmedelvart femte är. Endast i undantagsfall bör det vara tillätet att användabekämpningsmedel som innehåller stabila miljögifter. Detta mål bör varauppnätt inom en . Naturvärdsverketavser att lägga fram en avveck lingsplan för befintliga PCB-innehällande installationer. Om inte åtgärder vidtas, kommer en allt störte del av detta PCB att successivt läcka ut till vär miljö. Lika viktigt är att se till att inte de medel som ersatt PCB skapar nya miljöproblem, 113 8 1987/88. PCB,DDT och vissa andra klorerade bekämpningsmedel har sedan Prop. 1987/88:85 längevarit prioriterade för åtgärder i internationella sammanhang. Allt Bilaga 5.1eftersom kunskapen ökar om betydelsen av långväga transport via atmosfären ochmed havsströmmar (t. ex. toxafen och klordan), framstår det som alltangelägnare med ett utbyggt internationellt samarbete om produktkontroll.Sverige bör ta intiativ till internationell reglering av särskilt miljöfarligaprodukter. Den ovan redovisade strategin med produktgenomgång inom olikaindustribranscher bör föras ut internationellt genom att frågan aktualiserasinom kemikaliearbete och i arbetet med de internationeUa konventionerna. Massaindustrin.De krav som verket och koncessionsnämnden numera ställer pä åtgärder för attminska utsläppen av klorerad organisk substans (TOCI) frän cellulosaindustrinsblekerier till en nivå av TOCl/ton massa är mycket kostnadskrävande. Detrör sig om investeringar på , dvs. Branschen har investerat ca 275milj. kr./år i miljövård (löpande penningvärde) och räknar själv med en nivå på290milj. kr,/år under resten av 80-talet. I dessa investeringar torde ingåflera av de åtgärder som krävs för att komma ned till ett utsläpp av maximalt1,TOCI per ton massa. Deaktuella miljökraven kan omräknas till . per ton massa, exlusive ökadedriftkostnader. Beloppet kan jämföras med ett avsalupris pä massa av ca 4 000kr./ton. Vid beräkningen har antagits 10 ärs avskrivningstid och en realräntapå , Transformatorer ochkondensatorer med innehåll av PCB. Merkostnaden för att tidigarelägga detspontana utbytet av kondensatorer och transformatorer med PCB-innehåll fill år1995 har beräknats fill totaU 85 milj. kr, eller 50kr./kg PCB, Metallerär grundämnen och bryts följaktligen inte ner i miljön. Detta innebär atttillförsel till havet av metaller med toxisk effekt, av principiella skäl måsteses som ett allvarligt potentiellt miljöhot. Mot bakgrund av att den storametalltillförseln sker frän andra länder än , är det angeläget attutnyttja alla de möjligheter som ges inom internationella fora för att minskaandra nationers utsläpp, Etl långsiktigt mål måste vara att belastningen påsedimenten av toxiska metaller från utsläpp reduceras fill i sammastorleksordning som den naturliga påverkan. Särskild vikt bör härvidfiUmätas utsläppen av kvicksilver och kadmium, men även koppar och bly bör ingåi åtgärdsprogrammen. För kadmium och kvicksilver gäller att dessas egenskapermäste ses som sä allvarliga att lokalt och regionalt kortare tidsperspektivmåste beaktas. Arsenik har hög prioritet i . För flertalet härberörda ämnen förefaller situationen vara allvarligare i egentliga Östersjönoch än i , En utökad forskning omutbytesmekanismer mellan sedimenten, vattnet Prop. 1987/88:85 och biota ärangelägen för att bättre kunna precisera ambitonsnivå och mål Bilaga 5.1för olika metaller. Klor-alkaliindustrin står i många länder fortfarande förstora utsläpp av kvicksilver både med avloppsvattnet och till luften.Miljöskyddsarbetet mot denna källa påböijades tidigt i och storautsläppsbegränsningar har åstadkommits. Måletför det svenska miljöskyddsarbetet, såvitt avser klor-alkaliindustrin är attpå sikt eliminera utsläppen av kvicksilver genom att gå över till en teknik därdenna metall inte behövs. Utsläppav kadmium sker frän mänga olika källor. har antagitett handlingsprogram för begränsning av kadmiumutsläppen frän ett antal olikaverksamheter. I det internationella samarbetet har godtagit sammaregler som EG. Även om har fä industrier med stora utsläpp av kadmiumoch/eller kvicksilver, finns på det internationella planet behov av att krävautsläppsbegränsande åtgärder för fiera olika industrityper. Prioritet bör iförsta hand ges utsläpp till luft från klor-alkaliindustri, metallurgiskindustri, energianläggningar och sopförbränningsanläggningar. Åtgärder motutsläpp frän sopförbränningsanläggningar av bl. a. kvicksilver har fastlagts iden s. k. . Det är angeläget att söka vinna gehör för ettlikartat synsätt även i andra länder. Järn-och stålindustrin i har genomfört relafivt långtgående åtgärder för attminska utsläppen med avloppsvattnet, Pä naturvärdsverkets initiativ pågår förnärvarande omprövning av järn- och stålverk med syftet att bl. a. fä enbegränsning av utsläppen fill luft av tungmetallhaltigt stoft.Naturvårdsverkets målsättning är att få en begränsning av utsläppen till under0,/ton vid de anläggningar där detta kan ske till rimliga kostnader.Omprövningsverksamheten avser fortsätta i sådan takt att alla stålverk medsmältugnar har omprövats till är 1995. Utsläppenav metaller frän andra länders järn- och stålindustri är stora, I synnerhettorde utsläppen till luft från fiera av östländerna bidra i betydandeutsträckning till påverkan på , bör visa fortsatt högaktivitet i det internationalla arbetet, kring dessa utsläpp. Metalltillförselnfrän gruvindustrin beror främst på utlakning frän de stora upplagen med metallinnehållandeofyndigt berg. Framför allt utlakningen av kadmium och zink kan leda tillmiljömässigt betydande konsekvenser, eftersom dessa metaller genom sinlättrörlighet kan spridas över stora områden, även om gruvorna ligger iinlandet när metallerna, fört eller senare, havsmiljön via vattendragen. Denstörsta tillförseln kommer från avfallsupplagen vid men även vissaandra gruvor bidrar. Genom åtgärder som överteckning, invallning och andraavskärmningar, bör utsläppen frän gruvornas avfallsupplag kunna minskaskraftigt. När det gäller gamla upplag, fill vilka ingen verksam ägare gåratt finna, måste finansieringsfrågan lösas, Metallinnehällande fastavfall uppkommer vid mänga olika processer, främst industriella. Sådant avfall, som vanligen deponeras, bör pä grund av de långsiktiga miljöriskerna, hanteras så att utläckningen av 115 metaller minskas i sammautsträckning som gäller för aska Prop. 1987/88:85 frånkolförbränning. Detta innebär att sådant avfall effektivt måste avskär- Bilaga 5.1 mas från omgivningen. Ettsärskilt avfallsproblem utgör de kvicksilverhaltiga fiberbankar som fortfarandefinns kvar i vattenrecipienten utanför några skogsindustrier. Med hänsyn tillkvicksilvrets lättrörlighet i miljön bör åtgärder genomföras så attkvicksilverläckaget från dessa fiberbankar elimineras. Användningav kemiska produkter. Många produkter som används inom hushåll, industri, m. m.innehåller metaller eller metallorganiska föreningar. Batterierkan innehålla kvicksUver och/eller kadmium. Det återvinnings-program som förnärvarande är under genomförande kan endast ses som ett första steg. På siktmåste miljövänligare ersättningsprodukter utvecklas. Fortfarandeanvänds kvicksilverhaltiga betmedel för behandling av visst utsäde. Det börvara möjligt att byta ut dessa mot mera miljövänliga alternativ. Kadmiumanvänds i ett stort antal produkter i samhället. Mot bakgrund av kadmiumstoxicitet och akumulerbarhet, har tillståndsplikt införts för användning avvissa kadmiumhaltiga produkter i . Ansträngningarna att begränsaanvändingen av kadmiuminnehållande produkter bör fortsätta. Vihar i fattat beslut om obligatorisk katalysatorrening av bilav-gser fr.o. m, 1989 ärs bilmodeller, och även i övrigt fastställt skärpta krav päblyhalt i bensin. Dessa åtgärder kommer att medföra en kraftigminskning av tillförseln av bly till miljön. Tennorganiskaföreningar används som biocid i båtbottenfärger. Pågående undersökningarindikerar att dessa föreningar allmänt förekommer i vår havsmiljö. Förbudmot sådan användning finns redan i och och övervägs f, n, iEngland, Även i bör motsvarande restriktioner införas. Ett sätt attgöra detta är att införa förhandsgranskning, analogt som för bekämpningsmedel.Kemikalieinspektionen bör förbereda ett beslut i frågan, parallellt med attpågående undersökningar avslutas. Det bör också övervägas om inte separatförbud mot användningen för behandling av fritidsbåtar kan genomföras snabbt, Målsättningenför arbetet med att minska den negativa miljöpåverkan av tillförsel av närsalter till våra hav kan delas upp i tvä delar, när det gällerde öppna havsområdena, mäste det långsiktiga målet vara att förhindra att en uttalad eutrofierad situation överhuvudtaget uppstår. Ett delmål bör vara att få till stånd sådana utsläppsminskningar att halterna av växtnärings ämnen inte längre ökar. Med hänsyn till det relativa bidraget frän olika länder till belastningen pä de öppna havsområdena, kan konstateras att det i första hand krävs internationellt agerande, och åtgärder i andra länder än . Ensidiga begränsningsätgärder mot svenska källor torde ha liten betydelse för miljösituationen i öppna havet. Sä vitt gäller de svenskakusterna bör målet vara att minska belastningen av kväve tillhätften av nuvarande nivå och att väsentligt minska fosforbelastningen. Dettamål får olika tolkning inom olika kustavsnitt. När det gäller den diffusabelastningen av fosfor frän jordbruket, är det f, n, inte möjligt attförutsäga vilken effekt föreslagna åtgärder kommer att få. Vidare måste detfaktum att exempelvis våra kommunala reningsverk är försedda medavancerad fosforrening tillmätas betydelse vid genomförande av målet. Tabellen nedan visar detotala utsläppen av fosfor och kväve från samtliga länder runt ,inklusive och bäUhaven, Tabellen som avser både direkta utsläpp ochtillförsel via vattendrag, men inte luftdeposition, baseras dels pä dataredovisade till Helsingforskonventionen, dels pä beräkningar gjorda vidAskölaboratoriet. Det bör understrykas att uppgifterna är mycket osäkra, ochendast skall uppfattas som angivande av storleksordningar. Siffrorna angerutsläppen i ton/är. Prop.1987/88:85 Bilaga 5.1 som en helhet uppgår det direkta atmosfärsnedfallet till avden totala kvävebelastningen och till för fosfor. För delområden kanatmosfärsnedfallets andel av belastningen vara störte. För uppgårandelen t, ex. till för kväve och för fosfor. För attinriktningen av åtgärdsbehovet skall kunna bedömas är det viktigt att känna tillbelastningens fördelning pä olika källor och olika områden. Totalfosfor ton/år Totalkväve ton/år Kommunala reningsverk Skogsindustriutsläpp Övriga industriutsläpp Transport med floder Bakom vattendragsposternadöljer sig både direkta utsläpp till inlandsvattnen och utlakning från skogs-och jordbruksmark. Det finns inget underlag som utvisar hurvattendragsposten fördelar sig pä dessa källor för landet i stort. För vissaområden har dock beräkningar och uppskattningar av fördelningen gjorts.Flertalet av dessa beräkningar är gjorda för jordbruksområden och de ger därföringen god bild av förhållan- dena i andra typer avområden, I de jordbruksområden som studerats Prop. 1987/88:85 svararjordbruket för ca 3/4 av kvävebelastningen. Jordbruket är i dessa Bilaga5.1 områden ofta ocksä den dominerande fosforkällan. När det gäller fosforspelar de enskilda bostadsavloppen en förhållandevis stor roll vilket sammanhängermed att dessa ofta endast genomgår slamävskiljning innan de släpps ut tillsjöar och vattendrag. Fosforbelastningenfrån svenska tätorter till havsområdena har minskat med under de tväsenaste decennierna som en följd av de reningsåtgärder som vidtagits i dekommunala reningsverken, Säväli ett nationellt som i ett internationellt perspektiv mäste konstateras attjordbruket står för den dominerande tillförseln av kväve, och för en avsevärddel av tillförseln av fosfor, till vår havsmiljö. Jordbruket har, med hänsyntill havsmiljön, utvecklats i fel riktning och åtgärder för attminska näringsläckaget är nödvändiga. Åtgärdersom bör genomföras relativt snabbt och utan störte utredningar är i huvudsakföljande: - gödselhantering pä gärdar med fler djur än tiodjurenheter (enligt miljöskyddsförordningens deflnition) skall ordnas sä atttillgänglig spridningsareal motsvarar högst 1 djurhenhet/ha när det gäller svinoch höns och 1,5 djurenheter/ha när det gäller nötkreatur - lagringsutrymmen för stallgödsel på gårdar med flerän 10 djurenheter skall klara minst 8 månaders gödselproduktion när det gällergrovfoder-baserad nötkreaturshållning och minst 10 månaders gödselproduktionnär det gäller övrig djurhållning - spridning av stallgödsel, rötslam etc, förbjuds, ominte nedbrukning kan ske , i hela landet mellan och den28 februari - stallgödselspridning tillden får i endast ske i växande gröda (vall etc.)eller före sådd av höstgröda - typgodkännande krävs av spridarutrustning förstallgödsel och handelsgödsel - stimulera insådd av fånggröda i första hand i K, L,M och N län - träda bör förbjudits om den inte ärbeväxt med någon täckgröda under stor del av trädesperioden - utökad gödslings- och växtodlingsplanering - övergång till fosforfattiga diskmedel i mjölkrum.Åtgärderna bör vara genomförda inom 10 är. Enöversiktlig beräkning visar att de föreslagna åtgärderna fram tiU år 2000förväntas minska kväveufiakningen med i . För att uppnå detför kväve ovan angivna målet, krävs således yfteriigare åtgärder. Ävenfosforiäckaget minskar om de föreslagna åtgärderna genomförs, men dennaminskning kan f n. inte kvantifieras. Pålängre sikt blir genomgripande förändringar nödvändiga för att mins ka närsaltläckaget. Bl, a. kan odling av energigräs, energiskog och lövskog och andra grödor, som håller marken bevuxen behöva ökas väsenfiigt. Ökade kunskaper bör kunna erhållas genom "intensitetsgruppens" arbete om dessa och andra för ett minskat läckage önskvärda förändringar inom jordbruket. , har under mer äntvä decennier investerat drygt 10 miljarder Prop. 1987/, räknati dagens penningvärde, i utbyggnad av de kommunala Bilaga 5.1reningsverken. Praktiskt taget alla tätortsinnevånare i är anslutnatill reningsverk med kemisk fällning. Driftkostnaden för de svenska kommunalareningsverken är I -per är, Fosforteduktionenär normalt i reningsverk med kemisk fällning. Genom filtrering skullemer än hälften av den återstående fosforn kunna tas bort. Motsvarande minskningkan ske i de flesta reningsverk genom optimering av driften och ökad doseringav fällningskemikalier. Kostnaderna för efterfiltrering blir /kgfosfor som tas bort och för fällningsoptimeringen 100-300kr./kg fosfor.Beräkningarna gäller reningsverk större än ca 20000pe, Genomden biologiska nedbrytningsprocessen i kommunala reningsverk minskas kväveutsläppentill recipienten med , beroende på omständigheterna. Omsubstrat (organiskt kol) finns närvarande i överskott kan minskningen bli sästor som . under andra förhållanden, och där exempelvis en återföring avkväve sker frän en rötslamsanläggning, kan utsläppsbegränsningen kanske baravara . Ett normalt värde för denna s. k. assimilativa kväveeliminering är20%. Genomatt bygga ut ett reningsverk för biologisk kvävereduktion kan kväveutsläppenminskas väsentligt. Dettorde f, n, vara möjligt att komplettera ett normaU svenskt kommunaltreningsverk med t, ex, förfällning, förbättrad processtyrning och andraåtgärder så att verket kan klara reduktion av kväve, räknat somårsmedelvärde, och relaterat till det ingående avloppsvattnets kvävemängd.Detta motsvarar det s, k, lägre alternativet, som av naturvärdsverket () kostnadsberäknats till ca 1,8miljarder kronor om det skulle genomföras i hela landet. Vid beräkningarna hardock inte tagits full hänsyn till att en hel del av den utrustning och debassänger m. m, som krävs finns, Överslagsmässigt kan man beräknaatt den verkliga kostnaden snarare torde bli 1,0 , Iett längre gående alternativ, har räknats med en kvävereduktion av ,Detta är normalt inte möjligt att åstadkomma, utan att man gör en storutbyggnad av befintliga bassängvolymer och tillsätter ytterligare substrat iform av organiskt kol. En teknisk utveckling pågår emellertid som snabbt kanändra bilden. Kostnaden för detta högre aternativ har för hela landet (förreningsverk med över IOOOO innevånare, och belägna utefter kusten eller eftervattendrag inåt landet) beräknats till . Efter den svenska kustenfinns vissa områden som är hårt belastade av närsalttillförsel, och där eutrofieringssituationen lokalt eller regionalt mäs te bedömas som mycket allvariig. Regeringen har fattat beslut om ett åtgärdsprogram för , Samma principiella ambifionsnivå som där preciseras bör gälla även för , och de kraftigast påverkade delarna av , Detta motsvarar det ovan beskrivna längre gående alternativet, I en första etapp, fram till utgången av 1992, bör i vart fall en 50-procentig reduktion ha uppnåtts för renings- 119 verken inom detta område.Före 1995 års utgång bör sedan den högre Prop. 1987/88:85 ambitionsnivån,normalt kvävereduktion, vara uppnådd. I Bilaga 5.1 detalj specificeradereduktionsnivåer, tidplaner och tekniska lösningar måste avgöras från fall tillfall efter prövning enligt miljöskyddslagens regler och med hänsynstagande tillsåväl lokala miljöförhållanden som tekniska och ekonomiska förutsättningar. Inomövriga kustområden efter hela och upp till och med Stockholmsskärgård, är situationen mindre allvarlig, men närsaltpåverkan bedöms ändå inommånga områden som så kraftig att vissa begränsningsätgärder mäste krävas. Härbör reningsverk, som är större än IOOOO personekvivalenter och belägna efterkusten eller mindre än in i landet kompletteras med biologiskkvävereduktion. Som ett krav bör härvid gälla att reduktion, räknat somett genomsnitt över året, skall uppnås. För reningsverk som ligger längre in ilandet bör åtgärder pä samma nivå krävas om uttransporten via vattendrag frånett enskilt reningsverk överstiger kväve/är. Detta motsvarardirektutsläpp frän ett reningsverk med 10-15000 personer anslutna. Lokalaförhållanden kan självfallet motivera en höjning eller sänkning av kravnivån idet enskilda fallet. Åtgärderna bör vara genomförda års utgång. FörUpplands- och Nortlandskusterna bör gälla att åtgärder, utöver dagens kravnivå,för att minska kväveutsläppen bör genomföras i den utsträckningeutrofieringssituationen i de öppna havsområdena motiverar detta eller omsärskilda lokala problem finns. Härvid är en anpassning till internationellaöverenskommelser av avgörande betydelse. Såvittgäller fosfor, bedöms inte några omfattande ytterligare åtgärder, av typinförande av ett filtersteg, som erforderliga i detta skede. Självfallet kan ienskilda fall, i det reguljära miljöskyddsarbetet, trots detta krav komma attställas på åtgärder för att ytterligare minska fosforutsläpp.