prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — omoljeskador vid nätfiske i havet är inte ovanligt och kan innebära 277 betydandeförluster och olägenheter för enskilda fiskare. Det är mycket Prop. 1987/88:85positivt att sädana skadefall kan ersättas med fondens medel. Hur illa Bilaga7.3 fisket drabbats av miljöfariiga utsläpp har rätt tolkats i betänkandet påsid 71 där det sägs om skadevållaren att "Han gör t ex gällande att haninte är skyldig att ersätta förstört fiske på grund av utsläpp frän hansfabrik, eftersom fisket ändå förstörts av utsläpp från annan fabrik". Somexempel kan nämnas aluminiumproblematiken i samt industri- ochkvicksilverutsläpp i . Här visar sig dock en svaghet i utredningensförslag att fonden bara ska vara subsidiärt ansvarig, ställersig starkt tveksam till om det exempelvis i fallen och ärrimligt att kräva att den skadalidande måste fortsätta att driva sina krav ävenom han möts av invändningar av det slag som citerats, Ilagförslagets 3 § sista stycke finns ocksä en begränsning i fondensersättningsmöjligheter vid skador på grund av förorening av vattenområden"som är allmänt förekommande över stora delar av landet". Att heUutesluta all ersättningsrätt för verksamheter som är beroende av nöjaktigvattenkvalité - och då alldeles speciellt fisket - finner inteacceptabelt. Att vissa begränsningar är nödvändiga säger sig självt, men enligtstyrelsens mening leder det angivna undantaget tUl att lagen riskerar att bliuddlös. Lagförslagets4 § om att ersättning inte ska utgå till näringsidkare för skada som har drabbat hans näringsverksamhet, såvida ej särskilda skäl föreligger med hänsyn till verksamhetens och skadans omfattning och omständigheterna i övrigt mäste enligt bestämda uppfatt ning förses med klara motivuttalanden i lagens förarbeten så att ingen tveksamhet skall råda om att fiskodlare och yrkesfiskare har rätt till ersättning vid skada på vattenområde där de bedriver sin yrkesverksam het. Liknande situationer kan också tänkas förekomma vid fiskekortsför- säljning i sådan omfattning att verksamheten kan liknas vid näringsverk samhet, / Detär bra att utredningen inte vill sätta upp någon tidsgräns för hur gamlaskadorna fär vara eftersom de ofta kan ha mycket långsiktiga verkningar. 3.4.Kammarkollegiet: I betänkandet uttalar kommittén att beslut om åter-krav börfattas av miljöskadenämnden. Det är här fräga om renodlad fordringsbevakningoch det förefaller därför rafionelU att denna uppgift överlåts på kollegiet.Kammarkollegiet har förutsatt att kollegiet även i dessa fall fär processuellbehörighet. En likformig författningstext är att föredra. Även dennaåterkravssituation bör därför regleras i författningen. Det må i sammanhangeterinras om att kollegiet är bevakningsmyndighet för den civilastatsförvaltningen. : Beträffande avsnittet "Ersätt ning till skadelidande" ifrågasätter koncessionsnämnden om en särskUd miljöskadenämnd behöver inrättas för prövningen av hithörande ärenden och om inte ärendena i stället bör handläggas av allmän domstol. utredningen anförda skälför en sådan särskild nämnd förefaller inte över- Prop. För den händelseen dylik nämnd likväl skulle inrättas bör i Bilaga 7.3 nämnden även ingå enledamot med erfarenhet av verksamhet. mening talar vidare rättsäkerhetsskäl för att talan skall få föras motmiljöskadenämndens beslut avseende ersättning till Statens strålskyddsinsfitut: Skador som orsakats avjoniserande strålning är undantagna från miljöskadelagen (§ 2) och därmed fränden föreslagna fondens verksamhet. Atomansvarighetslagen täcker olyckor i sambandmed kärnkraft. Kärnteknik- och strålskyddslagarna ger möjlighet förmyndigheterna att reglera och begränsa miljöskador vid normaldrift både ikärnkraftssammanhang och i övrig verksamhet med strålning. Den nyastrålskyddslag som väntas bli proposition snart kommer att stärka dessamöjligheter. Dessa lagar ger dock ej möjlighet till ersättning vid reell ellerideell skada. Det står inte klart för oss hur ersättning för miljöskador skulleregleras om en tillståndshavare enligt strålskyddslagen, som ej avser kärnenergi,råkar ut för en olycka och det därefter inte går att kräva denne själv (dvs isådana situationer där, för annat än strålning, miljöskadefonden skulle trädain). Miljöskador av strålning kan ocksä uppträda utan att någontillståndshavare är inblandad, t ex vid utsläpp till luft av radioaktiva ämnenvid torvförbränning, vid deponering av torvaska eller alunskiffer ed. Inte helleri sädana fall tycks någon motsvarighet till miljöskadefonden finnas. Om viuppfattat saken rätt finns således en brist här, : Enligt lagförslaget (§11)har den skadelidande på sig för att göra framställande om ersättning. EnligtVattenfalls mening skulle 3 är vara lämpligare eftersom detta skulle geöverensstämmelse med enligt Trafikskadelagen,Konsumentförsäk-ringslagen och Försäkringsavtalslagen, Densom är presumtivt skadelidande föreslås få ekonomiskt stöd frän fonden förersättning till biträde och utredning, om han inte har allmän rättshjälp. Vägenfram till fondprövning kan dock bli mycket lång eftersom den skadelidande måstevisa att han t ex försökt få ut pengar av en känd skadevällare, som dock visadesig vara insolvent. Utredningenhar inte föreslagit några minimigränser bortsett från en självrisk enligtlagförslagets § 8, bagatellärenden kan således bli aktuella för prövning. Kammarrätteni : I lagförslaget § 6 stadgas att skadestånd som bör kunna bli betalt skall avräknas från ersättningen. Detta mäste emellertid ifrågasättas eftersom bedömningen är mycket svår att göra. Problemet borde kunna lösas så att avräkning endast sker för betalt skade stånd och att i övrigt staten enligt § 14 inträder i den skadelidandes rätttill skadestånd. Detmåste ifrågasättas om det verkligen finns behov av att inrätta en särskild miljöskadenämnd. Rättssäkerhetsskäl talar snarare för att dessa 279 ärenden skall prövas avallmän domstol. Dessutom bör antalet special- Prop. 1987/88:85 domstolarinte utökas. Att miljöskadenämndens beslut inte kan över- Bilaga 7.3 prövasstrider mot grundläggande rättssäkerhetskrav. Det är inte tillfyllest atthänvisa till att praktiska skäl och nämndens allsidiga sammansättning talar föratt ersättningsfrågorna inte skall kunna komma under prövning i fierainstanser. Länsstyrelseni : förordar dock fondal ternativet framom försäkringsalternafivet eftersom fondalternativet ger störte möjligheter till ersättning vid miljöskada, T ex kan enligt detta även näringsidkare i vissa fall erhålla ersättning, vilket anser vara väl mofiverat, I det redovisade försäkringsalternativet utgär ingen ersätt ning vid miljöskada "som beror på sådana utsläpp som pågått både före och efter försäkringens ikraftträdande". Detta vore en betydande in skränkning i ersättningsmöjUgheteina, Det måste ändå anses vara högst troligt att även nu pågående utsläpp kan komma att förorsaka sädana miljöskador att ersättning är motiverad, : Styrelsen tillstyrker atträtten till ersättning för skadelidande skall vara kopplad till de skador förvilka skadestånd utges enligt miljöskadelagen. : instämmeri uppfattningen att en miljöskadefonds ansvar för ersättning till skadelidandeendast bör vara subsidiärt, dvs att ersättning från fonden förutsätter atträtt till skadestånd enligt miljöskadelagen föreligger för aktuell skada samtatt den skadelidande kan visa att han inte kan få ersättning på annat sätt ängenom fonden, I likhet med utredningen finner att anledningsaknas att för ersättning från fonden frångå de krav på bevisning som iallmänhet ställs inom skadeståndsrätten och som gäller för skadestånd enligtmiljöskadelagen, I det fall skadevållaren är okänd behövs en kompletterandebevisregel av den innebörd utredningen föreslår. har intetatt erinra mot vad utredningen anfört i fräga om de åtgärder som kan krävas avden skadelidande och de bedömningar som miljöskadenämnden bör göra för :ittklarlägga att förutsättningarna för fondens subsidiära ansvar föreligger.Advokatsamfundet finner rimligt att prövning av frågan om de krav som bör kunnaställas på en skadelidande att ha tecknat försäkring för aktuell skaderisk skermed utgångspunkt i de av utredningen angivna synpunkterna. På de skäl somredovisas i betänkandet anser att den av utredningenföreslagna över-gängsbestämmelsen innebärande att ersättning till skadelidandeutgär för skada som visar sig efter utgör en rimlig avvägningmed hänsyn till säväl skadelidandes som skadevållares intressen. Åven denföreslagna preklusionsregeln är lämplig. har intetatt erinra mot vad utredningen anfört och föreslagit i fräga om skadelidandesrätt att i vissa fall fä ersättning från fonden för anlitande av biträde ochför utredning. Förslaget överensstämmer med vad som gäller enligt brottsskadelagen. Enligt förslaget skallnämndens beslut i en ersättningsfråga inte kunna Prop. 1987/88:85överklagas. Med hänsyn till den föreslagna nämndsammansättningen och Bilaga7.3 till det förhällandet att ett beslut om ersättning från fonden inte innebäratt ersättningsskyldighet ålägges någon enskild skadevällare kan utredningensförslag i denna del godtas, 3.12.Lantbrukarnas riksförbund (): Utredningen har funnit att en begränsningmäste göras av rätten till ersättning för skador fill följd av allmäntförekommande föroreningar. Det är alltså fråga om storskaliga störningar somkontinuerligt drabbar alla i de omgivningar där de uppträder, exempelvisförsurningsskador. LRF har vid årets riksförbundsstämma uppmanats att verkaför att skogsägare som drabbas av försurningsskador på skog skall kunna fånågon form av ersättning utöver de ersättningsmöjligheter som ges om vissbestämd skadevällare är känd. Utredningen avfärdar frågan om storskaligastörningar alltför lätt genom att påstå att ovan nämnda ersättningssituafionerskulle förra tämligen långt, LRF anser att utredningen borde ha utvecklatproblemställningarna och även försökt att uppskatta nivån på den ekonomiskaskada, som exempelvis skogsbruket lider av p g a försurning innan problemetavfärdas. Det kan inte uteslutas att allmänna miljöstörningar av diffustursprung kan drabba vissa begränsade områden särskilt svårt. LRF anser, inteatt dylika situationer utan vidare kan utmönstras av kostnadsskäl. Utredningenanger att över stora delar av finns det miljöer som skadats av mänskligverksamhet av olika slag. Skadorna på dessa miljöer behöver avhjälpas. Inomramen för miljöskadefondsutredningens arbete har därför en kartläggning av de skadade miljöer i landet som bör bli föremålför återställningsåtgärder. Det är med stor förvåning LRF konstaterar attåtgärderna endast anknyter fill vissa industribranscher och till kommunalaavfallsupplag. Det är med växande oro som jord- och skogsbrukare undersenare är sett luftföroreningarnas skadeverkningar på skogar och i mark ochvatten. LRF ser kalkning av jord- och skogsmark som en nödvändig åtgärd för attmotverka markförsurning på vissa känsliga marker och i utsatta delar av landet. Deenskilda markägarna kommer inte själva att ha möjligheter att bekostamarkkalkning. LRF anser därtill att det är principiellt fel om markägarnaensamma skulle fä bekosta skador som samhället bär ett stort ansvar för. LRFavvisar därför utredningens förslag till fond för finansiering av återställningav miljöfarliga kvarlämningar. Kostnader för sådana åtgärder måste bestridas avsamhället via budgetmedel. Det är även fel att belasta nutida verksamheter medavgifter för att återställa äldre miljöförsyndelser. LRFbiträder utredarnas uppfattning att det av en skadelidande som anser sig veta vem som har vållat skadan och har normala ekonomiska resurser att driva en process, bör kunna krävas att han uttömmer de normala möjligheterna att få ersättning. LRF är tveksam till om nuvarande rättsskyddsförsäkringar och rättshjälpen täcker de höga belopp som åtgår till aft föra i bevis att en ekonomisk skada föreligger och i övrigt betala den 281 experthjälpsom behövs för att driva sä komplicerade mål som här är tal Prop.1987/88:85 om. Försäkringarna kan ju heUer inte tas i anspråk innan tvistföreligger. Bilaga 7.3 Möjligheterna är obefintliga för lantbrukare såsomnäringsidkare att erhålla rättshjälp, LRF kräver att gynnsammare ekonomiskaregler fillskapas som möjliggör att privatpersoner och näringsidkare kan drivamiljömål. : Utredningen angervidare att ersättning skall utgå tiU den skadelidande om skadevåUaren ärinsolvent eller om rätten fill skadestånd är preskriberad. Föreningen villtrycka på det faktum att en kommun aldrig kan bli insolvent. Utredningensförslag om ersättning till skadelidande pä grund av miljöskada är därför intetiUämpligt pä kommunala värmeverk. i (LO): Om denföreslagna lättnaden är tillräcklig för att undvika orimlig bevisbörda kanknappast avgöras . En prövning av frågan bör däiför kunna ske efterviss tid. 3.15Miljöcentrum: Vi motsätter oss dock ä det bestämdaste att prövning en av enskilda ersättningsanspråk görs av en miljöskadenämnd, som utred ningen föreslår. Den föreslagna nämnden utgör ett hot mot miljöoffrens rättssäkerhet eftersom det bl, a. föresläs, att skadelidande inte skall få föra talan mot nämndens beslut. Miljöoffrens situation är redan svär p, g, a, att rättshjälp ej längre utgitr vid tvist som gäller skada ä fastighet. I ett rättssamhälle, är det av yttersta vikt, att en skadelidande bereds möjlighet söka rättvisa genom regelrätta domstolsförhandlingar. En miljö skadenämnd kan, från individens rättssäkerhetssynpunkt, aldrig på samma sätt som en domstol åstadkomma och garantera en allsidig belysning av orsakerna till en miljöskada. Vi föreslår därför att frågan om ersättning från miljöskadefonden skall prövas i domstol och ej av en speciell nämnd. Vi erinrar om det faktum att fastighetsdomstolarna förvärvat en icke oväsentUg erfarenhet av miljömål som praxis och prejudikat utvecklats inom området, I de fall en skadelidande genom dom tUlerkänts ersättning för miljöskada, men ej kan fä skadestånd p, g. a. svarandens insolvens, bör, enligt vär uppfattning, miljöskadefonden automatiskt och utan någon som helst form av prövning utge det utdömda skadeständsbe- loppet. I den händelse miljöskadefondens förvaltare anser att skadeståndet är för högt, bör det vara fondens sak att påtaga sig svarandens roll och överklaga domen inom ramen för värt vanliga rättssystem. På så sätt skapas optimala garantier för miljöoffrens rättssäkerhet, I de fall skadevål laren är okänd bör självfallet också miljöoffren ha samma möjlighet till en rättslig prövning, med alla de fördelar en sådan prövning innebär från rättssäkerhetssynpunkt, som om skadevållaren är känd och existerar som juridisk person. År skadevållaren okänd bör därför miljöskadefonden, i den händelse den vägrar utbetala begärd ersättning till offren, iklädas parts roll vid en prövning i domstol enligt miljöskadelagens principer. Har miljö- offers fastställelsetalan bifallits genom dom och den ansvarige är insolvent, bör ocksä fonden automatiskt vara skyldig att utge ersättning till miljöoff ret. I den händelse fonden anser det begärda skadeståndet vara för högt, 282 bör som ovan fonden i envanlig process åläggas rollen som part, Prop. Enligtutredningsförslaget skall person- eller sakskada, som avses i Bilaga 7.3miljöskadelagen, kunna ersättas av miljöskadefonden. Beträffande skada påegendom föreslås dock, att avräkning skall göras för skada, som enligtvedertaget bruk borde ha täckts av försäkring tecknad av den skadelidande. Vihar svårt att acceptera detta undantag. Har en skada inträffat och denskadelidande ej har orsakat skadan, bör grundregeln alltid vara att denskadelidande hålls helt skadeslös oberoende av försäkringssituationen. Vi kanföljaktligen ej heller acceptera, att ett självriskbelopp skall avräknas frånersättning som utbetalas av fonden. Fondens uppgift är ju bl. a. att träda indä ett utdömt skadestånd ej utbetalas fill miljöoffer p. g. a. insolvens. Isamband med att domstolar utdömer skadestånd avräknas inget självriskbelopp.Som vi ser det, bör miljöskadefondens enda uppgift vara att utge ersättningtill miljöoffer, dä ersättning ej kan utgå i annan ordning, t, ex, till följdav den ansvariges insolvens eller till följd av att den ansvarige ej längreexisterar som juridisk person, är okänd eller om rätten till skadestånd ärpreskriberad. Motbakgrund av att rättshjälp enligt rättshjälpslagen bl. a. ej utgär vid tvistsom berör fastighet, finner vi det lämpligt, att exploatörerna av vår miljö viamiljöskadefonden åläggs ett störte ansvar i denna fråga. Vi föreslär därför,att ersättning frän miljöskadefonden för biträde, teknisk expertis ochutredning alltid skall utgå till sökanden, redan när han/hon prövar sin sakinför domstol och vid en eventuell tvist med miljöskadefonden. Detta i den månrättshjälp ej utgår enligt rättshjälpslagen. 4.1Statens räddningsverk: Den definition av begreppet saneringsåtgärder som lämnas i utredningens lagförslag synes även omfatta sådan sanering som en kommun låter utföra med anledning av vissa utflöden av skadliga ämnen i vatten och för vilken kommunen kan få ersättning av staten enligt 65 § räddningstjänstförordningen. Därigenom skulle dessa åtgärder kunna ersättas frän säväl miljöskadefonden som från staten. Endast den ena möjligheten borde finnas. Saneringsåtgärder som avses kunna bli finansi erade av miljöskadefonden kan ha föregåtts av en räddnings tjänstinsats. Det kan dessutom vara sä, att saneringen lämpligast genom förs av kommunen i direkt anslutning till räddningsinsatsen, I betänkandet har också helt riktigt framhållits (s, 102) att beslut om utbetalning från fonden för saneringsåtgärder bör komma till stånd utan dröjsmål. När saneringsåtgärderna genomförs i anslutning fill en räddningsinsats aktuali seras emellertid också frågan om gränsdragningen mellan räddningstjänst och sanering. Är räddningsinsatsen av inte alltför stor omfattning skall nämligen kommunen själv stå för kostnaderna för denna och i andra fall betalar staten ersättning tiU kommunen för räddningstjänstkostnader enligt beslut av , I de senare fallen är det nödvändigt att rädd ningsverket och gör samma gränsdragning mellan rädd ningstjänst och sanering varför samråd bör äga rum mellan myndigheterna 283 innan naturvårdsverketfattar sitt beslut om ersättning för sanering. 1987/88:85 bördärför övervägas om 19 § i lagförslaget skall kompletteras med en regel Bilaga 7.3 av innebörd att skall samräda med räddningsverketinnan man beslutar om utbetalning till en kommun av medel tUl saneringsåtgärder. 4.2 : Viktigt ur fiskets synpunkt är utredningensförslag om att fonden skall kunna bekosta åtgärder för återställande avförstörd miljö. har i sin utredning bl. pekat på de läckagesom förekommer frän skogsindustrins fiberbankar, nedlagda gruvor, impregneringsanläggningarm, m. Givetvis är det mestadels posifivt frän fiskevärds-synpunkt attfiberbankar i vattendragen muddras bort och att vittrande varphögar tas bort.Återställningen mäste dock ske med stor försikfighet och omsorg för att intemiljögifter skall äteraktiveras och medföra nya skador på exempelvis fisket.Naturvårdsverket påpekar vikten av att man bygger upp kompetens och skaffarerfarenhet av hur undersökningar och åtgärder skall genomföras. Sädanakunskaper saknas i betydande grad och resurser bör därför satsaspä en ökad forskningsverksamhet inom detta område. Med hänsyn till fisketsintressen bör alltid kopplas in i ärenden som gälleråterstäUningsåtgärder i sjöar och vattendrag och kustområden. I sådana fall bördet också kunna ankomma pä eller fiskenämnderna att svara förgenomförandet av de återställnings- och saneringsåtgärder som bekostas avmiljöskadefonden. Lagtexten i den föreslagna 21 § bör kompletteras i dennariktning. Utöver de återställningsätgärder som finns exemplifierade ibetänkandet anser att fondens medel bör kunna användas föråterbesättning av fisk eller kräftor i fall där skadan pä vattenmiljön ellerbiotopen medfört utslagning av tidigare bestånd, 4.3 Kammarkollegiet: Kommittén har förutsatt attnaturvårdsverket fortlöpande undertättat kollegiet om fall där återkrav kanbli aktuellt för medel som fonden utgivit för återställnings- ellersaneringsåtgärder. Kammarkollegiet vill understryka det angelägna i attmiljöskadenämnden i motsvarande situationer i ett tidigt skede undcrtättarkollegiet. Detta informafionsbe-hov kan tillgodoses på fiera sätt. En möjlighetär styrelserepresentation en konstruktion som fallit väl ut beträffande denstafiiga fonden för avhjälr pande av fukt och mögelskador i småhus, m, m. 4.4 Statskontoret: Om återställning skall ske på detsätt utredningen föreslår anser vi att den skisserade ordningen attnaturvårdsverket gör upp treårsplaner för återställningsätgärder och attregeringen fattar beslut är lämplig ur administrativ synvinkel. I fräga omåterställningsätgärder av mindre omfattning bör, som utredningen föreslår,besluta. Statskontorettillstyrker att kammarkollegiet ges i uppgift att handlägga äterkravsärenden vad gäller fondmedel om återkrav skall ske på det sätt utredningen föreslagit. 4.5 Riksrevisionsverket:Verket vill peka på den skillnad som finns mellan Prop. 1987/88:85 och utredningens bedömning av medelsbehovet för Bilaga7.3 återställningsverksamheten. Enligt bör det skapas ett utrymme för prioriteratäterställningsbehov pä . .; Utredningendäremot anser att en lämplig ram ligger runt 3040miljoner kronor, med hänsyn till de begränsade erfarenheter som finns avåterställning. Vad RRV kan förstå finns det dock skäl att förvänta sig drygakostnader redan inledningsvis. Erfarenhet och kompetens behövs inom samtligatyper av åtgärdsobjekt för att verksamheten snabbt skall få den bredd ochgenomslagskraft som den syftar till. Enligt RRV bör beslut om lämplig medelsramfattas mot bakgrund av noggrannare överväganden om programmets inriktning ochomfattning än vad utredningsförslaget redovisat, 4.6 : SNV:s ansvar förgenomförandet av återställningsåtgärderna kommer sannolikt att bestå i attverket har överinseende över en totalentreprenör/kommun, som fått i uppdrag attgenomföra åtgärderna och den eventuella tillståndsprövning som måste föregåäterställ-ningsarbetena. Även med ett sådant tillvägagångssätt kommer avsevärdaresursinsatser att krävas av SNV, Först skall en övergripande bedömning görasav vUka platser som skall bli föremål för återställningsätgärder. Däreftermäste verket planera varje projekt, bl. a, som underlag för framställan tillregeringen om uttag av medel ur fonden. Resurser krävs även förupphandlingsfasen. Normalt lär det som ovan sagts bli fråga om entotalentreprenad som avser både formell prövning, projektering och genomförandeav åtgärder. SNV måste även bevaka att åtgärderna utförs enligt upprättatkontrakt samt utbetala pengar i etapper. En förutsättning för verketsengagemang i hela denna kedja av administrativa åtgärder är att verkettilldelas resurser för arbetets genomförande. SNV utgår därför ifrån attfondens medel kan användas för att finansiera även sådant arbete hos verket. 4.7 : Vad gällerfrågan om "Beslut om användning av medel till återställningsätgärder"(p. 4.3.3) har koncessionsnämnden ingen erinran mot utredningens uttalanden ömatt bör spela en framträdande roll i beslutsprocessen, attäven intressen och organisationer utanför verket häri inbegripet enskildapersoner om skäl finns - bör ges inflytande pä beslut om återstäUningsåtgärdersamt att regeringen bör fatta beslut i dessa frågor. Däremot anser nämnden attinvändningar kan riktas mot den föreslagna "prövningsordningen". Avdenna framgår att regeringen beträffande ett visst återställningsprojekt, frånolika synpunkter, kan få ta ställning till projektet vid tre olika tillfällenför den händelse talan förs mot koncessionsnämndens beslut i fråga om ansvaretför återställningsåtgärder och i fräga om själva återställningsarbetena.Vidare är det otillfredsställande att nämndens tillåtlighetsprövning avsistnämnda arbeten, enligt förslaget, i fiden ligger efter regeringsbeslutetrörande medelstilldelning. Det kan ju inte uteslutas attkoncessionsnämndsprövningen slutar i ett ogillande av sökta arbeten för 285