prop · GB033 · 1987-12-31 00:00:00 — Även i övrigt innehöll det föreslagna 8 kap. en reglering som i sakmycket liknande sjösäkerhetslagens (prop. 1979/80:167 s. 1610. Moldel remitterade lagförslaget invände emellertid lagrådet atl det allmänl sett är olämpligt att i lag utgå frän sädana organisatoriska förhål landen inom en myndighet som regelmässigt bestäms i administrativ ord ning, nämligen i instruktionen för myndigheten eller i regleringsbrev eller i annal administrativt beslut av jämförlig valör. Antingen begränsas genom . lagreglering handlingsfriheten i administrativa angelägenheter eller fär lagen genom administrativa ändringar en annan innebörd än den som fastlagts i den ordning som gäller för lagstiftning. De intressen som motive rar en lagreglering av förhällandet mellan del allmänna och enskilda på kallar inle föreskrifter i lag om den interna kompetensfördelningen inom myndigheten. Bestämmelserna härom i 8 kap. 1 § borde därför ulgå ur lagen och beslulskompetensen i hithörande frågor inom centralt och regionalt - fastläggas i verkets instruktion eller genom verk ställighelsföreskrifter. Lagrådet föreslog atl 1 § skulle säga alt om ett beslul av hithörande art meddelats av annan myndighet än 122 delgenast skulle underställas verket. Även i övriga paragrafer i kapitlet bordevissa härmed sammanhängande ändringar vidlas (samma prop. 1987/88:3s.271f). Föredragandedepartementschefen tillstyrkte lagrådets ändringsförslag; bestämmelser sommotsvarade dem som utgick ur lagen borde i stället las in i förordning ianslutning till lagen (samma prop. s. 280). Enligt 8 kap., 1 § vatlenföroreningslageni dess ursprungliga lydelse skulle beslutet genast underställas sjöfartsverketom det har meddelats av annan myndighet än verkel; besliil som skallunderställas får inle överklagas. I 2§ första slyckel stadgades alt hithörandebeslut som har meddelats av överklagas hos kammarrätten genombesvär, och i 3 § bl. a. alt i fräga om beslut som skall underställas verketdetta kan förordna alt beslutet inle skall gälla tills vidare. Isamband med införandel i vatlenföroreningslagen av regler om vallenföroreningsavgift(prop. 1982/83:87 s.60) aktualiserades underställnings-systemet pä nyll.Lagrådet fann all den i propositionen föreslagna lagtexten inte gjorde detmöjligt all i administrativ ordning föreskriva atl vissa beslut av -som skulle underställas - inte kunde överklagas. Lagrådet föreslog därför att ivatlenföroreningslagen skulle las upp en bestämmelse som gav stöd för denavsedda ordningen all talan fick föras först sedan ärendet efter underställningbehandlats av en högre instans inom . Bestämmelsen borde enligtlagrådet avse även underställning inom och ges en så allmänformulering atl den inle onödigtvis band de organisatoriska förhållandena inommyndigheterna. 9 kap. 4 § i lagen om åtgärder mol vattenförorening frånfartyg innefattar nu en regel enligt vilken beslut som meddelats avsjöfartsverket eller och som enligl vad regeringen förordnar skallunderställas nägon inom verkel inle fär överklagas. Farlygsmiljöutredningenhar i 11 kap. 1 § tagit upp bestämmelser av innebörd att om etl beslut somomfallar elt nylQandeförbud meddelats av, annan myndighet än ,skall beslutet genast iinderslällas verket och där prövas av chefen för den avdelningtill vilken hör frågor om säkerheten på fartyg. Utredningen har vidareföreslagit en föreskrift att om ell sädant beslut meddelats inom sjöfartsverketav någon annan än-denne chef, skall beslutet genast underställas honom. Somskäl för sitt ställningstagande har utredningen anfört bl. a. följande. Det kanknappast anses tillfredsslällande atl ett betydelsefullt förfarande, som bl. a.innebär alt beslut av Qänslemännen på fältet inle får överklagas, är hell okäntför lagen. En sådan reglering torde vara ägnad att leda till förvirring ochosäkerhet, i varje fall när del gäller tillämpning avsjösäker-hetslagsliflningen. Man torde ulan atl fördjupa sig i deladministrativa kunna förutsälla, alt frågor om säkerheten pä fartyg måslehandläggas inom nägon avdelning eller annan enhet inom och atldenna avdelning eller enhet har en chef, som rimligen bör vara ganska erfarenpä ifrågavarande område och därför lämplig atl överpröva andras beslul omanvändningsförbud, vare sig de meddelats av någon verkels Qänslemän eller avnågon utanför verket stående myndighet. Det kan däremot vara välbetänkt atlinle i lagen nämna denne chefs Qänslebenämning. Kammarrätteni har i sitt remissyttrande anfört atl del är 123 angelägetalt inle la in sädana administrativa regler som det här är fråga om Prop.1987/88:3 i lag. Kammarrätten har ställt sig frågande till utredningensförmodande att del skulle leda lill förvirring eller osäkerhet om reglerna logsin i förordningen i stället för i lagen. Kammarrätten konstaterar atl de sompraktiskt tillämpar lagstiftningen måste ha både lagen och förordningen fillhands. För dem är det enligl kammarrätten inle avgörande var del sägs utan altdet sägs klart ut vad som gäller. Föregen del finner jag all den lösning som lagrådet föreslagit i samband medbehandlingen av förslaget lill lagstiftning om vatlenföroreningsavgifter hargoda skäl för sig. Genom denna lösning uppnås all del betydelsefullaunderställningsförfarandel inom blir omnämnt i lagen. Dessutomär bestämmelsen så allmänt hällen att den inle binder de organisatoriskaförhållandena inom . 1 förevarande paragraf stadgas därför altett beslut om användningsförbud som har meddelats av en annan myndighet änsjöfartsverket skall underställas verket saml alt varken ell sädant besluteller ett beslut som har meddelats inom och som enligt vadregeringen förordnar skall underställas någon inom verket får överklagas. Ettbeslut enligl denna lag som inte skall underställas någon fär överklagas 1. hos , om beslutethar meddelats av en myndighet som inle är central förvaltningsmyndighet, 2. hos regeringen, om beslutetavser ett fartygs bemanning eller etl medgivande enligl 5 kap. 12 § andrastycket och har meddelats av en central förvaltningsmyndighet, 3. hos kammarrätten i andra fallän som avses i 1 och 2. Etlprovisoriskt beslut om minimibesättning får inte överklagas. Enliglsjösäkerhelslagen skall beslut om nylQandeförbud överklagas hos kammarrätten,medan övriga beslut enligt lagen skall överklagas hos regeringen. Enligl mittförslag, som delvis överensstämmer med utredningens (11 kap. 1 §), skall beslulav en myndighet som är central förvaltningsmyndighet i princip överklagas hoskammarrätten. Härifrån görs dock undanlag i tvä fall, nämligen dels beslut omett fartygs bemanning, i praktiken beslut om minimibesättning, dels beslul omdispens från regeln i 5 kap. 12 § all däcks- och maskinpersonal som ingår iminimibesättningen skall vara anställd av redaren eller ägaren. I den allmännamotiveringen har jag redogjort för skälen till detta. Denförevarande paragrafens första stycke innehåller regler om överklagande avbeslut som inte skall underställas. I enlighetmed vad som gäller föreskrivs i andra stycket atl ell provisoriskt beslut om minimibesättning inte får överklagas. II kap.2§ sjösäkerhetslagen behandlar möjligheten till en särskild syn på fartyg i ärenden vilka genom besvär har kommit under sjöfartsverkels prövning och som bl.a. berör kostnaden för förrättningen. Närmare be stämmelser om sådan syn meddelas i 11 kap. 1 och 2 §§ sjösäkerhetsförord ningen. Syn av detta slag förekommer emellertid numera inte, och den får ansesomständlig och opraktisk. Myndigheterna har ändå de möjligheter ,24 sombehövs för alt undersöka förhållandena. Paragrafen har därför lämnats utanmotsvarighet i farlygssäkerhetslagen. Föratt la lill vara arbetstagarnas intresse får elt beslul enligt denna lagöverklagas av ell huvudskyddsombud eller, om etl sädant ombud inle finns, avett annat skyddsombud. Även en arbetstagarorganisation får överklaga etl besluti den mån saken rör medlemmarnas intresse. Enligl9 kap. 3 § arbetsmiljölagen får, för atl tillvarata arbetslagarnas intressenenligl lagen, talan mot beslul av yrkesinspektionen eller arbelarskyddsstyrelsenföras av huvudskyddsombud eller, om sådant ombud inte finns, av skyddsombud. Omskyddsombud inte finns fär talan föras av arbetstagarorganisation i den mänsaken rör medlemmarnas intresse och organisationen har yttrat sig iärendet. En motsvarande bestämmelse har tagils upp i 11 kap. 4 §utredningsförslaget. Genomden förevarande paragrafen införs laleräll liknande den i arbetsmiljölagenockså i fartygssäkerhetslagen. Bestämmelserna avser endast talan mot beslut avmyndighet enligt lagen. Arbetstagarorganisationernas laleräll är mer vidsträcktän enligt arbelsmiljölagen och inle beroende pä om skyddsombud finns eller atlorganisationen tidigare yttrat sig i ärendet. Defta överensstämmer med vad somnu anses gälla utan uttrycklig reglering. Vidarebör framhållas alt bestärnmelser om laleräll inle ulan vidare medförpartsslällning. Först om skyddsombudet eller den fackliga organisationenUtnytQat sin talerält enligl paragrafen inträder ombudet eller organisationensom part. Detområde som regleras av sjösäkerhelslagen, sjösäkerhetsförordningen ochsjöfartsverkets bestämmelser i anslutning härtill är av utpräglat leknisknalur. Del är nödvändigt att lagen förbehålls för bestämmelser av ramkaraktär,medan övriga bestämmelser ges i förordningen och i sjöfartsverkelsföreskrifter. Lagen måste därför innehålla erforderliga bémyndiganden. 11 11 kap. i förslaget till fartygssäkerhelslag har intagits bémyndiganden somhar samband med kapitlens innehåll i övrigt. I förevarande 13 kap. har inlagilsbémyndiganden som inte ansetts ha etl naturligt samband med nägol av de andrakapitlen. Sjösäkerhetslageninnehåller i 11 kap. 4 § ell bemyndigande för regeringen atl meddela ytterligareföreskrifter i de avseenden som regleras i lagen. Enligt paragrafens andrastycke fär regeringen överlåta åt förvaltningsmyndighet all meddela sådanaföreskrifter. Dessa bestämmelser torde, i vad de avser föreskrifter omverkställighet av lagen, enligt 8 kap. 13 § regeringsformen vara överflödiga.Mol bemyndigandet i övrigt kan invändas all det är alllför allmänt hållet föralt numera kunna godtas. Bestämmelserna saknar därför motsvarighet ifartygssäkerhelslagen. Bestämmelserom befälhavarens skyldighet att anmäla vissa händelser ombordlill finns i sjölagen (1891:35 s. 1). Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer fär föreskri- I2« vaskyldighet för redare och befälhavare att anmäla 1. inträffade olycksfall ellerolyckslillbud eller sjukdomsfall utöver vad Prop. 1987/88:3 som anges isjölagen, 2. uppkomna skador eller vidtagnaätgärder som har betydelse för elt fartygs sjövärdighet. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 18 § sjösäkerhetslagen och II kap. 5§utredningsförslaget. Sjölagens bestämmelser i ämnet finns i dess 70 §. Tilljämförelse må nämnas lagförslagets 8 kap. 7 §. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter omskyldighet att anlita lots och om lotsavgift. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 19 § sjösäkerhetslagen och 11 kap. 6§ utredningsförslaget. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får beträffande fiskefartyg ochandra fartyg som är av särskild beskaffenhei meddela särskilda föreskrifter ide avseenden som lagen omfattar och j enskilda fall medge undantag från lagensbestämmelser. Behovkan föreligga att bemyndiga regeringen eller den myndighet som regeringen utseratl meddela närmare föreskrifter i anslutning till fartygssäkerhelslagenutöver vad lagen eljest innehåller. I första hand kommer därvid i fräga defartyg som används inom fiskerinäringen, främst de egentliga fiskefartygen. Försådana fartyg föreligger en internationell reglering som i viktiga avseendenskiljer sig från vad som gäller beträffande fartyg i allmänhet. Jag villhärvidlag hänvisa särskilt till atl elt antal internationella konventionerrörande sjöfartens förhållanden enligt uttryckliga undantag inte ärtillämpliga pä fiskets fartyg och till den i Torre-molinos överenskomnakonventionen om säkerheten på fiskefartyg. Även i övrigt motiverarförhållandena inom fiskerinäringen all möjlighet öppnas för t. ex.sjöfartsverket i samråd med att i fråga om fiskefartyg meddelaundantag från vad som stadgas i fartygssäkerhetslagen men ocksä att utfärdasärskilda föreskrifter i de avseenden som lagen omfattar. Denna paragrafinnehäller, i överensstämmelse med 11 kap. 8 § utredningsförslaget, enbestämmelse med sådant innehåll. ILO-kommitténhar påpekat atl farlygsmiljöutredningen inle har undersökt i vilken månutredningens förslag överensstämmer med ILO-konven-fionen nr 126 ombesättningens bostäder på fiskefartyg. Med anledning härav har kommittén anförtatl del vore önskvärt om konvenfion nr 126 och dess eventuella ralifikationsmöjlighelerbeaktas i det fortsatta arbetet. Denifrågavarande konventionen är intagen som bilaga till prop. Den innehäller i del IIart. 4 regler om godkännande avritningar över bosläder ombord på fiskefartyg. De svenska föreskrifterna i 7 kap. 13 § i förordningen (1965:908) om säkerheten på fartyg överensstämmer med konventionen i denna del. I konventionens del II art. 5ges föreskrifter om skyldighet för vederbörande myndighet att inspektera bostäderna pä fiskefartyg. Även i della hänseende fär de svenska reglerna anses uppfylla 126 konventionens krav genomföreskrifterna om fillsynsförrättningar. Del III i Prop. 1987/88:3konventionen innehåller detaljerade regler om hur bostäderna på fiskefartygenskall vara utformade. Kpnvenfionens del IV innehällerregler om konventionens tillämpning pä exislerande fartyg och del V innehälleravslutande bestämmelser. Reglernai konvenfionens del III har utformats med sikte pä andra förhållanden än de sområder inom det svenska fisket. Del skulle föra för långt all i deltalagstiftningsärende undersöka i vilken utsträckning de regler som regeringenoch har utfärdat överensstämmer med denna del av konventionen.Jag ser därför ingen anledning alt i detta sammanharig uttala mig ommöjligheterna att ratificera nr 126. Bestämmelseni förevarande paragraf omfattar emellertid inle bara fiskefartyg utan ocksåfartyg som eljest är av särskild beskaffenhet. Del finns fartyg som fill sinkonstruktion eller sin utrustning är sä speciella, att den normalafartygssäkerhetslagsliftningen inle passar särdeles väl för dem ulan åtminstonelill vissa delar bör ersättas med en för dem lämpligare reglering, självfalletutan avkall pä säkerhetens krav. Härvidlag torde frän praktisk synpunkt främslböra nämnas bostadsplatlformar och andra fartyg sysselsatta inomoffshoreverksamheten. 8§ ' \ '- Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer fär meddela särskilda föreskrifterför totalförsvaret med avvikelse frän bestämmelserna i 6-9 kap. i denna lag. Regelnsaknar motsvarighet i sjösäkerhelslagen. Den har införts pä förslag avöverbefälhavaren. Överbefälhavarenhar i sitt remissyttrande framhållit behovet av atl regeringen bemyndigasutfärda särskilda föreskrifter för krig och krigsfara inom arbetsrättensområde. Enligl överbefälhavaren krävs vidare regler för de lägen när del ärmotiverat atl höja beredskapen inom fredsorganisa-lionen utan atl beredskapenbehöver höjas för totalförsvaret i övrigt, s. k. skymningslägen. Med anledninghärav måste enligt överbefälhavarens mening även sjösäkerhetslagen tillförasetl bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmeratt fä meddela särskilda föreskrifter för totalförsvaret med avvikelse fränlagen. Enmotsvarande regel finns i arbelsmiljölagen (1977:1160) och arbetstidslagen(1982: 673). Den infördes i dessa lagar på förslag av överbefälhavaren.Dåvarande chefen för uttalade ilagsfiflningsärendel (prop. 1981/82:154 s. 55f) bl. a. följande. Jagdelar ÖB: s uppfattning all del är av stor vikt alt hela totalförsvaret kandelta i försvarsförberedelserna redan i sådana situationer dä beredskapenmåsle höjas ulan alt läget för den skull är sä allvarligt atl krig ellerkrigsfara föreligger. Som elt led i sådana förberedelser måste ocksåarbets-lidsreglerna och arbetsmiljöiagstiftningen kunna anpassas lill deändrade verksamhetsbetingelser sorn kriser av olika slag för med sig. Avgörandeför beredskapen i fredskriser eller i "skymningslägen" dvs.situationer dä en annalkande kris ännu inle har nått de stadier som brukar betecknas som beredskapstillständ eller uppenbar krigsfaraär möjligheter- Prop. 1987/88:3 na all snabbt kunna besluta om tillämpning avregler som har anpassats för extraordinära förhällanden. Det är inle minslangelägel atl snabbt kunna anpassa l.ex. arbelstidsreglerna till krav päberedskapshöjande produktion ulan alt det väcker stor uppmärksamhet elleroroar allmänheten. innebär alt del för beredskapsplaneringen inomtotalförsvaret är angelägel alt regeringen eller den förvaltningsmyndighet somregeringen bestämmer har vittgående befogenheter alt snabbi meddela särskildaföreskrifter eller snabbi besluta all redan under normala förhällanden antagnaföreskrifter skall börja tillämpas. I propositionen behandlas även förutsällningarna igrundlag för bered-skapslagsliftning. Civilrättens (arbetsrättens) omräde ärförbehållet sä länge del inte råder sådana krissituationer som avsesi 13 kap. 6§ regeringsformen. För andra krissituationer, t. ex. förskymningslägen, kan regeringen inte ges fullmakt för rent civilrältsliglagstiftning. Delegation under fredsfid eller i skymningslägen är däremotmöjlig på del offentligrättsliga området (8 kap. 7 § regeringsformen).Regeringen kan dock inle disponera över kollektivavtal som parlema har träffatunder fredstid t. ex. om arbetsfid - ulan för del krävs all ändrarden fredslida lagstiftningen. De sålunda redovisade övervägandena har aktualitet ocksåsåvitt avser sjöfartens förhållanden. Den nu aktuella paragrafen innebär ellbemyndigande för regeringen all meddela särskilda föreskrifter förtotalförsvaret i de frågor som avses i lagens bestämmelser om arbetsmiljö ochskyddsverksamhet. Som jag kommer atl nämna föreslår jag en motsvarandebestämmelse i sjöarbetstidslagen. Bemyndigandet har slöd i 8 kap. 7§regeringsformen. Bemyndigandet är avsett för sådana situationer när totalförsvaretträder i akfiv verksamhet. I fråga om innebörden i begreppet"totalförsvar" kan ledning hämtas i annan lagstiftning. Detförekommer t. ex. i förfogandelagen (prop. 1977/78:72 s. 87) och i 19 kap. 5 §brottsbalken (prop. 1979/80:176 s. 8-9, 49-50, 52-53; JuU 1981/82:8 s. 2 och27). Den söm har tagit befattning med tillsyn enligl denna lageller utsetts till skyddsombud eller ledamot av skyddskommitté får inteobehörigen röja eller utnylQa vad han under uppdraget eller i sin Qänsl harfått vela om yrkeshemligheter eller arbetsförfaranden eller i övrigt om enskildasekonomiska eller personliga förhållanden eller förhållanden av belydelse förrikels säkerhet. I det allmännas verksamhel tillämpas bestämmelserna isekretesslagen (1980:100) i stället för vad som sägs i första stycket. I frågaom den som är skyddsombud eller ledamot av skyddskommitté pä fartyg i delallmännas verksamhet tillämpas 14 kap. 7, 9 och I0§§ sekretesslagen. Paragrafen motsvarar 1 kap. 9 § sjösäkerhetslagen och 11kap. 7 § utredningsförslaget. Denna lag träder i kraft den , då lagen (1965:719) om säkerheten pä fartyg skall upphöra att gälla. Bestämmelserna om preskription i 9 kap. 15 § i den nyalagen fillämpas Prop. 1987/88:3 endasl om den åtgärd som anspråket gmndaspå har företagils efter ikraftträdandet. I annal fall tillämpas bestämmelsernaom preskription i 3 kap. 11 § sjätte stycket i den gamla lagen. Beslut som har meddelats före ikraflträdandel överklagasenligt äldre bestämmelser. En föreskrift som har meddelats med slöd av den gamlalagen och som gäller vid ikraftträdandet skall fortfarande gälla och vidtillämpning av den nya lagen anses ha meddelats enligt denna. I fråga ompåföljd för överträdelse av en föreskrift som har meddelats med stöd av dengamla lagen gäller dock alltid äldre bestämmelser, om dessa leder tilllindrigare påföljd eller frihet frän påföljd. Om det i en lag eller i en författning hänvisas lill enföreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag, tillämpas i ställetden nya föreskriften. Fartygssäkerhelslagen föreslås träda i kraft den 1 juli1988, dä sjösäkerhetslagen upphör atl gälla. Genom 9 kap. 15 § fartygssäkerhelslagen införs nya ochsträngare preskriptionsregler avseende skyddsombuds rätt,att göra vissapåföljder gäl-' lande. I andra slyckel av övergångsbestämmelserna föreskrivsatl de äldre bestämmelserna om preskription gäller om den åtgärd som anspråketgrundas på har förelagils före ikraflträdandel. De nya reglerna om överklagande bör gälla endast sädanabeslut som har meddelats efter ikraflträdandel. I övergångsbestämmelsernastredje stycke har tagils in en bestämmelse härom. I del Qärde slyckel av övergångsbeslämmelserna, som harutformats i enlighet med lagrådets förslag, föreskrivs att en föreskrift somgäller vid ikraftträdandet och som har meddelats med slöd av den gamla lagenskall äga fortsalt gilfighet och vid tillämpningen av den nya lagen anses hameddelats enligl denna. Vidare föreskrivs alt straffbestämmelserna i den äldrelagen skall tillämpas belräffande överträdelser av föreskrifter som harmeddelats med stöd av den lagen, om dessa leder till lindrigare påföljd ellerfrihet från påföljd. Detta gäller även överträdelser som begås efter den nyalagens ikraftträdande. Övergångsbestämmelsernas femte stycke föreskriver atthänvisningar i andra författningar till regler som har ersatts genomfartygssäkerhelslagen i stället gäller de nya reglerna. 4.2 Förslaget till lag om ändring i sjöarbetstidslagen 3 och 17 §§ I paragraferna har vissa hänvisningar ändrats lill att avseden nya fartygssäkerhelslagen. Motiveringtill första meningen i den nya paragrafen har lämnats i anslut ning till specialmötiveringen till 13 kap. 8§ farlygssäkerhetslagen. Paragra fens andra mening har införts efter mönster frän 15 kap. 1 § andra stycket 129 9 Riksdagen1987/88. luftfartslagen(1957:297). Jfr 1 kap 1 § tredje stycket förslaget till fartygssä- Prop.1987/88:3 kerhelslag. 4.3 Förslaget till lag om ändring i livsmedelslagen Motiveringtill ändringen i paragrafen har lämnats i avsnill 2.2.6. 4.4 Förslaget till lag om ändring i sjömanslagen Hänvisningarnai paragrafen har ändrats med hänsyn lill den föreslagna 4.5 Förslaget till lag om om ändring i arbetsmiljölagen Iparagrafen har termen skeppsQänsl bytts ut mol beleckningen fartygsarbele ianalogi med vad som föreslås i fråga om fartygssäkerhelslagen. Någon definitionav vad som utgör fartygsarbele torde inle behövas vid sidan av 1 kap. 3 § andrastycket i förslaget lill fartygssäkerhelslag. Däremot bör avfattningen avparagrafen jämkas med hänsyn till all fartygsarbele kan utföras pä annatställe än ombord. 4.6 Förslaget till lag om ändring i vattenföroreningslagen Medanledning av vad lagrådet yttrat i anslutning till I kap. 6§, 4 kap. 8§ och 10kap. 20 § fartygssäkerhetslagen bör förevarande paragraf ändras. Ändringarnainnebär till en början all det direkt i lagen angetts till vilka utländskaklassificeringssällskap som tillsyn och certifiering enligt vatlenföroreningslagenkan överlämnas. En förutsättning för etl sådant överlämnande är, liksom enliglde angivna paragraferna i fartygssäkerhelslagen, all del mellan svenska statenoch sällskapet har träffals elt avlal om delta. Jag får i den delen hänvisa tillvad jag anfört i anslutning till 1 kap. 6§ fartygssäkerhetslagen. Ändringarnainnebär vidare att det inte längre blir möjligt atl överlåta lillsyn ochcertifiering till en utländsk myndighet 6 kap. 2§ första stycketförordningen 1980:789 om åtgärder mot vattenförorening frän fartyg). Det möteremellertid inte nägol hinder mol atl en utländsk myndighet biträder vid lillsynså länge della biträde i sig inte utgör en förvaltningsuppgift, se härom vadsom anförts i anslutning till 10 kap. 4 § fartygssäkerhetslagen. Ändringarnai förevarande paragraf måste för alt bli gällande anlas av med tre Qärdedels majoritet. 4.7Förslaget till lag om ändring i mönslringslagen Prop. Iparagrafen har en hänvisning ändrats till atl avse den föreslagna fartygssäkerhelslagen.