prop · GB036 · 1987-12-31 00:00:00 — Beträffandeandra legala frister än fullföljdstider kan regeringen enligt AFL medge enallmän förlängning. De frister som avses är föreskrivna fider inom vilkaansökan eller anmälan hos myndighet måste göras eller någon annan sädan åtgärdmåste vidlas för atl en rällighel eller en förmån skall bevakas eller enskyldighet fullgöras (10 § AFL). Iövrigt innehåller båda lagarna bestämmelser bl. a. om delgivning med den somQänstgör inom del militära försvaret (12 § AFL och 15 § SRL) saml bestämmelserom i vilken utsträckning de befogenheter som lagen ger regeringen kan delegeras(11 § AFL och 16 § SRL). En enda ny lag Prop. Detär således tydligt att AFL och SRL har mänga gemensamma drag även om del ocksåfinns etl antal skillnader dem emellan. Likheterna är förklarliga med tanke päall båda lagarna har utformats efter förebild i en lag frän är 1940 omdomstolarna och rättegången vid krig och krigsfara. Det kan därför te signaturligt att man när de två lagarna samlidigl skall ersättas med ny lagstiftningöverväger alt ta in samtliga nya bestämmelser i en enda ny lag. Fråganom all ersätta AFL och SRL med en enda fullmaklslag har inle diskuterats ipromemoriorna. Inte heller under förarbetena lill AFL och SRL synes en gemensamlag ha övervägts. Med hänsyn lill den nyreglering som jag nu avser alt föreslåfinns det emellertid anledning all pröva om inle promemoriornas tvä lagförslagkan förenas fill en enda lag. har uttalat sig för ensädan ordning . Ipromemoriorna föresläs en förskjutning mellan de båda lagarnastill-lämpningsomräden. Del föresläs alt den nya administrativa fullmaklslagenskall vara tillämplig på förvaltningsmyndigheter och på beslutande kommunalaoch kyrkokommunala församlingar. Motsvarande bestämmelser belräffandeförvaltningsdomstolarna tas in i förslaget lill en ny judiciell fullmaktslag. Viden jämförelse mellan förslagen till en ny adminislraliv fullmaklslag och en nyjudiciell fullmaktslag kan man i likhet med vad som framgår vid en jämförelse mellanAFL och SRL konstatera all sambandet mellan de båda lagförslagen är påtagligt.Det har ju för övrigt också varil en målsättning. Lagarnas uppbyggnad ärdensamma. Många paragrafer i de tvä lagarna har också stora likheter. En vissregelförenkling bör därför kunna uppnås, om man har bestämmelserna samlade i enfullmaklslag i stället för två. Tillde lagtekniska fördelar som sålunda kan uppstä med en sammanhållenlagstiftning kommer del sakliga samband som finns mellan de områden sompromemoriornas två lagförslag avser. från konstitutionell synpunkt ärnaturligtvis en reglering av samtliga domstolar i en enda lag naturlig. Jagförordar därför i likhet med promemoriorna och remissinstanserna all engemensam reglering av rättskipning och rättsvård hos alla typer av domstolargörs i den mån det är möjligt. Samfidigt kan man inte bortse från attförvaltningsdomstolarna i slor utsträckning överprövar beslut somförvaltningsmyndigheter har fattat och all del kan le sig lämpligt atl olikamyndigheter inom samma inslanskedja regleras i samma lag. Del kan vidare rådaviss tvekan om förvaltningsmyndigheter som slår domstolarna nära, l.ex.arrende- och hyresnämndema, skall höra lill den ena eller andra lagens omräde.Polisens och åklagarnas brottsbekämpande verksamhet och exekutionsväsendet ärandra exempel på all del inle alllid är lämpligt att dra en rågång mellanrättskipning och förvaltning. Jaganser därför alt del även sakligt sett finns starka skäl som talar för alt man nu inte behäller den gällande uppdelningen av bestämmelserna på två olika fullmaktslagar. Jag föreslår att AFL och SRL ersätts med en enda lag. Dennya lagens tillämpningsområde Prop. Vadgäller den nya lagens tillämpningsområde bör detta i vart fall omfatta domstolarnaoch de statliga förvaltningsmyndigheterna. Mol bakgrund av KBK-utredningensförslag uppkommer emellertid frågan om hur beredskapsföreskrifterna för detkommunala och det kyrkokommunala området bör fogas in i regelsystemet.Huvudalternativen bör vara alt antingen placera även dessa föreskrifter i dennya lagen eller dela upp föreskrifterna i kommunallagen resp. LFKS. Ioch för sig nämns i KBK-betänkandet också andra alternafiv. Ett är atl bygga ulden nuvarande lagen (1964:63) om beredskap (omtryckt 1984:1027,ändrad senast 1986:1153) och motsvarande lag (1981:1216) om kyrklig beredskap.Etl annal alternativ är atl förbereda etl utkast till författning, en s.k."skrivbordsförfatlning". av dessa alternativ är emellertidlämpligt. Vad gäller det första alternativet är det inte sä bra alt föra inkommunala och landstingskommunala beslutsregler m. m. i lagen om kommunalberedskap som endast innehäller bestämmelser om vilka uppgifter somåligger kommuner och landstingskommuner under beredskapsfillständ. Alternativetmed en skrivbordsförfattning är olämpligt atl genomföra därför allsamhällsutvecklingen leder till all skrivbordsförfattningar snabbi kanföråldras genom alt de inle kontinuerligt följs upp i det löpandelagstiftningsarbetet. Vidare kan myndigheterna sakna kännedom om deras existensoch därmed inte veta vilka förutsättningar som de skall ulgå från i sinplanering. Jagdelar uppfattningen i betänkandet att inget av de senast berörda alternativenbör väljas. Föralt återgå till de två huvudalternativ som bör komma i fråga kan konstaterasalt förslag lill ett nytt kapitel i kommunallagen endastinnehäller vissa bestämmelser om den kommunala beslutsprocessen medanförslaget lill ny administrafiv fullmaklslag i förvaltningspromemorianinnehåller även bestämmelser om den kommunala verksamheten som gäller t. ex.överflyttning av uppgifter frän en förvaltningsmyndighet lill en annan och omhandläggningen av förvaltningsärenden. Del bör vara en fördel om bestämmelsernaom kommunerna återfinns i en lag. Man bör vidare se sambandet även i övrigt medden statliga verksamheten under krig och krigsfara. Enomständighet atl beakta i sammanhanget är att demokraliberedning-en i sittbetänkande (SOU 1985:29) Principer för en ny kommunallag uttalar (s. 32) allberedskapsföreskriflerna inte hör hemma i en ny kommunallag utan all de istället bör placeras i beredskapslagstiflningen. Förslaget harremissbehandlats och remissinstanserna har .i .princip inte haft nägol atl erinramol den uppfattning som har redovisats i belänkandet. Ärendet bereds förnärvarande av en arbetsgrupp (C 1986:A) inom . Enligtmin mening talar övervägande skäl för att man i vart fall inte nu lar in någraberedskapsbestämmelser i kommunallagen och LFKS. I stället bör de bestämmelserKBK-utredningen har föreslagit i huvudsak tas in i den av mig förordade nyafullmaktslagen. omfattar enligl RF:s terminologi inte , ' kyrkomötet ellerbeslutande församling (landslingen saml kom- Prop. 1987/88:6 mun- ochkyrkofullmäktige m. men väl övriga statliga och kommunala organ i den måndessa ingår i den offentligrättsliga organisationen. Andra myndigheter änregeringen och domstolarna betecknas förvaltningsmyndigheter. Även organ medsäväl statliga som kommunala inslag, som de allmänna försäkringskassorna, rymsunder begreppet förvaltningsmyndighet. Sådan offentlig verksamhet som utövas iprivaträltsliga former, t.ex. av bolag, föreningar och stiftelser, eller somhar uppdragils ål enskilda i andra fall anses dock inle iitövas avförvaltningsmyndighet 1 kap. 9 § och 11 kap. 6 § tredje slyckel RF). Avdel jag redan har sagt framgår att den nya lagens tillämpningsområde i principbör vara delsamma som AFL:s och SRL:s. Med användning av den terminologi RF haroch som bör utnylQas ocksä i delta sammanhang kan tillämpningsområdet angesomfatta beslutande kommunala församlingar samt förvaltningsmyndigheter ochdomstolar. Det bör av lagen framgå atl säväl kommuner som landstingskommuneroch kyrkliga kommuner avses. Lagen kommer naturligtvis också att gällaregeringen, eftersom den skall innehålla etl anlal bémyndiganden för regeringenalt meddela föreskrifter och överlåta andra befogenheter till andra myndigheter,l.ex. att handlägga vad som normalt är regeringsärenden av förvaltningsnatur.Atl regeringen berörs av lagen pä detta sätt behöver dock inle anges uttryckligennär tillämpningsområdet skall beskrivas. Däremot bör av lagen framgå alt vissabestämmelser om tidsfrister m. m. som jag förordar är tillämpliga också påförvaltningsärenden hos regeringen. om präsleriiga Qänsler i och om sfiflsmyndighelerskall enligl punkt 9 övergångsbestämmelserna lill RF beslutas i särskildordning, vilkel innebär atl yttrande frän kyrkomötet skall inhämtas. I avvaktanpå elt sådant yltrande undantogs i lagrädsremissen också de prästerligaQänsterna och sliftsmyndighelerna frän den nya lagens tillämpningsområde.Regeringen begärde i skrivelse 1987: 3 lill kyrkomötet yttrande i deltalagstiftningsärende. Kyrkomötet har den 25 augusfi 1987 uttalat att det inlehar någon erinran mol atl de föreslagna bestämmelserna blir tillämpliga ocksäpä präsleriiga Qänsler och stiftsmyndigheter. Dessa bör därför liksom f. n.omfattas av beredskapslagstiftningen. Liksomi nuvarande lagstiftning och enligt förvallningspromemorians förslag bör vissaförvaltningsmyndigheter undantas från tillämpningsområdet, nämligen riksdagensoch kyrkomötets myndigheter. Behovet av motsvarande beredskapslagstiflningför, deras del fär övervägas i annat sammanhang. Mitt förslag:Lagen skall tillämpas om riket kommer i krig. Regeringen får föreskriva att lagenskall tillämpas vid krigsfara eller om det råder sådana utomordentligaförhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket harbefunnit sig. Förslageni departementspromemoriorna och KBK- betänkandet överensstämmer med mittförslag ulom sä fill vida atl föreslår alt regeringensförordnande inle skall krävas vid krigsfara utan all bestämmelserna iutredningsförslaget automatiskt skall börja tillämpas ocksä vidberedskapstillständ. Remissinstansernahar i princip inle några invändningar emot någol av förslagen.Civilbefälhavaren i Östra civilområdel framhåller atl ordet krig inte hardefinierats. Skälenför mitt förslag: Allmän enighet synes råda om atl bestämmelserna i en ny lagliksom den nuvarande lagstiftningen bör fillämpas ulan något särskillförordnande av regeringen, om rikel kommer i krig. Enligl börde föreslagna bestämmelserna automafiskt börja tillämpas också vidberedskapstillständ. Beslulom beredskapsfillständ fattas enligl lagen (1960:513) om bered-skapslillslåndav regeringen när rikel befinner sig i krigsfara. Beredskapstillständ kan vidomedelbar krigsfara tillkännages genom beredskapslarm. Enligl 9 §beredskapskungöreisén (1960:515, 9 § ändrad senast 1981:645) innebärberedskapslarm atl AFL och SRL börjar tillämpas, om inle regeringenföreskrivit annat. Enligl3 § lagen om beredskapstillständ kan civilbefälhavaren eller länsstyrelsenförordna om beredskapsfillständ - och tillkännage della genom beredskapslarm -om slridshandlingar inleds mot svenskt territorium och förbindelserna medriksstyrelsen inte kan upprätthållas. Sådant beredskapslarm medför verkningarenligt kungörelsen bara inom civilområdel eller länet (14 §beredskapskungörelsen). Förmin del anser jag övervägande skäl tala för all bibehålla gällande ordning medkrav pä särskilt beslut av regeringen utom i krigsfallet, särskill som debestämmelser som har förordat i mitt förslag infogas i den nyafullmaktslagen. Det är enligt min uppfattning en fördel all regeringen sä längtdet är möjligt särskill skall la ställning till fullmaktslagens tillämpning. Civilbefälhavaren i Östracivilområdet framhåller all ordet krig inte är definierat och all lagen därförautomafiskt kan börja tillämpas först när regeringen kungjort atlkrigstillsländ inträtt. Krigstillstånd med invasion av omfattande markslyrkorkan enligt civilbefälhavaren råda även om sädan kungörelse inle utfärdats. Ilikhet med vad som uttalades i förarbetena lill 1974 ärs regeringsform (prop.1973:90 s. 447) anscrjag atl del inle är möjligl alt i vare sig lag ellermotivlexl närmare ange vilka slags handlingar som skall anses innebära atlkrigstillstånd inträder. Jag förutsätter emellertid att fullmaktslagens be- stämmelserom krig alltid skall vara tillämpliga i ett sådant läge som del som avses icivilbefälhavarens remissyttrande. Nägon särskild kungörelse om allkrigstillstånd har inträtt bör inle vara nödvändig för alt lagen skall böljatillämpas. I detta sammanhang villjag erinra om all del måsle finnas en laglig regering för all bémyndigandenenligl fullmaklslagen skall kunna ulnyftjas. Nuvarande reglering tillåterregeringen att med viss begränsning fatta beslut pä ockuperat område Qfr 13kap. 10 § RF). Jag har i det föregäende (avsnitt 3.1) förordat alt regeringeninle skall få falla beslul pä omräde som kontrolleras av en främmande makt somockuperat svenskt territorium. Genomförs förslaget innebär del alt sä längeåtminstone fem statsråd (7 kap. 4 § RF) befinner sig i frihet tillsammans - inomlandet eller i exil del alltid kommer atl finnas en laglig regering. Del börunderstrykas all del är en folkrättslig princip att civilbefolkningen inomockuperat omräde skall behålla sin lojalitet mol en sädan laglig regering,oavsett om denna befinner sig inom eller utanför landets gränser. Befolkningenskall därför följa de bestämmelser som regeringen utfärdar på icke-ockuperatområde. Ocku-palionssiluationen innebär dock självfallet med nödvändighet eninskränkning i regeringens bestämmanderätt genom all endasl de beslul ockupantenanser sig kunna tolerera kommer all kunna omsättas i praktisk handling. Saknas en laglig regeringkan alltså inle några bémyndiganden enligl fullmaklslagen lämnas. Frägan omutnylQande av redan lämnade bémyndiganden under ockupation bör enligl minmening övervägas särskill. Jag vill erinra om all jag förut (avsnill 3.1)berört frägan om en generell genomgäng av vår beredskapslagstiflning såvittgäller delta fall. Mitt förslag:Regeringens förordnande om lagens tillämpning måsle inom en månad underställasriksdagen. Annars upphör förordnandet all gälla. Förslageni departementspromemoriorna överensstämmer med mitt förslag. KBK-utredningenhar inle lagl fram någol motsvarande förslag. Remissinstansernahar i princip inte haft någol alt erinra mot förslagen. Skälen för mitt förslag: Isåväl AFL (1 § andra stycket) och SRL (I § andra stycket) som annanberedskapslagstiftning (se t. ex. 2 § förfogandelagen 1978:262 och 3 § ransoneringslagen1978:268) har i enlighet med 8 kap. 12 § RF föreskrivit allbestämmelser som regeringen har beslutat med slöd av ell bemyndigande ilagstiftningen skall underställas för prövning inom viss lid.Godkänner inte bestämmelserna, upphör dessa att gälla. Krav pä sädanunderställning är enligt min mening en naturlig beståndsdel i en lagsfiftningsom ger regeringen vidsträckta befogenheter atl meddela föreskrifter somavviker från vad som normalt gäller enligt lag. förordar därför all departementspromemoriornas förslaggenomförs i den- Prop. 1987/88:6 nådd. 4.5 Den kommunala beslutsprocessen m. m. 4.5.1 Kommunfullmäktige och landsting Mitt förslag: Kommunstyrelsen och förvaltningsutskottetfår i brådskande fall företräda kommunfullmäktige och (fullmäktige)mellan fullmäktiges sammanträden. Vissa frägor skall dock alllid varaförbehållna fullmäktige. Fullmäktige får handlägga etl ärende om mer än entredjedel av ledamöterna är närvarande. förslag överensstämmer med mitt.Remissinstanserna har i princip tillstyrkt förslaget. Överbefälhavaren pekar påbehovet av snabba beslul även i fredslid. Skälenför mitt förslag: Kommunallagen innehäller inga särskilda regler omkommunernas och landstingskommunernas organisafion och verksamhet underberedskaps-och krigsförhållanden. Kommunallagens grundläggande bestämmelser allbeslutanderätten i kommunerna och landstingskommunerna utövas avkommunfullmäktige resp. samt atl förvaltning och verkställighetankommer pä kommunstyrelsen resp. förvallningsulskollet (i fortsättningengemensamt benämnda styrelsen) och andra nämnder skall därför i principtillämpas också under beredskap och krig. Ikommunallagen anges vissa ärenden som kräver beslut av fullmäktige. Sålundaskall fullmäktige fastställa budget och skattesats för kommunen samtbehandla revisionsberättelsen och besluta om ansvarsfrihet skall beviljasstyrelsen och andra nämnder (4 kap. 3 § och 5 kap. 6 §). De skall vidare bl. a.förrätta vissa val (se t. ex. 3 kap. 2 och 13 §§). I övrigt gäller attfullmäktige fär delegera sin beslutanderätt i en viss gmpp av ärenden lillstyrelsen eller annan nämnd, i den mån annal inle följer av lag eller annanförfattning. Sådan delegation fär dock inle avse ärenden som är av principiellbeskaffenhei eller i övrigt av större vikt (1 kap. 5 § tredje stycket). Dennamöjlighet skall enligt förarbetena (KU 1976/77:25 s. 17) användas med slorrestriktivitet. Styrelsenoch andra nämnder är kommunala förvaltningsmyndigheter (Ikap. 8 § RF). Defullgör dels vad som kan kallas frivilliga uppgifter inom ramen för denkommunala självstyrelsen - den s. k. oreglerade kommunalförvaltningen - delsförvaltningsuppgifter som staten enligt 11 kap. 6 § och 8 kap. 5 § RF uppdragitål kommunala organ pä vissa områden - den s.k. specialregleradekommunalförvaltningen. Medstöd av 2 § första stycket 3 AFL har i 11 § tillämpningskungörelsen Prop.1987/88:6 lill AFL föreskrivits att styrelsen kan överta beslutanderätten ifrägor som inte kan anslå, om den beslutande församlingen inte kan sammanträdaunder krig eller krigsfara. Enligt1 kap. 7 § RF skall den kommunala beslutanderätten utövas av valdaförsamlingar. Den beslutanderätt som åsyftas i RF gäller beslut avgrundläggande nalur eller av generell räckvidd, där det politiska momentetallmänt sett är dominerande (prop. 1973:90 s. 231). För att möjliggöra atlbeslutanderätten kan delegeras frän kommunfullmäktige och landsting föreskrivsnumera i 13 kap. 13 § RF att beslutanderätten i kommunerna kan utövas på sällsom anges i lag, om rikel är i krig eller krigsfara eller om del råder sädanautomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara variriket har befunnit sig. Denkommunala verksamhelen ingär som en viktig del i värt lands totalförsvar.Kommunernas och landstingskommunernas uppgifter och verksamhet inomtotalförsvaret ulom civilförsvarsverksamhelen regleras främsl genom lagen omkommunal beredskap och den kommunala beredskapskungörelsen (1964:722, ändradsenast 1986:1053). Lagen fömtsätter all den verksamhel som bedrivs i fredslidoch som bedöms viktig frän lotalförsvarssynpunkl i möjligaste mån skallupprätthållas även under beredskap och i krig. Kommunerna ochlandstingskommunerna är redan i fredstid skyldiga alt planera för sinverksamhet och vidta andra förberedelser som behövs för atl de skall kunnafullgöra sina uppgifter under beredskap och krig. Kommunernas uppgifter inomcivilförsvaret regleras genom civilförsvarslagen (1960:74, omtryckt 1984:1026,ändrad senast 1987:152). Kommunerna har den tagit över ansvaretför ledningen av civilförsvarsverksamheten pä lokal nivå under krig ochkrigsfara. Kommunstyrelsen är fr.o.m. den Ijuli 1986 den högsta civilatotalförsvars-myndigheten på lokal nivå. Delär uppenbart all del är myckel betydelsefullt atl den kommunalabeslutsprocessen kan fungera också under krig eller krigsfara. Del är ocksä tydligtatl kommunallagens regler om beslutanderätten i kommuner och landstingskommunerinle är sä utformade all de säkerställer behovet av snabba kommunala beslul ikritiska situationer. Någon form av särtcgle-ring krävs därför för alt denkommunala beslutsprocessen skall fungera tillfredsställande ocksä under krigeller krigsfara. har i enlighet med sina direktiv prövat olikalösningar av denna fråga. Utredningenhar övervägt atl föreslå en rnotsvarighel till krigsdelegation förkommunerna och landstingskommunerna men har stannat för atl i stället delegerabeslutanderätt till kommunstyrelsen resp. förvaltningsutskottet så att dessaorgans befogenheter blir i slort desamma som fullmäktiges. Jagdelar och remissinstansernas uppfattning atl den kommunala beslutsprocessen sä längt som möjligt bör vara densamma som i fredstid och alt fullmäkligesammanträden bör hållas i så slor utsträckning 42 Utredningsförslaget innebär atl den fredsfida beslutsproces- Prop.1987/88:6 sen i princip kan bibehållas med kommunfullmäkfige och landstingetsom beslutande organ och kommunstyrelsen och förvallningsulskollet somverkställande. I de lägen där beslul av fullmäktige inte kan avvaktas, får dockstyrelsen enligl förslaget besluta i deras ställe. Geriom de föreslagnareglerna tillgodoses intresset av enkel reglering, eftersom den innebär enförhållandevis begränsad avvikelse från kommunallagens principer. Kommunstyrelsensoch förvaltningsutskottets ökade befogenheter kan ses som en utvidgning av denddegalionsmöjlighet som 1 kap. 5 § kommunallagen ger redan i fredstidasituationer. Ilikhet med och remissinstanserna anser jag därför allkommunstyrelsen eller förvallningsulskollet skall få falla beslul, som normallankommer på fullmäktige, mellan fullmäktiges sammanträden. Frågan om liknandebefogenheter i krissituationer under fredsförhällanden bör övervägas i annalsammanhang, t. ex. vid arbetet på en ny kommunallag. Undanlagfrån styrelsens befogenhet atl falla beslul i fullmäkfiges ställe bör somförordals göras för vissa frägor, nämligen val av ledamöter och suppleanter ikommunala nämnder (inklusive styrelser eller förvaltningsutskott) och avrevisorer och revisorssuppleanter saml beviljande av ansvarsfrihet m.m. förnämndledamöler. Härigenom säkerställs all ledamöterna i kommunala nämnderocksä under krig och krigsfara utses av elt direklvall organ. ligger den nu förordade ordningen nära gällande reglering enligt AFL. Beslulsom styrelsen har fattat i fullmäktiges ställe bör i enlighet med vadKBK-utredningen har föreslagit anmälas vid näsla sammanträde med fullmäktige. Inormala fall gäller enligl 2 kap. 12 § kommunallagen atl ärenden får handläggasendasl om mer än hälflen av ledamöterna är närvarande. I lider dåfullmaklslagen tillämpas bör det som och remissinstansernafunnit räcka om mer än en tredjedel av ledamöterna av kommunfullmäktige ellerlandstinget är närvarande. Detta får anses vara en lämplig avvägning mellan behovetav all minska det obligatoriska antalet ledamöter som den kommunalademokratin inte kan anses otillbörligt eftersatt. Justitiekanslernifrågasätter om man inle borde överväga en författningsbestämmelse somgaranterar att proportionalilelen i huvudsak upprätthålls vid krig ellerkrigsfara. Del kan enligl justifiekanslern inle uteslutas all vissa grupper kanfå del svårare all verka under etl krigstillstånd och della skulle kunnautnylQas av andra grupper, som normall är i minoritet i fullmäktige, lill allskaffa sig otillbörliga förmåner eller all fatta beslut som gynnar enockupationsmakt. Enligl kommunallagen ärvalulslagel avgörande inle bara för lurordning en mellan suppleanterna utan ocksä för suppleanternas Qänstgöringsräll. Denna regleras i 2 kap. 11 § kommunallagen, som dock saknar bestämmel ser om del praktiska förfarandet när en ordinarie ledamot anmäler förhin der och en suppleant skall kallas in. Dessa frågor regleras enligl 2 kap. 30 § 43 kommunallagen i kommunernas och landsfingens arbetsordningar. Jag utgär från alt depolitiska partierna i enlighet med bestämmelserna i kommunallagen kommer attkalla in suppleanter sä att proportionalilelen mellan olika partier inlerubbas. Nägon särskild författningsreglering av saken behövs inle enligt minmening. 4.5.2Kommunstyrelse, förvaltningsutskott och övriga verkställande organ Mittförslag: Kommunstyrelsen eller förvaltningsutskottet och övriga nämnder fårhandlägga ärenden om mer än en tredjedel av ledamöterna är närvarande. Antaletledamöter får dock inle vara mindre än tre. Ordförandeni kommunstyrelsen, förvaltningsutskottet eller en annan nämnd fär ensam fattabeslut i brådskande ärenden av synnerlig vikt. Dessa beslul skall anmälas fillstyrelsen eller nämnden. skall fullmäktige kunna besluta atl borgar-rädsberedningenskall överta kommunstyrelsens uppgifter.