prop · GB03145 · 1987-12-31 00:00:00 — För deltatalar främst kostnadsskäl. Kassetter ställer sig billigast för tidningar medbegränsad utgivning. Förflerdagarslidningar framstår däremot radiolidningar som det naturii-gaalternativet. De redigerade, inlästa radiotidningarna bör mycket väl kunnakompletteras med överföringar direkt från tidningars sälteridatorer lillspecialmottagare för syntetiskt tal eller till punklskriftsdisplayer enligt dens. k. RAPS/RATS-metoden. Kommittén räknar med alt fill en början aven radiotidnings abonnenter skulle kunna tillgodogöra sig RATS-tekniken. Dettaär koslnadsmässigl försvariigt och ger goda möjligheter till en fortsattutveckling av tekniken. bör man räkna med atl andelen RÅTS ökarbetydligt. 3.4 Kalkyler och kostnadsanalyser Prop. Kommitténskalkyler för kostnader i olika alternativ omfattar dels uppdatering och efterjusleringav kalkyler som presenterades belänkande och dels nya beräkningarutifrån etl kalkylschema där de olika kostnadsposterna brutits ner så långt sommöjligt. Beräkningarna har att ta hänsyn till mycket olika förutsättningar förenskilda tidningar, t. ex. i fråga om investeringar, kvalitet i olika moment,belastning genom sär- eller samkoslnader, etc. Försök har gjorts atl rensakalkylerna från kostnader utöver en tänkt grundkalkyl, dvs. tillkommandekostnader för projektplanering, investeringar, extra sändare m. m. har räknatsbort. beräknas årskostnaden ligga mellan ca . ochI milj. kr. Variationerna beror i huvudsak på skiftande personalkostnader(mellan 2 och 4 tjänster) och kraftigt varierande kassettkostnader på grund avolika teknisk kvalitet och antalet returer per kassett. beräknas årskostnaden ligga mellan ca 150000 och 250000kr. Kassetterna distribueras per post. Även här är del i första hand skillnaderi det redaktionella arbetet som bestämmer kostnads-intervallet. Vadgäller radiolidningar har man förutom kostnader hos själva tidningsförelagetäven kostnader för moltagarutrustningar. Kostnaden per mottagare inkl.leveransprovning och leverans beräknas uppgå till . inkl.mervärdeskatt vid större serier. Meden avskrivningslid kan den sammanlagda kostnaden per mottagareuppskattas till ca I . per är, om den årliga servicekostnaden kalkylerastill . För en radiolidning med 100 abonnenter uppgår med andra ord denårliga kostnaden för motlagarutrustningarna grovt räknat till . beräknas en årlig kostnad på ca , inkl.kostnader för motlagarapparaluren. Radiotidningarna har en något jämnareredaktionell bemanning än kassettidningarna. Förtvå sexdagars radiolidningar som ges ut enligt alternativ Il-modellen, dvs.med samproduktion av visst nyhetsmaterial, uppgär den årliga kostnaden lilltotalt ca . Några större kostnadsbesparingar görssåledes inte jämfört med helt separat utgivning när del gäller flerdagarslandsortstidningar. Avstorstadstidningarna ges en ul självständigt och två med partiell samverkanenligl alternativ Il-modellen. Den förra kostar ca 2,7 milj. kr. , variingår kostnader för ca 400 mottagare. De senare kostar tillsammans ca 3,5milj. kr., dock med elt betydligt färre antal mottagare. I det senare fallethar partiell samproduktion medfört vissa ekonomiska fördelar. Omen radiolidning har elt spridningsområde som kräver sändning över mer än enradiosändare tillkommer dessutom ca . för varje extra sändare.Utnyttjas t. ex. tre sändare blir sändarkostnaderna en tung post i lotalkalkylen. Ifråga om RATS-tidningar görs koslnadsmässigl den besparingen atl ingen särskild tallidningsredaklion behövs. Den tunga kostnadsposten i 12 delta alternativ är motlagarutrustningarna.Den årliga kostnaden per ut- Prop. 1987/88:145 rustning, inkl. service ochunderhåll, kan uppskattas till ca , förutsatt en femårigavskrivningstid. För en RATS-lidning med 100 abonnenter uppgår de sammanlagda apparalkostnadernatill ca . per är, vartill kommer kostnader för sändning, vissaadministrationskostnader m. m. på ca . Utvecklingenav verksamheten med radio- och kassettidningar har sedan är 1982 präglats avatt olika lösningar prövats inom ramen för vissa grundläggande principer ochriktlinjer. Erfarenheterna från denna uppbyggnadsfas utgör basen för enfortsalt utveckling. Dagspressenkan indelas på en rad olika sätt beroende på vilka kriterier som tillämpas. Dennaturligaste indelningen torde vara den som tillämpas i presslödssammanhang,dvs. storstadstidningar, flerdagarslidningar och fådagarsfidningar. I enutbyggd verksamhet med radio- och kassettidningar bör enligl kommittén särskiltflerdagarslidningarna vara väl representerade med hänsyn till deras storabetydelse för fortlöpande nyhetsförmedling och opinionsbildning. Stödförordningenskrav alt inom en region nå största möjliga krets av synskadade är kopplat till ellkrav att söka nå politisk mångfald. Kommittén har tolkat detta så att politiskbalans mellan det borgerliga och det socialistiska blocket bör eftersträvas påorter och i regioner där sådan konkurrens förekommer inom dagspressen. Kommitténskisserar några teoretiska modeller för en tänkt utbyggnad. En s. k.marknadsmodell bygger på tidningarnas spridning i landets 70 s. k. A-regioner.Om den största tidningen i varje A-region ger ut en talutgåva täcker 63tidningar in samtliga 70 A-regioner, eftersom några är störst i två regioner.Den tryckta upplagan för dessa 63 tidningar utgör avmorgonpressens totala upplaga. Enkomplettering med näst största tidning skulle innebära all ytterligare 29tidningar skulle ge ut talutgåvor, dvs. totalt 92 fidningai. De 92 fidning-arnasvarar tillsammans för av morgonpressens totala upplaga. ges ul som lalutgåvor innebär det en utbyggnad tilltotalt 180 dagstidningar. Av de 88 tillkommande tidningarna är de flesta fådagarsfidningar.Tillsammans motsvarar dessa 88 tidningar av morgonpressens totala upplaga. Enmångfaldsmodell kan uppställas genom all man utgår från politisk valfrihet påorter där valmöjligheter finns. En sådan modell måste bygga på fidningsortermed politisk balans, dvs. orter där både socialistiska och borgerliga tidningarverkar vid sidan av varandra. Kommittén konstaterar att mångfaldsmodellen harsina svagheter. Med utgångspunkt från block-konkurtens på samma utgivningsortkommer modellen att omfatta endast 22 orter. Kommitténdrar slutsatsen atl någon av samhållet fastställd utbygg- 13 nadsplan, som enkelt kansättas i verket, i praktiken inte är möjlig. 1987/88:145 randeför utbyggnaden av verksamheten med radio- och kassettidningar är atltidningsföretagen är villiga atl medverka samt att staten ställer medel tillförfogande. Praktiska och ekonomiskt rimliga lösningar måste sökas med hänsyntagen till dessa faktiska förhållanden. Läsarundersökningarhar entydigt visat alt lokalt och regionall material är det som läsarna iförsta hand efterfrågar. Kommittén anser det därför naturligt atl lokala ochregionala tidningar prioriteras så länge sändningskapacitet och ekonomiskaramar utgör en begränsning. 3.5.2Kostnader för olika alternativ Densammanlagda årliga kostnaden för en fullt utbyggd verksamhet med radio- ochkassettidningar där alla tidningar medverkar skulle enligt kommitténsberäkningar uppgå till närmare 160 milj. kr. Av beloppet avser drygt 20 milj.kr. samtliga fådagarsfidningar och knappt 140 milj. kr. samtliga flerdagarslidningar.Beräkningarna för flerdagarslidningarna avser radiotidningsulgivning,kompletterad med en begränsad utgivning enligt RATS-metoden. Somnämnts i det föregående har kommittén mottagit intresseanmälningar från ca 35tidningsföretag utöver de 16 som ger ut talutgåvor. Medutgångspunkt från intresseanmälningarna har kommittén beräknat statenskostnader för olika tänkbara utbyggnadsalternafiv. Dengenomsnitfiiga årskostnaden för att ge ut 35 tidningar, i begränsadutsträckning kompletterade med RÅTS, uppgår till ca 39 milj. kr. Startar samtligadessa utgivning etl och blir initialkostnaderna ca 59 milj. kr.,eftersom teknisk utrustning måste nyanskaffas till samfiiga. Om kostnaderna förnu utgivande tidningar, kompletterade med RATS-utrust-ningar, räknas med blirde sammanlagda kostnaderna för året ca 81 milj. kr. Deföljande fyra åren uppkommer endast kostnader för den löpande driften. Församtliga ca 50 tidningar blir årskostnaden ca 50 milj. kr.Den genomsnittliga årskostnaden för hela femårsperioden blir för samtliga grovträknat 55 milj. kr. Alla kostnader är beräknade penningvärde. 4 Mina allmänna överväganden Riksdagoch regering har formulerat sin syn pä massmediernas uppgifter i det demokratiska samhället i fyra punkter (prop. 1975/76:131, KU 46, rskr. Massmedierna bör sålunda ge den information som är nödvändig för ett ställningstagande i samhällsfrågor; de bör självständigt eller som språk rör för organiserade intressen kommentera samhällsutvecklingen; de bör i allmänhetens intresse granska och kontrollera de ledande i samhället och de bör slutligen främja kommunikation inom och mellan olika grupper i samhället. Riksdag och regering har därvid begränsat sig till vad de har bedömt vara 14 väsentligt i dendemokratiska processen. Detta innebär inte alt massmedi- Prop. 1987/88:145 ernafrånkänts andra väsentliga uppgifter, t.ex. information i vidaste bemärkelse,underhållning, förströelse samt den viktiga funkfionen alt på olika sättuttrycka och förmedla sociala kontakter. Synskadadehar intill varil i det närmaste utestängda från dags-fidningarna. Dehar därmed haft sämre förutsättningar än medborgarna i allmänhet att följa den fortlöpandesamhällsdebatten och delta i opinionsbildningen. Medhänvisning lill dagstidningarnas stora belydelse för samhällslivet harhandikapporganisationerna och främst aktivt verkat föratt synskadade skall få tillgång lill innehållet i dagstidningar. Under enföljd av år har organisationerna prioriterat dagstidningsfrågan och bedrivit enmålmedveten upplysningsverksamhet i frågan. har påolika sätt och i en rad olika sammanhang uppnått elt avsevärt höjt medvetandeom synskadades informationssituation i allmänhet och behov av dagstidningar isynnerhet. Mycket lack vare synskadades insatser i dessa avseenden undersenare är även i stor utsträckning genom taltidningskommitlén - har utgivningenav lalutgåvor av dagstidningar kunnat utvecklas så långt alt del nu är möjligtatt ge verksamheten fastare former. Föratl förbättra synskadades delaktighet i samhällslivet har sedan år1982 anvisat medel för utgivning av talutgåvor av dagstidningar och i övrigtbestämt former och ambitioner för verksamheten. harverksamheten i vissa avseenden haft försökskaraklär och innefattat utrednings-och utvecklingsmoment med sikte på en permanent verksamhet. Närdet statliga stödet lill radio- och kassettidningar inrättades och taltidningskommitténinledde sitt arbete var de principiella riktlinjerna relativt öppna och villsyftandeoch flera praktiska frågor oprövade. De erfarenheter som kommittén kunde utgåfrån inskränkte sig i stort sett fill utgivning av ett begränsat antal kassetfidningaroch vissa kortare prov över s. k. abonnemangsradio. Underkommittéarbetets gång har en läng rad praktiska och principiella frågor utrettsoch klarlagts. Elt avsevärt antal fidningar har engagerat sig i verksamhetenoch åtskilligt fler har anmält ett principiellt intresse. Forskare vid olikainstitutioner har på kommitténs uppdrag medverkat med viktiga utvärderingssludier.Kommittén har utvecklat, finansierat och satt igång både kassett- ochradiotidningar och byggt upp rutiner och heltäckande system för utgivning idessa former. Dessutom har kommittén drivit eller i övrigt medverkat till lekniskutveckling på en avancerad nivå genom arbetet med överföring av material itidningarnas sälteridatorer direkt lill terminaler för punktskrift hos synskadade abonnenter, s.k. RAPS/RATS-fidningar. Kommitténsresultat gör del möjligt att nu ta ställning till formerna för den forisatta verksamheten. Mycket som var praktiskt och princi piellt oklart har ersatts med konkreta erfarenheter och förbättrade kunskaper. Det gäller såväl systemfrågor som frågor om läsarreaktioner, radio- och kassettidningarnas sociala betydelse, deras roll i del totala 15 mediesammanhangetför synskadade, deras möjligheter atl förmedla nyhe- Prop. 1987/88:145 teroch opinionsbildning och i övrigt bidra fill en förbättrad delaktighet i samhällslivetför synskadade. Dessa framsteg har framhållits i remissbehandlingen. majoritet av remissinstanserna har ställt sig bakom kommitténsöverväganden och förslag och har framhållit vikten av atl uppnådda resultat lastill vara och förs vidare. De flesta understryker behovet av atl förbättrasynskadades tillgång till dagstidningar och pekar bl. a. på positiva abonnentreaktioner,tidningarnas betydelse för atl bryta synskadades sociala isolering saml delförhållandet att radio- och kassettidningar fill stor del innehåller materialsom inte återfinns i andra för synskadade tillgängliga medier. För egen del instämmer jag i dessa bedömningar. Jag anseratt verksamheten nu bör utvecklas vidare. Liksom flertalet remissinstanser anscrjagalt vidareutvecklingen nära bör följa kommitténs förslag och de bedömningarangående bl. a. realistiska framkomstmöjligheler som ligger till grund förförslagen. Den fortsatta verksamheten bör därför enligt min mening på ettnaturligt sålt ansluta till de resultat som kommittén uppnått under de senasteåren. De praktiska och principiella problem kommittén haft attta ställning till kan grovt fördelas på fyra huvudpunkter. Det gällermöjligheter alt få tidningsutgivarna all engagera sig i verksamheten, hur mannår ut till synskadade med de erbjudna tjänsterna, dvs. vissa informations- ochmarknadsföringsproblem, elt antal rättsliga problem samt systemfrågor. Inledningsvis var tidningsutgivarna ovilliga att ge uttalutgåvor. Endast en begränsad del av anslagna medel kunde utnyttjas.Utgivarna uppställde två huvudkrav för medverkan, dels atl få full statligkostnadsläckning för utgivningen, dels att alternativet radiodistributionrealiserades. Efter framställning från kommittén och på regeringens förslaggodkände full statlig kostnadstäckning för utgivning avradio- och kassettidningar, oavsett sökande tidnings ekonomiska bärkraft.Därmed undanröjdes tidningsutgivarnas första huvudinvändning. Med etl målmedvetet arbete har kommittén i nära samarbetemed radio löst radiofrågan. På kommitténs förslag harlagstiftningen på området justerats för atl underlätta radiodistribulion av lalutgåvor.Övriga praktiska och principiella moment har med tiden kunnat redas ut, ochdistributionsformen fungerar nu som ell generellt tillämpligt syslem. Särskildapparatur har utvecklats och tillverkats av extern leverantör och möjligheterfinns för beställning av nya serier. Därigenom har kommittén bl. a. kunnattillgodose tidningsutgivarnas andra huvudkrav. Resultaten visar sig . kunde endast etlpar fidningar efter aktiv påverkan från kommittén förmås atl starta utgivningav lalutgåvor. ges 16 tidningar ut. Därtill kommer utgivningen avGöteborgs-Posten som RATS-lidning till etl begränsat antal abonnenter.Kommittén har vidare intresseanmälningar från ytterligare ca 35 tidningar. I början av sin verksamhet stötte kommittén på vad somkallades elt oväntat köpmotstånd från synskadade. En rad orsaker kunde klariäggas. De viktigaste angavs vara det inledande kravet på fullt abonnemangspris på talutgåvan och otillräcklig information på olika plan. Därtill kom syn- 16 skadades ovana vid mediet,vissa allmänna kommunikationssvårigheter, Prop. 1987/88:145 konkurrens frånetablerade läns- och kommuntaltidningar, m. m. och regeringens förslag godkände att en talutgåva åsattesell starkt rabatterat pris, som innebär att abonnemang på både en trycktdagstidning och dess talutgäva kostar av priset på den tryckta fidningen. samarbete med centralt och lokalt har kommitténoch berörda tidningsföretag arbetat för att göra talutgåvorna kända blandsynskadade och underlätta hanteringen av mottagarapparatur, abonnemangsrutiner m.m. Detta har kombinerats med fortlöpande läsar-studier och utvärderingar,vilket har lett lill förbättrad ömsesidig kommunikation och en höjd allmänkunskapsnivå. verksamhet har en rad radiorätlsliga och ansvarighelsrättsligafrågor kunnat lösas i enlighet med de former för utgivning som arbetats framoch bedömts vara ändamålsenliga. Ett särskilt problem i sammanhanget är fråganom tillgång till ledig kapacitet i eternä-len. En breddad radiolidningsverksamheteller utökade rundradiosändningar skulle kunna leda till kollisioner mellanolika verksamheter. Jag återkommer till denna fråga i det följande. Etlstort framsteg i de senare årens verksamhet är atl kommittén gjort radiodistribulionenpraktiskt genomförbar. Tillsammans med radio har kommittén klarlagtoch reglerat hela processkedjan från särskilda sändarutrustningar hos utgivarnavia analoga eller digitala överföringar fram till direktmottagning i särskilda mottagarulrustningarhos synskadade abonnenter. Frågor om rätt att få disponera de särskilda radiomotlagarna,leverans av mottagare till synskadade samt fortlöpande service och teknisk översynhar också lösts. Kommitténhar också kommit långt i sina ansträngningar att stödja framtagningen av ettenhetligt och funkfionellt system för direktöverföring från tidningars sälteridatorerlill terminaler för mottagning i form av punktskrift eller syntetiskt tal hos synskadade(s.k. RAPS/RATS-lidning-ar). Även om utvecklingen nått långt återstår enligtkommittén en hel del praktiska och systemtekniska frågor innan denna metod kananses färdig för reguljär utgivning. Metoden med inlästa radiotidningarförordas därför av kommittén som huvudalternativet i en fortsatt verksamhetunder . Detår mot denna bakgrund kommitténs förslag lill fortsalt verksamhet bör ses.Kommittén framhåller, bl. a. med hänvisning till elt uttalande av , atlmålet bör vara att alla dagsfidningar görs fillgängliga för synskadade.Många remissinstanser ansluter sig till denna långsiktiga målsättning. förslag såsom de utförs mera i detalj tar fasta på de konkretaresultat som uppnåtts och de praktiska förutsättningar som för närvarandebedöms realistiska. Det innebår atl kommittén i första hand vill försäkra sigom medverkan från del femtiotal tidningar som redan förklarat sig varaintresserade av alt ge ut radio- och kassetfidningar och främst förordartekniska lösningar som är väl utprovade och visat sig fungera tillfredsslällandei en reguljär utgivningsverksamhet. Kommitténframhåller att någon av samhället fastställd ulbyggnadsplan, 17 2 1987/88. som enkelt kan sältas iverket, i realiteten inte är möjlig. En utbyggd Prop. 1987/88:145verksamhet med radio- och kassettidningar kan komma lill stånd bara under denförutsättningen att tidningsföretagen är intresserade av att delta ochvillkoret för atl företagen skall åta sig uppgiften är enligt kommittén att statenställer medel till förfogande. Föregen del vill jag understryka att kommitténs bedömningar är anpassade fill demöjligheter som faktiskt föreligger. Det gäller både i fråga om del antaltidningar som beräknas kunna komma ul som radio- ellerkassettidningar och de mer konkreta modellförslagen. Det tekniskahuvudalternativet bygger erfarenheter och år i övrigt anpassatefter kända och prövade förutsättningar. Riksdagenhar uttalat alt det ideala målet självfallet är att möjliggöra för synskadade atlfä tillgång till all dagspress, även om detta inte kan uppnäs på en gäng. Bäde taltidningskommitténoch dess föregångare, utredningen om dagstidningar för synskadade, har sett tallidningsfrågansom en likställighetsfråga. Utvecklingenhar gått stegvis. Den har enligt kommittén i första hand varitberoende av etl positivt gensvar från tidningsutgivarna och i andra hand avtillgång på statliga medel. Innan intresset hos utgivarna kunde arbetas upp varmedelsförbrukningen för ändamålet väsentligt lägre ån den årliga anvisningen. Delfinns i ca 180 morgontidningar. Alt gå från nuvarande 16 utgivandetidningar till ca 180 vore ell myckel stort steg. Med hänsyn till kommitténserfarenheter är även skillnaden mellan 16 och etl femtiotaltidningar avsevärd, särskilt om man betänker vilket arbete som erfordrats föratt komma upp lill nu gällande nivå. Ävenom förutsättningarna för utgivning av radio- och kassettidningar nu väsentligtförbättrats krävs sannolikt betydande ansträngningar för en breddning från 16 lillett femtiotal tidningar. Delta illustreras bl. a. av alla de praktiska moment sommåste redas ut innan en utgivning kan startas. Del gäller bl. a. anskaffning avnödvändiga lokaler och teknisk utrustning, anställning och utbildning avjournalister, inarbetande av lämpliga arbetsrutiner, uppkoppling avradiosändare, fördelning, utleverans och intrim-ning av mottagarapparatur,marknadsföring, information, sammanställning av handhavandeinslruktioner m. m. Praktiska,administrativa och ekonomiska skäl, liksom det förhållandel alt vissa tekniskaöverföringsmetoder alltjämt befinner sig på utvecklingsstadiet, ger vid handenatl redan nivån ca 50 utgivande tidningar i sig innefattar mycket omfattandeåtaganden. som är aktuella svarar tillsammans för avmorgonpressens totala upplaga. En sådan nivä innebär en mycket väsentlig ökningav synskadades tillgång lill dagspressen jämfört med nuvarande utgivning. Delviktigaste är enligl min mening att taltidningskommitléns framgångsrika arbete vidareutvecklas på realistiska grunder och med sikte på kvalitet och fortsatta utvecklingsmöjligheter i verksamheten. Vägande skäl talar för att utgivningens omfattning baseras på känt och anmält intresse. bör därför antalet utgivande radio- 18 och kassettidningar höjasfrån nuvarande antal lill ca 50. En utgivning av Prop. 1987/88:145 detidningar som ingår i kommitténs förslag medför en avsevärd geografisk och ävenen politisk breddning av utgivningen av radio- och kassettidningar. Medhänsyn lill kommitténs konkreta erfarenheter och fill de praktiskaomständigheter jag har redovisat anser jag det inte realisfiskt att utgivningenkan lyftas lill ett femtiotal fidningar . a. det omfattandeförhandlings- och delvis utvecklingsarbete som krävs för atl få framsändningsutrustning och ett tillräckligt antal moltagarutrustningar både förinlästa radiotidningar och RATS-tidningar gör all möjligheterna att klara en såkraftig utbyggnad myckel snabbt får bedömas vara små. Det är viktigt att denutgivning som startas kan ske i former som så långt som möjligt kan antas blipermanenta. I annal fall kan behov av justeringar och förbättringar i redanpågående verksamhet fördröja den vidare utbyggnaden. Både praktiska skäl och kvalilelshånsyntalar enligt min mening för en löpande ingång av tidningar i verksamheten överen . Jagföreslår därför att målet ett femtiotal utgivande tidningar bör vara uppnättinom . Skulle målet uppnås vore det en stor framgång,men som jag anfört anser jag av främst praktiska skäl atl det knappast ärsannolikt. bör en avstämning av lägel göras. Iövrigt anser jag liksom den stora majoriteten remissinstanser att formerna förverksamheten i huvudsak bör följa taltidningskommitléns förslag. a. atl huvudalternativet bör varaförlagetrogna radiotidningar som helst bör nå abonnenterna samfidigt som seendefår den tryckta tidningen. Bidragslillddningenbör avse full netlokoslnadsläckning för utgivande tidningsförelag och därutöverkostnader för nödvändig leknisk apparatur, som får disponeras av synskadadeutan ersättning, tekniska installationer och serviceinsatser. Bidrag bör ävenkunna lämnas för vissa utbildnings-och utvecklingsinsatser. I det senare falletvill jag särskilt framhålla arbetet med den s. k. RAPS/RATS-lekniken, somfortsatt bör bedrivas med sikte på standardisering och användning i reguljärutgivning. Jagföreslår i det följande att en särskilt nämnd tallidningsnämnden -inrättasför att administrera stödet, med kanslifunktionerna förlagda lillpresstödsnämnden. Modellen har föreslagits av taltidningskommittén och hartillstyrkts av de remissinstanser som yttrat sig. Nämnden bör planlägga ochorganisera verksamheten med sikte på atl nå ell femtiotal utgivande tidningarinom fem är.