prop · GB03104 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringen får häva en byggnadsminnesförkiaring ellerjämka skyddsföreskrifter, om regeringen ger tillstånd till expropriation somrör byggnaden eller kringliggande område och byggnadsminnesförklaringen ellerskyddsföreskrifterna inte kan bestå utan olägenhet förexpropriationsändamålet. Vid beslut om att häva en byggnadsminnesförkiaring elleratt jämka skyddsföreskrifter får eller regeringen förordna attden som begär hävandet eller jämkningen skall bekosta särskild dokumentation avbyggnaden, om det är skäligt. 16 § Om ägarentill ett byggnadsminne försummar det som åligger honom enligt skyddsföreskrifterna,får förelägga honom att inom viss skälig tid vidta nödvändigaåtgärder. Föreläggandet får inte omfatta åtgärder som med hänsyn tillbyggnadens användning och omständigheterna i övrigt är oskäligt betungande. Omföreläggandet inte följs, får utföra åtgärderna på ägarensbekostnad. 17 § Om ettbyggnadsminne har ändrats i strid mot meddelade skyddsföreskrifter, fårlänsstyrelsen förelägga ägaren att återställa ändringen om det är möjligt. Ettsådant föreläggande får förenas med vite. Tingsrätten får besluta om handräckning för att avbrytapågående förstörelse av ett byggnadsminne eller för att återställa det. Även iannat fall får handräckning beslutas, om det behövs för att bestämmelse i dettakapitel skall efterlevas. Ansökan om handräckning får göras av ellerallmän åklagare. I fråga om sådan handräckning finns bestämmelser ihandräckningslagen (1981:847). 18 § Till böter döms den som 1. i strid motmeddelade skyddsföreskrifter river eller på annat sätt förstör ettbyggnadsminne eller ändrar det utan tillstånd enligt 14 § eller utaniakttagande av villkor för sådant tillstånd eller 2. bryter motförbud som meddelats enligt 5 § eller förordnande enligt 6 § första stycketeller vidtar åtgärder i strid möt bestämmelserna i 6 § andra stycket. Den som inte efterkommer ett vitesföreläggande eller ettvitesförbud döms inte till straff för det som omfattas av föreläggandet ellerförbudet. 19 § Beslut av överklagas hoskammarrätten när det gäller I. byggnadsminnesförkiaring enligt I §, " 2. skyddsföreskrifterenligt 2 §, Prop. 3. förbud motåtgärder enligt 5 §, 4. anmälningspliktenligt 6 §, 5. deposition enligt 12 § första stycket, 6. tillstånd ellervillkor för tillstånd enligt 14 §, 7. jämkning avskyddsföreskrifter eller hävande av byggnadsminnesförkiaring enligt 15 §första stycket, 8. dokumentationenligt 15 § tredje stycket, 9. föreläggandeenligt 16 § eller 10. föreläggande enligt 17 § första stycket. beslut enligt 4 § att inte förklara enbyggnad för byggnadsminne får överklagas endast av . 20 § beslut om ersättning ochinlösen får inte överklagas. Den som är missnöjd med ett sådant beslut får väcka talan mot staten vid fastighetsdomstolen från det han fått del av beslut. Väcks inte talan , är rätten till ersättning eller inlösen förlorad. Staten får, när fråga väckts eller tagits upp om attförklara en byggnad för byggnadsminne, väcka talan vid fastighetsdomstolen motsakägare om fastställande av de villkor som skall gälla för ersättning. Ombeslut om byggnadsminnesförkiaring inte kommer till stånd från detatt målet avgjorts genom lagakraftägande dom, skall domen inte längre varabindande för parterna. Talan om ersättning enligt 12 § andra stycket skall väckasvid fastighetsdomstolen. 21 § Beslut enligt 1, 5 eller 6 § skall tillämpasutan hinder av att talan förs mot beslutet. 1 § Kulturhistoriska värden i kyrkobyggnader, kyrkotomter,kyrkliga in ventarier och begravningsplatser är skyddade enligt bestämmelserna i detta kapitel. 2 § Kyrkobyggnader och kyrkotomter skall vårdas ochunderhållas så att deras kulturhistoriska värde inte minskas och deras utseende och karaktär inte förvanskas. Kyrkobyggnader enligt denna lag är byggnader som invigtsför och som vårdas av en kyrklig kommun samt domkyrkorsom står under egen förvaltning. Kyrkotomt är ett område kring en kyrkobyggnad som hörsamman med byggnadens funktion och miljö och som inte år begravningsplats. 3 § Kyrkobyggnader som är uppförda och kyrkotomter som hartillkom mit före utgången av får inte på något väsentligt sätt ändras utan tillstånd av . I fråga om en kyrkobyggnad krävs alltid tillstånd förrivning, flyttning eller ombyggnad av byggnaden liksom för ingrepp i ellerändring av dess exteriör och interiör med dess fasta inredning och konstnärligautsmyckning samt för ändring av dess färgsättning. I fråga om en kyrkotomt krävs alltid tillstånd förutvidgning av tomten samt för uppförande eller väsentlig ändring av byggnader, murar, portaler ,2 eller andra fasta anordningar på tomten. Riksantikvarieämbetetfår ställa de villkor för tillståndet som är skäliga Prop. 1987/88:104 medhänsyn till de förhållanden som föranleder ändringen;. Villkoren får avse hurändringen skall utföras samt den dokumentation som behövs. 4 § beslutar det, skall bestämmelserna i 3 § omtillståndsprövning tillämpas också i fråga om en kyrkobyggnad eller enkyrkotomt som har tillkommit efter utgången av och som är märklig genomsitt kulturhistoriska värde. 5 § Sedvanligaunderhållsarbeten eller brådskande reparationsåtgärder får utföras utantillstånd. Sådana åtgärder skall utföras med material och metoder som ärlämpliga med hänsyn till byggnadens eller anläggningens kulturhistoriska värde. 6 § Inventarierav kulturhistoriskt värde, som hör till kyrkobyggnad eller annan kyrkligbyggnad eller begravningsplats, skall förvaras och vårdas väl. 7 § I varjeförsamling samt i domkyrkor som står under egen förvaltning skall det finnas enförteckning över kyrkliga inventarier av kulturhistoriskt värde. Iförteckningen skall anges om ett föremål ägs eller förvaltas av någon annan änförsamlingen eller och om det förvaras på någon annan plats än ikyrkan. Förteckningen skall föras av kyrkoherden och en avkyrkorådet utsedd kyrkvärd, som skall vara ledamot eller suppleant i rådet. Deskall också se till att föremålen förvaras och vårdas väl. 8 §Kontraktsprosten skall minst vart sjätte är kontrollera att alla föremål iförteckningen finns kvar. Sådan kontroll skall också göras vid byte av kyrkoherdeeller sådan kyrkvärd som anges i 7 § andra stycket. I en församling därkontraktsprosten är kyrkoherde skall biskopen se till att kontroll sker. 9 § I fråga omett föremål i förteckningen, som inte ägs av någon enskild person eller släkt,krävs tillstånd från 1. för att avyttradet, 2. för att avföradet från förteckningen, 3. för attreparera eller ändra det, eller 4. för att flytta det från den plats där det sedangammalt hör hemma. Tillstånd krävs inte för mera obetydliga reparationer. Sådana reparatio ner får inte utföras så, att föremålets kulturhistoriska värde minskas. 10 § får besiktiga kyrkligainventarier. får också besluta att ett föremål skall tas upp i Om det finns allvarlig fara för att ett föremål skadas,får tills vidare ta hand om det eller vidta någon annannödvändig åtgärd för att skydda eller värda det. Innan en sådan åtgärd vidtas,skall samråd ske med kontraktsprosten eller biskopen och, om föremålet ägs avnågon enskild, med denne. 11 § I vården aven begravningsplats skall dess betydelse som en del av vår kulturmiljö beaktas.Begravningsplatserna skall vårdas och underhållas så att deras kulturhistoriskavärde inte minskas eller förvanskas. 12 §Begravningsplatser enligt detta kapitel är sådana områden eller utrymmen somavses i I § lagen (1963:537) om gravrått m. m. Bestämmelserna om begravningsplatser omfattar också sådanabyggnader på begravningsplatsen som inte är kyrkobyggnader samt fasta anordningarsåsom murar och portaler. § I fråga om en begravningsplats som anlagts föreutgången av krävs tillstånd av 1. för att utvidgaeller på något annat sätt väsentligt ändra begravningsplatsen, 2. för att däruppföra någon ny byggnad eller fast anordning eller riva eller väsentligt ändrabefintlig byggnad eller fast anordning. 14 § beslutar det, skall bestämmelserna i 13 § tillämpas ocksåi fråga om en begravningsplats som tillkommit efter utgången av , ombegravningsplatsen ligger invid en kyrkobyggnad som uppförts ellerär märklig genom sitt kulturhistoriska värde. 15 § Om det på enbegravningsplats eller i en byggnad på en begravningsplats som ägs ochförvaltas av en borgerlig kommun finns föremål av kulturhistoriskt värde,tillämpas bestämmelserna i 6, 7, 9 och 10 §§ också på sådana föremål. Kommunenskall därvid ansvara för förteckningen samt förvaringen och vården avföremålen. I stället för vad som sägs i 7 § skall i förteckningen anges om ettföremål ägs eller förvaltas av någon annan än kommunen. 16 § Beslut som anges i 3, 9 och 13 §§ fåröverklagas hos kammarrätten. Sådana beslut får alltid överklagas av . Beslut enligt 4, 10 och 14 §§ får överklagas hosregeringen. Skydd mot utförsel av vissa äldre kulturföremål 1 § Äldre svenskaoch utländska kulturföremål som anges i detta kapitel och som är av storbetydelse för det nafionella kulturarvet, får inte föras ut ur landet utansärskilt tillstånd. 2 § Med svenskakulturföremål avses föremål som är eller kan antas vara framställda i Sverigeeller i ett annat land av en svensk. Med utländska kulturföremål avses föremål som ärframställda i ett annat land av annan än en svensk. De gränser som hade är avgörandevid bestämmandet enligt lagen om ett föremål skall anses vara ett svensktkulturföremål. Tillståndtill utförsel Prop. 3 § Den somvill föra ut ett kulturföremål ur landet skall ha tillstånd till utförseln, omföremålet är av det slag som anges i 4 och 5 §S. 4 8 Svenskakulturföremål: Föremål, som har framställts , oavsettvärde: a) trycktaskrifter, kartor och bilder samt b) handskrifter påpergament eller papper. Mer än föremål oavsett värde: a)dryckeskärl,seldon och textilredskap, om de är av trä och har målad eller skuren dekor, b)folkdräkter ochbroderad eller mönstervävd folklig textil, c)bonadsmåleri, d) möbler, speglar och skrin, e) golvur, väggur och bordsur, f) signerade fajanser, g) musikinstrument samt h) skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen. Mer än föremål med ett värde , i den mån föremålet inte kan hänföras under punkt 2: a) målningar,teckningar och skulpturer, b) föremål avkeramik, glas och porfyr, c) föremål avguld, silver och brons med undantag av mynt och medaljer samt d) ljuskronor och vävda tapeter. Mer än föremål med ett värde över 2 000kronor, i den mån föremålet inte kan hänföras under punkt I eller 2: a) samiskaföremål, b) icke trycktaprotokoll, brev, dagböcker, manuskript, noter och räkenskaper, c) handritadekartor och ritningar samt d) tekniska modeller och prototyper samtvetenskapliga instrument. 5 S Utländska kulturföremål, som kan antas ha kommittill , och som har ett värde : a) möbler, speglaroch skrin, b) golvur, vägguroch bordsur, c) musikinstrument, d) skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen, e) målningar, teckningar och skulpturer, O föremål av keramik, glas och elfenben, g) föremål av guld, silver och brons med undantag av myntoch medaljer samt h) ljuskronor och vävda tapeter. 6 8 Tillståndkrävs även för utförsel av en del av ett föremål som anges i 4 eller S 8. 7 § Ettkulturföremål får föras ut ur landet utan tillstånd, om 1. föremålets ägare flyttar från för attbosätta sig i ett annat land, 2. föremålet genom arv, testamente eller bodelning harförvärvats av en enskild person som är bosatt i annat land, 3. föremålet förs ut av en offentlig institution här ilandet eller en institution som får bidrag av stat, kommun eller landstingskommun och det skallföras tillbaka till , '5 4. föremålet försut av en enskild person för att användas i samband med Prop. 1987/88:104offentlig kulturverksamhet och det skall föras tillbaka till eller 5. föremålet ärtillfälligt inlånat från utlandet. Prövningen av ansökningar om tillstånd till utförsel 8 8 Tillstånd till utförsel av kulturföremål skall ges, omföremålet inte är av stor betydelse för det nationella kulturarvet. Även om föremålet har stor betydelse för det nationellakulturarvet får tillstånd ges till utförsel, om föremålet förvärvas av eninstitution i utlandet. 9 8 Frågor om tillstånd till utförsel skall prövas avkungl. , , , statens konstmuseer eller Stiftelsen (tillståndsmyndigheter). För varje slag av föremål som anges i 4 och 5 88föreskriver regeringen vilken tillståndsmyndighet som skall pröva ansökan omtillstånd. Handläggningen av tillståndsärcnden m. m. 10 8 Ansökan omtillstånd skall ges in till . Om det med stöd av 9 8 harföreskrivits att ansökningen skall prövas av annan tillständsmyndighet, skallansökningen överlämnas till denna. 11 8 Rör enansökan mer än en av tillståndsmyndigheterna beslutar riksantikvarieämbetetvilken tillståndsmyndighet som skall handlägga ansökningen. får fatta beslut i ärendet först efter samråd med deneller de övriga tillståndsmyndigheter som är berörda. 1 sådana ärenden skallansökningen avslås, om någon av de berörda tillståndsmyndigheterna anser atttillstånd inte skall beviljas. 12 8 Den somansöker om tillstånd att föra ut ett föremål skall till ansökningen foga tvåsvartvita fotografier av föremålet. Fotografier behövs dock inte, omansökningen avser föremål som avses i 4 8 I a) och 4 b). Fotografier behövsinte heller, om tillståndsmyndigheten medger undantag från detta krav. Sökanden skall på begäran av tillståndsmyndigheten ställaföremålet till dess förfogande för granskning. 13 8Förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas även i fråga om tillståndsärendensom handläggs av Stiftelsen . Beslut i ett sådant ärende fattasav stiftelsens styresman eller någon annan tjänsteman som styresmannen utser. 14 § Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter omavgifter för att täcka kostnaderna i ärenden om utförsel. 15 8 Om en tillständsmyndighet har avslagit enansökan om tillstånd till utförsel, får beslutet överklagas hos kammarrätten. Andra beslut som en tillståndsmyndighet har meddelatenligt detta kapitel, får inte överklagas. Medgivande av regeringen . 168 Även om ett kulturföremål är av stor betydelse för det nationellakulturarvet, får regeringen, om synnerliga skäl föreligger, medge att föremåletförs ut ur landet. 178 Bestämmelser om ansvar för olovlig utförsel av kulturföremål och förförsök därtill finns i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Denna lag träder i kraft den 1januari 1989. a) lagen (1942:350) om fornminnen, b)lagen (1960:690) ombyggnadsminnen, c) lagen (1985:1104) om skydd motutförsel av vissa äldre kulturföremål. Beslutmeddelade enligt äldre lag skall vid tillämpning av den nya lagen anses ha meddelats med stöd av denna. 16 8 andra meningen tillämpas endast i ärenden som väckts efterikraftträdandet. gäller fortfarande i fråga om överklagande av beslut som harmeddelats före den . Ärenden som vid utgången av kommitin till regeringen men som ännu inte avgjorts handläggs enligt äldreföreskrifter. Har beslut omskyddsföreskrifter eller beslut om förbud enligt 7 8 lagen (1960:690) ombyggnadsminnen meddelats av före den , skalldessförinnan gällande bestämmelser om ersättning tillämpas. Vid tillämpning av 3 kap. 10 8femte stycket får beaktas även beslut som meddelats före ikraftträdandet. 1mål enligt 5 § lagen (1960:690) om byggnadsminnen i vilka talan har väckts föreden skall 12 8 andra stycket nämnda lag i dess lydelse före den 1juli 1987 tillämpas. Punkterna2 och 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1985:1104) om skydd mot utförsel av vissa äldre kulturföremål skall fortsätta att gälla. 2 1987/88. Lag om ändring i lagen (1918:163) med vissa bestämmelserom sjöfynd Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1918:163) med vissabestämmelser om sjöfynd dels attdet i lagen skall införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse, dels att 9 § skall ha följande lydelse. Prop.1987/88: 104 beslut i frågor som avses i denna lagfår överklagas hos . beslut får inte överklagas. Omvissa äldre sjöfynd finns bestämmelser i lagen (1942:350)om fornminnen. Särskilda bestämmelser om hittegods finns i lagen (1938:121) omhittegods. Särskilda bestämmelser om sjunket eller ilandflutet virke finns ilagen (1919:426) om flottning i allmän flottled. Bestämmelser om ensamrätttill bärgning finns i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning. Omvissa äldre sjöfynd finns bestämmelser i lagen (1988:000)om kulturminnen m.m. Särskilda bestämmelser om hittegods finns i lagen(1938:121) om hittegods. Särskilda bestämmelser om sjunket eller ilandflutetvirke finns i lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled. Bestämmelser omensamrätt till bärgning finns i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning. Dennalag träder i kraft . I fråga om överklagande av beslut somlänsstyrelsen har meddelat före ikreiftträdandet gäller äldre bestämmelser. iSenaste lydelse 1984:984. Lag om ändring i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1984:983) om ensamrätttill bärgning skall ha följande lydelse. 1987/88: 104 Förvissa skeppsvrak och vissa föremål gäller bestämmelserna i lagen (1942:350) omfornminnen. Förvissa skeppsvrak och vissa föremål gäller bestämmelserna i lagen (1988:000) omkulturminnen m.m. Denna lagträder i kraft . Lag om ändring i väglagen (1971:948) Härigenom föreskrivs att 4 § väglagen (1971:948)t skall haföljande lydelse. 1987/88: 104 Väghållningomfattar byggande av väg och drift av väg. Vidväghållning skall tillbörlig hänsyn tagas till enskilda intressen och tillallmänna intressen, såsom trafiksäkerhet, miljöskydd, naturvård ochfornminnesvård. Vidväghållning skall tillbörlig hänsyn tagas till enskilda intressen och tillallmänna intressen, såsom trafiksäkerhet, miljöskydd, naturvård ochkulturmiljövård. Denna lag träder i kraft . iLagen omtryckt 1987:459. Lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 13 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall ha följande lydelse. Prop.1987/88: 104 Byggnadsvärdeför en byggnad, som enligt lagen (1960:690) om byggruidsmin-nen har förklaratsför byggnadsminne, är sammanlagda värdet av byggnaden och tillhörande tomt.Samma skall gälla en byggnad som avses i 3 kap. 12 § (1987:10) för vilken rivningsförbud eller skyddsbestämmelser har meddelats. Byggnadsvärdeför en byggnad, som har förklarats för byggnadsminne, är sammanlagda värdetav byggnaden och tillhörande tomt. Samma skall gälla en byggnad som avses i 3kap. 12 § (1987:10) för vilken rivningsförbud ellerskyddsbestämmelser har meddelats. För mark till sådan taxeringsenhet bestäms inte någotvärde. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1987:146. Lag om ändring i (1987:10) Härigenom föreskrivs att 8 kap. 2 § och 14 kap. 8 §plan- och bygglagen (1987:10)1 skall ha följande lydelse. Prop.1987/88: 104 Ifråga om andra anläggningar än byggnader krävs bygglov för att 1. anordnanöjesparker, djurparker, idrottsplatser, skidbackar medliftar, campingplatser, skjutbanor, småbåtshamnar, friluftsbad, motorbanoroch golfbanor, 2. anordna upplageller materialgårdar, 3. anordna tunnlareller bergrum som inte är avsedda för tunnelbana eller gruvdrift, 4. inrätta fastacisterner eller andra fasta anläggningar för kemiska produkter, som är hälso-och miljöfarliga, och för varor som kan medföra brand eller andraolyckshändelser, 5. uppföra radio-eller tele-master eller torn, 6. uppföravindkraftverk, om vindturbinens diameter är större än eller omkraftverket placeras på ett avstånd från gränsen som är mindre än kraftverketshöjd över marken eller om kraftverket skall fast monteras på en byggnad, 7. uppföra murareller plank, 8. anordnaparkeringsplatser utomhus, 9. väsentligt ändra anläggningar som avses i 1 -8. 1. anordna nöjesparker,djurparker, idrottsplatser, skidbackar medliftar, campingplatser, skjutbanor, småbåtshamnar, friluftsbad, motorbanoroch golfbanor, 2. anordna upplageller materialgårdar, 3. anordna tunnlareller bergrum som inte är avsedda för tunnelbana eller gruvdrift, 4. inrätta fastacisterner eller andra fasta anläggningar för kemiska produkter, som är hälso-och miljöfarliga, och för varor som kan medföra brand eller andraolyckshändelser, 5. uppföra radio-eller tele-master eller torn, 6. uppföravindkraftverk, om vindturbinens diameter är större än eller omkraftverket placeras på ett avstånd från gränsen som är mindre än kraftverketshöjd över marken eller om kraftverket skall fast monteras på en byggnad, 7. uppföra murareller plank, 8. anordnaparkeringsplatser utomhus, 9. anordnabegravningsplatser, 10. väsentligt ändra anläggningar somavses i 1 -9. 1 Lagen omtryckt 1987:246. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 1987/88: 104 Bygglov för att inrätta eller uppföra en anläggning enligtförsta stycket 4 eller 5 eller för att ändra anläggningen krävs inte, omanläggningen är avsedd för endast en viss fastighets behov. Bygglov föråtgärder enligt första stycket 8 behövs inte, om det på fastigheten finnsendast ett eller två enbostadshus eller ett tvåbostadshus ochparkeringsplatsen är avsedd uteslutande för fastighetens behov eller omparkeringsplatsen anläggs med stöd av väglagen (1971:948) eller på mark som idetaljplan har avsatts till gata eller väg. Enligt 5 § får kommunen medge undantag från kravet påbygglov. I 10 § finns särskilda bestämmelser för vissa anläggningar ochanordningar avsedda för totalförsvaret. Ägare och innehavare av särskild rätt till fastigheter harrätt till ersättning av kommunen, om skada uppkommer till följd av att 1. bygglov vägrastill att ersätta en riven eller på annat sätt än genom olyckshändelse förstördbyggnad med en i huvudsak likadan byggnad och ansökan om bygglov har gjortsinom från det att byggnaden revs eller förstördes, 2. rivningsförbudmeddelas i detaljplan eller områdesbestämmelser eller rivningslov vägras medstöd av 8 kap. 16 § 2 eller 3, 3. skyddsbestämmelserför byggnader som avses i 3 kap. 12 § meddelas i en detaljplan eller iområdesbestämmelser, 4. bestämmelser omvegetation samt markytans utformning och höjd-läge inom sådana områden somavses i 8 kap. 9 § tredje stycket meddelas i områdesbestämmelser, 5. marklov vägras med stöd av 8 kap. 18 § förstastycket 2 eller 3. Rätt till ersättning föreligger, i fall som avses i första stycket 1 och 2, om skadan är betydande i förhållande till värdet av berörddel av fastigheten och, i fall som avses i första stycket 3-5, om skadanmedför att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom berörd del avfastigheten. Medför beslut som avses i första stycket att synnerligtmen uppkommer vid användningen av fastigheten, är kommunen skyldig att lösafastigheten, om ägaren begär det. 1987/88: 104 Vidtillämpningen av andra och tredje styckena skall även beaktas andra beslut som av ses i första stycket samt beslut enligt 2 § lagen (1960:690) om byggnadsminnen, 8, 9, 11 och 19 §§ naturvårdslagen (1964:822), och 19 kap. 2 § vat tenlagen (1983:291), under förutsättning att besluten meddelats före det senaste beslutet. Dessutom skall beaktas sådan inverkan av hänsynstaganden enligt 21 § skogsvårdslagen (1979:429)som i särskilda fall har inträtt . Har talan eller rätt tillersättning eller inlösen med anledning av angivna beslut förlorats pågrund av bestämmelserna i 15 kap. 4 § eller motsvarande bestämmelser i lagenom byggnadsminnen, naturvårdslagen eller vattenlagen, utgör detta förhållandeinte något hinder mot att beslutet beaktas. Vidtillämpningen av andra och tredje styckena skall även beaktas andra beslut somavses i första stycket samt beslut enligt 3 kap. 2 § lagen (1988:000) omkulturminnen m.m., 8, 9, 11 och 19 §§ naturvårdslagen (1964:822), och 19 kap.2 § vattenlagen (1983:291), under förutsättning att besluten meddelats före det senaste beslutet. Dessutom skall beaktas sådan inverkan avhänsynstaganden enligt 21 § skogsvårdslagen (1979:429) som i särskilda fallhar inträtt . Har talan eller rätt till ersättning eller inlösenmed anledning av angivna beslut förlorats på grund av bestämmelserna i15 kap. 4 § eller motsvarande bestämmelser i lagen om kulturminnen m.m.,naturvårdslagen eller vattenlagen, utgör detta förhållande inte något hindermot att beslutet beaktas.