prop · GB0380 · 1987-12-31 00:00:00 — (A 1987:02, se vidare avsnitt 2.3) hävdar att de totala kostnaderna för bostad,ekonomisk hjälp, sjukvård och andra åtgärder för asylsökande under väntetidenför närvarande kan uppskattas till ca 750 milj, kr, . Utvecklingenav mottagandet av asylsökande Sedandet nya systemet för att ta emot asylsökande och flyktingar infördes den 1januari 1985 har antalet asylsökande varit väsenligt högre än vad som beräknadesinnan reformen genomfördes. De ca 5000 kommunplatser som beräknades varatillräckliga för att genomföra det nya systemet har inte räckt. Under år 1985sökte ca 14000 personer, inklusive barn, asyl i , varantalet asylsökande närmare 15000, tog 137 kommuner emot flyktingar ochasylsökande enligt överenskommelse med invandrarverket. togsasylsökande och flyktingar emot i 197 kommuner. Trotsatt allt flera kommuner har engagerats i mottagningen av asylsökande ochflyktingar har det på grund av det ökade antalet asylsökande varit nödvändigtatt väsentligt öka förläggningskapaciteten. Detmål som angavs i prop. 1983/84; 124 är att förläggningsvistelsen inte skallöverstiga . Det stora antalet asylsökande och svårigheterna attsnabbt få fram kommunplatser i tillräcklig omfattning har dock tvingat framväsentligt längre förläggningstider. Den genomsnittliga vistelsetiden påförläggning var under är 1986 ca . räknarinvandrarverket med att en asylsökande normalt vistas på en s. k. slussförläggning i ca tvåmånader och därefter ca på en s, k. Prop. 1987/88:80utredningsförläggning, innan han eller hon kan flytta till en kommun. Enviktig orsak till att asylsökande och flyktingar inte kan flytta ut i kommunernai önskvärd takt är att det råder stor brist på bostäder i många kommuner.Bristen på bostäder i de kommuner som tar emot ett stort antal personer somsöker asyl efter inresan i har också inneburit att en allt större andelav dessa asylsökande hänvisas till förläggning . Under år 1986togs ca 2800 ufiänningar som sökt asyl efter en kortare tids vistelse i enkommun emot på förläggning. Totalt togs av allaasylsökande om hand på förläggning , IStockholm och en del andra kommuner har med hänsyn fiU bristen på bostäderantagits riktlinjer för mottagandet av asylsökande. Dessa innebär bl, a. attendast de asylsökande som har nära anhöriga i kommunen eller har andrasärskilda skäl, t, ex. behov av medicinsk specialistvård, tas emot i kommunen.Övriga hänvisas till föriäggning, även om de önskar stanna i kommunen. Detförekommer att asylsökande inte accepterar att placeras på en förläggning utanstannar i den kommun där de för tillfället vistas, I sådana fall begär deibland också socialbidrag för sin försöijning och hjälp att skaffa bostad avvistelsekommunen. Normalt beviljar dock inte vistelsekommunen bistånd i dessasituationer med motiveringen att behoven kan tillgodoses genom inkvartering påförläggning. Att denna tolkning av socialtjänstlagens biståndsbestämmelser ärriktig har bekräftats av regeringsrätten. I en dom (målnr 4805-1985) fastslår regeringsrätten att den asylsökandes behov av bistånd iregel får anses tillgodosett, i den mening som avses i 6 § socialtjänstlagen,genom att han eller hon tillhandahålls plats i en utredningsförläggning, menatt särskilda omständigheter, såsom en mycket nära familjeanknytning ivistelsekommunen, kan föranleda en annan bedömning. Detökande antalet asylsökande och problemen med bostäder i vissa kommuner harockså inneburit att det varit svårt att tillgodose den enskildes önskemål närhan eller hon skall flytta från en förläggning till en kommun, I storstädernahar det varit svårt att ta emot något störte antal personer frän förläggningareftersom en stor del av mottagningskapaciteten har fått tas i anspråk för deasylsökande som rest in direkt till kommunen och som har haft särskilda skälför att stanna där. vill många asylsökande till storstäderna, bl, a.för att det där ofta finns mänga landsmän. Många asylsökande kommer också frånnågon stor stad i sitt hemland. Individuellahänsyn tas självfallet så långt möjligt vid utflyttning från en förläggning. I vissa fall, särskilt när det gäller störte kommuner, kan dock bara personer med mycket starka skäl för en placering i en viss kommun få sina önskemål tillgodosedda. Det förekommer att asylsökande, som inte fått sina önskemål om kommunplacering fillgodosedda, på egen hand beger sig till en annan kommun än den i vilken de anvisats plats och där söker hjälp med bostad och försöijning. Med hänsyn till vad som har uttalats av regeringsrätten i den nämnda domen, torde vistelsekommunen även.i 12 denna situation kunnaavslå i vart fall en begäran om annat än tillfälligt. 1987/88:80bistånd enligt socialtjänstlagen. Detökade antalet asylsökande har lett till långa väntefider i asylärenden trotsatt myndigheternas resurser för handläggning har förstärkts successivt. Hossåväl polisen och invandrarverket som inom är handläggningstidernaför närvarande väsentligt längre än enligt de mål som har angetts i prop. (1983/84:144) om invandrings- och flyktingpolitiken. Enligt uppskattningar somasylärendeutredningen gjort, kan väntetiden från det ansökan görs till dessinvandrarverket fattar beslut anges till i genomsnitt ca sjumånader. Variationerna i handläggningstid är dock stora. I huvuddelen av deärenden i vilka invandrarverket fattar bifallsbeslut är den totala väntetiden4-5 månader. Därav avser den största delen av tiden ofta väntan pä att polisensutredning skall genomföras. I av alla asylärenden som haravgjorts har å andra sidan enbart invandrarverketshandläggningstid varit . Tillsammans med väntetiden hospolisen blir det en väntetid pä ca tills invandrarverket fattarbeslut. Särskiltlänga är väntetiderna i ärenden där invandrarverket beslutar att avslåansökningen och att utvisa den sökande och där denne sedan överklagar beslutettill regeringen. Väntetiden frän det ansökan görs till dess regeringen meddelarsitt beslut överstiger ofta . Inte sällan uppgår tiden till mer . Betydligt längre totala väntetider förekommer också.Handläggningstiderna hos regeringen har dock minskat väsentligt i de ärendensom kommit in efter . Detökade antalet asylsökande har inte bara påverkat myndigheternas handläggningstider.Det har också lett till att vistelsetiderna pä förläggning och behovet av förläggningsplatserhar ökat. I slutet av är 1986 var ca 5 600 personer inkvarterade påförläggningar och slussar. Det var mer än en fördubbling samma är.Under år 1987 har antalet inkvarterade på invandrarverkets förläggningar ochslussar fortsatt att öka. De uppgick till ca 8000, Av dessa8000 var 1 300 föriagda tUl permanenta förläggningar och 350 fill permanentaslussar. Resten var förlagda till tillfälliga slussar och förläggningar. Delånga handläggningstiderna i asylärenden är ett mycket allvarligt problem.Framför allt medför de stora påfrestningar för dem som söker asyl. Längahandläggningstider medför även betydande kostnader för samhället. Regeringenhar vidtagit en rad åtgärder för att få ner handläggningstiderna.Personalresurserna hos polisen, invandrarverket och i harförstärkts. En arbetsgrupp inom har lämnat vissa förslag ifråga om poUsens handläggning av asylärenden. Bl, a. har föreslagits attutredningen i asylärenden skall koncentreras till nägra få förläggningar isyfte att förkorta handläggningstiderna. Rikspolisstyrelsenoch invandrarverket fick i uppdrag att utveck la dessa förslag. I en rapport föreslår de båda myndighe- 13 ternagemensamt en ny organisation av förläggningsverksamheten. Förslå- Prop,1987/88:80 get innebär att polisens asylutredningar i sä stor utsträckning sommöjligt skall koncentreras till tre stora utredningsförläggningar ellerutredningsslussar där polisen förfogar över så stora utredningsresurser attalla asylutredningar kan genomföras . Tanken är att i principalla asylärenden skall utredas på dessa utredningsslussar, oavsett om den asylsökandehar sökt asyl vid inresan eller efter en tids vistelse i landet. Fördelen meden sådan modell är bl, a, att det blir möjligt att utnyttja polisens resurser konfinuerligtoch jämnt. Den skapar förutsättningar för en rationell och snabb handläggning.Kvaliteten på asylutredningarna bör ocksä bli högre genom att flertaletutredningar kommer att genomföras av utredare som huvudsakligen sysslar meddenna verksamhet. En koncentration av verksamheten innebär också andrafördelar, t. ex. när det gäller att skaffa tolkar. Närpolisens utredning är slutförd skall, enligt planerna, den asylsökande snarastlämna utredningslussen och placeras på en annan föriäggning, såvida det inte ärmöjligt att redan då ta emot vederbörande i en kommun. Fortsatt förläggningsvistelse på en annan förläggning - sedan polisens första utredning är klar torde dock,med nuvarande antal asylsökande, i flertalet fall vara nödvändig innanplacering i en kommun kan ske. Skälet till detta är främst att kommunernabehöver för att få fram bostäder. En viss fids förläggningsvistelse, där vaijeasylsökandens bakgrund och särskilda behov vid mottagande i utreds, ärockså i många fall en förutsättning för att de asylsökande skall kunna anvisasplats i lämpliga kommuner. Somett första steg mot den förordade förläggningsorganisationen har en nyutredningssluss med 250 platser inrättats i i den 1juli 1987, Verksamheten där kom igång . Den nuvarandeutredningsförläggningen i har också utökat sin verksamhet vid ett annex iHälleforsnäs, Utredningsslusseni utnyttjas i första hand för de utlänningar som söker asyl påArlanda, Den är dimensionerad på ett sådant sätt att de \ asylsökande somreser in via skall hinna utredas av polisen inom tvä veckor. Därefterskall de placeras i en annan förläggning, Regeringentillsatte två utredningar med uppdrag att utreda bl. a. möjligheten att förkorta handläggningstiderna i asylärenden (Dir, 1987:3 och 4), En av utredningarna (A 1987:01) skall göra en i första hand teknisk översyn av utlänningslagen. Den andra utredningen, asylärendeut redningen, skall se över organisation och rufiner för handläggningen av asylärenden. Målet bör enligt direktiven bl, a, vara en handläggningstid som inte överstiger från ansökningsdagen till dess invandrar verket fattar beslut och för regeringens prövning av ärendet, i de fall invandrarverket har meddelat ett avvisnings- eller utvisningsbeslut och den asylsökande överklagar detta. lämnade ijuni 1987 en delrapport (Ds A 1987:3) 14 Kortare väntetider i asylärendenmed bl. a, principförslag till en ny organi- Prop. 1987/88:80 sation förhandläggning av asylärenden och mottagande av asylsökande. Principförslaget,som i stora drag överensstämmer med förslaget i den tidigare nämnda rapportenfrån och invandrarverket, innebär i korthet följande. Enasylsökande bör normalt hänvisas till en utredningssluss för att där genomgåasylutredning. Utöver och skall ytterligare enutredningssluss inrättas . Till dessa tre utredningsslussarskall huvuddelen av polisens utredningsresurser koncentreras.Utredningsslussarna skall vara dimensionerade så att polisens utredning skallkunna genomföras . När polisens asylutredning är slutförd skall denasylsökande utan dröjsmål anvisas bostad pä annat håll än vidutredningsslussen. tillståndsprövning skall organiseras så atttillständsbeslut i klara ärenden skall kunna fattas i direkt anslutning tillpolisens utredning. Detta förutsätter enligt utredningen att beslutsfattarefrån invandrarverket finns pä utredningsslussarna, I ärenden som inte ärmöjliga att avgöra redan vid utredningsslussen skall invandrarverket kunnafatta beslut från det att polisens utredning är slutförd. Utredningenförutsätter att regeringen skall fatta beslut i överklagade ärenden inom tvämånader från det att ärendet har kommit in till regeringen. Enasylsökande som inte har en bostad ordnad hos någon nära anhörig bör, enligtutredningen, inkvarteras pä förläggning till dess att frågan om han eller hon färstanna i landet är slutgiltigt avgjord, Ianslutning till principförslagen föreslär utredningen vissa åtgärder som bl, a,syftar till att åstadkomma en bättre flexibilitet vid framtida variationer iantalet asylsökande. Bl, a, föresläs förbättrad statistik- och prognosverksamhet.Vidare föreslås en översyn av invandrarverkets hela organisation. Regeringenbeslutade att låta företa en sådan översyn. Asylärendeutredningenhar överlämnat sin slutrapport (SOU 1988:2) Kortare väntan. Deninnehåller mera detaljerade förslag till organisatoriska och administrativaförändringar med utgångspunkt i principförslagen. för översyn av utlänningslagen har överlämnat sittbetänkande (SOU 1988:1) Översyn av utlänningslagen. 2.4 Behovet av förändringar i biståndssystemet Föratt lättare uppnå målen för flyktingpolitiken, bl, a. att skapa möjligheterför de asylsökande att få ett bra liv i , fordras att insatserna underutredningstiden kan planeras och styras. Biståndet till de asylsökande styrsför närvarande av olika regelsystem. Det är inte enhetligt utan varierarberoende pä om den asylsökande vistas på en förläggning eller i en kommun.Nivån kan dessutom variera mellan olika kommuner. Förasylsökande som är inkvarterade på föriäggningar beslutar invand rarverket om stöd enligt sina interna anvisningar. Det stora antalet asylsö- 15 kände och de under senareär allt längre visteisetiderna på förläggningar Prop. innebär sålunda att mängaasylsökande under lång fids förläggningsvistelse får bistånd enligtprinciper som helt grundar sig pä beslut av en myndighet och inte är författningsreglerat.Inte minst på grund av den omfattning som verksamheten fått kan detlämpliga i att vidmakthålla en sådan ordning Asylsökandesom är inkvarterade av en kommun får hjälp till sitt uppehälle i form avsocialbidrag enligt samma normer som för andra kommuninvånare. Socialbidragenär socialpolitikens yttersta skyddsnät. Detta är främst tänkt att vara entillfällig hjälp. Socialbidrag lämnas, om den enskilde inte kan få sinförsörjning tryggad genom egen förvärvsinkomst, genom generellatrygghetsanordningar eller på annat säU. Rätten till socialbidrag skall därföralltid prövas individuellt. En relativt ingående bedömning föregår ett beslutom socialbidrag, varvid cilltid prövas behovet och ocksä vilkautgifter som kan godkännas. Även om kommunerna numera tillämpar s, k,bruttonormer vid bedömningen, sä är dessa enbart ett hjälpmedel som aldrig färtillämpas som en absolut gräns när det gäller att bestämma rätten till bidrag.Den enskildes situation kan mofivera såväl lägre som högre bidragsbelopp än vadde av kommunen antagna vägledande socialbidragsnormernas nivåer anger. Det ärsåledes fortfarande fråga om en ingående behovsprövning varje gång som bidragskall beslutas. Detfinns mot den bakgrunden starka skäl att sätta i fråga om socialbidragen skallutgöra stödformen för de asylsökande. Denna grupp behöver sä gott somundantagslöst ekonomiskt stöd eftersom de sällan har någon annanförsörjningskälla. De får inte förvärvsarbeta och har inte kvalificerat sig förförmåner frän socialförsäkringen. De behöver således generellt sett ettekonomiskt stöd. Därtill kommer att deras behov är likartade. Det rör sigunder, denna första tid om stöd främst till uppehälle och en tillfällig bostadmedan deras ansökan prövas. Till skillnad från andra socialbidrags-tagare ärdet inte fråga om att lör denna grupp göra en avräkning i förhållande tillandra inkomster eller att göra en mer ingående beräkning av utgifter vid sidanav , t, ex, för resor, hemutrustning etc. Stödetull de asylsökande har alltså principiellt sett mera gemensamt med generellastödformer än med individuella. Det borde därför kunna schabloniseras i höggrad. Genom att gå över till ett generellt system skulle det också vara möjligtatt undvika onödig administration och ett tungrott förfarande. Sammanfattningsvisanser jag att stödet till de asylsökande i princip bör kopplas bort frånsocialtjänstlagen och i stället ges enligt andra, mera generella regler. 2.5 Enlag om bistånd åt asylsökande m. fl. Mittförslag: Ett enhetligt system för bistånd åt utlänningar som sökeruppehållstillstånd här i landet och vistas här ansökan prövasinförs genom en särskild lag om bistånd åt asylsökande m.fl. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.Förslaget avstyrks helt av länsrätten i och . I flera remissvar framhålls att det är bra om stödet till deasylsökande blir lagreglerat. Ett enhetligt system för ersättning blirrättvisare för de asylsökande vars biståndsbehov generellt sett är likartat.Systemet blir vidare enklare att administrera. Förslaget bör enligtremissinstanserna bidra till att handläggningstiderna för asylansökningarminskar och att en planerad mottagning av asylsökande i olika kommuneråstadkoms. Skälen för mitt förslag:Förslaget om att införa en ny stödform för asylsökande och andra utlänningarsom söker uppehållstillstånd och vistas här i landet ansökanprövas har sålunda fått stöd från en helt överväldigande majoritet avremissinstanserna. Som jag redovisat i föregående avsnitt föreligger ocksåprincipiellt sett mycket starka skäl för att införa ett enhetligtbiståndssystem. Depersoner det här är fråga om bör alltså få sin materiella tillvaro tryggadenligt särskilda mera generella regler och i princip kopplas bort fränsocialtjänstlagens bestämmelser. Enligt min mening innebär denna lösning inte,som länsrätten i och Svenska Flyktingrädet anfört,någon negativ särbehandling av de asylsökande. Tvärtom förbättrar det förslagnasystemet möjligheterna till en väl planerad mottagning av dem. 2 1987/88. Mittförslag: Rätten till bistånd skall i princip tillkomma alla asylsökande somvistas i en statlig förläggning för asylsökande eller i en kommun till vilkende har anvisats av invandrarverket. Även asylsökande som har stark familjeankrytningtill en annan kommun eller har andra synnerUga skäl att vistas där skaU ha rätttill stöd. Bistånd skall kunna ges också vid tillfällig vistelse i en kommunmedan den asylsökande väntar pä att anvisas plats pä en förläggning eller i en annankommun. Även andra utlänningar som sökt uppehållsfillstånd efter inresan och avsärskilda skäl får vänta här i landet på beslut skall omfattas av lagen. Rätttill bistånd skall också tillkomma utlänningens medföljande barn ,även om dessa inte själva är att anse som asylsökande. Rätten till biståndskall iipphöra dä asylärendet slutligt avgjorts. Utlänningen skall dock harätt till bistånd som erfordras för att verkställa ett beslut omavvisning eller utvisning. Rätten till bistånd skall alltid upphöra närutlänningen lämnar landet. Promemoriansförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. I promemorian föreslåsdock att rätt till bistånd enligt lagen skall föreligga så länge förläggningsvistelsenbestår även om uppehållstillstånd meddelas. Remissinstanserna:Förslaget godtas av de flesta remissinstanserna. Några är emellertid tveksammaeller avvisande till att enligt huvudregeln knyta rätten till bistånd till attden asylsökande vistas pä en statlig förläggning eller i en anvisad kommun.Socialstyrelsen och anser att stödsystemet endast böromfatta asylsökande som vistas på förläggning. Skälenför mitt förslag: Som huvudregel gäller att utlänningarsom önskar bosätta sig i är skyldiga att ha uppehållstillstånd ordnatföre inresan. Undantagna från denna huvudregel är endast asylsökande, den somavser att förena sig med en nära familjemedlem som är stadigvarande bosatt iSverige och har sammanlevt med denne utom riket (s.k. anknytningsfall)samt den som av något annat skäl av synnerlig vikt bör tillåtas resa in. Om enutlänning har rest in utan uppehållstillstånd, t. ex, som turist, och efter enfids vistelse här i landet vill söka uppehållstillstånd för bosättning av andraskäl än de nämnda, skall han eller hon lämna landet för att fä göra ensådan ansökan och vänta på beslut i ärendet utomlands. Vidsidan av de asylsökande är det således i huvudsak nära anhöriga till personersom redan är bosatta här som har rätt att söka uppehällstillstånd efter inresanoch vänta pä beslut här i landet. Det rör sig i första hand om närafamiljemedlemmar som har inkvartering ordnad och kanske inte heller behövernågot annat särskilt stöd av samhäUet, Om de emellertid behöver ekonomisk ochannan hjälp , bör de av praktiska skäl få det efter sammaregler som asylsökande. Dessa personer har i sådana situationerrätt till bistånd enligt socialtjänstlagen och statenersätter kommunernas kostnader för utgivet socialbidrag. 1987/88:80att inlemma även dessa personer i ett särskilt stödsystem erhålls samma ekonomiskagrundtrygghet för alla som väntar på beslut i fråga om uppehållstillstånd.Genom att i princip bryta ut även denna kategori hjälpsökande ursocialtjänstlagen kan ocksä systemet för staflig ersättning till kommunernaför ekonomisk hjälp konstrueras på ett sådant sätt att ersättning för hjälptill personer som saknar uppehällstillstånd endast lämnas om det är fräga omhjälp som har lämnats enligt den särskilda lagen. Ekonomiskt bistånd enligtsocialtjänstlagen till personer som saknar uppehållstillstånd bör således iprincip inte ersättas av staten . Jag återkommer till detta . Asylärendeutredningenoch () anser att även den som fått uppehållstillstånd ochsom vistas på förläggning i avvaktan på utplacering i en kommun bör omfattas avlagen. Genom en sådan ordning skulle även kvotflyktingar inbegripas istödsystemet. Deskäl som jag har redovisat för att införa ett nytt system för bistånd åt asylsökandeär delvis giltiga även i fräga om flyktingar som har beviljats uppehällstillstånd.Dessa har som regel ocksä ett behov av ekonomiskt stöd av samhället under denförsta tiden efter det att de har beviljats uppehållstillstånd då de läsersvenska och pä annat sätt får sin introduktion i det svenska samhället. Starkaskäl talar emellertid enligt min mening mot att inkludera dem som har fåtttillstånd att stanna i i ett nytt biståndssystem. De har exempelvissamma rätt som andra att ta arbete för sin försöijning lät vara att deinledningsvis ofta har svårigheter därvidlag. Deras stödbehov är därför iprincip individuellt och inte generellt. Det finns inte heller samma skäl försärskilda anordningar för hemutrustning och dylikt, just på grund av att de harfått rätt att stanna i . En annan sak är att man skullekunna överväga andra former för detta stöd. Dessutom är det praktiskt att ha enklar och tydlig gräns för när rätten till den nya stödformen upphör, nämligennär frågan om rätten att stanna i landet slutligt avgjorts. Detförslag till nytt stödsystem som redovisas i det följande är därför begränsat tillatt gälla utlänningar som ännu inte har fått sin ansökan om uppehållstillståndslutligt prövad. Dennya lagen bör alltså utformas så att rätten till bistånd blir beroende av att den asylsökande vistas antingen på en förläggning eller i en kommun där han eller hon har anvisats plats. Ett starkt motiv är som tidigare nämnts en önskan att koncentrera polisens asylutredningar till några få stora utredningsslussar i syfte att åstadkomma kortare handläggningstider. Även bristen på bostäder på vissa håll och strävandena att motverka en alltför stor koncentration av asylsökande till storstäderna motiverar att reglerna för bistånd åt asylsökande knyts till att de vistas på en plats där det finns resurser och möjligheter att planera mottagandet för dem. Därigenom ökar förutsättningarna för att ge dem som fär tillstånd att stanna i ett bra mottagande. Vidare kan samhällets tillgängliga resurser utnyttjas på ett bättre sätt vilket är en viktig förutsättning för att även i fortsättningen kunna hålla mottagningen på en både kvantitativt och kvalitativt hög nivå. För att det skall vara möjligt att tidsmässigt begränsa 19 vistelsen på förläggningför flyktingar som har beviljats uppehållstillstånd Prop, 1987/88:80 är detrimligt att asylsökande, som inte har synnerliga skäl för att vistas i en visskommun asylansökningen prövas, fär acceptera att de inte kan tasemot var helst de önskar och där fä stöd av samhället till bostad ochuppehälle.