prop · GB03144 · 1987-12-31 00:00:00 — a. atl det ärrimligt alt pastoralels organ beslutar om vem eller vilka som skall utöva denfaktiska arbetsledningen inom skilda områden saml alt kyrkoherden under alla förhållandenbör vara arbetsledare för del rent församlingsvärdande arbetet liksom ocksäför den personal som arbetar i och i anslutning fill församlingsvård ochgudstjänst. Jag delar denna uppfattning, som också vinner slöd i den alltjämtgällande kyrkolagen. Av milt förslag att pastoratet skall ha ansvaret för denkyrkomusikaliska verksamheten följer alt det är pastoratskyrkorädet som skallleda verksamheten. Vem som skall utöva den faktiska arbetsledningen på områdetbör anges i del reglemente som pastoratet enligt mitt förslag i det föregåendeskall besluta om. Någon särskild lagbestämmelse med det innehåll somutredningen har föreslagit anser jag därför inte nödvändig. Jagvill också påpeka atl man även från stiftsledningens sida kan väntas komma alt uppmärksamt följa utvecklingen av den kyrkomusikaliska verk- 35 samheten.Detta följer av biskopens skyldighet att visitera församlingarna och av denuppgift som stiftssamfälligheterna har föreslagits få i den nyastiftsorganisalionen, nämligen främjande av församlingslivets utveckling istiftet. 2.10 Behovet av kyrkomusikalisk expertis i domkapitlen ochstiftssamfälligheterna Mitt förslag: Vid handläggning avkyrkomusikärenden skall som regel domkyrkoorganisten även i fortsättningen varasakkunnig. Möjligheter öppnas dock för att för sådant ändamålanlita även någon annan kyrkomusiker med organislbehörighet. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit atl desärskilda stifts-uppgifterna frikopplas från tjänsten som domkyrkoorganist ochalt det i stället hos varje stiftsstyrelse skall finnas en stiftsmusiker. Remissinstanserna:Endast några få remissinstanser, bland vilka märks svenska kyrkanscentralstyrelse och , hartillstyrkt förslaget utan invändningar. Flera remissinstanser har framhållitdomkyrkoorganisternas höga kvalifikafioner och viklen av alt värna om derasställning i stiftet. Från flera håll har framförts farhågor för atl det inteskall vara möjligt alt besätta sliftsmusikertjänster-na med tillräckligtkvalificerade innehavare. Én del remissinstanser har dock varil inne på atl påolika sätt dela upp stiftsuppgifterna på flera. Utgångspunkter: Utöver sina ordinarie uppgifter somorganist i domkyrkoförsamlingen har domkyrkoorganislen enligt18 S kyrkomusikerförordningen särskilda uppgifter för sfiftel i dess helhet.Han skall stå till förfogande som musiksakkunnig i frågor omkyrkomusi-kerverksamhelen i stiftet. Han skall på begäran ge annan kyrkomusikeri stiftet upplysningar och råd. Slutligen skall han granska, sammanfalla ochbedöma övriga kyrkomusikers årliga verksamhetsberättelser och lämna domkapitleten redogörelse härför. Uppgiften som musiksakkunnig innefattar bl. a. atlbereda frågor om förslag i Ijänstelillsältningsärenden och om fastställande avinstruktioner. Utredningens förslag går ut på all inga av de statligaförvaltningsuppgifterna längre skall ankomma på domkapifiet. De skall istället handläggas av sliflsstyrelsen. Utredningen har mot denna bakgrundföreslagit atl det hos stiftsstyrelsen skall finnas en tjänst somstiftsmusiker. Innehavaren av denna tjänst skall enligt utredningen hagenomgått den högre kyrkomusikerutbildningen. Förslaget får sägas överlag hamottagits negativt av remissinstanserna. Mina förslag skiljer sig från utredningens bl. a. genomatt jag har föresla- git att de statligaförvaltningsuppgifterna skall ligga kvar hos . 1987/88:144Frågan uppkommer då om del även i fortsättningen kommer att behövas enmusiksakkunnig i . Musiksakkunnigai : Domkapitlen kommer med mina förslag atl även i framliden haviktiga uppgifter när det gäller den kyrkomusikaliska verksamheten iförsamlingarna. Deras befattning med dessa frågor blir emellertid mindreomfattande än . Flera - men inte alla - uppgifter kommer atl kiävamedverkan av kyrkomusikalisk expertis. Domkapitlen bör därför även i framtidenbiträdas av någon eller några musiksakkunniga. Domkyrkoorganistenär musiksakkunnig i . Frägan är om man skall behålla dennaordning. Utredningenhar för sin del påpekat alt domkyrkoorganisten har en särskilt betydelsefullroll i stiftets musikliv och från sin position har möjlighet att indirektbefrämja den kyrkomusikaliska utvecklingen. Utredningen har framhållit altdenna domkyrkoorganistens ställning på senare lid har förstärkts genom allsärskild kyrkomusikalisk och annan verksamhet kommit atl förläggas tilldomkyrkorna. Från denna utgångspunkt har utredningen understrukit vikten avatt domkyrkoorganisten kan koncentrera sig på musikutövandet. Detta är en delav bakgrunden till förslaget om särskilda stiftsmusikertjänster. Jagdelar den av många remissinstanser framförda uppfattningen att som sakkunnigtbiträde åt i kyrkomusikärenden bör anlitas någon särskiltkvalificerad och aktivt verksam kyrkomusiker. Dessa krav uppfyllerdomkyrkoorganislen. Denne intar i allmänhet en framträdande ställning istiftels musikliv och har dessutom sin anställning i stiftsstaden. Del fårdärför i regel anses mest naturiigt att dennes sakkunskap tas i anspråk. Mankan dock inte bortse frän alt det inom stiftet ofta finns andra högtkvalificerade kyrkomusiker, ibland kanske med särskilda förutsättningar attbedöma någon viss typ av frågor. Det kan också, som någon remissinstansframhållit, te sig oegentligt all skall vara bundet alt anlitanågon som tillsatts pä sin tjänst av ett av stiftets pastorat. Jag föreslårdärför all ges möjlighet all som musiksakkunnig anlitadomkyrkoorganislen eller någon annan i stiftet verksam kyrkomusiker medorganistbehörighet. Enligtförslagen i propositionen 1987/88:31 skall domkapitlen efter den Ijuli 1989inte längre ha någon personal anställd. Det skall i stället ankomma påstiflssamfällighelen all tillhandahålla sekreterare och denpersonal m. m. som behövs för all skall kunna fullgöra sinauppgifter. Kostnaderna skall bäras av stiflssamfälligheten men avses i principbli täckta genom det föreslagna stiftsbidraget. Med hänsyn till dessaförhållanden har i propositionen föreslagils att sekreteraren i domkapifietskall förordnas av sliflsstyrelsen efter yttrande av . Enligt minmening bör samma ordning gälla för den eller de musiksakkunniga som skallbiträda . Stiftsmusiker:De statliga förvaltningsuppgifterna på kyrkomusikens om råde skall enligl mina förslag ankomma pä . Detta innebär inte all stiflssamfällighelen ställs ät sidan när det gäller den kyrkomusikaliska verksamheten. Tvärtom delar jag utredningens uppfattning all viktiga kyr- 37 komusikaliskauppgifter bör kunna ligga på stiflssamfällighelen. Jag vill Prop. 1987/88:144erinra om att del enligt förslagen i propositionen 1987/88:31 ärstiftssamfäl-lighelens främsta uppgift att främja församlingslivels utvecklingi stiftet, dvs. alt stödja och stimulera församlingarna i deras arbete. Inteminst viktigt är det alt samfälligheterna därvid ägnar den kyrkomusikaliskaverksamheten all möjlig uppmärksamhet. Stiflssamfälligheten kan göra vikfigainsatser för musiklivet genom alt svara för bl. a. utbildning och personalutveckling.Jag ansluter mig därför även i denna del till utredningens uppfattning, altdet på dessa områden finns utrymme för intensifierade insatser. I dessahänseenden krävs emellertid inte några särskilda föreskrifter, eftersom delhär rör sig om uppgifter som helt ligger inom ramen för sliftssam-fällighelenskompelens. Utredningensförslag om s. k. stiftsmusikertjänster grundar sig också på dess bedömning altdet kommer alt behövas en musikkonsulenlverksam-het i sttftet. Jag har ingenfrån utredningen avvikande uppfattning i denna fråga. Även domkyrkoorganislensnuvarande uppgift att på framställning av annan kyrkomusiker i stiftet lämnadenne upplysningar och råd beträffande den kyrkomusikaliska verksamheten bör iframtiden tillgodoses genom insatser från sliftssamfällighetens sida. Mångaremissinstanser har emellertid ansett att stiflssamfälligheten själv bäst kanbedöma hur den vill anordna och administrera sina insatser på detkyrkomusikaliska området. Många har pekat pä att del kan vara fördelaktigt omstiftsstyrelsen i stället för att anställa någon kyrkomusiker anlitar flerapersoner på arvodesbasis för denna verksamhet. Jag kan helt instämma i desynpunkter som sålunda har förts fram. Idet föregående (avsnitt 2.6) harjag kort pekat på de möjligheter som kan finnastill samverkan med den lokala och regionala musikproduktionen i övrigt. Härvill jag erinra om att med anledning av prop. 1984/85:1 (KrU 7, rskr.53) beslutat om en omorganisation av regionmusiken och Rikskonserter ochvidare med anledning av prop. 1985/86:114 (KrU 22, rskr. 330) om inrättandet avden statliga stiftelsen : Denna nya musikorganisation ärinrättad fr. o. m. den . En viktig uppgift förstiftssamfälligheten måste vara att sörja för en god kontakt mellankyrkomusikerorganisationen och de nya regionala och centrala musikstiftelserna. Minbedömning är alltså den att jag utgår från att stiftssamfälligheterna kommeratt la på sig ett ansvar för att främja församlingslivets utveckling i stiftetäven på det kyrkomusikahska området. Enligt min mening börstiftssamfälligheterna därvid ha sä stor frihet som möjligt och inte bindas medföreskrifter om hur denna verksamhet skall bedrivas. 2.11Utbildningen av kyrkomusiker 2.11.1 Utbildningen av kantorer Min bedömning: Regeringen bör uppdra ål universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ) att efter samråd med () undersökamöjligheterna att inom eltämnesutbildningen i musik utforma sådanatillvalsmöjligheter atl kanlorsbehörighet kan erhållas jämsides med behörighetsom eltämneslärare i musik. Utbildningen och examinationen av kantorer i övrigtfordrar ytterligare överväganden. Utgångspunkten för framtiden bör vara allutbildningen av kantorer skall ske vid Sköndalsinslitutet och inomfolkhögskolans ram. En förutsättning för atl folkhögskolan skall kunna laansvar för utbildningen är all denna kan genomföras ulan att skolornas frihetatt självständigt utforma sin verksamhet behöver begränsas genom t. ex.centralt fastställda kursplaner. Ingenting hindrar dock all gemensamma riktlinjer förutbildningen dras upp på frivillighetens väg i samråd med kyrkligaulbildningsor-gan. En anpassning till högskoleutbildningen kan varaeftersträvansvärd men en samordning av utbildningarna svår att genomföra. Utredningens förslag: Den utbildning som skall gebehörighet för kantorstjänst organiseras om och samordnas innehållsmässigt medden högre utbildningen, sä alt den motsvarar av enreformerad organislutbildning. När utbildningen är inriktad på kombination medlärartjänst, skall den vara anordnad som lillvalskurser om högst 30 poäng inomramen för musiklärarutbildningen. Tillvalsmöjlighelen bör finnas såväl inomettämneslärarulbildningen som inom den utbildning som avser behörighet attundervisa också i annat ämne än musik. Utbildningen och examinationen avkyrkokantorer anordnas som en allmän utbildningslinje inom högskolan ochförläggs dels till vissa musikhögskolor, dels såsom lokal utbildningslinje lillSköndalsinslitutet och vissa av utredningen angivna folkhögskolor. Remissinstanserna:Förslagen har fåll ell blandat mottagande. I stora drag tillstyrks de avremissinstanserna, i synnerhet vad avser den tvååriga utbildningen. Många tarupp en diskussion om vilka utbildningsanstaller som är lämpligast för de föreslagnaulbildningsvägarna. Folkhögskolans speciella karaktär betonas i flerayttranden. Från denna utgångspunkt förekommer erinringar mot vissa avutredningens förslag. Från kyrkligt håll har framförts önskemål om altutbildningen skall inrymma en bättre förberedelse för tjänsten i kyrkansförsamlingar. Betygsfrägan och behovet av praktik, liksom frågan omutbildningens dimensionering, berörs ocksä i en del yttranden. Utgångspunkter: Som en bakgrund till mina övervägandenvill jag inledningsvis i korthet beröra den nuvarande kanlorsutbildningen. För behörighet som kyrkokanlor krävs enligl nuvarandeordning dels Prop. 1987/88:144 organist- och kanlorsexamen, dels pedagogiskexamen för kyrkokantorer. Utbildningen kan erhållas på tvä sätt. En sammanhållen utbildning för kyrkokantorer bedrivs vidSköndalsin-sliluleis (förut Svenska diakonisällskapels diakoniskola)kyrkomusikaliska linje saml vid flera folkhögskolor med kyrklig anknytning.Utbildningstiden är vid Sköndalsinslitutet och vid folkhögskolorna tvåfill . En annan utbildningsväg beslår av en kombination avprivata studier och av anordnade sommarkurser om sexveckor för organist- och kantorsexamen. Sedan följer något eller några årstjänstgöring som kyrkomusiker. Vidare skall en brevkurs i musikhistoria ochpedagogik genomgås. Därefter kan tillträde erhållas lill sommarkurs förblivande kyrkokantorer. Enligt 3 § andra stycket i lagen (1976:1046) omöverlämnande av förvaltningsuppgifter inom utbildningsdepartementelsverksamhetsområde (ändrad senast 1987:1302) handhar Musikaliska akademiendenna utbildning. För behörighet som skolkantor krävs genomgångenlärarutbildning samt organist- och kanlorsexamen, som kan avläggas vid de avakademien anordnade sommarkurserna. Enligl kungörelsen (1940:961) om examina som avläggs underinseende av Musikaliska styrelse (omtryckt 1959:370, ändrad senast1971:195) avläggs proven för såväl organist- och kantorsexamen som pedagogisk examenför kyrkokanlorer under överinseende av . Organist- och kantorsexamen anordnas vidSköndalsinslitutet och i anslutning lill sommarkurser på elt antalorter i skilda stift, fördelade över landet. Orterna bestäms av regeringen.Examen anordnas vidare vid de flesta folkhögskolor som har kantorsulbildning.En särskild examinator förordnas av Musikaliska styrelse. Dessutommedverkar tre censorer, varav två förordnas av styrelsen och en av domkapitlet.Betyg sätts med ledning av kurser som särskilt fastställs av akademiensstyrelse. Prov avläggs i ämnena sång, solisliskt orgelspel, liturgisktorgelspel, pianospel, kördirigering, orgelkunskap och salslära. Pedagogisk examen för kyrkokantorer kan bl. a. avläggas ianslutning lill de av anordnade sommarkurserna. Examensprovet bedömsenligt kungörelse av en nämnd, beslående av den av styrelseförordnade kursledaren såsom examinator, saml två av styrelsen förordnadecensorer. När examen avläggs av Sköndalsinstitutels elever, är rektorexaminator. I denna examen ingår endast ämnet undervisningsskicklighet, varidock avläggs flera prov. Från och med innevarande budgetår betalas kostnader försommarkur serna och för kantorsexaminationen ur kyrkofonden. Det ankommer på regeringen att besluta om storleken av bidraget från kyrkofonden. har bidrag för denna verksamhet utgått över statsbudgeten från civildepar tementets anslag Bidrag för vissa övriga kyrkliga ändamål. Under åttonde huvudtiteln utgår statsbidrag till driftkostnader vid folkhögskolor. Stats bidraget täcker dels lärarlönekoslnader, dels vissa andra kostnader. Inom en begränsad ram utgår till vissa folkhögskolor bidrag till exlraslöd för mer 40 Delta bidrag är avsett för ökad lärartäthet Prop.1987/88:144 i undervisningen. Fråganom en samordnad kantorsutbildning: En utgångspunkt för utredningensöverväganden har varil atl utbildningen av kantorer måste förbättras, så atlden motsvarar ökade krav på den kyrkomusikaliska kompelen-sen. Utredningenanser inte den utbildning som ges vid de särskilda sommarkurserna tillfyllestulan föreslår all denna utbildning slopas. Förslaget har inte mött någonerinran från remissinstanserna, som överlag anslutit sig lill synsättet att enförbättrad utbildning behövs. Några, bl. , haruttryckligen tagit ställning för elt slopande av sommarkurserna. Även jagutgår i det följande från all all utbildning skall anordnas som sammanhållnakurser. Enhuvudtanke i utredningens förslag till en reformerad kyrkomusiker-utbildning äralt kantorsutbildningen skall göras enhetlig och äga rum inom högskolans ram,ehuru lill större delen lokaliserad till Sköndalsinslitutet och vissafolkhögskolor. Där skall den anordnas som s.k: lokalq utbildningslinjer.Kanlorsutbildningen skall omfatta 80 poäng, dvs. vara tvåårig, och samordnasmed organistutbildningen vid musikhögskolorna, sä alt högre kyrkomusikaliskexamen efter genomgången kantorsutbildning skall kunna avläggas genomytterligare högskolestudier. Förslagetom alt folkhögskoleutbildningen skall vara jämställd med högskoleutbildningskulle enligt utredningens bedömning medföra att del behövs stora förändringari förhållande fill vad som gäller. Eleverna skall sålunda uppfylla detilllrädeskrav som följer av bestämmelserna i 5 kap. högskoleförordningen(1977:263, omtryckt 1984:100, ändrad senast 1987:710). Även lärarna måsteuppfylla särskilda behörighetsvillkor som normalt inte gäller vid folkhögskola.Utbildningen måste vidare bedrivas utifrån en vägledande utbildningsplan, ochvid varje skola måste inrättas ' utbildningsråd. Råden skall fastställa lokalautbildningsplaner och kursplaner med utgångspunkt från den vägledandeutbildningsplanen. Ilikhet med flertalet remissinstanser anser jag att största möjliga samordningav den lägre och den högre kyrkomusikerutbildningen är på många sätteftersträvansvärd. Tanken på en fullständig samordning kan te sig tilltalande,inte minst därför alt kanlorsutbildningen helst inte bör vara någon sortsåtervändsgränd för dem som har förutsättningarna och viljan att längre framvidareutbilda sig. Det slår emellertid klart atl utredningens förslag ärförenat med åtskilliga problem. EnligtUHÄ är det nödvändigt alt närmare klargöra relationen mellan den högre och denlägre utbildningen,och UHÄ anser att utredningen på sådana punkter är oklar.Musikaliska har anfört att det förefaller utopiskt med en sådan samordningöver hela landet av kursplanerna, intagningen och fördelningen avkunskapsstoffet över studietiden som skulle krävas för att den högreutbildningen utan vidare skall kunna bygga på den lägre. har dessutomuttryckligen förklarat alt det förefaller olämpligt alt lägga uppkantorsutbildningen så att den kan vara på en gång förberedande och avslutad. Ävenjag anser atl utredningens förslag i denna del vilar på etl otillräck ligt underiag. För alt kunna bedöma förutsättningarna för en fullständig 41 samordningav den högre och den lägre utbildningen under bibehållen Prop. 1987/88:144kvalitet hade det erfordrats en väsentligt grundligare belysning av utbildningensnuvarande uppläggning och de enskilda ämnenas innehåll. Dessutom är möjligheternatill en sådan samordning som utredningen föreslagit starkt beroende av vilkakrav som skall ställas på den högre utbildningen . Som jag närmareutvecklar i närmast följande avsnitt har remissbehandlingen av utredningensförslag i fråga om den högre utbildningens innehåll och uppläggning gett vidhanden alt reformbehovet är annorlunda än utredningen ansett, och alt mandelvis bör slå in på andra vägar än utredningen har tänkt sig. Jagvill inte helt utesluta atl det kan visa sig möjligt att anordnaviss utbildning av kantorer inom högskolan. Som jag anfört, kan dockförutsättningarna härför inte bedömas. Jag känner dessutom enviss tvekan inför tanken med hänsyn till den risk som kan finnas för atl utbildningvid en högskola skulle kunna komma att tillmätas ell större meritvärde än annankantorsulbildning. En sådan konsekvens är inte önskvärd. I nuvarande lägeärjag inte beredd alt ansluta mig till utredningens förslag på denna punkt. och folkhögskolorna: Även från en annan synpunkt harutredningens förslag om en långtgående samordning av kanlorsutbildningen möttsådana invändningar, atl man inte kan bygga vidare på dem. Fleraremissinstanser har fört fram den synpunkten alt en sådan uppläggning avutbildningen som utredningen tänkt sig skulle vara främmande i folkhögskolornasverksamhet. Jag har stor förståelse för dem som vill värna om folkhögskolornasräll all, inom ramen för skolformens allmänna målsättning, själv bestämmainriktning och utformning av sin verksamhet. Den rätt folkhögskolan därigenomhar, är av stort värde, eftersom utbildningen av kyrkomusiker skall förberedainte bara för de rent musikaliska och musikpedagogiska arbetsuppgifterna utanockså för de särskilda krav som tjänsten inom församlingar i svenska kyrkaneller andra trossamfund medför. Viktenav en god förberedelse för församlingstjänsten har mycket starkt betonats,framför allt av kyrkliga remissinstanser. Eftersom kanlorsutbildningen är heltoch hållet inriktad på tjänst inom kyrkan, ärjag inte beredd alt förorda sådanaändringar i fråga om uppläggningen av denna, som skulle kunna äventyra ellerinkräkta på möjligheterna alt också undervisa i frågor som berör kyrkans trooch liv och alt i övrigt förbereda för tjänsten inom församlingarna. Tvärtomanser jag att det måste finnas ett betydande mått av frihet för skolorna altlägga upp sin utbildning efter egna önskemål och särskilda lokalaförutsättningar. Rätten för folkhögskolorna alt ha en egen profil ärgrundläggande. Jag ser också detta som en vikfig förutsättning för att det påsikt skall gå all ta fram sådana utbildningsvägar som är inriktade påkombinationstjänster med såväl kyrkomusikaliskl som annat arbete inomförsamlingarna. Jagkan inte heller ansluta mig till utredningens förslag om att det skall krävas allmän behörighet enligl högskoleförordningen för atl antas till kantorsulbildning vid folkhögskola. Sådana krav kunde tänkas medföra alt 42 åtskilliga sökande somfrån andra synpunkter har goda förutsättningar all Prop. 1987/88:144tillgodogöra sig utbildningen och arbeta i församlingslivet fick avvisas. Sammainställning har redovisats av bl. Jagvill här omnämna all jag från chefen för erfarit atlman där förbereder en utredning rörande folkhögskoleverksam-heten. Deöverväganden jag nu gjort är emellertid av den arten, atl det är svårt alt sealt saken kan komma atl ställa sig annorledes. Närutbildningen har karaktär av kompletterande utbildning för all jämtetjänstgöring som musiklärare kunna arbeta som kantor, är det givet att andraavvägningar kan behöva göras i fråga om utbildningens innehåll ochuppläggningen av studierna. Detsamma gäller för övrigt den högre kyrkomusikerutbildningen.Det kan inte utan vidare tas för givet alt högskoleutbildning kan på sammasätt som utbildningen vid folkhögskolorna tillgodose specifikt kyrkligaändamål. Jag är myckel angelägen om alt utbildningen skall vara anpassad tilloch ge en allsidig förberedelse för det kommande arbetet i församlingarna men ivad mån det kan ske utan atl de nuvarande kraven på hög kvalitet i den rentmusikaliska och musikpedagogiska utbildningen får efterges, kan inte förnärvarande med säkerhet bedömas. Detta är något som får prövas vid den översynav högskoleutbildningen som måste göras enligt vad jag strax skall utvecklanärmare. Jag bedömer det inte som uteslutet atl utbildningen vidmusikhögskolorna kan komma alt behöva kompletteras med en viss inskolning, somanordnas av vederbörande arbetsgivare. Detta är också innebörden av vissaförslag som utredningen lämnat (avsnitt 2.11.3). Examinationenav kyrkokantorer: Utredningen har från sina utgångspunkter bedömt attexaminationen av kantorer skall ske inom högskolan. Det ankommer enligtutredningen på UHÄ alt utfärda de närmare föreskrifter som erfordras för attorganisera utbildningen och fastställa kursfordringarna. Fråganom en examination inom högskolan har lagils upp av bl. a. UHÄ och SÖ vilkabägge avvisat utredningens förslag. UHÄ - som i och för sig inte invänt motförslaget alt genom tilllrädesbestämmdser, vägledande utbildningsplan ochexaminalionsformer höja kvaliteten på folkhögskolornas kantorsulbildning harpåpekat att en examination under UHÄ:s ansvar i enlighet med utredningensförslag skulle innebära en klar begränsning av folkhögskolornas autonomi. ÄvenSÖ har framhållit att utredningens förslag avviker från de principer somgäller för folkhögskolan. Av SÖ:s yttrande framgår emellertid all skolornashittillsvarande erfarenheter av examination i Musikaliska regi integer anledning atl förorda någon förändring av huvudmannaskapet för dennafunktion.