prop · GB0365 · 1987-12-31 00:00:00 — Bevissäkringslagen bör inte hellertillämpas om de aktuella uppgifterna som tvångsåtgärden syftar till att få framkan erhållas på annat sätt utan att resultatet av utredningen äventyras ochutan oproporrionerligt stort extraarbete för myndigheterna. Jagföreslår därför att det införs en ny paragraf, 6 a §, i bevissäkringslagen därdet föreskrivs att en säkringsåtgärd får tillgripas bara om vikten av attåtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det intrång eller annatmen som säkringsätgärden innebär för den enskilde. 4.6.4Förstärkt skydd mot eftersökning i bostad Mitt förslag:Skyddet mot intrång i bostad och andra utrymmen som inte är verksamhetsutrymmeförstärks genom att gränsen i 6 § första stycket för vad som skall anses utgöraverksamhetsutrymme dras snävare. Utredningens förslag: USShar föreslagit särskilda restriktioner i fräga om förrättningar i utrymmen somkan antas utgöra bostad. Remissinstanserna har iprincip inte haft något att invända mot den ändrade definitionen av den privatasektor som skall skyddas. Kritik har dock framförts mot att restriktionernaskall gälla generellt, dvs, oberoende av om förrättningen sker mot denenskildes vilja eller ej. Skälen för mitt förslag:Enligt 6 § första stycket bevissäkririgslagen fär beslut om eftersökning iutrymme fattas, om det finns grundad anledning att anta, att den granskade inteendast tillfälligt använder utrymmet för sin verksamhet eller att utrymmetyrkesmässigt används av annan, som har uppdrag för den granskade i dennesverksamhet, samt risk föreligger att bevismedelkommer att undanhållas eller förvanskas, I andra stycket reg- Prop, 1987/88:65leras eftersökning i annat utrymme eller förvar än som avses i första stycket,I förarbetena till stadgandet (prop, 1975/76:11 s, 132) framhölls att omutrymmet endast tillfälligt används för verksamheten kan det inte vara i förevarandesammanhang avsett verksamhetsutrymme. Om t, ex, räkenskapshandlingar under enlängre tidrymd förvarades i den granskades bostad, vilken han normalt inteanvänder för sådana ändamål, torde dock utrymmet anses som verskamhetsområde ilagrummets mening, Idet lagförslag som remitterades till lagrådet var bestämmelsen intagen i 7 §och den hade en något annorlunda utformning på så sätt att orden "ej endasttillfälligt" i stadgandets första mening ej fanns med, Isitt yttrande över förslaget framhöll lagrådet (se prop, 1975/76:11 s, 171 f)att gränsen mellan de undersökningsfall som behandlas i första stycket och defall av eftersökning som avses i andra stycket var av betydande intresse frånrättssäkerhetssynpunkt. Under bestämmelsen i andra stycket föll, framhölllagrådet, i stort sett de utrymmen och förvar som avser den privata sektorn, främstden granskades bostad. Lagrådetanförde att det med hänsyn till intresset av att värna den personligaintegriteten var av vikt att andra styckets räckvidd inte blev för snäv.Gränsen mellan verksamhetsutrymmen och privata utrymmen borde enligt lagrådetdras sä att ett utrymme inte blir att betrakta som verksamhetsutrymme, medmindre det huvudsakligen används för verksamheten. Lagrådet föreslog med hänsynhärtill en justering av lagtexten i enlighet härmed. Vidden slutliga utformningen av lagtexten tillgodosågs lagrådets synpunkter såtillvida att stadgandet fick den nuvarande lydelsen. Enligt5 kap, 1 § andra stycket i USS förslag till utredningslag fär i utrymme som kanantas utgöra bostad en föixättning som inte avser besiktning hällas endast omden som berörs av förrättningen begärt att handlingarna skall granskas däreller länsrätten har lämnat rillstånd till förrättningen. Tillstånd skallenligt tredje stycket ges, om det finns grundad anledning att anta atthandlingarna finns i utrymmet och myndigheten inte efter begäran har fåtttillgäng till dem eller det finns en påtaglig risk för att ändamålet medutredningen skulle äventyras genom en sådan begäran. Uttrycket"kan antas utgöra bostad" innebär enligt utredningen att bestämmelsenskall tillämpas inte bara när det står klart för myndigheten att det verkligenär fråga om en bostad utan även när utrymmet pä grund av omständigheterna kanantas vara av detta slag. Deremissyttranden över USS förslag som direkt berört denna fråga har som jag nämnti regel varit positiva eller inte haft något att invända mot förslaget. Fleraremissinstanser anser dock att tvångsåtgärder av nu aktuellt slag inte skallfä ske annat än i straffprocessuell ordning. Jämfört med de nuvarandereglerna i bevissäkringslagen innebär USS förslag enligt min bedömning ett i viss män ökat skydd mot tvångsingripan den i bostadsutrymmen, men däremot ett sämre skydd än nuvarande regler för privata utrymmen som inte är bostäder. Jag anser även för egen del att det kan vara motiverat av rättssäkerhetsskäl att förstärka skyddet för den enskildes personliga integritet genom att något skärpa förutsättningarna 73 enligt bevissäkringslagenför eftersökning i bostadsutrymmen och andra utrymmen som inte utgörverksamhetsutrymmen. Stadgandet i 6 § första stycket kan lämpligen omformuleraspå det sätt lagrådet föreslog i det av mig nämnda yttrandet. Gränsen börsåledes dras så att ett utrymme inte blir att betrakta som verksamhetsutrymmemed mindre det huvudsakligen används för verksamheten. Ändringen innebär attom exempelvis en rörelseidkare som saknar särskilt kontor förvararräkenskapsmaterial i ett rum i bostaden men i övrigt inte använder bostaden iverksamheten så kan rummet inte anses användas huvudsakligen för verksamheten. Prop, 1987/88:65 4.6.5Undantagande av bevismedel från granskning Mitt förslag:Möjligheterna att begära att visst bevismedel skall undantas från granskningutvidgas på så sätt att en framställning härom skall kunna göras även i sambandmed förrättningen direkt till den som genomför förrättningen. När en sådanframställning gjorts skall bevismedlet förseglas och överlämnas tillrätten. Utredningensförslag: Enligt USS förslag skall en enskild som vill slippa att till enskattemyndighet lämna uppgifter av ömtålig personlig eller ekonomisk art kunnahos länsrätten begära att myndigheten förbjuds att ta del av uppgifterna.Domstolen skall gå med pä hans begäran om hans intresse av att inte behöva röjauppgiften är större än myndighetens behov av uppgiften. Innan domstolen haravgjort frågan skall det råda ett automatiskt förbud för myndigheten att tadel av uppgiften. Remissinstanserna:En majoritet av remissinstanserna är positiva till ett förstärkt skydd förintegritetskänsliga uppgifter. Skälenför mitt förslag: Som jag har framhållit tidigare finns det en viktig principiellskillnad mellan revisionsförfarandet och användningen av tvångsmedel enligtbevissäkringslagen. Reglerna om revision ger t, ex, inte i sig något stöd föratt mot den reviderades vilja omhänderta bevismedel. Av bl, a, det skälet harjag ansett det obehövligt att föreslå några ändringar av bestämmelserna i ,såvitt gäller förfarandet när handlingar begärs undantagna från granskning. Närdet däremot är fråga om bevissäkringsätgärder finns det emellertid enligt minmening skäl att pä en punkt förbättra skyddet för känsliga uppgifter som undan frän granskning. Enligtnuvarande regler skall en framställning om undantag göras skriftligen tilllänsrätten, som sedan skall underrätta granskningsledaren härom. De bevismedelframställningen avser skall därefter ställas till rättensförfogande. Denna ordning innebär emellertid att det kan förflyta viss tidinnan granskningsledaren får veta att undantagande begärts hos rätten, vilket isin tur kan få till följd att den som utför granskningen hinner ta del av dekänsliga uppgifterna innan han fär besked om att de skall lämnas tilldomstolen. För att förebygga att uppgifterna kommer till den granskandemyndighetens kännedom bör enligt min mening en begäran om undantagandekunna fä göras direkt till den som verkställer förrättningen, Prop, 1987/88:65 Görsen sådan framställning skall denne försegla bevismedlet och ställadet till rättens förfogande. På så sätt fär den som utsätts för granskningen enbättre möjlighet att förhindra att granskningsmyndigheten får del av denuppgift för vilken det begärts undantag innan rätten prövat frågan omundantagande. Det bör emellertid förhindras att det i fall där ettundantagande inte kan komma i fräga sker en opäkallad fördröjning avgranskningen. En försegling bör därför bara ske när framställningen inte äruppenbart ogrundad. Jag föreslår således att 18 och 19 §§ i bevissäkringslagenändras i enlighet med det nu anförda. Avslutningsvisvill jag påpeka att den av mig nu föreslagna ändringen inte helt utesluter attden granskande myndigheten i vissa fall får del av uppgifter som länsrättensedan beslutar skall undantas från granskningen. Bestämmelsen 121 § attbevismedel som har undantagits frän granskning inte får återges eller åberopasi granskningsärendet bör därför finnas kvar. Lagrådethar inte haft någon erinran mot förslaget om ändringar i bevissäkringslagen. Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslagtill 1, lag om ändring i taxeringslagen(1956:623), 2, lag om ändring i lagen(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 3, lag om ändring ibevissäkringslagen (1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen, 4, lag om automatiskdatabehandling vid taxeringsrevision, m, m. 1 Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen(1956:623) Ändringarnaär närmast av redaktionell natur. Genom att i bestämmelserna ange attmyndigheters skyldigheter att medverka vid taxeringskontrollen består i atttillhandahälla uppgifter fär man en bättre överensstämmelse med den allmännaföreskriften i 15 kap, 5 § sekretesslagen (1980:100) rörandeinformationsskyldigheten myndigheter emellan, Bestämmelsernahar behandlats ganska utförligt i den allmänna motive ringen (avsnitt 4,3), Ändringarna innebär till en början att tillämpningsom rådet för revisionsinstitutet begränsas till att i huvudsak avse bokförings- 75 skyldiga,dvs, sädana personer som enligt bokföringslagen (1976:125) an- Prop, 1987/88:65ses som näringsidkare eller som enligt bestämmelserna i jordbruksbokföringslagen(1979:141) är skyldiga att föra räkenskaper. Begreppet näringsidkare skallenligt motiven till bokföringslagen fattas i vidsträckt mening. Det omfattarvarje fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt driver verksamhet avekonomisk art. Under begreppet faller, till skillnad från vad som gällerbeträffande det skatterättsliga rörelsebegreppet, bl, a, den som drivervärdepappersrörelse eller yrkesmässigt sysslar med förmögenhetsförvaltning Gfrprop. 1975:104 s. 203). Möjligheten att utan att särskilda skäl föreliggerföreta taxeringsrevision omfattar ocksä juridiska personer som inte ärbokföringsskyldiga, med undantag för dödsbon. Taxeringsrevisionhos personer utanför den nu angivna kretsen får göras endast om särskilda skälföranleder det. Som har framhållits i den allmänna motiveringen kan sädana skälföreligga i fråga om t. ex. delägare eller företagsledare i fåmansföretag. Medanbestämmelserna i första stycket reglerar revisioner som sker för kontroll avden reviderades egen deklarations- eller uppgiftsskyldighet avser bestämmelsernai andra stycket s. k. tredjemanskontroller, dvs, revisioner som har till syfteatt kontrollera någon annan än den hos vilken revisionen sker. Det skiljsmellan två fall av sådana kontroller, I andra stycket första meningen avses densituationen att skattemyndigheten vill inhämta kontrollunderlag beträffande enperson eller ett fåtal personer. Förutsättningen är dä att myndigheten känner tillnamnet på den eller de som kontrollen avser eller att den i vart fall harsädana informationer om en företagen rättshandling att bl, a, namnuppgiften börkunna fäs fram som ett resultat av revisionen. Av skäl som har utvecklatsnärmare i den allmänna motiveringen krävs det inte att skattemyndigheten förden reviderade alltid anger vem kontrollen avser, även om denne är känd tillnamnet. Andrameningen i andra stycket reglerar generella kontroller, dvs, uppgiftsinsamlingarbeträffande ett större antal personer som inte är kända till namnet. Entaxeringsrevision av del slaget får göras endast hos kretsen av bokföringsskyldigam,fl, som enligt bestämmelserna i första stycket får revideras utan attsärskilda skäl föreligger. Generellakontroller hos sådana personer som inte är uppgiftsskyldiga enligt andrabestämmelser mäste beslutas av RSV eller efter verkets bestämmande av chef förlänsskattemyndighet (jfr 57 §), I den mån det finns en uppgiftsskyldighet efteranmaning är det inte något krav att revisionen skall föregås av en anmaning.Men beslut om en sådan revision bör i princip fattas på samma nivå som gällerenligt reglerna om anmaning. Medde nu föreslagna ändringarna föreligger inte längre något behov av de gällandebestämmelserna i andra stycket om taxeringsrevision hos den som bedriverförmedlingsverksamhet. De föreslås därför bli upphävda, IQärde stycket förklaras vad som skall förstås med begreppet handling. Definitionen motsvarar den som finns i 2 kap, 3 § första stycket tryckfri hetsförordningen. Även i detta sammanhang tar definitionen sikte på infor mationen som sådan. Av underordnat intresse är vilket medium som används för informationslagringen. Isjätte stycket har gjorts vissa redaktionella ändringar. 56 §2 mom, Prop, 1987/88:65 Bestämmelsernahar behandlats i avsnitt 4,5 i den allmänna motiveringen, Idet nya tredje stycket anges vissa grundläggande krav som fär ställas på densom revisionen sker hos för att granskaren skall kunna ta del av ADB-baseradinformation. Granskaren skall enligt bestämmelsen få använda terminal o,d,utrustning när han begär det. Bestämmelsen syftar alltså i första hand påterminal o, d, som finns hos den som revideras. Avbestämmelserna i andra stycket följer att den hos vilken revisionen verkställsär skyldig att aktivt medverka för att revisionen skall kunna genomföras. Närdet gäller ADB-upptagningar innebär detta att granskaren skall få tillgäng ocksätill datorprogrammen och övrigt material rörande ADB-verksamheten, exempelvissådan beskrivning och dokumentation som avses i 7 § bokföringslagen och 16 §jordbruksbokföringslagen, Iandra stycket har vidare gjorts en markering i fråga om vilka utrymmen som denenskilde är skyldig att lämna tillträde till vid revisionen. Bestämmelsenkorresponderar med den i följande moment gjorda ändringen om att medgivandeskall krävas för revision i privata utrymmen. Övrigaändringar är redaktionella. Bestämmelsernahar behandlats i avsnitt 4,3 i den allmänna motiveringen, I första stycket hartillfogats en bestämmelse om att taxeringsrevision inteutan särskilda skäl får verkställas hos enskild mellan kl, 19 och kl, 8, Undantagfrån den regeln bör fä göras främst om revisionen avser en verksamhetsom lämpligen inte kan granskas , t, ex, restauranger ochandra kvällsöppna serviceföretag. En regel om förbättrat skydd för privatautrymmen har tagits in i andra stycket.Definitionen av sädana utrymmen ansluter till den som används i bevissäkringslagen.Även i detta moment har gjorts redaktionella ändringar. Definitionenav handlingsbegreppet i 1 mom, innebär att länsrätten fär besluta att även visst ADB-lagrat material skall undantas från revisionen. Befogenheten har särskild betydelse i fråga om handlingar som inte ingår i personregister enligt datalagen, eftersom den särskilda lagen inte avser sådana fall. Även i fräga om personregister gäller dock länsrättens befo genhet. När länsrätten beslutar om att en handling som utgörs av ADB- upptagningar skall undantas från revisionen fär rätten enligt en ny regel i paragrafen besluta om begränsningar av granskarens rätt att använda tek niska hjälpmedel för att göra det ADB-lagrade materialet tillgängligt. Det blir därigenom möjligt för rätten att t, ex, förbjuda sökning i en viss datafil eller att använda vissa sökbegrepp. Förhållandet mellan länsrättens och DI:s befogenhet i dessa fall har behandlats i den allmänna motiveringen, 77 avsnitt 4,5, Där har ocksåframhållits att det i vissa fall kan vara lämpligt Prop. 1987/88:65 attlänsrätten inhämtar yttrande från DI frågor. Ändringarna iförsta och tredje styckena är av redaktionell art. Bestämmelsernaom behörighet att fatta beslut om taxeringsrevision har kompletterats med enregel avseende sädana revisioner som gäller generella uppgiftsinsamlingar hostredje man. Det förutsätts att sådana revisioner, om de inte grundar sig pånågon redan föreliggande uppgiftsskyldighet, i första hand skall beslutas av riksskatteverket.Härigenom kommer planeringen och uppläggningen av större kontrollaktioner attbeslutas på högre nivå än normalt. Inom ramen för sina styrbefogenheter bör riksskatteverketha viss möjlighet att delegera beslutanderätten till chef för länsskattemyndighet.Det bör då vara fråga om revisioner som ansluter till den centralakontrollplanering som verket svarar för. Någon generell delegation bör inteförekomma. Innanbeslut om en revision av det här slaget meddelas skall i vissa fall datainspektionenhöras. Det framgår av 5 § i den föreslagna lagen om automatisk databehandlingvid taxeringsrevision, m, m. 2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter 3 kap,10-12 och 14 §§ Deföreslagna ändringarna beträffande tid och plats för revisionen, handlingsbegreppetoch granskningen av ADB-baserade räkenskaper motsvarar de nya bestämmelsernahärom i taxeringslagen (1956:623), 3 Förslaget till lag om ändring i bevissäkringslagen(1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen Ändringarnai paragrafen föranleds av att stämpelskattelagen (1964:308) ersatts av lagen(1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter och lagen (1984:405) ohristämpelskatt pä aktier samt att förordningen (1973:602) om särskildvägtrafikskatt upphört att gälla. Genomatt i 6 § första meningen orden "ej endast tillfälligt" byts ut mot ordet "huvudsakligen" utvidgas den sektor för vilken de strängareregler na för ingripände enligt stadgandets andra stycke gäller. Med uttrycket "huvudsakligen för sin verksamhet" avses att utrymmet i första hand används för verksamheten. Utrymmen som i viss mån används för verk samheten men vars huvudsakliga funktion inte kan anses hänförlig till 78 denna är således inteverksamhetsutrymmen i lagrummets mening. Om en Prop, 1987/88:65 rörelseidkare har ettsärskilt inrett kontor i sin bostad bör detta betraktas som verksamhetsutrymme mendäremot inte övriga utrymmen i bostaden, även om t, ex, vissträkenskapsmaterial eller liknande förvaras där. råder tvekan om ettutrymme är att hänföra till verksamhetsutrymme eller ej bör andra styckettillämpas. Ändringarna har behandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt4,6,4, Iparagrafen, som är ny, har en proportionalitetsregel införts. Regeln harpresenterats i avsnitt 4,6,3, Bestämmelsen innebär att vikten av att uppnåsyftet med tvångsåtgärden skall ställas i relation till de olägenheter åtgärdenförorsakar den som utsätts för den. Man måste därvid beakta att de tvångsmedelsom här är aktuella, beslag, försegling och eftersökning kan innebäraallvarliga ingrepp i den enskildes personliga integritet. Det krävs alltså atttvångsåtgärden syftar till att fä fram uppgifter av väsentlig betydelse för detallmänna för att den skall få tillgripas. Fall där det allmännas intressenormalt är av sådan vikt att det kan motivera en tvångsåtgärd är enligt minmening att exempelvis någon som är bokföringsskyldig vägrar lämna ut handlingarsom han är skyldig att tillhandahälla för granskning eller det är fråga omutredning som rör större belopp. Vidbedömningen av det inträng eller annat men som en tvångsåtgärd innebär bör, säsomtvångsmedelskommittén framhållit, även beaktas indirekta verkningar, liksom denegativa konsekvenser ingripandet kan fä för tredje mans rättsligt skyddadeintressen (t, ex, för en meddelare eller för en advokats klient). Ändringarna,som kommenterats i avsnitt 4,6,5, syftar till att förstärka skyddet för känsligauppgifter. Genom att det öppnas en möjlighet att göra framställning omundantagande direkt vid förrättningen och genom föreskriften att bevismedlet isådant fall skall förseglas blir det inte möjligt för den somverkställer granskningen att ta del av de aktuella uppgifterna innan rättenprövat frågan om undantagande. En förutsättning för försegling skall dock varaatt framställningen inte är uppenbart ogrundad. Ävenframställning om undantagande som görs vid förrättningen bör vara skriftlig. Annars kan det föreligga osäkerhet om vad framställningen avsett när länsrätten senare skall pröva frågan. När framställning om undantagande görs vid en förrättning skall den lämnas till någon av dem som verkställer förrättningen. Denne skall sedan se till att framställningen kommer länsrätten till hända. Deltar inte granskningsledaren i förrättning en bör han ocksä givetvis underrättas sä snart som möjligt om att framställ ningen gjorts, 79 4 Förslagettill lag om automatisk databehandling vid Prop. taxeringsrevision,m. Förslagethar kommenterats utförligt i den allmänna motiveringen, Lagens innehåll ochbegreppsapparat ansluter till datalagen (1973:289), Iparagrafen anges lagens tillämpningsområde, Lagen gäller automatisk databehandlingsom utförs med avseende på personregister enligt datalagen vid revisionerbeträffande skatter och socialavgifter. De mera utförliga bestämmelserna omsädana revisioner finns i taxeringslagen (1956:623) och lagen (1984:151) ompunktskatter och prisregleringsavgifter, I åtskilliga andra lagar pä skatte-och avgiftsområdet hänvisas i sin tur till taxeringslagens bestämmelser omrevision. Det gäller bl, a, lagen (1968:430) om mervärdeskatt, lagen (1958:295)om sjömansskatt, uppbördslagen (1953:272) och lagen (1984:668) om uppbörd avsocialavgifter från arbetsgivare, Lagenär i princip endast tillämplig i fråga om granskningen av personregister, dvs,register, förteckningar eller andra anteckningar som förs med hjälp av ADB ochsom innehåller personuppgift som kan hänföras till den som avses med uppgiften(jfr 1 § datalagen). Som framgår nedan under 3 § berörs dock även andra ADB-registeri viss utsträckning. Iparagrafen föreskrivs att granskning av personregister i de fall som avses i 1§ inte får leda till otillbörligt intrång i registrerads personliga integritet.Det innebär att bestämmelserna i lagen är avsedda att skydda personuppgiftersom finns hos den som granskas vid en revision, I likhet med vad som gällerenligt datalagen är det alltså främst fräga om ett skydd för tredje man, dvs,den som är registrerad. Men i den mån det finns personuppgifter som avser dengranskade själv omfattar skyddet ocksä de uppgifterna. Bedömningenav i vilken utsträckning personuppgifter över huvud taget skall varatillgängliga för granskning skall i första hand göras med ledning av debestämmelser i bl, a, taxeringslagen som gäller undantagande av handlingar frånen revision. Bestämmelserna i förevarande lag om persondataskydd tar främstsikte på den rent ADB-mässiga hanteringen av uppgifterna, t, ex, vilkabearbetningar som får göras. Avsiktenär alltså att ge ett skydd mot att kontrollverksamheten genom användningen av ADB-teknikfår en uppläggning som är oacceptabel frän integritetssynpunkt. Bestämmelsernaskall däremot givetvis inte innebära att myndigheternas kontrollmöjligheter blirsämre än vid vanliga revisioner. Medotillbörligt integritetsintrång avses i princip detsamma som i data lagen (jfr t,ex, prop, 1973:33 s, 42, 89, 93, prop, 1978/79:109 s, 11, 15, prop, 1981/82:189 s, 12), Den grundläggande tanken är alltså att den enskilde bör ha en privat sektor, fredad från intrång, men att han fär 80 vidkännas de begränsningar i skyddet som följer av samhällsgemenska-Prop. 1987/88:65 pens krav. Frågan om ett visst integritetsintrång skall ansessom tillbörligt eller otillbörligt avgörs genom en avvägning mellan ä ena sidanden enskildes intresse av att själv råda över de uppgifter som angår honom ochå andra sidan det allmännas intresse av att en granskning kommer till stånd.Föreskriften i paragrafen utgör lagens grundregel och kan därigenom sägasutgöra en motsvarighet till 7 § datalagen.