prop · GB0335 · 1987-12-31 00:00:00 — Föres ej talan mol nämnds beslul Föres ej talan mot nämndsbeslut enligl 9 kap. 14 § eller 12 kap. enligt 9 kap. 14 § eller 12 kap. 24 a §jordabalken, 22, 23, 26 eller 24 a § jordabalken, 22, 23, 26 eller 27 §hyresförhandlingslagen (1978: 27 § hyresförhandlingslagen (1978: 304), 13 a §denna lag eller 13 eller 304), 13 a § denna lag eller 13 eller 15 § eller 25 §första stycket bo- 15 § eller 25 § första stycket bostadsförvallningslagen(1977:792) stadsförvallningslagen (1977:792) eller 9 eller 10 bostadsanvisnings-eller 9 eller 10 § lagen (0000:000) lagen (1980:94), får beslutet verk- omkommunal bosladsanvisnings-ställas såsom lagakraftägande dom. rätt, fårbeslutet verkställas såsom med stöd av 31 § första stycketbostadsförvallningslagen förordnal atl beslut enligt 13 eller 15 § eller 25 §första stycket nämnda lag skall lända lill efterrättelse genast, får ävensådant beslul, om bostadsdomslolen ej förordnat annal, verkställas säsomlagakraftägande dom. Denna lag träder i kraft . Lag omändring i lagen (1974: 1082) om bostadsdomstol Härigenomföreskrivs atl 28 § lagen (1974: 1082) om bosladsdomstol skall ha följandelydelse. Beslut av bostadsdomslolenäger räUskrafl, säviU därigenom avgjorts fråga som avses i 4 § första stycket2, 2 a, 3, 5 a, 6, 7, 8 eller 9 lagen (1973: 188) om arrendenämnder ochhyresnämnder. Vad som sagts nu gäller dock ej beslut, varigenom ansökan omätgärdsföreläggande enligl 12 kap. 16 § andra stycket eller tillständ enligt12 kap. 34, 36 eller 37 § jordabalken eller ansökan om förbud eller medgivandesom avses i 2 a § bostadssaneringslagen (1973: 531) eller yrkande om rätt tillförhandlingsordning enligt 9 § hyresförhandlingslagen (1978:304) lämnats utanbifall. Beslul av bostadsdomslolenäger rättskraft, såvitt därigenom avgjorts fråga som avses i 4 § förstastycket 2, 2 a, 3, 5 a, 6, 7, 8 eller 9 lagen (1973:188) om arrendenämnder ochhyresnämnder. Vad som sagts nu gäller dock ej beslul, varigenom ansökan omåigärdsföreläggande enligt 12 kap. 16 § andra stycket eller tillstånd enligt12 kap. 34, 36 eller 37 § jordabalken eller ansökan om förbud eller medgivandesom avses i 2 a § bostadssaneringslagen (1973: 531) eller yrkande om rått tillförhandlingsordning enligl 9 § hyresförharidlingslagen (1978: 304) elleransökan om anvisningsräit enligt 3 § lagen om bostadsanvisningsrättlämnats utan bifall. Denna lag träder ikraft den . '°p-187/88:35 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , , ,, , R. , , , , ,, Proposition om bostadsanvisningsrätt m.m. Islutet av tillkallades bostadskommittén (landshövdingen , ordförande, samt riksdagsledamöterna . , och samt generaldirektören ) för att göra en översyn avbostadspolitiken. En av kommitténs uppgifter var att studera kommunemaserfarenheter av bostadsanvisningslagen (1980:94). Kommittén har behandlatbostadsanvisningsfrågorna i ett delbetänkande (SOU 1984:36, del 2, s. 297) ochi ett slutbetänkande (SOU 1986: 6, del 2, s. 1). Enligt kommittén är dennuvarande lagstiftningen svårtillgänglig och ineffektiv och bör därför sesöver i både formellt och materiellt hänseende. Kommittén har lämnat förslagtill hur den nuvarande lagstiftningen bör förenklas och effektiviseras, men harinte lagt fram något författningsförslag i frågan. förslag remissbehandlats har inom bostadsdepartementetupprättats en promemoria (Ds Bo 1987:2) Effektivare bostadsanvisning. Ipromemorian föreslås att bostadsanvisningslagen upphävs och ersätts med en nylag om anvisningsräit till bostadslägenheter. Vissa förändringar medavseende på den kommunala förmedlingsrätten enligt författningarna om statligabostadslån föreslås också. Utöver förslagen innehåller promemorian enredovisning för nuvarande bestämmelser om anvisningsrätt, bestämmelsernastillämpning i praktiken, bostadskommitténs förslag och remissyttrandena överdetta samt vissa överväganden i särskilda frågor med anledning av kommitténsförslag. Jagvill nu ta upp frågan om ny lagstiftning angående bostadsanvisning. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning avförslagen i departementspromemorian som bilaga 1, dels det lagförslag som läggsfram i promemorian som bilaga 2, dels en förteckning över remissinstanserna ochen sammanställning av remissyttrandena som bilaga 3. Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yit- 14 randeöver förslag till lagstiftning om bosladsanvisning m. m. De lagförslag somremitterades till lagrådet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga4. Lagrådets yttrande, som avgavs , bör fogas tillprotokollet som bilaga 5. Lagrådet har i sittyttrande i allt väsentligt godtagit lagförslagen. De erinringar som framställsär främst av redakfionell art. I samband med att jag behandlar de olikasakfrågor och de enskilda paragrafer som berörs av yttrandet tar jag upplagrådets synpunkter. Som kommer att framgå godtar jag lagrådets förslag ochförordar alltså några mindre ändringar i de remitterade förslagen. Jag kommeräven att föreslå vissa ytterligare redaktionella ändringar. Ettönskemål som har framställts av bl.a. flera kommuner i samband medremissbehandlingen av departementspromemorian (Ds Bo 1987:2) är att lagen(1947:523) om kommunala åtgärder till bostadsförsöriningens främjande m. m.ändras på så sätt att kommunerna ges möjlighet att ta ut avgifter förbostadsförmedlingens verksamhet. Så sent som budgetproposifion(prop. 1986/87:100, bil. 13 s. 16) tog jag upp samma fråga med anledning av enframställning från bostadsförmedling(KSB). Jag gav dä uttryck för uppfattningen att bostadsförmedlingerisverksamhet är av sådan natur att den av princip, liksom , skall varaavgiftsfri.De önskemål om avgifter som har framställts ger mig inteanledning att ändra denna uppfattning. Jag kan därför inte biträda förslagen. Iförhållande till lagrådsremissen kommer jag att ta upp en särskild fråga somberör hyreslagstiftningen. Det gäller den till ärs utgång tidsbegränsadebestämmelsen i 12 kap. 15 § andra stycket 2 jordabalken om hyresgästernasinflytande över reparationer i den egna lägenheten. Jag anser att denbestämmelsen nu bör permanentas. Lagrådet har tidigare yttrat sig i frågan (seprop. 1982/83:146) och jag bedömer att lagrådets yltrande nu kan undvaras. Pågrund av frågans beskaffenhet skulle ett yttrande av lagrådet alltså saknabetydelse. Prop.1987/88: 35 2.1 En nylag om bostadsanvisningsrätt Mittförslag: En ny lag om bostadsanvisningsrätt införs. Förslaget byggerpå principen att kommunen i första hand skall försöka uppnå överenskommelsermed husägarna eller deras organisationer om anvisningsräit. Om det inte gårkan kommunen begära att hyresnämnden meddelar etl beslut om anvisningsrätt förkommunen beträffande bostadslägenheterna i ett visst hus. En sådan begärankan även göras i andra fall. Departementspromemorian:Överensstämmer med principerna för mitt Prop. 1987/88:35 förslag. Remissinstanserna:Det övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt eller lämnat utanerinran de principer som lagförslaget vilar på. Bostadsdomstolen ochhyresnämnderna har synpunkter på olika detaljer i lagförslaget. Även andrainstanser har sådana synpunkter. Åtskilliga myndigheter, organisationer ochkommuner lämnar synpunkter på de behov för bostadsförsöriningen som kommunernabör tillgodose. Bland kommunerna fmns det flera som föreslår förändringar avförslaget om anvisningsförfarandet när en lägenhet blir ledig samt regler förkontroll av att anvisningsreglerna följs. Bland de instanser som år negativafill en lagstiftning på detta område finns ochandra näringslivsorganisationer, Sveriges bostadsrättsföreningarscentralorganisation (SBC) samt ett antal kommuner. Skälenför mitt förslag: Enligt lagen (1947: 523) om kommunala åtgärder tillbostadsförsöriningens främjande m. m. (bostadsförsöriningslagen) är en kommunskyldig att anordna avgiftsfri bostadsförmedling, om det behövs för att främjabostadsförsöriningen. Regeringen kan vid behov ålägga en kommun att anordnabostadsförmedling, något som dock aldrig har skett. Enaktiv bostadsförmedling är enligt min mening väsenfiig för att manskall uppnå de bostadssociala målen om en rättvis fördelning av bostäderna ochom att motverka ensidig befolkningssammansättning i bostadsområdena. Det är dåockså viktigt att kommunerna har formella och prakfiska möjligheter att fåfillgång fill bostadslägenheter för förmedling. Demöjligheter som står till buds för kommunerna är att teckna avtal omanvisningsrätt till bostadslägenheter med bygghertar och husägare samt attanvända de bestämmelser om anvisningsrätt som finns i författningarna omstatliga bostadslän m.m., i bostadsförsöriningslagen och ibostadsanvisningslagen (1980:94). I 12 kap. jordabalken (hyreslagen) och ibostadsrättslagen (1971:479) finns bestämmelser som anknyter till dennareglering. Idepartementspromemorian (Ds Bo 1987: 2) Effektivare bostadsanvisning lämnas enredovisning av de nuvarande bestämmelserna om anvisningsrätt och av hurtillämpningen av dem fungerat i praktiken. Jag tar här upp det mest väsenfiigai denna redovisning och får i övrigt hänvisa till promemorian och den följandeframställningen. Bestämmelserom statliga bostadslån och räntebidrag och därtill anknytande bestämmelser omkommunal förmedlingsrätt finns i nybyggnadslåneförordningen för bostäder(1986:692), ombyggnadslåneförordningen för bostäder (1986:693), förordningen(1986:694) om handläggning, förvaltning, m. m. av bostadslån och räntebidrag(handläggningsförordningen) saml motsvarande äldre bestämmelser. Ihuvudsak innebär lånebestämmelserna att länsbostadsnämnden på an sökan av kommunen kan besluta att bostadslån för hyres- och bostads rättshus kommer att beviljas och får övertas endast om sökanden filiför- säkrar kommunen rätt att förmedla upplåtelse av bostäderna (34 § hand läggningsförordningen). En fömtsättning för ett sådant beslut är att kom- 16 munenbedriver bostadsförmedling, som i princip omfattar samtliga hyres- Prop.1987/88: 35 och bostadsrättshus som uppförs med statliga lån. Undantag kan dockgöras för bostäder som uppläts till personer som sparat till bostad eller omnågot annat särskilt skäl föreligger. Det krävs vidare bl.a. att bostadsförmedlingenbedrivs så att inte bara den som bor i kommunen skall ha rätt att bli anvisadbostad och atl endast den som har fyllt får registreras sombostadssökande. Bostadsanvisningslagenträdde i kraft (prop. 1979/80: 72, CU 12, rskr 180). Med stödav lagen kan kommunstyrelsen besluta att ett eller flera bostadsområden ikommunen skall vara bostadsanvisningsområde och att alla eller en del avbostadslägenheterna inom området - med vissa undantag - skall upplåtas enligtbestämmelserna i lagen. Ettbeslut om bostadsanvisningsområde medför skyldighet för husägarna i områdetatt undertätta kommunen så snart någon lägenhet, som omfallas av beslutet, bliledig. Husägaren kan vägra upplåtelse till en bostadssökande som kommunenanvisar, men är skyldig att upplåta lägenheten till kommunen om den begår det.Sker upplåtelsen till kommunen, kan kommunen med stöd av bestämmelser ihyreslagen eller bosladsrättslagen upplåta lägenheten i andra hand utan attnågot medgivande från husägaren behövs. Ävenom det är kommunstyrelsen som fattar det formella beslutet om ettbostadsanvisningsområde, har det fömtsatts att beslutet är förankrat ikommunfullmäktige, som måste besluta t. ex. om organisation ochmedels-filldelning för anvisningsverksamheten (jfr lagrådet s. 112 ff i prop.1979/80:72). Kommunstyrelsenskall bereda de husägare och hyresgästorganisationer som kan beröras avbeslutet fillfälle till yttrande, om det inte är uppenbart obehövligt. Närkommunstyrelsen fattat ett beslut om bostadsanvisningsområde, skall beslutetpå visst sätt delges de husägare och hyresgästorganisationer som berörs avbeslutet. Ett lagakraflvunnet beslut om bostadsanvisningsområde skall delgesde husägare som berörs. Ettbeslut om bostadsanvisningsområde får överklagas hos länsstyrelsen.Länsstyrelsens beslul får överklagas hos regeringen. Delkonstateras i promemorian att många kommuner riktat kritik mot det nuvarandeanvisningssystemet och framför allt mot bostadsanvisningslagen, som ansesadministrativt svår att tillämpa. Svårigheterna ligger bl.a. ibeslulsfördelningen mellan kommunstyrelsen och kommunfullmäktige när ettbostadsanvisningsområde skall beslutas, delgivningsförfaran-del ochbesvärsförfarandet efter ett sådant beslut, de bristande möjlighetema att göraundantag för vissa kategorier husägare samt att kontrollera att husägarnafullgör sina skyldigheter enligt lagen. Kritik har också riktats mot att intehela kommunen kan vara ett bostadsanvisningsområde. Kritikenmot bostadslåneförfaltningarna gäller framför allt de bristandekontrollmöjligheterna och det förhållandet att sanktioner saknas mot defastighetsägare som inte fullgör skyldigheterna mot kommunerna. Mol bakgrund av denframförda kritiken och på gmnd av att några avsevärda förbättringar inom ramen för det nuvarande systemet inte går att uppnå, föreslås i promemorian atl den nuvarande bostadsanvisnings- 17 2 1987/88. lagenupphävs och att en helt ny lag om anvisningsrätt till Prop.1987/88:35 bostadslägenheter införs. Huvudprincipenenligt promemorieförslaget är att anvisningsrätten tillförsäkras kommunengenom överenskommelser mellan kommunen och husägarna eller derasorganisationer. Om det inte går eller om en husägare inte följer enöverenskommelse, kan kommunen begära ett beslut om anvisningsrätt hoshyresnämnden beträffande bostadslägenheterna i ett visst hus. Nämnden skall dågöra en avvägning mellan kommunens och den enskilde husägarens intressen. Ettbeslul om anvisnirigsrätt kan förenas med vite. Det generella förfarandet medatt fastställa bostadsanvis-ningsområden behövs därmed inte längre. Förkommunemas del knyter sig behovet av en anvisningsrätt i första hand till enbrist på bostäder. Denna brist kan vara allmän, men ocksä begränsad till vissaområden i kommunen eller till vissa kategorier boende som av olika skäl harsvårt att göra sig gällande på bostadsmarknaden. Ett annat motiv föranvisningsrätten är att den utgör ett medel att motverka en ensidig befolkningssammansättningi vissa bostadsområden. Utöver vad jag anförde i samband med remissen tilllagrådet kan här också nämnas den situationen att kommunen med stöd av plan-och bygglagen (1987:10) har beslutat att det för vissa ombyggnader inom etlbostadsområde får tillämpas lägre krav på standard m. m. än vad som normaltgäller (3 kap. 10 §). I sådana fall kan det vara angeläget för kommunen attförsäkra sig om atl man får tillgång t. ex. fill de lägenheter inom området somär lämpade för äldre och handikappade. Vad som anförs i några remissyttrandenär belysande för det bostadsförsöriningsbehov som kommunerna kan vara skyldigaatt tillgodose. Socialstyrelsenpekar i sitt yttrande bl.a. på de socialt, fysiskt och psykiskt resurssvagamänniskorna och de handikappades situation. anför attden i promemorian föreslagna lagstiftningen behövs, så att till kommuneninflyttande arbetskraft och tillfällig arbetskraft kan beredas bostad. anför att praktiskt taget alla flyktingar bor i det allmännyttigabostadsbeståndet och atl kon-centrafionen till s. k. invandrartäta områden ärmycket stark. Också pekar på bostadsanvisningssyslemelsbetydelse för flera gmpper som har en svag ställning på bostadsmarknaden, bl.a. ungdomarna och de äldre. Flera andra remissinstanser tar upp motsvarandefrägor. Jag noterar ocksä att , även omförbundet inle önskar någon lagsfiftning på detta område, ställer sig bakom attalla fastighetsägare i proportion till sitt lägenhetsinnehav bör acceptera attta emot socialt och ekonomiskt svaga hushåll. Deallra flesta remissinstanserna som yttrat sig över promemorieförslaget hartillstyrkt eller inte haft någon erinran mot att bostadsanvisningslagen upphävsoch ersätts med en ny lagstiftning som bygger på de i förslaget angivnaprinciperna. Ävenjag ställer mig positiv till de förslag som läggs fram i promemorian. Genom förslagen kommer många av de problem som är förknippade med tillämpningen av det nuvarande anvisningssystemet att upphöra. En annan fördel är att anvisningssystemet blir detsamma, oberoende av om anvis- 18 ningsrätltillförsäkras kommunen i samband med stafiig långivning eller i Prop.1987/88: 35 andra sammanhang. Jagföreslår alltså att promemorieförslaget i allt väsentligt läggs till grund fören ny lagstiftning om anvisningsrätt till bostadslägenheter. Den nyalagen bör i enlighet med vad lagrådet föreslagit benämnas lag om kommunalbostadsanvisningsrätt. Enutgångspunkt för det nya anvisningssystemet bör vara att kommunerna skall fåtillgång fill bostadslägenheter i sädan omfattning alt de kan fullgöra sinauppgifter inom bostadsförsöriningen. Somhar framgått i det föregående, har kommunerna stora möjligheter altskaffa sig förmedlingsrätt fill lägenheter i hus som uppförs eller byggs om medstöd av statliga bostadslån. Om länsbostadsnämnden har beslutat om att sådanförmedlingsrått skall tillkomma kommunen, blir husägarna i de flesta fallskyldiga att genom särskilda utfästelser, som utfärdas i samband med en ansökanom lån, fillförsäkra kommunen förmedlingsrätt för samtliga bostadslägenheter ihuset. I det följande (avsnitt 2.2) skall jag ta upp de i promemorianföreslagna ändringarna i detta system med anledning av det nya lagförslaget.Jag vill dock redan nu understryka att kommunerna även i fortsättningen bör haen stark ställning när det gäller förmedlingsrätten fill lägenheter i statligtbelånade hus. Kommunernasställning i förhällande till husägarna är däremot inte lika stark när detgäller möjligheterna att anvisa sådana bostadslägenheter i det befinfiigabostadsbeståndet som successivt blir lediga. Detta har bl.a. samband med desvårigheter som föreligger att tillämpa bostadsanvisningslagen. Då detnya lagförslaget bygger pä att överenskommelser skall träffas mellan kommunernaoch husägarna, måste lagstiftningen enligt min mening vara så utformad attkommunernas förhandlingsposition gentemot husägarna även i dessa fall blirförhållandevis stark. Systemet får å andra sidan inte innebära alt kommunenhelt kan diktera villkoren för anvisningsrätten. I stället måstelagstiftningen utformas så att det sker en rimlig avvägning mellan allmänna ochenskilda intressen. Samtliga de regler som jag tar upp i det följande och somgäller olika detaljer i lagförslaget syftar till att få genomslag vid deförhandlingar som förs mellan kommunerna och husägarna eller derasorganisationer. Idepartementspromemorian (s. 40) fömtsatts att kommunen normalt fattar ett principbeslutsom innehåller ett bostadspolifiskt ställningslagande lill anvisningsrättenoch ger uttryck för de kommunala intenfionema för anvisningsrättens inriktningoch omfattning. Någon lagreglering av principbeslutet bedöms emellertid intevara påkallad. Det anförs också i promemorian att beslutet inte bör vara någonobligatorisk fömtsättning för den kommunala anvisningsrätten. Kommunensintentioner kan komma till uttryck även på annat sätt. För egen del utgår jagifrån att man i kommunema diskuterar anvisnings- rättens inriktning och omfattning mot bakgmnd av det aktuella bostadsför- söriningsbehovet. Som jag skall återkomma fill (avsnitt 2.1.5) bör det också ligga i kommunens eget intresse att på lämpligt sätt dokumentera bostadsförsöriningsbehovet som underlag för den prövning som hyres nämnden skall göra. Det kan alltsä behövas ett kommunalt beslut som 19 innehåller ettbostadspolitiskt ställningstagande till behovet av anvisningsrätt och tillanvisningsrättens omfattning och inriktning. Några bestämmelser med krav attsådana beslut skall finnas, bör dock inte införas. Med en kommunalanvisningsrätt ligger det i sakens natur att husägarnas bestämmanderätt blirmer eller mindre inskränkt. Om anvisningsrätten utformas i huvudsakligöverensstämmelse med departementspromemorians förslag, kommer dock detenskilda intresset enligt min mening att bli beaktat i tillräckligt storomfattning . Jag tänker bl.a. på skyddet mot ekonomiska förluster och motstömingar, skador och andra ölägenheter som möjligen kan uppkomma till följd avanvisningsrätten. Jag tänker också på kravet att enskilda husägare inte fårmissgynnas av anvisningsrätten i förhållande till andra och aft ett beslut omanvisningsrätt inte skall meddelas, om det är oskäligt med hänsyn till detintresse som husägaren kan ha att förfoga över lägenheterna. Mitt förslagtillgodoser de intentioner som kommil fill uttryck i departementspromemorian påde nu angivna punkterna. Mitt förslag: Dennya lagen skall vara fillämplig på sådana bostadslägenheter i kommunen somhusägare upplåter med hyresrätt eller bostadsrätt för annat ändamål änfritidsändamål. Anvisningsrätt kan avse lägenheter i hus med minst fyrabostadslägenheter samt enbostadshus som är avsedda att uppliilas varaktigt.Någon annan generell begränsning med hänsyn till upplåtelseform, ändamål medupplåtelserna m. m. skall inte gälla. Sådana faktorer skall beaktas närkommunen och husägaren träffar överenskommelse om anvisningsrätt och närhyresnämnden prövar en ansökan om sådan rätt. Departementspromemorian:Överensstämmer med mitt förslag med den skillnaden att endast flerbostadshusomfattas av den föreslagna lagens fillämpningsområde. Remissinstanserna: Någrainstanser pekar på att småhus som upplåts med hyresrätt eller bostadsrättfaller utanför förslaget i promemorian. Flera instanser, däribland , anser att begränsningar behövs när del gäller antaletlägenheter i ett hus som skall omfattas av anvisningsrätten. a. debostadskooperativa organisafionerna anser att begränsningar bör införas närdet gäller bostadsrättsföreningar och andra kooperafiva upplåtelsefoi-mer.Vissa remissinstanser framför också synpunkter när det gäller tjänstebostäderoch frifidsbostäder. Skälen för mitt förslag:Det nya anvisningssystem som jag föreslår, bygger på att överenskommelser skallkunna uppnås mellan kommunen och husägarna eller deras organisafioner. Detfinns alltså goda möjligheter för parterna att utforma anvisningsrätten eftervad som i det enskilda fallet kan anses skäligt. Som jag kommer att taupp, fmns det inom ramen för systemet också möjligheter för hyresnämnden att idet enskilda fallet göra de undantag och andra begränsningar i anvisningsrättensom kan vara påkallade. Jagvill också nämna att de stafiiga låneförfattningarna ger utrymme för Prop.1987/88: 35 anvisningsrätt i en mycket vid omfattning, dvs. utan särskildaundantag för vissa hustyper, upplåtelseformer m. m. Enligt min mening finns detgoda skäl att ha dessa författningar som utgångspunkt när den nya lagens tillämpningsområdediskuteras. De utfästelser om anvisningsrätt som i fortsättningen lämnas föratt en husägare skall få statliga län kommer enligt mitt förslag att omfattasav den nya lagstiftningen. Motbakgmnd av vad jag nu har anfört och med hänsyn till det skydd för husägarnasberättigade intressen, som jag kommer att föreslå, anscrjag att det börföreligga största möjliga frihet för kommunen att själv bestämma anvisningssystemetsinriktning och omfattning i kommunen. Tillatt bölja med bör anvisningsrätt enligt den nya lagen endast kunna erhållas närdet behövs för bostadsförsöriningen. Fritidsbostäder och lokaler bör alltsåfalla utanför. Vidare bör lagens tillämpningsområde begränsas till sådanabostadslägenheter som upplåts av husägaren. Andrahandsupplätelser och även s.k. blockuthyrningar (se I § femte stycket hyreslagen) bör alltså undantas frånanvisningsrätt. Jag återkommer senare till vissa restriktioner för husägarenatt medverka till andrahandsupplätelser och överlåtelser av hyresrätt.Anvisningsrätten bör vara knuten till det enskilda huset. Ipromemorian föreslås att lagstiftningen begränsas fill flerbostadshus, dvs. husmed fler än två bostadslägenheter. a. hyresnämnden i påpekat isitt remissyttrande utesluts härigenom sådana småhus som regelmässigt upplåtsmed hyresrätt eller bostadsrätt. Det är ganska vanligt med sådanaupplåtelser, och enligt min mening finns det knappast något vägande skäl föratt göra undantag för sådana småhus.