prop · GB0362 · 1987-12-31 00:00:00 — Innan jag går närmare in på skälen för mitt förslag finns detanledning att kortfattat beröra bakgrunden till att de nämnda transaktionernamed fastigheter ger de antydda effekterna vid realisationsvinstberäkningen. Engrundläggande fråga i sammanhanget är bedömningen även fastighetsöverlåtelseskaraktär. 1 den delen anvisar praxis för inkomstskattens del en huvudsaklighetsprincip, dvs. fångets huvudsakliga innebördär avgörande Prop. 1987/88:62 för om köp eller gåva skall anses föreligga. Viddenna bedömning görs en jämförelse mellan vederlaget och fastighetenstaxeringsvärde. Är vederiaget lika stort som eller större än taxeringsvärdetbetraktas överlåtelsen som ett köp även om fastighetens marknadsvärde avsevärtskulle överstiga taxeringsvärdet. Tillämpningen av huvudsaklighetsprincipenmed dess anknytning till taxeringsvärdet innebär således att en överlåtelse vidrealisationsvinstbeskattningen kommer att bedömas som köp trots attköpeskillingen ligger väsentligt under fastighetens verkliga värde. Dessaeffekter av nuvarande praxis blir mest påtagliga under senare delen avfastighetstaxeringsperioden när en betydande skillnad ofta råder mellantaxeringsvärdeoch marknadsvärde. Trots att avyttringar av detta slag kan innehållabetydande benefika inslag utlöser de ingen gåvobeskattning eftersomskattskyldighetsbedömningen även på det området utgår från taxeringsvärdet. Förgåvoskattens del innebär nämligen nuvarande ordning att gåva inte ansesföreligga om den som förvärvar fastigheten utger en ersättning till överlåtarensom motsvarar eller överstiger taxeringsvärdet året före överlåtelsen. Frågan om hur de nu redovisade möjligheterna attåstadkomma avdragsgilla realisationsförluster genom fastighetsförsåljningar tillnärstående skall bedömas enligt lagen (1980:865) mot skatteflykt har ocksåvarit föremål för prövning. I ett mål om förhandsbesked (RÅ 85 1:69) harregeringsrätten förklarat att lagen mot skatteflykt inte skulle tillämpas påett förfarande som innebar att en person till sina barn sålde en hyresfastighettill ett pris motsvarande taxeringsvärdet. Barnens förvärvspris skulle därmedbli ca 4 milj. kr. lägre än det pris fadern avsåg att betala vid sitt förvärvav fastigheten. Enligt regeringsrätten kunde den skatteförmån-avdragsrätt förrealisationsförlusten - som fadern skulle erhålla inte antas ha utgjort dethuvudsakliga skälet för förfarandet eftersom det innebar en betydandeförmögenhetsöverföring från honom till hans barn. När jag nu kommer in på min bedömning av behovet avlagstiftningsåtgärder som tar sikte på det beskrivna förfarandet kan jag tillatt börja med konstatera att de från fiskala utgångspunkter tveksammaeffekterna uppkommer genom att i och för sig välmotiverade inslag iskattesystemet utnyttjas i kombinationer som är svåra att förutse ilagstiftningsarbetet. Det mest iögonenfallande i detta sammanhang ärutnyttjandet av närståendetransaktioner i kombination med det förhållandet atttaxeringsvärdet för vissa fastigheter dåligt avspeglar fastigheternas verkligavärden. På den sistnämnda punkten är det visserligen minuppfattning att fastighetstaxeringssystemet för framtiden måste utformas så kan undvika den situation vi nu befinner oss i. Det är alltså väsentligtatt de taxeringsvärden som fastställs för att användas i olikabeskattningssammanhang i högre grad än från tid till annanspeglar fastigheternas marknadsvärden. Jag är dock medveten om att ett sådanttillstånd inte kan uppnås . Mot den nu angivna bakgrunden och då jag finner detoacceptabelt att den typ av framkallade förluster som det här handlar om skallfå beaktas vid realisationsvinstbeskattningen bör förfarandet hindrasgenom ett lagstift- Prop. 1987/88:62 ningsingripande. Lagstiftningsåtgärden bör enligt min mening ta sikte pårealisationsvinstreglerna. Ett tänkbart alternativ skulle vara att ändragåvoskattereglerna så att de förmögenhetsöverföringar det är fråga om belastasmed gåvoskatt. För egen del anser jag dock att det alternativet för med sigkonsekvenser som kan vara svåra att överblicka. En sådan lösning bör dessutomundvikas av det skälet att arvs- och gåvoskattekommittén (Fi 1984:02) inom kortkommer att redovisa resultatet av sin översyn av arvs- ochgåvoskattelagstiftningen. I avvaktan på ställningstagandena till kommitténsförslag finner jag det inte lämpligt att nu föreslå en genomgripande omläggningav beskattningsreglerna för gåva av fastighet. Jag stannar således för att föreslå attrealisationsvinstreglerna ändras så att vissa framkallade förluster vid fastighetsavyttringinte längre skall berättiga till avdrag vid realisationsvinstberäkningen.Förslaget bör utformas så att det tar sikte på de fall där utnyttjandet av degällande reglerna ger effekter som inte bör accepteras. Den nya regeln börsåledes träffa överlåtelser till närstående. Kretsen av närstående bör enligtmin mening vara densamma som gäller vid tillämpningen av aktievinstreglerna i35 § 3 mom. KL, dvs. föräldrar, far- eller morföräldrar, make, avkomling eller avkomlingsmake, syskon eller syskons make eller avkomling samt dödsbo vari denskattskyldige eller någon av nämnda personer är delägare. I dessa fall bör avdrag inte längre medges bara därför attvederlaget vid avyttringen understiger summan av förvärvspriset och övrigaavdragsgilla omkostnader. Som en förutsättning för avdrag bör dessutom gällaatt . marknadspriset kan visas understiga dessa omkostnader. Harfastigheten innehafts under endast en extremt , t. ex. någon dag, kandetta naturligtvis inte visas. Skulle den skattskyldige däremot kunna visa attmarknadspriset faktiskt är lägre än de avdragsgilla omkostnaderna bör godtasatt en avdragsgill realisationsförlust föreligger. Denna kan med den föreslagnaförfattningsutformningen inte bli större än som motiveras av vederlaget vid avyttringen. Slutligen vill jag framhålla att det inte finns anledningatt räkna annat än det faktiska vederlaget som anskaffningskostnad för dennärstående som förvärvat fastigheten. Den nya bestämmelsen bör tas in som ett fjärde stycke ipunkt 4 av anvisningarna till 36 § KL. Den skatteplanering som det här är fräga om kännetecknasav att transaktionerna oftast företas mot slutet av beskattningsåret. Flera avåtgärderna har också utpräglad årsskifteskaraktär, på det sättet attförfarandet består av en kombination av transaktioner företagna strax före ochstrax efter ett årsskifte. Det är väsentligt att de av mig föreslagnaändringarna av beskattningsreglerna kan tillämpas från en tidpunkt som gör detmöjligt att förhindra att de ifrågavarande transaktionerna kan företas underslutet av De nya bestämmelserna bör således görastillämpliga så snart som Prop. Jag föreslår därför att de nya bestämmelserna omden begränsade avdragsrättenför förskottsräntor och avdragsrätten för räntekompensation skalltillämpas på ränta resp. räntekompensation som betalas efter dagen för De nya reglerna om att förlust vid vissa fastighetsförsäljningar till närstående inte skall varaavdragsgilla bör gälla för avyttringar som sker efter . l enlighet med vad jag nu har anfört har inomfinansdepartementet upprättats förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370). De nya reglerna bör träda i kraft så snart som möjligt.Författningar bör finnas utfärdade i så god tid som möjligt föredeklarationstidpunkten . Det är därför angeläget att propositionen kanbehandlas av . Lagrådets hörande skulle därför fördröjalagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Medhänsyn härtill bör lagrådets yttrande inte inhämtas över förslaget. Jag hemställer att regeringen föreslår att antaförslaget. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta det förslag somföredraganden har lagt fram.