prop · GB03147 · 1987-12-31 00:00:00 — 26 § Den som förestår vården skall fortlöpande hålla socialnämnden underrättad om hur vårdenframskrider och samråda med nämnden i alla frågor av vikt. Före överflyttningtill elt annat hem och före utskrivning skall samråd alllid ske. 27 § Den som föreslår värden vidett LVM-hem skall, sä snart det kan ske med hänsyn till den planerade vården,besluta att den intagne skall beredas tillfälle att vistas utanför LVM-hemmetför vård i annan form. Socialnämndenskall se lill att sådan vård anordnas. Omförutsättningar för vård i annan form inte längre föreligger, får den somförestår vården vid LVM-hemmet besluta att missbrukaren skall hämtas fillbakafill hemmet. 28 § Innan värd i annan formpåbörjas skall socialnämnden, i samråd med den intagne och den som förestårvården vid LVM-hemmet, upprätta en plan för den fortsatta vården. 29 § Har en intagen vistats iett LVM-hem ulan att vård i annanform kommit till stånd, skall föreståndaren anmäla detta till hem- 216 metsstyrelse och ange orsaken till det. 30 § skall aktivt verka för all den enskilde efter vårdti- Prop.1987/88:147 den får bostad och arbete eller utbildning samt se till all han fårpersonligt Bilaga 4 stöd ellerbehandling för att varaktigt komma ifrån sitt missbruk. 31 § Den somvårdas enligl denna lag i etl LVM-hem får inle inneha alkoholhaltiga drycker,narkotika eller andra beroendeframkallande medel, eller injektionssprutoreller kanyler eller andra föremål som är särskilt ägnade att användas förmissbruk av eller annan befattning med narkotika. Han får inte heller innehanågot annal som kan vara lill men för vården eller ordningen vid hemmet.Påträffas sädan egendom som angetts, får den omhändertas. 32 § Om del ansespåkallat, får den som vårdas enligt denna lag kroppsvisileras eller ytligtkroppsbesikfigas, när han kommer till LVM-hemmet, för kontroll av alt han intebär på sig något som han inle fär inneha där. Detsamma gäller om det undervistelsen i hemmet uppkommer misstanke att sädan egendom skall påträffas hoshonom. Kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiklning får inte görasmer ingående än vad ändamålet med åtgärden kräver. All den hänsyn somomständigheterna medger skall iakttas. Om möjligt skall ett vittne närvara. 33 §Bestämmelserna i 31 och 32 §§ skall gälla för alla som vårdas i etl LVM-hem, omdel är nödvändigt för alt genomföra värden och upprätthålla ordningen vidhemmet och regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, socialstyrelsenmedger det. 34 § Den somvårdas enligt denna lag i ett LVM-hem för särskilt noggrann tillsyn fårhindras att lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning avrörelsefriheten som är nödvändig för att vården skall kunna genomföras. Hansrörelsefrihet får också inskränkas när det behövs av hänsyn till andra intagnaseller fill personalens säkerhet. 35 § Försändelsertill den som vårdas enligt denna lag i elt LVM-hem för särskilt noggranntillsyn får kontrolleras, om det behövs med hänsyn lill ordningen vid hemmeteller till den intagnes särskilda förhållanden. Om en ankommande försändelseinnehåller egendom som inte får innehas enligt 31 §, får egendomen omhändertas. 36 § Har alkoholhaltigadrycker, narkotika eller andra beroendeframkallande medel omhändertagitsenligt 31 eller 35 § eller påträffats inom ett LVM-hem utan atl det finns nägonkänd ägare till dem, skall den som förestår vården vid hemmet låta förstöraeller försälja egendomen enligl bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § Iförsta stycket lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhalfiga drycker m.m.Belopp som erhålls vid försäljning tillfaller staten. Delsamma skall gälla i fräga om injektionssprutor, kanyleroch andra föremål som är särskilt ägnade alt användas för missbruk av ellerannan befattning med narkotika. 37 § Mål och ärenden enligt denna lag skall handläggasskyndsamt. 38 § I mål om beredandeav tvångsvård, där omhändertagande har beslu- Prop. 1987/88:147 tals enligl 13 § första eller andra stycket, skall länsrätten ta upp målettill Bilaga 4 avgörande inom från den dag dä ansökan om värd kom in eller, ombeslutet om omhändertagande har fattats efter det alt har ansöktom vård, inom frän den dag då underställningen skedde. Om etl beslutom omhändertagande inle är verkställt när det underställs eller omlänsrätten har beslutat om omhändertagande enligt 13 § tredjestycket, skall målet las upp lill avgörande inom från den dag dåbeslutet verkställdes. Länsrältenfår förlänga dessa tider, om det behövs ytterligare utredning eller om någonannan särskild omständighet gör det nödvändigt. 39 §I mål om beredande av tvångsvård skall länsrätten och kammarrät ten hälla muntlig förhandling, om detta inle är uppenbart obehövligt. I andra mäl enligt denna lag prövar rätlen om del finns skäl atl hälla muntlig förhandling. Omnågon part begär muntlig förhandling, skall sådan hållas. Parterna skallupplysas om sin rätt att begära munfiig förhandling. Omen enskild part som har kallats vid vite atl inställa sig personligen fill enförhandling uteblir, fär rätlen förordna atl han skall hämtas till rättenantingen eller till en senare dag. 40 § Vid handläggning i kammarrättav andra mål enligt denna lag än mäl om omhändertagande skallnämndemän ingå i rätlen. 41 § I mål och ärenden enligtdenna lag får delgivning med den enskilde inle ske med tillämpning av 12 eller15 § delgivningslagen (1970:428). 42 § Om offentligt biträde ochannan rättshjälp i mål och ärenden enligt denna lag finns bestämmelser irätishjälpslagen (1972:429). 43 § Beslut om omhändertagandeenligl 13 § gäller . Beslutom överflyttning enligl 25 § andra stycket får förordnas atl gälla ,om det behövs från vårdsynpunkl. Andra beslut av den som förestår vården vidett LVM-hem gäller . Rätlenfår förordna att beslut som rätten har meddelat skall gälla . 44 §Beslut av den som förestår vården vid ell LVM-hem får överklagas av den enskilde hos länsrätten, om beslutet avser överflyttning enligt 25 § eller avslag på begäran om utskrivning. Andrabeslut enligt denna lag av den som föreslår vården vid ett LVM-hem får inteöverklagas. Beslutom läkarundersökning enligt 10 § eller 11 § tredje stycket får inte överklagas. Överklagandeav rättens beslut om omhändertagande enligl 13 § är inte inskränkt fill visslid. 45 § skall lämna biträde för atl I. på begäran avlänsstyrelsen eller rätten föra en missbrukare fill en beslutad läkarundersökning, 218 2. på begäran av socialnämndenföra den som skall beredas vård eller Prop. 1987/88:147 som är omedelbartomhändertagen enligt denna lag till etl LVM-hem eller Bilaga 4 sjukhus, 3. på begäran av överläkaren ifall som avses i 24 § tredje stycket föra den som skall beredas vård eller somär omhändertagen enligt denna lag till etl LVM-hem saml 4. på begäran av den som förestårvården vid etl LVM-hem efterforska, hämta eller förflytta någon som skall tasin i hemmet eller som vårdas där med slöd av denna lag. 46 §Är någon som har beretts värd med stöd av denna lag misstänkt för brott, för vilkel inle föreskrivs strängare straffan fängelse i etl är och som hör under allmänt åtal, samt har brottet begåtts innan värden påbörjades eller , skall åklagaren pröva om åtal lämpligen bör ske. Styrelsen för del hem där den misstänkte vårdas eller, om vården har upphört, socialnämnden skall därvid höras om del inle är obehövligt. 47 §Med socialnämnden avses i denna lag socialnämnden i den kommun som enligl 3 § socialtjänstlagen (1980:620) har ansvaret för alt den enskilde får det stöd och den hjälp som han behöver. Atl överflyttning av ärenden till en annan socialnämnd kan ske i vissa fall framgär av 72 § socialtjänst lagen. Medlänsstyrelsen avses i denna lag i del län, inom vilket den ansvarigakommunen är belägen. Beslutom tvångsvård enligl 5 § och med anledning av omhändertagande enligt 13 §fallas av länsrätten i det län som anges i andra stycket. Den länsrätt sommeddelade beslutet om vård beslutar också i frågor som avses 144 § förstastycket. 48 §Landstingskommunen eller kommunen fär för elt LVM-hem anting en utse en särskild styrelse eller uppdra ål någon annan nämnd att vara styrelse. Tvä eller flera LVM-hem kan ha en gemensam styrelse. Följandebestämmelser i 3 kap. kommunallagen (1977:179) gäller i fill-lämpliga delar ifråga om en särskild styrelse, nämligen 2 § om antalet ledamöter m. m., 3 § första stycket om valbarhetm. 4 § om rätl till ledighet frånanställning, 5 § första stycket om mandattid, 5 § tredje stycket om verkan avledamots avgång, 6 § om ordförande och viceordförande, 7 § om tid och plats försammanträde saml om närvarorätt vid sammanträde, 8 § om suppleants tjänstgöring m.m., 9 § första stycket ombeslulförhel, 10 § om beslutsförfarande ochprotokoll m. m., 11 § om delgivning, 12 § om reglemente och delegation. gäller dock inte 3 kap. 5 § första stycket eller 6 §kommunallagen. får besluta alt även andra än leda möter eller suppleanter i styrelsen får närvara vid styrelsens sammanträ- 219 denoch delta i överläggningarna men ej i besluten samt få sin mening Prop.1987/88:147 antecknad i protokollet. Denna lag träder i kraft den Ijanuari 1989, då lagen (1981:1243) om vård av missbrukare i vissa fall skall upphöraatt gälla. Den gamla lagen gäller dockfortfarande när ansökan om vård med stöd av den lagen har kommit in tilllänsrätten före den . Har ell beslut fatlats omomhändertagande enligt 8 § i den gamla lagen och har ansökan om vård inte kommitin till länsrätten före den , skall beslutet anses som ett beslutenligt 13 § i den nya lagen. Om det i en lag dier i enförfattning som har beslutals av regeringen hänvisas lill den gamla lagen,skall hänvisningen i stället avse denna lag. Hänvisas det lill en föreskriftsom har ersatts genom en föreskrift i denna lag, skall den nya föreskriftentillämpas. Lag omändring i socialtjänstlagen (1980:620) Prop.1987/88:147 Bilaga 4 Härigenomföreskrivs att 11, 47 och 49 skall ha följande lydelse. socialtjänstlagen(1980:620) Socialnämndenskall arbeta för att förebygga och motverka missbruk av alkohol och andraberoendeframkallande medel. Insatser för barn och ungdom bör därvid ägnassärskild uppmärksamhet. Socialnämndenskall genom information fill myndigheter, grupper och enskilda och genomuppsökande verksamhet sprida kunskap om skadeverkningar av missbruk och om dehjälpmöjligheter som finns. Nämnden skall även stödja den enskildemissbrukaren och se till atl han får den hjälp eller värd som behövs för attkomma ifrån missbruket. skall genom information till myndigheter,grupper och enskilda och genom uppsökande verksamhet sprida kunskap om skadeverkningarav missbruk och om de hjälpmöjligheter som finns. Socialnämndenskall aktivt sörja för atl den enskilde missbmkaren får den hjälp och vård somhan behöver för alt komma ifrån missbruket. Nämnden skall i samförstånd medden enskilde planera de stöd-och hjälpinsatser som behövs och noga följa denplanlagda vården. Uppdrag alt besluta på socialnämndens vägnar får inte avse vad som ankommer pä nämnden enligt 2, 5, 6 och 8 a §§, 11 § första och andra styckena, 17 § tredje stycket saml 18 § lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Uppdrag alt besluta på socialnämndens vägnar får inleavse vad som ankommer på nämnden enligl 2, 5, 6 och 8 a §§, 11 § första ochandra styckena, 17 § tredje stycket och 18 § lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om värd av unga samt 13 § lagen (1988:000) otn vård av missbrukarei vissa fall. I de kommuner där sociala dislriklsnämnder inle harinrättats får dock beslutanderätten i frågor som avses i första stycket uppdrasåt en särskild avdelning som beslår av ledamöter eller suppleanter i nämnden. Om rätlatt i vissa fall fatta beslut i socialnämndens ställe finns bestämmelser i 29§ första stycket och i lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård avunga. Om rällatt i vissa fall falla beslut i socialnämndens ställe finns bestämmelser i 29§ första stycket samt i lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om värd a/unga och lagen (1988:000) om vård av missbrukare i vissa fall. Dennalag träder i kraft . 'Senastelydelse 1985: 395. Utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:f. d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådet . Enliglprotokoll vid regeringssammanträde den II febmari1988 har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till 1. lag om vård av missbrukare ivissa fall, 2. lag om ändring isocialtjänstlagen (1980:620). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Lagenom vård av missbrukare i vissa fall Förslagetinnebär att en ny lag ersätter lagen (1981:1243) om vård av missbrukare i vissafall. I stor utsträckning har emellertid nu gällande bestämmelser överförtstill den nya lagen med endast redaktionella ändringar. Lagrådets granskninghar koncentrerats till de nya regler som införts saml de sakliga ändringar ochtillägg som gjorts i de nu gällande bestämmelserna. Granskningen har gettanledning till synpunkter och förslag endast i fråga om följande paragrafer. Bestämmelsernaom syftet med tvångsvården får belydelse när del gäller att avgöra närtvångsvården skall upphöra (jfr 20 §). Av specialmotiveringen framgår attavsikten är att det fortlöpande skall prövas, om en missbmkare somtvängsvårdas blivit så motiverad all han bedöms klara fortsatt behövlig vård ifrivilliga former. Delta förutsätter att man prövar dels om missbrukaren menarallvar med en förklaring om att han går med på frivillig vård, dels om han är istånd alt medverka i erforderlig behandling ulan någon form av tvång. För altden avsedda innebörden skall komma till tydligare uttryck i lagtexten föreslårlagrådet atl 3 § ges följande lydelse: "Tvångsvården skall syfta till atlmotivera missbrukaren så alt han kan antas vara i stånd alt frivilligt medverkalill fortsatt behandling och ta emot stöd för alt komma ifrån sittmissbmk." Genomdenna paragraf utvidgas LVM-lagsfiflningen till atl omfatta även beroendeframkallande medel. Av remissen framgår atl avsikten härmed är bl. a. atl möjliggöra tvångsvård av sådana personer som missbrukar flykti ga lösningsmedel som i berusningssyfte. Häremot finns intet att invända. Den föreslagna lagregelnkommer emellerfid atl medföra alt även miss- Prop. 1987/88:147 bmk avberoendeframkallande läkemedel, som inte är klassificerade som narkotika, kanleda till tvångsvård. Med narkotika förstås läkemedel eller hälsofarliga varormed starkt vanebildande egenskaper eller varor som med lätthet kan omvandlaslill sådana varor och som antingen kontrolleras enligl internationellaöverenskommelser eller av regeringen förklarats skola anses som narkotika.Enligl vad som under lagrådsbehandlingen upplysts av chefen försocialstyrelsens läkemedelsavdelning ger dessa regler om narkotikaförklaringtillräckliga möjligheter atl komma lill rätta med missbruksproblem när delgäller beroendeframkallande läkemedel. fyller regleringen högtställda krav på rättssäkerhet genom atl del står klart vadsom är all anse som narkotika. Det kan knappast anses nödvändigt atl vid sidanav regleringen rörande narkotika ha bestämmelser om tvångsvård av den sommissbrukar icke narkotikaklassade läkemedel eller substanser. Begreppet"beroendeframkallande medel" förekommer visserligen i annanlagstiftning. Begreppet är emellertid oklart fill sin innebörd och kan tolkassä vidsträckt alt det innefattar exempelvis tobak. En storrökare kan i vissafall anses utsätta sin fysiska hälsa för allvarlig fara och inte sällan saknarhan förmåga att genom frivillig medverkan komma ifrån sitt missbmk. Det fallerdock knappast nägon in att en sådan person skall kunna utsättas för tvångsvård.Men del är ändå inte acceptabelt att i lagtexten använda sådana begrepp somformalitet kan tolkas på nämnda sätt. Det kan leda till minskad respekt förlagsfiftningen. Lagrådetförordar att förslaget begränsas så alt begreppet "beroendeframkallandemedel" ersätts med "flyktiga lösningsmedel". I konsekvens härmedbör motsvarande ändring göras i 31 och 36 §§. Idagens situation torde en sådan begränsning inte leda fill alt tvångsvård avmissbrukare inte kan fillgripas i fall när del skulle vara angeläget. Om iframtiden nya medel börjat missbrukas på etl sätt som bör ge anledning tilltvångsvård är det bättre atl då komplettera uppräkningen i paragrafen med dennatyp av missbruksmedel. Deskäl som anförts i remissen för alt ur de nuvarande legala förutsättningarnaför tvångsvård utmönstra kravet alt värdbehovet skall vara trängande finnerlagrådet övertygande. Närdet gäller specialindikafionerna i punkterna 1, 2 och 3 anser lagrådet attformuleringen av punkten 2 inte ger ett adekvat uttryck för vad som åsyftas imotiven. Formuleringen kan tolkas så att del skulle räcka för ingripande attmissbmkaren riskerar att inle kunna fortsätta i sina levnadsförhållanden, dvs.i sitt arbete och i sina övriga sociala relationer. Enligl motiven skallindikationen ta sikte på att missbmkaren är på väg atl hamna i ett socialt"utanförskap", dvs. att helt slås ut från arbetsmarknad ellerutbildning, att förlora möjligheterna till ett normalt boende och alt inlelängre kunna upprätthålla normala sociala relationer. Det fortgående missbmkelskall näst intill omintetgöra missbmkarens möjligheter att under läng tidframöver leva elt människovärdigt liv. Motdenna bakgrund anser lagrådet det önskvärt alt välja en formulering av den sociala indikationen som inle anknyter lill missbrukarens aktuella 223 levnadsförhållanden utanpekar pä de yttersta sociala konsekvenserna av Prop. 1987/88:147 missbmkel.En formulering som uppfyller detta önskemål är alt missbmkaren lill följd avmissbruket "löper en uppenbar risk att föröda sitt liv". Lagrådetförordar all punkten 2 i paragrafen formuleras på detta sätt. Somframgår av paragrafen kan del förekomma att tvångsvården upphör utan att syftetmed vården har uppnåtts. Missbrukaren kan alltså inte antas ha övervunnit sittmissbruk eller vara i stånd alt frivilligt medverka till fortsatt behandlingoch ta emot slöd för atl komma ifrån sitt missbruk. Fråga uppkommer då hursnart efter utskrivningen etl nytt beslut om tvångsvärd kan fattas. Frägan harinte behandlats i remissen. Eftersommöjligheten enligt gällande lag att förlänga värdtiden slopats i förslaget,måste en ny vårdperiod pä LVM-hem föregås av ett nytt beslut av länsrätten omtvångsvård, tillkommet i den ordning som anges i 4-11 §§. måstepä nytt pröva om det finns skäl all ansöka om tvångsvård hos länsrälten. Därvidkommer särskilt i biickpunkten om den utskrivnes missbruk, trots dentilländagångna värdperioden , kan betraktas som fortgående. Omdel inte kan anses atl den utskrivne är hemfallen åt ett fortgående missbruk,får ett nytt beslut om tvångsvård inle meddelas förrän missbruket har pågåttså läng tid efter utskrivningen att det kan betecknas som fortgående. Enmotsvarande prövning måste göras beträffande övriga förutsättningar förtvångsvärd som anges i 4 §. Manmåste räkna med möjligheten att del kan finnas missbrukare som även vidsexmånaderslidens utgång är hemfallna åt etl fortgående missbruk. Avbestämmelsen om längsta vårdtid följer att en sådan missbrukare inte omedelbartefter sexmånaderslidens utgång kan ånyo omhändertas för tvångsvärd. Enligt36 § i förslaget skall den som föreslår vården vid ett LVM-hem låta förstöraeller försälja alkoholhaltiga drycker, narkotika eller andra beroendeframkallandemedel som omhändertagils enligt 31 eller 35 § eller påträffats inom eltLVM-hem utan atl del finns någon känd ägare till dem. Detsamma skall gälla ifråga om bl. a. injektionssprutor och kanyler. Beslut att förstöra ellerförsälja egendom av nu nämnt slag kan enligt 44 § andra stycket i förslagetinle överklagas. Iartikel 6 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänsk liga rättigheterna och de grundläggande friheterna föreskrivs aft envar skall, när det gäller att pröva bl. a. hans civila rättigheter ochskyldigheter, vara berättigad lill opartisk och offentlig rättegång. Eftersom det enligt 36 § kan bli fråga om en tvångsvis övergång av äganderätten till egendom och därmed en kränkning av civila rättigheter bör, för att artikelns krav skall uppfyllas, möjlighet öppnas att hos domstol överklaga beslut som 224 meddelats med slöd av 36§. Med hänsyn härtill förordar lagrådet att 44 § Prop. 1987/88:147 förstastycket kompletteras så atl bestämmelsen kommer att avse även beslut omförstörande eller försäljning av egendom enligl 36 §. eller polismyndigheten enligt 13 § i förslaget har beslutat omomedelbart omhändertagande, skall beslutet enligt 15 § genast underställaslänsrälten eller i visst fall den rätt som prövar frågan om vård. Förslagets 44§ innehåller inle någon bestämmelse om alt talan får eller inle får föras motsocialnämndens eller polismyndighetens beslut. Närbeslut av myndighet underställs högre instans har part möjlighet atl framställaerinringar hos den instansen. Eftersom denna möjlighet inte alllid ger sammagaranti som en besvärsrätt för att partens synpunkter verkligen prövas, så harunderställningsbeslul ansetts kunna överklagas. Men i vissa fall har ett sådantbeslut likväl inte ansetts överklagbart, exempelvis då en lägre myndighet pågrund av ett falls brådskande natur fattar beslut som sedan skall underställas(jfr , Allmän förvaltningsrätt, 1978 s. 89). Då i 13 § första ochandra styckena är fråga om sådant beslut förordar lagrådet all 44 § fjärdestycket får följande lydelse: "Beslut enligt 13 § första eller andrastycket får inte överklagas. Överklagande av rättens beslut om omhändertagandeenligl 13 § tredje stycket är inte inskränkt till viss lid." Lagenom ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Lagrådetlämnar förslaget utan erinran. 15 1987/88. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 17 mars1988 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , ,, R. , , , , , G. ,, Proposition om tvångsvård av vuxna missbrukare, m.m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredraganden anmäler lagrådels yttrande (beslut omlagrådsremiss fatlat vid regeringssammanträde ) överförslagen lill 1. lag om vård av missbrukare i vissa fall, 2. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620). Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Förslaget till lag om vård av missbrukare i vissa fall Jag konstaterar atl lagrådet vid sin granskning avförslaget lill en ny lag om tvångsvård av missbrukare i del väsentliga harlämnat detta utan erinran. Endast i några avseenden, som jag lar upp i detföljande, har lagrådet funnit anledning fill synpunkter och förslag tilljämkningar. Med hänsyn till den debatt som från skilda utgångspunkter förs ifräga om lagstiftningen på området finner jag del värdefullt atllagrädsremissens utformning av den nya lagen på detta sätt har kunnat godtasfrån de aspekter - bl. a. i fråga om grundlagsenligheten - som lagrådet har allbeakta. Lagrådet har förordat viss jämkning av 3 § i förtydligandesyfte. Paragrafen bör ändras enligt lagrådels förslag. Beträffande 4 § har lagrådet haft vissa erinringar motförslaget all, vid sidan av alkohol och narkotika, även missbruk av beroendeframkallande medel skall kunna leda till tvångsvård. Lagrådet har inget alt invända mol utvidgningen i vad den möjliggör tvångsvård av dem som missbrukar flyktiga lösningsmedel. En utvidgning därutöver lill främst beroendefram kallande läkemedel som inle är klassificerade som narkotika finner lagrå det dock inle nödvändig. Lagrådet anser alt paragrafen kan kompletteras i detta hänseende om del i framliden uppkommer elt behov av del. Jag kan hålla med om all det för dagen inle finns etl tydligt påvisbart behov av alt låta lagstiftningen omfatta sådana medel som inle är klassificerade som narkotika - bortsett från flyktiga lösningsmedel. Del kan därför finnas 226 anledningalt avvakta med en sådan reglering och återkomma i frägan, om Prop.1987/88:147 behovet av lagstiftningsåtgärder blir mer uttalat. utvidgningen i förhållande lill gällande lagstiftning fårla sikte pä flyktiga Detta innebär, på sålt lagrådet förordat,atl i förevarande paragraf orden "beroendeframkallande medel" börersättas med "flyktiga