prop · GB0373 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringsrätten harockså funnit att begäran om ersättning för rättshjälp i regeringsrätten, sombiträde enligt räUshjälpslagen lämnat in till regeringsrätten efter det att måletavgjorts, skulle tas upp till prövning och att domstolen borde fastställaersättningen, RA 1980 2:43 (pleniavgörande). Den tolkning som regeringsrättensålunda funnit ofrånkomlig medför uppenbara olägenheter. (Jft bl, a, RÅ 19822:26,) Ävenom denna fråga inte uttryckligen behandlas i remissen är de föreslagna femteoch sjätte styckena utformade på sådant sätt att den brist i lagstiftningen,som ligger däri att någon motsvarighet fill bestämmelserna i 18 kap, 14 §rättegångsbalken inte gäller för förvaltningsdomstolarna, nu kan anses blibotad. Detföreslagna femte stycket innebär alltså för det första att ersättning till biträdeskall fastställas i samband med att den rättsliga angelägenheten avgörs genomdom eller beslut eller avslutas på annat sätt och att fastställande såledesinte får ske tidigare eller . Härav följer att begäran om ersättningmåste ske innan handläggningen avslutas och att ersättningsanspråk somframställs senare skall avvisas. Såsomupptagils i det föreslagna sjätte stycket behövs dock någon slags ventil förspeciella fall. För att understryka den innebörd av femte stycket, som angivitsi det föregående, bör sjätte stycket lämpligen avfattas på följande sätt:"Om ett biträde har underlåtit att i fid begära ersättning vid den domstolsom haft att besluta om den och biträdet därigenom har förlorat rätten att fäersättning fastställd av domstolen, får rättshjälpsnämnden fastställaersättning under förutsättning alt biträdet inte kände fill alt angelägenhetenvarit anhängig vid domstolen eller att underlåtenheten beror pä något annatursäktligt misstag. Ersättningen skall då alltid stanna på staten," Meddenna lösning förlorar regeringsrättens nyssnämnda pleniavgöran- desin betydelse, Prop. Delkan anmärkas alt för förvaltningsdomstolarnas del skulle frågan ha kunnat lösasgenom att i förvaltningsprocesslagen hänvisa till 18 kap, 14 § rättegångsbalken.Eftersom frågan om rättegångskostnader i allmänhet inte behandlas i förvaltningsprocesslagenoch dä den i remissen föreslagna ordningen behövs för andra myndigheter, är denvalda lösningen alt föredra. Föregen del instämmer jag i vad lagrådet sålunda anfört. Det sjätte stycket har imilt förslag utformats i enlighet med vad lagrådet förordat, Förslagetinnebär att rätlshjälpsbiträdet ges befogenheten alt även när angelägenhetenär anhängig vid domstol - i konsekvens med ändringen i 5b § dock ej vid på rättshjälpens bekostnad besluta omutredning i begränsad omfattning. Enligtlagrädsremissens förslag skulle biträdet få besluta om sådan utredning i dessafall endast om någon utredningskostnad för den rättssökande inte hadeuppkommit före rättegången. Lagrådet har i anslutning härtill anfört följande. Denangivna förutsättningen leder till alt rättshjälpsbiträden avskärs frånmöjligheten att besluta om utredning under rättegången även i sädana fall dådet har gjorts utredning i en helt annan fråga eller då den tidigareutredningskoslnaden har uppgått till ett mycket blygsamt belopp. Att denuppställda förutsättningen kan få etl sådant resultat förefaller mindretillfredsställande och talar för att den får utgå. Intresset av att i möjligastemån förenkla lagstiftningen talar i samma riktning. De ökade rältshjälpskostnadersom kan uppstå, om rättshjälpsbiträden alltid fär rätt att besluta om utredningi den omfattning som följer av huvudregeln, torde också vara försumbara. Medhänsyn till det anförda föreslår lagrådet att paragrafens andra mening fårföljande lydelse: "Utöver vad som följer av utgårersättning också för sådan sakkunnig som avses i 40 kap, 19 § rättegångsbalkenmed sammanlagt högst ," Föregen del kan jag i allt väsentligt instämma i vad lagrådet anfört. Den diskuteradeinskränkningen har därför inte tagits upp i mitt förslag. Däremot anser jagatt beloppsgränsen lämpligen, i överensstämmelse med vad jag föreslärbeträffande andra beloppsgränser i RHL, bör bestämmas som en andel av detbasbelopp som anges i 6 § första stycket. Jag föreslår därför att gränsenbestäms till en tiondel av basbeloppet (för skulle gränsen bli 2410kr,). Attdomstolen skall bevaka att ersättningsskyldighet åläggs en förlorande motpartför uppkomna rättshjälpskostnader följer av 32 §, Inget hindrar att denrättssökande själv bekostar en dyrare utredning. Ersättning för utredningentorde enligt de vanliga rättegängskostnadsreglerna i sådana fall kunna krävasav motparten, 25§ Prop, 1987/88:73 Ändringsförslagetinnebär - i konsekvens med ändringen i 5 b § - att rättshjälpsnämnd beslutar omutredning, även om angelägenheten är anhängig vid , Ändringeninnebär att bodelningsfön-ättare på samma sätt som rättshjälps-biträdena skallbegära förskottsbetalning av den rältssökande för maximibeloppet förrättshjälpsavgiften, 30 § Avsnitt 2.14 Eftersombodelningsförrättaren skall uppbära rätlshjälpsavgiften i förskott skallavräkning ske även med denne, 31 § Avsnitt 2.9.2 Enligtden nya familjerättsliga lagstiftningen kan bodelning ske också mellan sambor.Det tredje stycket har jämkats i enlighet därmed. Densituation som avses i det fjärde stycket är att den rättssökandes rättshjälps-och tilläggsavgifter tillsammans med vad som en medpart ålagts att utge somersättning för rättshjälpskostnaderna överstiger de faktiska rältshjälpskostnaderna. Ändringenanknyter till den föreslagna regleringen 131 a §, Enligt förslaget kan denrättssökande berättigas att återfå en viss del av vad han har erlagt somrättshjälpsavgift och tilläggsavgift även i de fall dä medpart enligt 31 a §har ålagts att betala del av rättshjälpskoslnaderna. Detta överensstämmer medvad som enligt styckets nuvarande lydelse gäller för motsvarande fall när makehar ålagts att betala del av rältshjälpskostnaderna i angelägenhet som röräktenskapsskillnad eller bodelning. Beslutetatt återbetalning skall ske till den rältssökande är inte verkställbart förränbeslutet har vunnit laga kraft (17 kap, 14 § och 30 kap, 12 §rättegångsbalken). Däremot skall utbetalning ske till den rältssökande ulan hinderav alt medparten ännu inte har betalat del belopp till staten som han harålagts med stöd av 31 a §, Ommedparten överklagar beslutet varigenom han har ålagts att utge ersättning för rältshjälpskostnaderna,skall den högre rätten, om besvärstalan bifalls, självmant undanröja ell beslutvarigenom den rältssökande har berättigats att återfå del avrättshjälpsavgiften och tilläggsavgiften. Somframgår av den allmänna motiveringen kan en part i vissa fall dra nyttaav en medparts rättshjälp när de båda är solidariskt belalningsskyldi- gaför gemensamma kostnader. Rättshjälpen kan därför fä betala samtliga kostnader.Förslaget i förevarande paragraf, som är ny, innebär att med- 106 parten i princip blirskyldig alt belala sin del av den gemensamma kostna- Prop, 1987/88:73 den tillstaten. Vid äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan tillämpas alltjämt 31 §andra stycket. Entillämpning av den föreslagna bestämmelsen förutsätter att domstolen kanbedöma vilka kostnader som är gemensamma för rätlshjälpshavaren och hans medparter.Det bör åvila domstolen att själv skaffa sig del erforderliga underlaget försin bedömning. I praktiken torde domstolen som regel utan närmare undersökningfå kännedom om vilka kostnader som är gemensamma. När det gäller t, ex,bevisning vet ju rätten i samband med sitt ersättningsbeslut om hela kostnadenskall betalas endast av rättshjälpen eller om även den som inte har rättshjälpskall betala någon del därav. Situationen torde vara densamma när del gällerkostnader för biträde. Om den part som inte har rättshjälp har betalat någondel av biträdeskostnaden, torde han regelmässigt begära ersättning av motpartenför den kostnaden i samband med att målet avslutas. Om han inte framställernågot yrkande, bör rätlen kunna utgå från att biträdets ersättning omfattaräven uppdraget för den part som inte har rättshjälp. Närförlikning sker, framställs dock endast sällan något yrkande om att motpartenskall ersätta rättegångskostnaderna. Rätten måste i dessa fall fä upplysning omvilka kostnader som är gemensamma för att förevarande paragraf skall kunnatillämpas i alla situationer. Det enklaste sättet är att biträdel i förekommandefall, dvs, när det finns anledning att inte ålägga medpartersättningsskyldighet för kostnader, lämnar upplysningar i samband med att hangör framställning om sin egen ersättning. Bestämmelser om sådan skyldighet förbiträdet kan tas upp i RHF, Somhuvudregel skall fördelningen ske efter huvudtalet, dvs, de gemensammakostnaderna fördelas lika på de medparter för vilka kostnaderna har varitgemensamma. Domstolen är dock oförhindrad att göra avsteg från huvudregeln, omomständigheterna ger anledning till det. Del får överlämnas tillrättstillämpningen att avgöra vilka omständigheter som bör medföra ett sådantavsteg, I mycket ömmande fall fär betalningsskyldigheten jämkas till noll. Somframgår av den föreslagna lagtexten skall paragrafen bara tillämpas vid domstoloch betalningsskyldighet skall endast kunna åläggas den som är part irättegången. Av det föreslagna andra stycket framgår vidare all huvudregeln omersättningsskyldighet i första stycket inte skall tillämpas på den del avrättshjälpskostnaderna för vilken motpart har ålagts betalningsskyldighet medstöd av 31 § RHL. Av31 § Qärde stycket följer att rätlshjälpshavaren kan få tillbaka en del av sinrättshjälpsavgift av staten i de situationer där kostnaderna för rättshjälpenslutligt blir lägre än de rättshjälps- och tilläggsavgifter som han harbetalat. Som framgår av den nu föreslagna lagtexten skall den som blir betalningsskyldigenligt 31 a § alltid betala hela ersättningen till staten. Det innebär att maninte skall la hänsyn till att den rättssökande med sin rättshjälpsavgift ochtilläggsavgift kan ha betalat mer än sin andel av kostnaderna. Skulle han hagjort det, får han med stöd av 31 § Qärde stycket tillbaka den överskjutandedelen av staten, Närmål eller ärende i vilket part har allmän rättshjälp avgörs, skall beslutsamtidigt meddelas angående ersättningsskyldighet enligt 31 §. Motsvarande börgälla ersättningsskyldighet enligt den föreslagna 31 a §. Paragrafens förstastycke har ändrats i enlighet härmed. Det åligger alltså en domstol attsjälvmant undersöka förutsättningarna för att ålägga en medpartersättningsskyldighet för rättshjälpskostnaderna. Ilagrådsremissen föreslogs att det i första stycket 2 skulle införas en möjlighetatt förordna om rättshjälpens upphörande inte bara när den rältssökande harlämnat orikliga uppgifter utan även när de lämnade uppgifterna i och för kortekla men ofullständiga. Lagrådet har i anslutning till det förslagetanfört följande, Iförsta stycket punkt 2 har sedan rättshjälpslagen infördes funnits enbestämmelse om att rättshjälpen skall upphöra om orikfig uppgift lämnats avsökanden och rättshjälpen inte skulle ha beviljats om riklig uppgift lämnats.Den föreslagna ändringen innebär att rättshjälpen även skall upphöra omsökanden underlåtit alt lämna en uppgift som han visste eller hade skäliganledning anta var av betydelse för hans ansökan och rättshjälp inte skulle habeviljats om fullständiga uppgifter hade lämnats. Innebördenav det föreslagna tillägget skall ses mot bakgrund av vad som för närvarandegäller enligt punkt 2 dvs. vad som avses i rättshjälpslagen med uttrycketoriklig uppgift. Något förtydligande uttalande om detta har inte tidigaregjorts i förarbetena till rättshjälpslagen eller ändringar i denna lag. Däremotfinns det såväl i kommittéförslaget som i remissen uttalanden om vad som avsesmed oriktig uppgift som grund för rättshjälpens upphörande. Enligt kommitténhar kritik riktats mot att beslut om rättshjälpens upphörande f, n, intemeddelas, om sökanden i sin ansökan visserligen inte lämnat direkt oriktigauppgifter men underlåtit alt nämna en viss omständighet av betydelse, t, ex,att den angelägenhet för vilken rättshjälpen beviljats hade visst samband meden av sökanden bedriven näringsverksamhet. 1 remissen anges att tillägget i 34§ första stycket punkt 2 syftar på i och för sig korrekta men ofullständigauppgifter. Inomåtskilliga rättsområden medför oriktig uppgift och oriktigt meddelandepåföljder och sanktioner av olika slag. Så är fallet inom skatteområdet bl, a,vad gäller skattetillägg och eftertaxering enligt taxeringslagen (1956:623) ochskattebedrägeri och vårdslös skatteuppgift enligt skatte-brotlslagen (1971:69),I dessa författningar har begreppet orikfig uppgift samma innebörd (se prop,1971:10 s. 247). Därmed avses positivt oriktig uppgift, bristfällig ochofullständig uppgift samt underlåtenhet att lämna uppgift av betydelse. Sammabetydelse av begreppet oriktig uppgift tillämpas allmänt inomförvaltningsrätten. Enligtlagrådels mening är det angeläget att begreppet oriktig uppgift har sammainnebörd i räUshjälpslagen som i de nämnda författningarna. Med oriktig uppgiftbör således i rättshjälpslagen inte såsom nu föreslagits avses endast positivtoriktiga uppgifter. Även ofullständiga och utelämnade uppgifter bör inbegripasi begreppet. Vid denna tolkning av vad som är oriktig uppgift skall detföreslagna tillägget i bestämmelsen utgå. Om, säsom del anges i remissen,rättshjälpen i vissa fall bör kunna kvarstå trots att i och för sigoriktiga uppgifter lämnats, synes delta böra lösas genom att en Prop,1987/88:73 säkerhetsventil införs. (Jfr 116 h § taxeringslagen.) Den av lagrådet beskrivna tolkningen av begreppet oriktiguppgift stämmer med uttalanden i rätlshjälpshandbok, (34,1 s, 3) sägs alt med oriklig uppgift åsyftas i första handoriktiga uppgifter om den rältssökandes ekonomiska förhållanden men även sådanaförhållanden som anges i 8 § räUshjälpslagen, Även förtigande av uppgifteranses enligt handboken som oriktig uppgift. Med lagrådets tolkning av begreppet oriktig uppgift uppnåsöverensstämmelse med del föreslagna tillägget i 15 §, enligt vilket lämnandeav "oriktig uppgift" kan utgöra grund för jämkning av rältshjälpsavgift. Enligt lagrådets mening bör den risk som kan föreligga atten sökande oavsiktligt utelämnar en uppgift av betydelse för rättshjälpen ellerendast lämnar en ofullständig sådan uppgift kunna minimeras genom utformningenav en ny ansökningsblankett, I blanketten bör utrymme ges för uppgifter sombl, a, förhållanden som avses i 8 § räUshjälpslagen och för särskildaupplysningar. Lagrådet föreslår sålunda all 34 § första stycket punkt 2inte ändras. För egen del kan jag i allt väsentligt instämma i vadlagrådet anfört. Jag tar alltså inte upp den i lagrådsremissen föreslagnaändringen i första stycket 2, Däremot anser jag att det även med en ienlighet med lagrådets påpekande utformad ansökningsblankett - behövs ensäkerhetsventil av det slag som följde med lagrådsremissens förslag. En sådan ventil bör lämpligen tas upp i paragrafens tredjestycke, Pä den punkten innebär mitt förslag i sak delsamma som lagrådsremissensförslag. En förutsättning för alt rättshjälpen skall upphöra då oriktighetenendast består i all den rättssökande har underlåtit att lämna en uppgift är attden rältssökande varken visste eller hade skälig anledning anta att uppgiften ifråga var av betydelse för bedömningen av hans ansökan. Frågan i vad män den rältssökandes underlåtenhet att nämnaen uppgift vid ansökan om rättshjälp skall anses godtagbar får avgöras med hänsyntill omständigheterna i det enskilda fallet. Man bör givelvis beakta denrättssökandes personliga förhållanden och hans allmänna förutsättningar atträtt kunna bedöma betydelsen av den utelämnade uppgiften. Även uppgiftens artkan vara av betydelse i det sammanhanget, I konsekvens med tidigare föreslagna ändringar föreslåsatt den fasta beloppsgränsen i första stycket, ,, ersätts med ettbelopp som kopplas till basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Jagförordar en återgång till vad som gällde års ändringar i RHL,Rättshjälp ät misstänkt i brottmål skulle därmed kunna beviljas den tilltalade,om hans beräknade årsinkomst inte överstiger ett belopp som motsvarar tre basbelopp.Med utgångspunkt basbelopp blir gränsen alltså , 41 § punkt I I vissa fall beslutar utskrivningsnämnd om beredande avvård enligt lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk värd i vissafall (LSPV), Dettagäller enligt 10 § första stycket I vid vissa fall av s, k, konvertering, Prop,1987/88:73 dvs, nären patient som har tagits in för frivillig psykiatrisk vård skall beredasvård enligt LSPV, Om intagningen i dessa fall grundar sig pä ett vårdintygsom har utfärdats av överläkaren eller annan läkare vid den klinik därintagningen har skett, är det utskrivningsnämnden som fattar beslutet att vård enligt LSPV skall beredas den intagne.Enligt 10 § första stycket 2 gäller detsamma i situationer där jäv enligt 11§ förvaltningslagen (1986:223) har förelegat mot den som utfärdat värdintygeteller beslutat om intagning eller om sådant jäv föreligger mot överläkaren,I angivna ärenden får enligtförslaget offentligt biträde förordnas, 41 § punkterna 6 och 7 Avsnht 2.11.2.3 Ändringarna innebar att offentligt biträde skall beviljasutlänning som har hållits i förvar i ärende angående avvisning ellerverkställighet av avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen längre tidän . får offentligt biträde i dessa fall förordnasförst när utlänningen har hållits i förvar längre än , 41 § punkt 15 Avsnht 2.11.2.4 Offentligt biträde skall enligt denna punkt, som är ny,kunna förordnas i angelägenheter rörande vissa tvångsåtgärder enligtsmittskyddslagen (1968:231), Enligt 7 och 14 §§ nämnda lag kan den som lider avallmänfarlig sjukdom eller venerisk sjukdom tvångsvis tas in på särskiltsjukhus. Detsamma gäller den som för smitta av allmänfarlig sjukdom. Beslutetom tvångsintagning fattas av läkare, men det skall alllid underställas länsrätten;vid fall av allmänfarlig sjukdom dock endast om den smittade begär del.Offentligt biträde skall enligt förslaget kunna förordnas vid handläggningen ilänsrätten och högre allmän förvaltningsdomstol. Beslut om utskrivning efter tvångsintagning enligtsmittskyddslagen meddelas av den vårdansvarige läkaren. Om någon har förvägratsutskrivning, kan beslutet överklagas till länsrätten (21 §), Offentligtbiträde kan även i dessa situationer förordnas vid handläggningen i länsrätten. Den som lider av venerisk sjukdom kan ocksä åläggas attunderkasta sig viss behandling eller alt följa de föreskrifter som läkaremeddelar om sjukdomens vidare behandling och om åtgärder för att hindraspridning av smittan. Offentligt biträde kan inte förordnas pä det stadiet avett sådant ärende. Om den som avses med åtgärden underlåter att undergå denbehandling som ålagts honom eller att följa givna föreskrifter, kan hanemellertid tas in på sjukhus. Detta senare beslut meddelas av länsrätten ochoffentligt biträde kan dä förordnas för honom. Detsamma kan enligt 15 § ocksågälla den som den sjuke har uppgetl sig ha varit i förbindelse med, Den föreslagna ändringen innebär att frågor om offentligtbiträde i angelä- 110 genheterrörande kastrering enligt lagen (1944:133) om kastrering skall Prop.1987/88:73 prövas av rättshjälpsnämnd och inte som av . AvsnUi2.8.4, 2.11.1, 2.11.4 och 2.13.4 Genomen ändring i första stycket föreslås en skärpning av kompetenskraven på depersoner som kan komma i fräga för uppdrag som offentligt biträde. Ändringeninnebär att samma kompetenskrav ställs pä offentliga biträden som på biträdenvid allmän rättshjälp (jfr 21 § första stycket). Detligger i sakens natur alt det vid förordnande av olfentligl biträde oftare änvid förordnande av biträde vid allmän rättshjälp kan bli aktuellt att utsenågon som besitter andra specialkunskaper än allmänjuridiska. Vidareföreslås en ändring i det andra stycket. Ändringen innebär alt även reglerna i19 § första stycket görs tillämpliga i fräga om offentligt biträde. Härigenomöppnas en möjlighet alt ge det offentliga biträdet ersättning för arbete somhar utförts före förordnandet. Förutsättningarna för all det skall fä ske ärdesamma som vid allmän rättshjälp. Arbete som har utförts efteransökningstillfället ersätts således alllid. Även arbete som har utförts dessförinnanersätts, om arbetet har varit av mindre omfattning eller brådskande art ochansökningen har gjorts utan väsentligt dröjsmål eller om synnerliga skäl annarsföreligger. Vid tillämpningen av denna nya bestämmelse bör den nuvarandetillämpningen av 19 § första stycket vid allmän rättshjälp i allt väsenfligtkunna tjäna som vägledning. En viktig skillnad ligger dock däri alt offentligtbiträde i många fall får förordnas först när angelägenheten prövas i vissinstans. Det får givetvis inte förekomma att det offentliga biträdet medåberopande av den nu föreslagna bestämmelsen begär ersättning för sådant arbetevid lägre instans som inte omfattas av 41 §, Påförslag av lagrådet har i milt förslag lagils upp en hänvisning till även 22 §femte och sjätte styckena. Hänvisningen innebär att offentligt biträde ocksåomfattas av föreskrifterna om när ersättningen skall fastställas. Även ettoffentligt biträde kan vidare med tillämpning av föreskrifterna i 22 § sjättestycket begära ersättning hos rättshjälpsnämnden om han underlåtit att i tidbegära ersättning hos domstol och därigenom förlorat rätten att få ersättningenfastställd av domstolen, Avsnitt 2.4.1 och 2.12 Avgiftenför rådgivning, som är till beloppet direkt angiven i lagtexten, skallenligt förslaget bestämmas så att den för varje påbörjad tidsperiod om femlonminuter motsvarar en Qärdedel av grundbeloppet för rätlshjälpsavgiflen.Grundbeloppet skall enligt 11 § andra stycket bestämmas av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer (), 1 den allmännamotiveringen har uttalats att grundbeloppet bör bestämmas så att det svarar mottimkostnadsnormen i taxan för gemensam ansökan om äktenskapsskillnad. Utrymmetför alt helt efterge rådgivningsavgiften blir som en följd avändringsförslaget i 12 § första stycket vidgat, 49 § Prop. Ändringarna i denna paragraf innebär attutskrivningsnämnds beslut enligt RHL skall överklagas till psykiatriska nämndenoch inte som till . Psykiatriska nämndensbeslut i rältshjälpsfrågor kan inte överklagas, vare sig nämndens beslut harfattats efter ett överklagande eller om frågan har prövats av nämnden somförsta instans, I paragrafens tredje stycke finns en regel som innebär attden rättssökande själv skall betala kostnaderna för rättshjälpen om beslutet omrättshjälp undanröjs. Regeln gäller när beslutet om rättshjälp har överklagatsoch besvären bifalls av den högre instansen. Huvudregeln är försedd med detundantaget alt kostnaderna eller del av dessa skall betalas av staten, om detfinns särskilda skäl för del. Enligt förslaget undantas beslut om rättshjälp genom offenfiigtbiträde från paragrafens tillämpningsområde. Därmed gäller bestämmelserna i 44och 45 §§ även i den situationen att ell beslut om offentligt biträde undanröjs,vilket innebär att kostnaderna betalas av staten, Paragrafen är ny. Förslaget innebär att ett biträde, somöverklagar ett beslut om ersättning i etl ärende, i den högre instanseninte får åberopa nya omständigheter till stöd för sitt anspråk, om det intefinns särskilda skäl för Bestämmelsen lar sikte på såväl biträde vid allmänrättshjälp som I lagrädsremissen togs etl med mitt förslag i huvudsaköverensstämmande förslag upp, I anslutning till det förslaget har lagrådetanfört följande. Enligt paragrafen, som är ny, får etl biträde som harklagat över ett ersältningsbeslut åberopa nya omständigheter i högre instansendast om det finns skäl för del. Syftet med bestämmelsen är att förmåbiträdena att tillhandahälla den första instansen ett fullgott underiag förbedömningen av den begärda ersättningens skälighet. torde det åligga rättshjälpsbiträden att setill att de domstolar och andra myndigheter som har att pröva biträdenasersättningsanspråk i första instans har ett tillfredsställande underlag förprövningen.