prop · GB0366 · 1987-12-31 00:00:00 — Genom deneuropeiska enhetsakten har EG:s samarbete vad gäller forskning och utveckling,miljöskydd och arbetsmiljö samt monetära frågor tagit sig fastare former. Storvikt läggs också vid social och ekonomisk utjämning mellan Gemenskapens rikaoch fattiga delar. De sydliga medlemsländerna anser sig inte kunna medverkatill genomförandet av inre marknaden utan en sådan utjämning, och Kommissionenhar därför föreslagit en fördubbling av de s.k. regionalfonderna. Dessa krav,liksom kraven på ökade forskningsanslag för att stärka den europeiskakonkurrenskraften, framförs dock då EG befinner sig i en akutbudgetkris till följd av kraftigt ökade kostnader för jordbrukssubventionerna. En plan föratt ge EG de Prop. 1987/88:66 ökade resurserna har lagts fram avkommissionspresidenten . Denna ställer krav på sträng budgetdisciplin ochnedskärningar av jordbrukssubventionerna, vilka svarar för tvåtredjedelar av EG:s budget. En ny formel för beräkning av medlemsländernasbidrag, baserad på bl.a. bruttonationalproduktens utveckling, föreslås också isyfte att skapa en bördefördelning, som bättre motsvarar resp. medlemslandsekonomiska bärkraft. Förhandlingar i denna fråga pågår sedan början av dettaår. Utgången av dessa kommer att bli av stor betydelse för det fortsattaarbetet med den inre marknaden. Ett viktigt led i arbetet med inre marknaden är attunderlätta gränskontrollerna för personer. Detta arbete har dock försvårats avatt medlemsstaterna känt ett ökat behov av att kontrolleragränserna för att komma tillrätta med terrorism, narkotikasmuggling och illegalinvandring. En koppling har därför uppstått mellan ansträngningarna att lättapå gränskontrollerna emellan och det arbete som EG:s inrikes-och justirieministrarbedriver i den s.k. Trevigruppen för att stärka och harmonisera gränsskyddetmot utomstående länder. Också EG:s politiska samarbete (EPS) har har fått enfastare form genom enhetsakten. Det har givits en förstärkt strukturgenom att ett permanent sekretariat inrättats i . EPS behåller sinkaraktär av mellanstatligt samarbete för ömsesidig information och samråd iutrikespolitiska frågor. Medlemsstaterna åtar sig dock att så långt möjligtsöka harmonisera sina positioner i såväl utrikes- som säkerhetspolitiskafrågor. Det har dock, på uttryckliga önskemål och med hänsyn tilllandets neutralitetspolitik slagits fast att detta gäller säkerhetspolitikenspolitiska och ekonomiska aspekter och därmed inte de militära. I sammanhangetär det viktigt att notera att den irländska neutraliteten är betingad av andrahistoriska och geografiska omständigheter än vår. Inom ramen för EPS blir så gott som alla internationellatvistefrågor, liksom utrikespolitiska frågor i allmänhet, föremål föröverläggningar. Dessa leder ofta till gemensamma uttalanden. Det är ännu för tidigt att bedöma om EPS kommer att ändrakaraktär till följd av att samarbetet fått en fastare struktur och att man formellt gjort nämnda samordningsåtaganden. Samarbetet har blivit mer omfat tande. Kontakterna med andra regionala grupper har stärkts. Således har t.ex. EG:s utrikesministrar årliga politiska överläggningar med sina kollegor från de centralamerikanska staterna och Contadoragruppen. En dialog i po litiska, ekonomiska, sociala och kulturella frågor är också etablerad med . Därutöver finns ett intresse för ett närmare samarbete med (), Utrikesministrarna har också , då EG befunnit sig under starkt tryck utifrån, gjort förhållandevis långtgående och operationella uttalanden, t,ex, mot och mot senare efter den s,k, . tillskrev den sovjetiske utrikesministern sin belgiske kollega i dennes egenskap av ordförande i med begäran om EG:s stöd för förslaget om en internationell fredskonferens för , Detta brev uppfatta des som det första officiella sovjetiska erkännandet av EPS, 19 Förslaghar vid olika tillfällen framförts, framför allt från politiker i EG:s Prop,1987/88:66 sex ursprungliga medlemsländer, om att även försvarspolitiska frågorborde diskuteras i EPS, Det framhålls att en gemensam försvarspolitik är oundgängligi en politisk union av det slag som beskrivs som det långsiktiga målet för EG,Dessa tankegångar har dock inte fått någon genomslagskraft. Avsiktenär i stället att de försvarspolitiska aspekterna på säkerhetspolitiken iförsta rummet kommer att diskuteras i den västeuropeiska unionen (WEU), EG-samordningförekommer dock i ESK-förhandlingarna även i frågor som har vissförsvarspolitisk beröring. Undersenare år har ett politiskt viktigt närmande mellan EG och de östeuropeiskaländerna påbörjats. Förhandlingar om en samarbetsdeklaration pågårparallellt med förhandlingar mellan EG och enskilda östeuropeiska SEV-staterom ömsesidigt diplomatiskt erkännande. Flera SEV-stater förhandlar dessutom medKommissionen om handels- och samarbetsavtal, EG:s målsättning är att dessaolika förhandlingar skall slutföras , vilket sannolikt kommer att skeunder , EG har ingåtthandels- eller associationsavtal med en rad främst . grupp bland dessa utgör de s,k, ACP-staterna (Co-untries of , the Caribbeanand the Pacific) som är associerade till EG genom de s,k, ,Den senaste, III, gäller perioden , Genom konventionen kanaliserasomkring en tiondel av samlade bistånd till ACP-länderna, Utöverbiståndet innefattar särskilda handelspreferenser (GSP) för ACP-länder-nasexport till EG, ett system för stabilisering av exportpriser samt krediter genomEuropean och , Enrad andra organisationer deltar också i den europeiska integrationsprocessen.Europarådet spelar här en viktig roll, 21 västeuropeiska stater är medlemmar iRådet, Samarbetet inom organisationen sträcker sig över en lång rad områden sommänskliga rättigheter, sociala frågor, utbildning, kultur, ungdomsfrågor,hälsofrågor och naturvård. Rådets viktigaste organ ärministerkommittén, den parlamentariska församlingen och sekretariatet. sorterar ett hundratal olika expertkommittéer ocharbetsgrupper, vilkas ledamöter utses av medlemsstaternas regeringar.Kommittéernas arbete har bl,a, lett till att ett stort antal konventioner harantagits med bindande verkan för de medlemsländer som ratificierat dem. Denviktigaste av dessa är den europeiska konventionen om de mänskligarättigheterna. Den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, medsäte i , prövar och avgör tvister om påstådda kränkningar avkonventionen. utses av respektive medlemsstats nationellaparlament. Dess beslut har formen av rekommendationer till ministerkommitténeller resolutioner och verkar aktivt och pådrivande i en rad frågor. Deneuropeiska värdegemenskapen förstärks genom de kontakter mellan medlemmarnasparlamentariker och regeringsledamöter som organisationens arbete ger. har också ensärskild roll som brobyggare mellan EG:s med- Prop. 1987/88:66 lemsstateroch de övriga medlemmarna i , De europeiska fackorganisationernas betydelse kommer att framgå av minföljande redogörelse. Den västeuropeiska integrationsprocessen påverkas ocksåav utvecklingen och diskussionerna i mer vittomspännande organisationer som , och FN och dess underorgan. 5 Sverigeoch den västeuropeiska integrationen Prop,1987/88:66 Sverigehar ett starkt intresse av att medverka i ett brett västeuropeiskt samarbete.Vi vill gå vidare i det nordiska samarbetet, vi vill stärka EFTA och vi villbredda och fördjupa samarbetet med EG så långt detta är förenligt med vårneutralitetspolitik. Så kan man i största korthet sammanfatta regeringenspolitik. Dennapolitik ligger i linje med tidigare svenska ställningstaganden. Den speglarvårt intresse av ett långtgående ekonomiskt samarbete med alla länder i vårnära omvärld. Den understryker det faktum att det västeuropeiska samarbetettenderar att spänna över ett allt bredare fält. Neutralitetspolitiken gör detvisserligen inte möjligt att delta i EG-samarbetet på det säkerhets- ochutrikespolitiska området, men detta bör enligt svensk mening inte hindra ossfrån att delta i ekonomiskt och annat samarbete inom , Denstarka tonvikt som vi lägger på det västeuropeiska samarbetet står på intetsätt i motsättning till vår allmänna strävan att bredda förbindelserna medandra länder i och med omvärlden i övrigt. Att vi genom vårt samarbetemed EFTA och EG driver frihandeln längre än vad som är möjligtmed andra länder innebär inte en ökad slutenhet gentemot dessa, I vår allmänt frihandelsvänligapolitik ligger att vi vill verka för ett som är öppet mot omvärlden.Däri ligger inte minst en önskan att utveckla handeln med de östeuropeiskaländerna. Denna politik beaktar också utsatta ställning. Enökad frihandel i innebär inte att hinder för handeln med omvärldenväxer. Tvärtom bör den ökade integrationen tillåta en allt mer liberal politikmot omvärlden. Ett ekonomiskt starkt är väl skickat att bedriva ensådan politik, bl,a, inom ramen för , Nordenär en hörnsten i våra ansträngningar att utveckla förbindelserna med omvärlden.Även om det mest långtgående försöket att åstadkomma en omfattande nordiskintegration - NORDEK-förhandlingarna - inte gick attförverkliga är likväl de resultat som har uppnåtts i det nordiska samarbetetimponerande. På område efter område har banden stärkts. Den ekonomiskaintegrationen har i praktiken gått så långt att för många företag i denordiska länderna betraktas som en hemmamarknad. Och i några avseenden, somt,ex. när det gäller passfrihet, gemensam arbetsmarknad och social trygghet harde nordiska länderna gått längre än övriga länder i , Sverigehar givit hög prioritet åt det nordiska samarbetet. Vi har t,ex, deltagit iutarbetandet av den nordiska handlingsplanen för ekonomisk utveckling och fullsysselsättning , liksom arbetet med att utveckla somhemmamarknad. Detta senare arbete är långsiktigt och drivs på bred front. Dettar bl,a, sikte på att avveckla icke-tariffära handelshinder, konkurrenssnedvridandeindustristöd och andra hinder för en ökad industri- Prop, 1987/88:66 ellintegration. Ett annat viktigt mål är att liberalisera reglerna för gränshandeln. Mycket av det arbete som pågår inom ramen för det nordiskasamarbetet bedrivs parallellt med aktiviteterna i andra internationellasammanhang. Inom exempelvis EG och EFTA är arbetet med att avskaffahandelshinder och utveckla marknaden högt prioriterat. Det nordiska arbetet pådessa områden skall inte ses isolerat utan som ett komplement till motsvarandearbete i en vidare västeuropeisk ram. Med den nära gemenskap som råder mellande nordiska länderna, inte minst i det ekonomiska livet, kan det i vissa fallfinnas förutsättningar att nå snabbare resultat än som är möjligt i vidareinternationella sammanhang. Sådana resultat kan också bidra till att påskyndaett bredare internationellt samarete, Redan när EFTA bildades var det klart att organisationenskulle tjäna ett dubbelt syfte. Det var dels att lägga en grundval förfrihandel mellan de deltagande länderna, dels att skapa ett bättre utgångslägeför samarbete med EG, I båda dessa avseenden har organisationen visat sig varaframgångsrik. Efter hand som målen pä frihandelsområdet har uppnåttsinom EFTA har tyngdpunkten i arbetet förskjutits till att huvudsakligen gällafrågor som rör förhållandet till EG. Detta har kommit till uttryck i attkontakterna med EG breddats och att samarbetet efter Luxemburgdeklarationen multilateralise-rats. EFTA-samarbetet tillmäts från svensk sida utomordentligtstor roll när det gäller det utvidgade och fördjupade samarbetet med EG. Mångaav de samarbetsområden som diskuteras lämpar sig bäst för multilaterala diskussioneroch lösningar. Detta gäller sådana samarbetsområden som förenklad ursprungs-och tulldokumentation, offentlig upphandling, exportrestriktioner ochstatsstöd. Det är därför strävan att sä långt som möjligt hålla sammanEFTA-länderna som grupp. Det pågående arbetet med att stärka EFTA både vadgäller struktur och arbetsformer stöds helhjärtat från svensk sida, Förbättradenotifikationsordningar avseende tekniska föreskrifter och statsstöd förbättrarsituationen internt i EFTA, men ger också en god grund för framtida arrangemangmellan EFTA och EG på dessa områden. De förändringar som gjorts beträffandearbetsformerna, inbegripet beslutet att upprätta ett EFTA-kontor i ,kommer att effektivisera arbetet. Det har redan tidigare konstaterats att både EFTA-ländernaoch EG nu siktar på ett intensifierat samarbete. För att förstå lägei detta sammanhang finns det skäl att gå tillbaka till utgångsläget förfrihandelsförhandlingarna . Närden bereddes tillfälle att inför EG läggafram sin syn på förhållandet mellan och EG framhölls - liksom tidigareåren 1962 och 1967 - att eftersträvade att delta i utvidgningen av EGgenom omfattande, nära och varaktiga ekonomiska förbindelser underhänsynstagande till neutralitetspolitiken. Vidare underströks att Sverigebetraktade ett deltagande i den gemensamma varumarknaden - innefattande intebara tullmässiga utan också ett antal andra ekonomiska och sociala åtgärder -som en väsentlig del i en framtida överenskommelse. Den principiella synen påneutralitetspolitiken och stod fast. Frågan omanslutningsformen lämnades däremot öppen. Någramånader senare - - förklarade regeringen att medlemskap med hänsyntill neutralitetspolitiken inte längre var en realistisk möjlighet förSveriges del. Huvudmålet för förhandlingarna - att uppnå nära, omfattande ochvaraktiga ekonomiska förbindelser med EG under hänsynstagande tillneutraliteten - slogs dock åter fast. I detta låg att önskade ingå entullunion med EG, innefattande både industri- och jordbruksvaror. Sverigeförklarade sig också villigt att diskutera ökad rörelsefrihet för arbetstagare,tjänster och kapital jämte samverkan inom socialpolitiken och den ekonomiskapolitiken. Resultatet blev som bekant ett avtal om frihandel. Därmeduppnåddes det centrala målet för vår egen del. Visserligen ansåg sig EG avolika skäl inte kunna tillgodose vårt önskemål om en tullunion. Det hade vidareunder förhandlingarna bl.a. konstaterats att det inte var möjligt att inbegripajordbrukshandeln i en tullunion utan fullt deltagande i EG:s jordbrukspolitik.Men överenskommelse nåddes om att avskaffa tullar och kvantitativarestriktioner för alla industrivaror, och dessa utgör den helt dominerandedelen av vår handel med EG. Avtalet med EG innehåller också en del bestämmelsersom kan ses som naturliga komplement till ett frihandelsområde.Ursprungsregler, konkurrensregler och bestämmelser om statsstöd är exempelhärpå. I avtalet intogs dessutom en utvecklingsklausul, som öppnade möjligheterför framtida förhandUngar om en utvidgning av samarbetet. Denutvecklingsklausulen har sedermera inte åberopats. Inte desto mindre har ett samarbete vuxit fram på en rad områden utanför frihandels avtalet. Ofta rör det sig om informationsutbyte och diskussion av gemen samma problem. Det gäller sådana områden som ekonomisk politik, miljö vård, arbetsmiljö, konsumentpolitik, transporter, varumärken samt u- landsfrågor, I några fall går samarbetet längre. Detta gäller framför allt på forsknings- och utvecklingsområdet där nu deltar i flera forskningsp rogram. Ett särskilt ramavtal för det fortsatta forskningssamarbetet mellan och EG har också ingåtts. Ytterligare ett område där EG och EFTA samverkar gäller harmonisering av standarder och tekniska föreskrifter. Det praktiska arbetet sker i allmänhet inom de europeiska standardiseringsorga- 24 nen såsom GEN och CENELEC,men riktlinjerna för arbetet dras på en rad Prop. 1987/88:66 områden uppgemensamt av EG och EFTA. Vilkaär då våra intressen av ett fördjupat samarbete med EG och vilka möjligheterhar vi att i det läge som råder få gehör för dessa inom EG? Hithörandefrågor diskuteras mera i detalj i följande kapitel. Därför skall här endasthuvudpunkterna i regeringens inställning anges. Detgrundläggande önskemålet att åstadkomma omfattande, nära och varaktigaförbindelser med EG under hänsynstagande till neutraliteten kvarstår och harnärmast förstärkts genom det arbete som EG har inlett på att förverkliga deninre marknaden. Med visionen av ett "gränslöst " böransträngningarna inriktas på praktiska åtgärder för att så långt det är möjligtundanröja existerande gränshinder och åstadkomma likabehandling på hela denvästeuropeiska marknaden. Motden bakgrunden är det regeringens sammanfattande bedömning att har ettstarkt intresse att så långt det är möjligt knyta an till EG:s arbete på att utveckladen inre marknaden. Vi vill sålunda medverka i arbetet på att främja frirörlighet för varor, tjänster, människor och kapital i hela . Sverigeär också intresserat av att samarbeta på andra områden där nubygger ut sitt eget samarbete. Ekonomisk politik, miljöpolitik ochkonsumentpolitik kommer här i främsta rummet. Mera konkret innebär detta attregeringen bör verka för attden gemensamma västeuropeiska varumarknaden vidareutvecklas i syfte attåstadkomma lika behandling av svenska företag; som ett led häri bör alla icke-tariffärahinder avvecklas och konkurrensvillkoren harmoniseras, attsvenska företag och forskningsinstitutioner får delta i EG:s samarbete påforsknings- och utvecklingsområdet, attsamarbetet med EG i frågor som herör yttre miljö, djur- och växtskydd, arbetsmiljöoch konsumentskydd intensifieras; i arbetet på att avveckla tekniskahandelshinder på dessa områden skall den höga ambitionsnivå som regering ochriksdag har när det gäller skydd av yttre och inre miljö hksom konsumentskyddvara vägledande, anSverige får till stånd ett brett samarbete med EG när det gäller alla slagstransporter; landtransporter är från denna synpunkt av särskilt stor betydelse, attSverige så långt det är möjligt deltar i det västeuropeiska samarbete somgäller en liberalisering av handeln med finansiella tjänster och av kapitalrörelser;en ökad frihet på det finansiella området kan också komma att ställa krav påförbättrat informationsutbyte och förstärkt samarbete på det ekonomiskt-politiskaområdet, attsamarbetet med EG leder till ökad rörlighet för människor; vi har ett klartintresse av att samordna den nordiska passöverenskommelsen med motsvaranderegelsystem i EG; vi vill utveckla turism; vi vill diskutera ett utbyggtsamarbete på arbetsmarknadsområdet och åstadkomma ett ömsesidigt erkännande avexamina samt främja studentutbyte, praktiktjänstgöring ochungdomsutbyte i , bl,a, genom deltagande i EG-program- Prop,1987/88:66 men och samt att samarbetet med EG på biståndsområdet utvecklas; detgäller inte minst i förhållande till , dit en stor del av Sverigesbistånd går och där samverkan med EG redan förekommer. Flertalet av dessa områden nämns liksom EG:s inre marknaduttryckligen i Luxemburgdeklarationen, I en del fall har EFTA och EG redanbörjat diskutera ett utvidgat samarbete. Andra områden, såsom fiske,jordbrukshandel och arbetsmarknad, har ännu inte förts upp på dagordningen.Här blir förstahandsmålet att med utgångspunkt i Luxemburgdeklarationen läggaen grund för framtida överläggningar om samarbete. Önskemålet att i alla dessa avseenden delta i den inremarknaden och att diskutera ett brett samarbete också på andra ekonomiska områden grundas naturligtvis i första hand på en övertygelse om att det ligger i in tresse att delta i en långtgående västeuropeisk integration. Men det skall också ses som en klar markering från regeringens sida att för .sin del är berett att förhandla om ett samarbete som spänner över hela det ekono- : Vi är medvetna om att varje förhandlingmåste bygga på ett givande och ett tagande, och vi söker inga ensidigafördelar. är det uppenbart att denna positionsbestämningfrån svensk sida grundas på en avvägning av för- och nackdelar. På en delområden framstår behovet av samarbete som starkt, på andra är intresset mindreoch på en del områden åter ser vi inga direkta fördelar med ett samarbete. Denföreliggande kartläggningen av potentiella samarbetsområden ger en indikationpå hur vi på svensk sida bedömer dessa intressen. Ifrågavarande bedömningar-som givetvis mäste fördjupas och preciseras inför eventuella framtida överläggningarmed EG - blir en naturlig utgångspunkt för vårt fortsatta agerande. Vad gäller neutralitetsfrågan har riksdag (UU 1986/87:18)och regering tidigare gjort klart att de inte finner någonanledning att ompröva inställningen till ett svenskt medlemskap i desamma nu som . Enligt regeringens mening kan inte delta iett förpliktande utrikespolitiskt samarbete inom en viss grupp av staten medsyfte att utforma gemensamma ståndpunkter. Det finns också gränser för hurlångt kan gå när det gäller att underkasta sig överstatliga beslut pådet ekonomiska området. Den slutsatsen står inte i motsättning till vårt önskemålom att etablera ett långtgående och nära samarbete med EG. Däri ligger inteheller någon värdering av EG:s utrikespolitiska samarbete. Likaväl som vitycker oss' möta en bred förståelse för.vår neutralitetspolitik som ett bidragtill stabiliteten i norra , så känner vi respekt för EG:sutrikespolitiska samarbete. Vi stryker gärna under EG:s betydelse när detgäller att stärka freden och säkerheten i och vi konstaterar att vårinställning i många utrikespolitiska frågor ligger nära eller t.o.m.sammanfaller med . Det speglar en värdegemenskap mellan de västeuropeiskademokratierna som har djupa rötter i vår historia.Men det är av vikt för ossatt tilltron till vår neutralitetspolitik inte rubbas genom att vi påutrikespolitikens område går med i ettförpliktande samarbete med en viss grupp länder, vilket syftar till Prop,1987/88:66 att utforma gemensamma ståndpunkter. framförs synpunkten att utvecklingen sedan år 1971skulle ha förändrat de utrikespolitiska villkoren för förbindelsermed EG, Det sägs att EG inte längre på samma sätt som tidigare framträder somett eko- nomiskt komplement till den nordatlantiska försvarsalliansenNATO, Man pekar också på att och länderna i är på vägatt erkänna EG och upprätta normala ekonomiska förbindelser. Det är utvecklingstendensersom inte saknar betydelse på , men de är inte av den art att derubbar grundprinciperna för vårt förhållande till EG, En fråga som särskilt har uppmärksammats i den svenskadebatten gäller våra möjligheter att hävda och utveckla de resultat som haruppnåtts när det gäller skydd för hälsa, miljö och säkerhet. Det har uttrycktsfarhågor för att en anpassning till gemensamma europeiska regelsystem skulleminska dessa möjligheter. Det har också framförts att det fackliga inflytandetvid utformningen av framtida regler på arbetsmiljöområdet riskerar attförsvagas. Detta är synpunkter som måste beaktas i det fortsatta arbetet. får vi inte underskatta möjligheterna att hävdavåra intressen. För det första ligger andra europeiska länder lika långt frammesom på många områden och ibland före. För det andra skall EG i vissafall inskränka sig till att fastställa en miniminivå. För det tredje behandlasen del av dessa frågor i europeiska standardiseringsorgan, där ärmedlem och alltså kan delta i arbetet på likställda villkor. Dessutom medger EG;sregler att ett medlemsland under vissa förutsättningar kan göra avsteg frångemensamma regler i sådana fall som medlemslandet bedömer som särskiltkänsliga. Som icke-medlemsland bör vi kunna påräkna samma förståelse från EG:ssida i detta hänseende. En annan fråga gäller våra möjligheter att påverkautformningen av , eftersom vi på de fiesta områdena vill sökaåstadkomma en så nära överensstämmelse som möjligt mellan våra egna regler och EG:s.Vi måste här göra en klar åtskillnad mellan sådana regler som EG redan harantagit och sådana som förutsätts läggas fast . I det förra fallet torde och andra utanförståendeländers möjlig heter att påverka vara starkt begränsade. Har EG väl en gångutformat egna bestämmelser är dess handlingsfrihet i allmänhet inte stor. VillSverige åstadkomma en harmonisering måste vi alltså i normalfallet räkna medatt denna får formen av en anpassning till EG:s existerande regler. Dettaskulle för övrigt vara fallet även för ett land som blir medlem i EG. Annorlunda är läget när EG själv ännu inte har lagt fasten egen politik. Det gäller bl.a. den dominerande delen av de åtgärder som förutses vidtas pä grundval av för den inre marknaden.