prop · GB0347 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1987/88:47 om godkännande av omtraktaträtten mellan stater och internationella organisationer ellerinternationella organisationer sinsemellan Regeringenföreslår att anta. det förslag som har tagits upp i bifogade utdragur regeringsprotokollet den 22 oklober 1987. Ipropositionen föreslås atl godkänner omtraktaträtten mellan stater och internationella organisafioner eller internationellaorganisationer sinsemellan. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , S. , , , , , , , G. , , Proposition om godkännande av den 21 mars1986 om traktaträtten mellan stater och internationella organisationer ellerinternationella organisationer sinsemellan Wienkonvenfiönenden om traktaträtten äger fillämpning på traktater mellan stater.Den konferens som utarbetade konventionen rekommenderade att Förentanafionernas kommission för internationell rätl (International ;ILC) skulle ges i uppdrag att som en viktig fråga studera spörsmålet omtraktater mellan stater och internationella organisationer ellerinternationella organisationer sinsemellan. beslöt i enlighet därmed, och frågan fördes upp påILC:s dagordning. ILC:s slutliga utkast fill konvenfion färdigställdes år1982. beslöt generalförsamlingen alt en internafionell konferensskulle hållas för att behandla del av ILC utarbetade konventionsutkastet.Konferensen hölls i från till den 21 mars 1986.1 konferensendeltog 97 stater saml , och såsom observatörer 19 mellanstatligaorganisationer och tre befrielserörelser. Den svenska delegationen leddes avgeneralkonsuln . Konferensen antog konventionen med 67 ja-röster(och flertalet väststater samt stater från , och )méd en nej-röst (). 23 stater (, , ,, och ) avstod. Konventionen lades fram för undertecknandei . Dess engelska och franska texter jämte svensköversättning bör fogas lill protokollet i detla ärende som bdaga 1. Förkonventionens ikraftträdande krävs enligt dess artikel 85 att den ratificeraseller biträds av 35 stater (företräds här av rådför ). För varie internationell organisation som deponerar ettinstrument rörande formell bekräftelseålgärd eller etl anslutningsinstrumentträder konventionen i kraft den trettionde dagen efter deponeringeneller den dag då konventionen träder i kraft enligt huvudte- Prop. 1987/88: 47geln, beroende på vilken tidpunkt som inträffar senasl. Enligt artikel 83 skallkonvenfionen ratificeras av stater eller formellt bekräftas av internationellaorganisationer. Konventionen har hitintills undertecknats av 27 stater och tiointernationella organisationer samt ratificerats av två stater: ochÖsterrike. Densvenska delegafionen avgav en rapport om konferensen.Konferensens officiella handlingar finns angivna i FN-dokumentet A/CONF.129/14. 1969års Wienkonvention om traktaträtten kodifierade huvuddelen av den allmännafolkrättens regler om internationella överenskommelser. Den avser emellerfidendast överenskommelser mellan stater. Överenskommelser mellan stater ochinternationella organisationer eller mellan internationella organisationerinbördes har blivit allt vanligare. Den praktiskabetydelsen av denna typ av traktater har skapat ett behov av folkrättsligaregler på området eller, om man så vill, ett behov av en enhetlig traktaträtt.1986 års konvention får ses som en naturlig utveckling av de folkrättsligareglerna inom ramen för uppgift att sörja för en utvecklingoch kodifiering av folkrätten. 1986års Wienkonvention står i nära överensstämmelse med Wienkonvention. Idet följande kommer därför endast en kort redogörelse att lämnas för innehålleti konventionen samt eventuella frågor av speciellt intresse som diskuteradesunder konferensen. I övrigt hänvisas till propositionen angående godkännandeav Wienkonvenlionen om traklalrätten (prop. 2.1 om traktaträtten mellan stater ochinternationella organisationer eller internationella organisationer sinsemellan Konvenfionensdel I innehåller inledande beslämmelser och definierar olika i konventionenanvända uttryck. 1 artikel I fastslås alt konventionen äger tillämpning påtraktater mellan en eller flera stater och en eller fiera inlernationellaorganisationer samt traktater inlernationella organisationer sinsemellan. I punkt 2 fastslås atl definitionerna i artikeln inteär avsedda att inverka på de olika uttryckens användning i någon stats internarättsordning eller i någon inlernationell organisations egna beslämmelser. Artikel 2 föranledde en bred debatt som pågick i slortsett hela konferensperioden. Slutresultatet överensstämmer visserligen i stortmed ILC-för-slagel, men på ett par punkter har ändringar företagits. Sålundahar fullmakt benämnts på samma sätt, oavsett om den utfärdats av en stat elleren inlernationell organisation. Däremot uppstod en animerad diskussion ombegreppet organisationens egna bestämmelser ("rules of the organizafion").Presidentens medlingsförsök resulterade dock i ett förslag, som näraöverensstämmer med ILC-förslaget. Begränsningar i konventionens tillämpningsområde Artikeln innehåller ett förtydligande rörande deinternationella överenskommelser som inte omfattas av konventionen. Artikelnfastslår att det förhållandet alt konventionen inle gäller för angivnaöverenskommelser inte skall påverka vare sig dessas rättsligt bindande verkaneller tillämpningen på dem av sådana regler i konventionen som gäller för demenligt folkrätten oberoende av konventionen. Enligt artikeln skall nämndaförhållande inte heller inverka på konventionens tillämpning i del inbördesförhållandet mellan stater och inlernationella organisationer eller på delinbördes förhållandet mellan organisationer, när dessa förhållanden reglerasav internationella överenskommelser, i vilka andra folkrättssubjekt också ärparter. Artikel 3 om internationella överenskommelser som ejomfattas av konventionen kunde enligt flera talare som bäst ha ett tveksamtvärde och som sämst utgöra en möjlig källa till förvirring. Den utgjorde enonödig komplettering till artiklarna 1 och 2 och borde helst ulgå. Majoritetengick dock in för att behålla en bestämmelse av det slag ILC föreslagit om än iförenklad men klarare form. och lade fram förslag, som syftadetill atl få en uttömmande redovisning av de överenskommelser, på vilkakonventionen inte skulle vara tillämplig. Det japanska förslaget kritiseradesframför allt för en alltför långtgående förenkling. Under presidentens ledningutarbetades ett artikelförslag, som innefattade del av särskilt stöddaCap Verde-förslaget. Det sågs dock på sina håll som en strävan att geöverenskommelser ingångna av befrielserörelser en stärkt status ochpresidentens förslag blev också enhälligt antaget. Under diskussionenförebådades även förslag om en bestämmelse rörande den nya konventionensförhållande fill konvention. 1 den slutligt antagna texten ingår ensådan bestämmelse som artikel 73. I artikeln fastslås att konventionen inle har retroaktivverkan. Konventionen äger alltså tillämpning endast på traktater som ingåsefter del att konventionen trätt i kraft för dessa stater och organisationer.Genom bestämmelsen inskränks emellertid inte tillämpningen av sådana regler i konventionen som gäller för traktater enligt folkrättenoberoende av kon- Prop. 1987/88:47 ventionen. Enligt artikeln skall konventionen äga tillämpning påtraktater om upprättande av internationella organisationer och traktater somanlagils inom en inlernationell organisation. Konventionen skall emellertidinte utgöra hinder för tillämpning av vederbörande organisations eventuellaegna relevanta regler. Artikeln ansågs på sina håll som överflödig. Den hade baraordagrant överförts års konvenfion, och även ILC hade till att börjamed uteslutit en bestämmelse i ämnet. Vid närmare övervägande hade manemellertid erkänt att regeln svarade mot ett praktiskt behov. Ett förslag avCap om uteslutning motiverades med att artikel 5 inte filiförde enkonvenfion något utöver vad som redan fastslagits i artikel I. Detta liksom ett liknande fransktförslag avvisades dock av konferensen, som därefter godtog ettalternativförslag av , vilket ändrade ILC-texten så alt därav skulleframgå, att avsedda internationella organisationer även skulle ha stater sommedlemmar och inte utgöra något organ för andra internationellaorganisationer. Artikeln godkändes enhälligt av konferensen. Befogenhet och behörighet att ingå traktater Konventionens del II handlar om ingåendet och ikraftträdandet av traktater.Artikel 6 fastslår principen att en internationell organisations befogenhetatt ingå traktater regleras av organisationens egna bestämmelser. Principenalt varie stal besitter förmåga atl ingå traktater återfinns i artikel 6 i 1969års om traktaträtten. Artikeln reglerar i vilka fall en fullmakt anseserforderlig för att en person i en given situafion skall anses företräda slateneller den inlernationella organisationen. En person kan i kraft av sinställning anses företräda sin stat utan att behöva förete fullmakt. Artikelnanger de personer som en dylik "ställningsfullmakt" tillkommer. Bestämmelsen avser det fall att en handling i samband meden traktats ingående utförts av någon som enligt arfikel 7 inte kan anses bemyndigadalt företräda en stat eller en internationell organisation för detta ändamål.Enligt bestämmelsen är en sådan handling utan rättslig verkan, såvida den inteefteråt bekräftas av vederbörande stal eller organisafion. Förfarandet vid ingående avtraktater Prop. Artikelninnehäller en allmän regel alt antagandet av en traklatlext sker genom samtyckeav alla de stater och internationella organisationer eller, i förekommandefall, alla internationella organisationer som deltagit i dess utarbetande. Förantagandet av en traktattext vid en internationell konferens gäller de reglersom deltagarna kommit överens om. Om sådana regler inte överenskommits, skerantagandet genom beslut av två tredjedelar av de närvarande och röstande deltagarna.Med samma majoritet kan konferensen besluta att tillämpa en annanvoleringsregel för textens antagande. Diskussionenkom huvudsakligen aft kretsa kring frågan humvida stater och intemafionellaorganisationer skall behandlas lika vid omröstningar om en traktattext. Dentanken avvisades särskilt av den östeuropeiska gruppen, men majoriteten gick inför en fiexibel ordning, som går ut på alt vid oenighet om proceduren enmajoritet om två tredjedelar av de närvarande och röstande deltagarna skallfälla utslaget. Vid traktater mellan stater och inlernationella organisationerskall de senare sålunda ha rätl att deltaga i beslutsprocessen. FN:sföreträdare väckte på egna och flera andra inlernationella organisationersvägnar förslag om att andra punkten också skulle gälla för sådana konferenser,där blott internationella organisationer deltar - utan att regeln i förstapunkten då blir tillämpbar. Förslagsställarna fick på den punkten elt brettstöd. Efter konsultationer presenterade presidenten ell förslag, somkonferensen antog utan omröstning. Artikelnbehandlar tillvägagångssättet för bestyrkande av atl en traktattext ärautentisk och slutlig. Under punkt 1 behandlas texten till en traktat mellan eneller flera stater och en eller flera internationella organisationer. Punkt 2behandlar en traktat mellan internationella organisationer. Om inget annalförfarande angetts i själva texten eller överenskommits mellan de parter somvarit med och arbetat ul texten, sker sådant bestyrkande genom all vederbörligarepresentanter undertecknar, undertecknar ad referendum eller paraferarantingen traktattexten eller den slutakt som antagits vid konferensens sluloch i vilken texten intagits. 1de närmast följande artiklarna behandlas olika sätt att uttrycka samtycke fillatt vara bunden av en traktat. I artikel 11 anges att en stat respektiveinternafionell organisation kan uttrycka sädant samtycke genom undertecknande,utväxling av instrument som utgör en traktat, ratifikation respektive formellbekräftelseålgärd, godtagande, godkännande eller anslutning eller genom någotannat förfarande, om så överenskommits. Iartikel 12 anges fall där undertecknandet av en traktat innebär alt stateneller den intemafionella organisationen samtycker till att vara bunden avtraktaten. På motsvarande sätt anges i artikel 13 fall där utväxling avinstrument som ulgör en traktat har sådan verkan och i artiklarna 14 och 15fall där samtycket uttrycks genom ratifikation respektive formell bekräftelseåtgärd,godtagande eller godkännande samt fall där samtycket sker genom anslutning. Artikelnanger att - för de fall traktaten inte anger annat - ratifikafions-,godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument eller instmment rörandeformell bekräftelseåtgärd får verkan från den tidpunkt då de utväxlas mellande fördragsslutande staterna och de fördragsslutande organisationernarespektive utväxlas mellan de fördragsslutande organisationerna eller då dedeponeras hos deposilarien. Enligt artikeln kan sådana instrument också fåverkan genom notifikation fill de fördragsslutande parterna eller tilldeposilarien, om så överenskommits. Enstals eller en internationell organisations samtycke till att vara bunden av endel av en traktat får enligl artikeln verkan endast om traktaten tillåter dettaeller om de fördragsslutande parterna är överens därom. Bestämmelsen innebäringen inskränkning av rätten att anmäla reservationer till en traktat i enlighetmed artiklarna 19-23. Artikelninnehåller en förpliktelse för en stat eller internationell organisation atlavhålla sig från handlingar som skulle omintetgöra traktatens ändamål och syftenär den har undertecknat en traktat som blir bindande först genom ratifikationrespektive formell bekräftelseåtgärd eller godkännande. Denna förpliktelsebestår tills staten eller den internationella organisafionen klargjort atl deninte avser att tillträda traktalen. Samma förpliktelse åvilar en stal ellerinlernationell organisation när den uttryckt sitt samtycke fill att vara bundenav en traktat och denna ännu inte trätt i kraft, under fömtsättning attikraftträdandet inte oskäligt fördröjs. Enstat eller en internationell organisation kan, enligt artikel 19, vid undertecknande,ratifikation, formell bekräftelse, godtagande eller godkännande av elleranslutning till en traktat anmäla en reservafion, såvida inte re- servalionenär förbjuden enligt traktaten eller är oförenlig med dess ända- Prop.1987/88: 47 mål och syfte. Artikel 20 innehåller bestämmelser om godtagande av ochinvändningar mot reservafioner. Om traktaten inte föreskriver annat, anses enstat eller en internafionell organisation ha godtagit en reservation, om deninle har framställt invändning mot reservationen efter att haunderrättats om reservationen eller senast vid sitt tillträde lill traktaten,om detta sker . I sitt förslag till artikel 19 om anmälan av reservationerhade ILC gjort vissa, icke kommenterade ändringar i förhållande tillmotsvarande bestämmelse konvention. Den av konferensen sedermerautan omröstning antagna texten anslöt sig trots detta nära fill artikel 19 i 1969års konvention. hade emellertid en lång debatt förevarit omstaters suveränitet contra internationella organisafioners begränsade behörighet.Den ägde rum mot bakgmnd av ändringsförslag från , DDR och CapVerde, som alla i sak hänvisade lill att ett förbehåll inle fick varaoförenligt med organisationernas stadga. Majoriteten fann dock dessa förslagdiskriminerande. Om en inlernationell organisation enligl artikel 6 kundeavsluta en avtalstext, kunde man också besluta om förbehåll mot en eller fieraav dess bestämmelser. Ifrågavarande förslag återspeglade för övrigt etlomotiverat misstroende mot de internationella organisationerna. Även vidförslaget till artikel 20 om godtagande av och invändningar mot reservationervar frågan om lika behandling av stater och intemafionella organisationeraktuell. Den besvarades jakande av majoriteten, medan öststatsgruppen vidhöllsin ofta framförda uppfattning om atl suveräna stater inte kunde jämställas medinternationella organisationer med begränsad behörighet. Debatten återspegladeockså en strävan atl anpassa förslaget lill artikel 20 konvention.Det gällde särskilt andra och femte punkterna, där ändringsförslag framlades avKina, , och . Betänketiden för invändningar motreservationer sattes . av redaktionskommitténbearbetade förslag godkändes av konferensen utan omröstning. Artikeln reglerar rättsverkningarna av en reservation somblivit fastställd i förhållande till annan part enligt de föregäendeartiklarna. De bestämmelser i traktaten som reservationen avser modifierasmellan den stat eller internationella organisation som anmält reservationen ochdén andra parten i den utsträckning som reservationen anger. Reservationenmodifierar inte traktatens bestämmelser för övriga parter i deras inbördesförhållande. När en part rest invändning mot reservationen, men inte motsattsig traktatens ikraftträdande mellan sig själv och den stat eller organisation somanmält reservationen, blir följden att de bestämmelser som reserva-fionenavser, i den utsträckning reservationen anger, inte gäller dem emellan. Artikd 22 Prop. Artikeln behandlar återtagande av reservationer och avinvändningar mot reservationer. Elt sådant återtagande skall enligt artikel 23punkt 4 formuleras skriftligt. En reservation och en invändning mol enreservation kan när som helst, såvida inte traktalen föreskriver annat.Återtagandet får verkan, såvida annat inte föreskrivs i traktaten eller äröverenskommet, i förhållande fill annan fördragsslutande part först när dennamottagit meddelande härom. En reservation, ett uttryckligt godtagande av enreservation och en invändning mol en reservation skall formuleras skriftligtoch delges de fördragsslulande staterna och fördragsslutande organisafionernasaml andra stater och internationella organisationer, som är berättigade alttillträda traktaten. Artikeln föreskriver atl en reservation som anmälts vidtraktatens undertecknande måsle bekräftas vid efterföljande ratifikation,formell bekräftelseålgärd eller godkännande ay traktaten. Den anses i så fallha anmälts när den bekräftas. Artikeln innehåller bestämmelser om traktatersikraftträdande. Öm inte traktaten anger annat eller de förhandlande parternaöverenskommit om annal, träder en traktat i kraft så snart alla de förhandlandeparterna uttryckt sitt samtycke till att vara bundna av traktaten. Vissabestämmelser i en traktat måste emellertid, av naturliga skäl, bli gällandefrån en tidigare tidpunkt. De s. k. slutbestämmelserna gäller från den tidpunktdå traktatlexten blir antagen. Enligt arfikeln blir en traktat eller en del av en traktattillämplig provisoriskt i avvaktan på dess ikraftträdande, om traktaten såföreskriver eller de förhandlande parterna på annal sätt kommit överens om det. Traktaters tillämpning och tolkning Konventionens del III innehåller beslämmelser omtraktaters tillämpning och tolkning. Den inleds med artikel 26 som slår fast enav den allmänna folkrättens grundsatser: pacia sunt servanda. Enligt artikelnär varje i kraft varande traktat bindande för dess parter och skall ärligtfullgöras av dem. Arlikd 27 Prop. Enligl artikeln kan en stat eller en internationellorganisation som är part i en traktat inle åberopa sin interna rätt respektiveegna beslämmelser för alt rättfärdiga sin underlåtenhet atl fullgöra traktaten.Dessa regler innebär ingen inskränkning av artikel 46. Artikel 27 om staters interna rätt, inlernationellaorganisationers egna bestämmelser och efterievnad av traktater föranledde FN:sdelegation atl föreslå att i andra punkten förbehåll skulle göras för artikel103 i FN:s stadga. Enligt artikel 103 gäller framför andrainlernationella överenskommelser om dessa skulle strida mol varandra.Sovjetunionen föreslog att vid konflikt mellan ett av en internafionellorganisation ingånget avtal och dess stadga, den senare skulle gälla. Bådaförslagen avvisades dock. Förslaget av FN:s delegation avvisades medmotiveringen att förslaget gav intryck av att artikel 103 var en FN:s internabestämmelse och inle en allmän folkrätlslig regel. Konventionen kunde visstinnehålla en hänvisning lill artikel 103 men på annat ställe. Sovjetunionensförslag ansågs i sin tur rubba balansen mellan suveiäna stater ochinternationella organisationer och därmed diskriminera de förstnämnda.ILC-förslaget antogs av konferensen utan omröstning. I artikeln fastslås att en traktat, om inte annatöverenskommits, saknar tillbakaverkande kraft, dvs. inte är bindande för någonpart med avseende på handlingar eller händelser som ägde rum eller förhållandensom upphörde innan traktaten trädde i kraft för parlen i fråga. Enligl artikeln är en traktat mellan en eller fiera stateroch en eller flera intemafionella organisationer bindande för varie stat inomhela dess territorium, såvida inle annat har överenskommits. Artikeln reglerar prioriteten mellan de rättigheter ochförpliktelser som tillkommer stater och internationella organisationer enligltvå traktater i följd rörande samma ämne. Bestämmelsen reglerar såväl fall därsamtliga parter i en tidigare traktat även är parter i en senare, som fall därmotsatta förhållandel råder. I artikeln slås fast att i händelse av konfliktmellan förpliktelser enligt stadga och förpliktelser enligten traktat, förpliktelserna enligl stadgan har företräde. Sitt förslag lill artikel 30 punkl 6 hade ILC gjortmedvetet tvetydig mol bakgrund av divergerande åsikter om huruvida artikel 103i FN-sladgan gälldeockså för internationella organisationer. Det ledde bl. a. fill förslag Prop.1987/88: 47 dels om att sjätte punkten skulle utgå, dels om att innehållet iartikel 103 skulle återges in extenso. Del senare förslaget prioriterades iflertalet inlägg i debatten då det klart framhävde att principen i artikel 103också gällde internationella organisationer. En stat skulle inte genom sitt medlemskapi en sådan internationell organisation kunna undslippa sina skyldigheterenligt . Den av redaktionskommittén reviderade texten antogs avkonferensen utan omröstning. Arfikel31 innehåller en allmän regel om tolkningen av traktater: en traktat skalltolkas ärligt (bonaflde) i överensstämmelse med den gängse meningen avtraktatens termer sedda i sitt sammanhang och mot bakgrunden av traktatensändamål och syfte. Artikeln anger närmare vad som, i förevarande fall, avsesmed "sammanhang" samt vad man därutöver skall ta hänsyn till ochfastslår att en term skall ges en speciell mening, om det kan fastställas attdetta var parternas avsikt. Supplementäratolkningsmedel framgår av artikel 32. Enligt artikeln kan förarbetena tilltraktaten och omständigheterna vid dess ingående anlitas för att få bekräftelsepå den mening som framgått vid tillämpningen av artikel 31. Dessa hjälpmedelkan även användas för att fastställa meningen, när oklarhet eller tvetydighetkvarstår efter en tolkning enligt arfikel 31 eller sådan tolkning leder tillelt resultat som uppenbarligen är orimligt eller oförnuftigt. Artikel33 behandlar tolkningen av traktater som bestyrkts på två eller flera språk. Traktateroch tredje stat eller tredje organisation Iartikel 34 fastställs den allmänna regeln att en traktat varken skaparförpliktelser eller rättigheter för en tredje stat efier en tredje organisationulan slatens eller organisationens samtycke. Artiklarna35 och 36 behandlar traktater med beslämmelser om förpliktelser respektiverättigheter för tredje stat eller tredje organisation. Föråterkallelse eller ändring av tredje stats eller tredje organisationsförpliktelser krävs enligt artikel 37 traktalparternas samt tredje stats ellertredje organisations ömsesidiga samtycke, om inte annat visas vara överenskommet.För återkallelse eller ändring av en rättighet som uppkommit för tredje stateller tredje organisation krävs denna stats eller denna organisationssamtycke, om det visas all avsikten var all rättigheten inte skulle varaåterkallelig.