prop · GB03171 · 1987-12-31 00:00:00 — Föräldertill avliden försäkrad som till följd av dödsfallet kommer att sakna behövligtunderhåll har rätt till livränta med skäligt belopp, dock högst aversättningsunderlaget.Uppgär livräntorna till efterievande efter en försäkradsammanlagt till belopp som överstiger ersättningsunderiaget, sätts livräntornaned proportionellt så att de tillsammans motsvarar detta underlag. I förstahand görs dock nedsättning av livräntor till den försäkrades föräldrar. Livräntorenligt LAF är på visst sätt samordnade med allmän pension. År den som uppbärlivränta (egenlivränta eller efterlevandelivränta) berättigad tillfolkpension eller tilläggspension enligt AFL med anledning av deninkomstförlust som har föranlett livräntan, utges livräntan endast i den mänden överstiger pensionen. I pensionen innefattas därvid pensionstillskott.Tilläggspension i form av ålderspension påverkar inte livräntan. Ankelivränta utges fr.o.m. den månad då änkan fyller 65 årendast i den mån hon inte har rätt till folkpension i form av ålderspension ochtilläggspension i form av änkepension med belopp som motsvarar enefterlevandelivränta som är beräknad på av ersättningsunderlaget. En närmarebeskrivning av de nu gällande reglerna för efterlevandeskyddet i LAF ochangränsande författningar samt av bakgrunden till dessa regler harpensionsberedningen lämnat i sitt betänkande (s. 267-275). 6.1.2 Reformering av efterlevandeförmånerna inomarbetsskadeförsäkringen Mitt förslag: Efterlevandeförmånerna inomarbetsskadeförsäkringen reformeras enligt samma principer som för reformen påden allmänna pensioneringens område och med samma principiella övergångsreglering. Beredningens förslag: Överensstämmmer med mitt förslag(betänkandet s. Remissinstanserna:Beredningens förslag godtas av alla som särskilt yttrat sig Prop.1987/88:171 däröver. Detta görs sålunda av försäkringsrätten för ,RFV, statskontoret, , LO och PRO. Skälen för mitt förslag: Det nuvarande efterlevandeskyddetinom arbetsskadeförsäkringen har i huvudsak samma syfte somfamiljepensioneringen. Det är också uppbyggt enligt samma principer, ochförutsättningarna för rätten till efterlevandeförmåner har inomarbetsskadeförsäkringen i stort utformats efter mönster från de som gäller inomden allmänna pensioneringen. Den nära anknytningen mellan de tvåförsäkringssystemens efterlevandeförmåner kommer vidare till uttryck genomreglerna om inbördes samordning dem emellan. Pensionsberedningen har funnit att, när förslag nu läggsfram om en grundläggande reformering av den allmänna pensioneringensefterlevandeförmåner, det mot bakgrund härav framstår som påkallat att göra enöversyn även av efterlevandeförmånerna inom arbetsskadeförsäkringen. Dennauppfattning delas av remissinstanserna. Häri kan även jag instämma. Den näraanknytning som finns mellan familjepensioneringen och arbetsskadeförsäkringensefterlevandeförmåner gör det ofrånkomligt att också dessa senare förmåner nureformeras. Reglerna för samordning mellan förmåner enligt de bådaförsäkringarna bygger på att dessa utbetalas under likartade förutsättningar. Inte minst från samordnings- och förenklingssynpunktframstår det som angeläget att det finns så stor överensstämmelse som möjligtmellan de båda försäkringssystemen. Önskvärdheten av en ökad samordninggenerellt sett mellan arbetsskadeförsäkringen och den allmänna försäkringen harockså understrukits av (SfU 1982/83:14, rskr. Att en reformering måste genomföras av efterlevandeskyddeti LAF förutsattes ocksä redan vid tillkomsten av lagen. Det ansågs då, iavvaktan på pensionskommitténs pågående översyn av familjepensioneringen, intemöjligt att ta slutlig ställning till utformningen av försäkringsskyddet förefterlevande inom arbetsskadeförsäkringen (prop. 1975/76:197, SfU 40, rskr.377). De nuvarande reglerna på detta område kan därför ses närmast som ettprovisorium. Jag har i det föregående (avsnitt 2.1.3) redogjort för denkritik som enligt min mening kan riktas mot familjepensioneringen i nuvarandeutformning. Denna kritik kan med samma fog riktas också mot de nu gällandereglerna i LAF om stöd till efterlevande. Liksom familjepensioneringen ärsålunda efterlevandeförmånerna inom arbetsskadeförsäkringen könsojämlika ochutformade på ett från behovssynpunkt mindre tillfredsställande sätt. Liksom jagfunnit vara fallet beträffande dagens familjepensionering kan således arbetsskadeförsäkringensnuvarande efterlevandeskydd sägas vara föråldrat och inte anpassat tillsamhällsförhållandena sådana de gestaltar sig . Den reformering av efterlevandeskyddet inomarbetsskadeförsäkringen som sålunda nu bör komma till stånd bör ske enligtsamma riktlinjer som jag dragit upp beträffande del nya efterlevandestödet inomden allmänna pensioneringen. Detta ter sig naturligt inte minst mot bakgrund avvad jag tidigareanfört om den nära anknytning som finns mellan de båda försäkring- Prop.1987/88:171 arna i förevarande hänseende. Som jag tidigare framhållit talar härför även de reglersom finns beträffande samordning mellan de båda försäkringarna. Dessabygger pä att förmånerna inom de båda utges under likartade förutsättningar.Orri änkepensioneringen, i enlighet med mitt förslag härom, skulleavvecklas och ersättas av nya stödformer utan att motsvarande sker inomarbetsskadeförsäkringen, skulle uppkomma avsevärda problem med avseende på denframtida samordningen mellan efterlevandeförmåner inom de båda systemen. Enkonsekvens skulle vidare bli att det uppstod avsevärda kostnadsökningar inomarbetsskadeförsäkringen, eftersom samordningen är sä utformad att pensionenutgår primärt och efterlevandelivräntan utges endast i den mån denbeloppsmässigt överstiger pensionen. Mot bakgrund av det anförda lägger jag i det följande framförslag till en reformering av efterlevandeförmånerna inomarbetsskadeförsäkringen efter i huvudsak de riktlinjer som jag tidigareuppställt beträffande förslagen på efterlevandepensioneringens område. Jagföreslår således att de nuvarande efterlevandeförmånerna skall ersättas avstödformer som tar sikte på att bereda ett skydd i första hand för minderårigabarn samt för efterlevande vuxna - män såväl som kvinnor - soni befinner sig ien sådan situation att det generellt sett kan anses föreligga ett stödbehov. Isistnämnda avseende bör således, på motsvarande sätt som föreslås beträffandeefterlevandepensioneringen, förmåner utges av ettår eller den varunder den efterlevande tar vård om minderårigt barnsamt till efterlevande som av arbetsmarknadsmässiga skäl e.d. har nedsattaförsörjningsmöjligheter. Liksom i fråga om den allmänna pensioneringen bör också denya reglerna inom arbetsskadeförsäkringen förses med långtgående och generösaövergångsregler till skydd för äldre och medelålders kvinnor, vilka inrättatsitt liv efter tidigare samhällsförhållanden. En utgångspunkt vid utformandet av förslagen har varit atti så stor utsträckning som möjligt erhålla överensstämmelse med deförutsättningar som föreslås gälla för rätten till efterlevandepension. Heltlikartade regler är det dock inte möjligt att åstadkomma på alla punkter.Arbetsskadeförsäkringen har ett skadeståndsrättsligt inslag, vilket börtillåtas få genomslag även pä efterlevandeskyddets område. Nuvarande metoderför beräkning av förmånerna liksom hittillsvarande ersättningsnivåer bör därförbehållas. Också vissa andra särbestämmelser inom arbetsskadeförsäkringen börkvarstå. Jag anser sålunda att det inte finns anledning att nu föreslå någonförändring av reglerna för den särskilda begravningshjälpen enligt LAF. Dennabör alltså kvarstå oförändrad. Mot bakgrund av dessa allmänna synpunkter övergår jag nufill att behandla de konkreta förslag till omläggning av efterlevandeförmånernainom arbetsskadeförsäkringen som pensionsberedningen redovisat. 6.2Rätten till livränta åt efterlevande barn Mittförslag: Rätt till livränta skall liksom föreligga för den avlidnesbiologiska barn och adoptivbarn men inte längre för styvbarn. Även ettutländskt barn som tagits till i adoptionssyfte skall kunna få livräntaefter den presumtive adoptivföräldern, om denne skulle avlida. Livräntanutbetalas fram till dess barnet fyller eller, om det därefter bedriverstudier på grund- eller gymnasieskolenivå, längst t.o.m. juni månad det år dåbarnet fyller . Livräntan för ett efterlevande barn skall alltid utgöra av ersättningsunderlaget. De sammanlagda barnlivräntorna höjs avunderlaget för varje ytterligare barn som är berättigat till livränta.Nuvarande begränsningsregel kvarstår oförändrad. Beredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag(betänkandet s. 278-280). Remissinstanserna tillstyrker beredningens förslag. Skälen för mitt förslag: På motsvarande sätt sombeträffande den allmänna pensioneringens efterlevandeförmåner bör tyngdpunkteni arbetsskadeförsäkringens efterlevandeskydd läggas på stödet tillefterlevande barn. Dessa bör också fortsättningsvis erhålla livränta efter ihuvudsak de regler som gäller. I fråga om den livränteberättigade personkretsen börliksom gälla att rätt till livränta skall föreligga för den avlidnesbiologiska barn och adoptivbarn. Enligt nuvarande regler i LAF likställs medeget barn sådant barn till efterlevande make som vid dödsfallet stod undermakens vårdnad. Jag anser, liksom pensionsberedningen, att skäl saknas attlängre behälla denna möjlighet för styvbarn att i vissa fall erhålla livränta.Som jag utvecklat i avsnitt 3.2.1 beträffande rätten till barnpension kanbärande invändningar riktas mot att låta efterlevandeförmåner av detta slagutges till styvbarn. Dessa barn är i annan form tillförsäkrade entillfredsställande ekonomisk trygghet. Däremot bör - i enlighet med vad jag föreslår påbarnpensioneringens område - livränta kunna utges till ett utländskt barn somförts till i adoptionssyfte och som här tagits emot av den försäkradeför vård och fostran i sådant syfte, om denne skulle avlida 4ill följd av enarbetsskada innan adoptionen genomförts. En regel som ger rätt tillefterlevandelivränta åt barnet i sådant fall bör nu införas i LAF. gäller den övre åldersgränsen att barnlivräntautgår t.o.m. den månad varunder barnet fyller . Om barnet på grund avsjukdom eller annan liknande orsak inte kan försörja sig, kan rätten tilllivränta dock utsträckas längst t.o.m. den månad då barnet fyller . Jag har tidigare föreslagit att det fortsättningsvis skallgälla enhetliga åldersgränser för rätten till barnpension från folk- ochtilläggspensioneringen. Från samordningssynpunkt är det önskvärt att sammaåldersgränser väljs också för rätten till barnlivränta från arbetsskadeförsäkringen.De skäl som talar förden lösning som jag föreslår för barnpensioneringen gäller i lika hög Prop.1987/88:171 grad förarbetsskadeförsäkringens del. Motiv för att fortsättningsvis hålla fast vidmöjligheten att utge barnlivränta fram till längst för barn som på grundav sjukdom inte kan försörja sig föreligger enligt min mening inte i De barn som kan omfattas av denna regel torde i allmänhet uppfyllavillkoren för rätt till förtidspension och handikappersättning och får dåförsörjningen tryggad på den vägen. Att utge barnlivränta åt barnet under längre tidskulle innebära att avgörande vikt skulle tillmätas orsakerna till försörjningssvårigheternai stället för den faktiska situationen. stå i stridmed strävandena i övrigt på socialförsäkringsområdet. Mot bakgrund av det anförda föreslår jag att rätt tillefterlevandelivränta skall tillkomma barn som är . Om barnet äräldre men bedriver studier på grund- eller gymnasieskolenivå, skall livräntankunna utges så länge studierna fortgår, dock längst t.o.m. juni månad det årunder vilket barnet fyller . Enligt nuvarande regler i LAF utgörs underlaget förberäkning av efterlevandelivränta (ersättningsunderlaget) av den försäkradesegen livränta, om sådan livränta vid tiden för dödsfallet utgavs med anledningav förlust av arbetsförmågan till följd av arbetsskada. I annat fall grundasefterlevandelivräntan på vad som skulle ha utgjort livränta fill denförsäkrade vid förlust av arbetsförmågan, om sådan livränta skulle ha börjatutgå vid tiden för dödsfallet. I princip motsvarar ersättningsunderlagetsåledes den avlidnes egenlivränta eller sjukpenninggrundande inkomst vid tidenför dödsfallet. Dessa regler bör behållas oförändrade. Även i fortsättningenbör efterlevandelivränta till barn - och vuxna efterlevande - alltså beräknaspå grundval av detta ersättningsunderlag. Storleken av barnlivränian år beroende avom livränteberättigad änka eller därmed jämställd kvinna finns samt avfamiljemedlemmarnas antal. Efterlämnar den försäkrade änka och barn, blirvarje barns livränta av ersättningsunderlaget. Om ett barn är ensamtlivränteberättigat, utgör livräntan av ersättningsunderlaget. Finns flerbarn än ett ökas procenttalet 40 med 20 för varje barn utöver det första,varefter det sammanlagda livräntebeloppet fördelas lika mellan barnen. Dessa kompensationsgrader för barnlivränta motsvararsåledes delvis de som jag föreslår skall gälla beträffande barnpensionenfrän ATP, dock att kompensationsgraden för livränta till ettersättningsberättigat barn är något högre än den för tilläggspensionen till ettpensionsberättigat barn. Någon generell förändring av de nuvarandekompensationsgraderna enligt LAF finner jag emellertid inte skäl att föreslå.Det skadeståndsråttsliga inslaget i arbetsskadeförsäkringen bör här tillåtasslå igenom, och nivån för livränta till ett efterlevande barn bör således varanågot högre än kompensationsgraden för barnpension till ett barn. Någonfullständig parallellitet uppkommer således härigenom inte. Emellertid finnsnågon sådan inte heller , eftersom livräntan och pensionen beräknas päolika underlag. Genom mitt förslag åstadkoms dock ett närmande de båda systemenemellan därigenom att jag föreslår en höjning inom ATP av tillägget för varjebarn utöver det första från och alltså motsvarande det som redannu gäller inom arbetsskadeförsäkringen. Med hänsyn till att tyngdpunkten i efterlevandestödet, somjag tidigare framhållit, bör läggas på förmåner åt minderåriga barn anser jagdock att barnlivräntorna inte bör påverkas av att det utgeslivränta till en vuxen efterlevande. Samordningen mellan barnlivränta ochefterlevandelivränta åt en vuxen bör därför i stället ske på det sättet att denvuxnes livränta reduceras, inte barnets. Mitt förslag innebär således attbarnlivränta fortsättningsvis alltid skall beräknas fill av ersättningsunderlagetför ett efterlevande barn. Finns flera barn än ett skall det sammanlagdalivräntebeloppet höjas av ersättningsunderlaget för varje ytterligarebarn och därefter fördelas lika mellan barnen. På sammasätt som inom den allmänna pensioneringen bör nuvarande bestämmelse omavräkning av livränta med hänsyn liU underhällsbidrag i form av engångsbeloppnu avskaffas. Däremot bör nuvarande begränsningsregel i LAF kvarståsådan den nu är utformad. Enligt denna kan det efter en avliden inte utgeslivränta till efterlevande - barn och vuxna - med högre sammanlagt belopp änvad som motsvarar ersättningsunderlaget. Överstiger livräntornas sammanlagda beloppdetta underlag sätts det ned proportionellt. Denna regel överensstämmer medvad jag tidigare (avsnitt 3.4,2) föreslagit skall gälla inom ramen för denreformerade efterlevandepensioneringen. 6.3 Rätten till livränta åt vuxna efterlevande 6.3.1 Personkretsen Mittförslag: Rätt till livränta skall föreligga för efterlevande make. Härmedlikställs en icke gift efterlevande som stadigvarande sammanbodde med en ickegift man eller kvinna vid dennes död och som varit gift med eller hareller har haft eller väntade barn med denne. Nuvarande möjligheter förfrånskild hustru och för föräldrar att beviljas efterlevandelivränta avskaffas. Beredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag (betänkandet s. Remissinstanserna har inte något att erinra mot förslaget. Skälen för mitt förslag: I enlighet med vad jag tidigareanfört bör stödet till vuxna efterlevande, på samma sått som inomefterlevandepensioneringen, utformas könsneutralt. Efterlevande män och kvinnorbör således ges rätt till förmåner på identiskt lika villkor. Nuvarandeänkelivräntor bör avvecklas och - efter förebild av den nyaefterlevandepensioneringen - ersättas av omställningslivräntor och särskildaefterlevandelivräntor. Rätt till livränta bör fillkomma efterlevande make tillden avlidne. Med make bör, på motsvarande sätt som gäller beträffanderätten till änkelivränta, jämställas en icke gift efterlevande somstadigvarande sammanbodde med en icke gift man eller kvinna vid dennes död ochsom har varit gift med eller har eller har haft eller väntar barn med denne. Andra kategorier som sammanbott under äktenskapsliknandeförhållan- Prop. 1987/88:171 den bör däremot fortsättningsvis inte omfattas avefterlevandeskyddet. Mitt förslag härvidlag innebär således en vissinskränkning i förhållande till vad som gäller beträffanderätten till änkelivränta. Härigenom nås emellertid överensstämmelse med vad jagföreslår skall gälla inom den allmänna pensioneringen. De skäl som jag anförtför en sådan avgränsning på det området gör sig enligt min mening gällande medsamma styrka då fråga är om att bestämma vilka kategorier efterlevande somskall ha rätt fill efterievandelivränta (avsnitt 4.2). Det bör också påpekasatt ett av skälen fill att arbetsskadeförsäkringens vidarelikställighetsbegrepp en gång infördes var att man då önskade åstadkommaöverensstämmelse med vad som gällde inom folkpensioneringen.Detta motiv för den nuvarande avgränsningen av personkretsen kvarståremellertid inte nu längre, eftersom likställighetsbegreppet inomfolkpensioneringen därefter ändrats och därvid fått den utformning det har . Jag vill också framhålla aU det även från samordningssynpunkt ärväsentligt att samboendebegreppet görs enhetligt på två så närliggande områden,som båda avser förmåner till efterlevande. Den rätt som finns för frånskild kvinna att uppbäralivränta efter förutvarande make saknar motsvarighet inom den allmännapensioneringen. Enligt min mening finns inte heller skäl att nu inom denreformerade pensioneringen införa regler av innebörd att det skall kunna utgåefterlevandepension fill frånskild make. Motiven härför har jag utvecklatunder avsnitt 4.2. De synpunkter som där framförts gör sig enligt min meninggällande även då fråga är om efterievandeskyddet inom arbetsskadeförsäkringen.Härfill kommer aU nuvarande regel om rätt till änkelivränta för frånskild makatillämpats ytterst sällan. Redan under förarbetena till LAF ifrågasattes därförbehovet av en sådan regel. Någon utökning av antalet frånskilda medefterlevandelivränta har inte inträtt efter ikraftträdandet av LAF. Mot bakgrund av det sagda finner jag, i likhet medpensionsberedningen, att det inte bör komma i fråga att inomarbetsskadeförsäkringen hålla fast vid en särregel av nämnt slag, som skullestrida mot de principer på vilka jag anser att det framtida efterlevandestödetbör vara uppbyggt och som dessutom knappast skulle komma att tillämpas ipraktiken. Jag föreslår således att frånskilda kvinnor inte skall kunnabeviljas efterlevandeförmåner från arbetsskadeförsäkringen med stöd av dereformerade regler härför som jag nu lägger fram förslag till. kan även en förälder till en avlidenarbetsskadad få rätt till efterlevandelivränta, om föräldern till följd avdödsfallet kommer att sakna behövligt underhåll. Grunden till denna regel äratt det vid fillkomsten av LAF ansågs alltjämt kunna finnas fall därpensionsskyddet var dåligt, inte minst bland invandrarfamiljer, och där enbehovsprövad föräldralivränta kunde utgöra en nödvändig förutsättning för endräglig försörjning. framhölls dock aU bl.a. utbyggnaden av denallmänna pensioneringen skulle komma att göra bestämmelsen mindre motiverad medtiden. Efter det att LAF infördes och sedan nämnda uttalandengjordes har genomförts nya regler för rätten till folkpension till invandrare. Enligt dessa nya regler har utlänningar som är bosatta i alltid rätt till ålderspen sion efter viss tids bosättning här. Redan på grund härav kan sägas att " 11 1987/88. arbetsskadeförsäkringensregel om rätt till föräldralivränta numera har spelat ut sin roll. Till dettakommer aU som LAF varit i kraft det inte i något enda fall harbeviljats livränta åt en avliden försäkrads förälder. Mot bakgrund av det nusagda finner jag att bestämmelsen om föräldralivränta, som saknar motsvarighetinom den allmänna pensioneringen, inte bör bibehållas efter införandet av denya efterlevandeförmånerna inom arbetsskadeförsäkringen. Mittförslag: Efterlevande män och kvinnor får rätt till omställningslivränta fören tid av efter dödsfallet eller för den längre fid då den efterlevandetar vård om barn . Villkoren för denna rätt överensstämmermed de som avses gälla för rätten till omställningspension.Omställningslivräntan motsvarar av ersättningsunderiaget, om barnlivräntainte utbetalas samfidigt, och av detta i annat fall. Beredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag (betänkandet s. Remissinstanserna godtar förslaget. Skälen för milt förslag: Enligt motsvarande regler sominom den reformerade efterlevandeperisioneringen bör efterlevande make (ellerdärmed tikställd) till den som avlider till följd av en arbetsskada få rätttill omställningslivränta. Denna bör utbetalas för av efterdödsfallet eller så länge den efterlevande tar vård om minderårigt barn. Reglerna för rätten till omställningslivränta i dess bådaformer bör i alla delar överensstämma med vad som avses gälla beträffanderätten fill omställningspension inom efterlevandepensioneringen. När det gällerde närmare skälen för de valda lösningarna får jag därför hänvisa fill vad jagtidigare anfört med avseende på omställningspensionen (avsnitt 4.3). Mitt förslag innebär att det för rätt tillomställningslivränta för av efter dödsfallet skall krävas att denefterlevande är och att han eller hon vid dödsfallet stadigvarandesammanbodde med den sedermera avlidne. Någon nedre åldersgräns skall intefinnas, och omställningslivräntan skall inte heller fill sin storlek vara beroendeav den efterlevandes ålder för dödsfallet. Som ytterligarevillkor bör gälla att den efterlevande vid dödsfallet stadigvarandesammanbodde också med barn, som inte uppnått ålder och som stod undervårdnad av makarna (eller därmed likställda) eller endera av dem. Skulle dettavillkor inte vara uppfyllt, bör livränta ändå kunna utgå under förutsättningatt den efterlevande hade oavbrutet sammanbott med den avlidne under en fid avminst före dödsfallet. Rätt till omställningslivränta föreslås vidare - efterettårsperiodens utgång - tillkomma efterievande som stadigvarande sammanboddemed sin make vid dennes död, under förutsättning att den efterlevande därefterhar vårdnaden om och stadigvarande sammanbor med barn som ärunder och som vid dödsfallet stadigvarande vistades i makarnas hem.Sådan livränta bör utbetalas så länge det yngsta barnet är ellerinfill den tidigare tidpunkt då den efterlevande upphör att ha vårdnaden omeller stadigvarande sammanbo med barnet. Enligt denu gällande bestämrrielserna om kompensationsgrad för änkelivränta utges hellivränta med belopp som, när den avlidne mannen efterlämnar livränteberättigatbarn, motsvarar och i annat fall av ersättningsunderlaget. År änkanyngre äri och inte har vårdnaden om barn , minskasänkelivräntan på visst sätt. Jag föreslår att det inom ramen för det nya systemet förefterlevandestöd skall utges efterlevandelivräntor med samma totala belopp somenligt dagens regler. Livräntorna till efterlevande barn bör dock, som jagföreslagit i avsnitt 6.2, inte reduceras med hänsyn till att en vuxenefterlevande kan ha rätt till livränta efter den avlidne. Reduktionen bör istället göras på denna senare livränta. Enligt mitt förslag skallomställningslivräntan därför utgöra av ersättningsunderlaget, om det efterden avlidne inte finns något livränteberättigat barn, och i annat fall aversättningsunderlaget. Någon motsvarande avtrappningsregel som finns föränkor föreslår jag inte skall gälla.