prop · GB0345 · 1987-12-31 00:00:00 — Såsomtorde ha framgått ovan finns elt slort anlal instrument påmarknaden, för vilka kapilalläckningskrav kan diskuteras. Del kan i och för sigifrågasättas om inte nuvarande kapitaltäckningsregler kan tolkas så att härifrågavarande instrument kan inkluderas. Med hänsyn till att instrumenten inteanvändes då kapitaltäckningsbestämmelsen tillkom, har bankinspektionen dockinte velat göra en så extensiv tolkning. Till delta ställningstagande tordeockså ha bidragit den diskussion som föregick konstruktionen avupplåningsrättsreglerna i lagen (1980: 2) om finansbolag. Mot bakgrund av denosäkerhet som således råder beträffande kapitalläckningsreglernas tolkning harkommittén funnit del erforderligt alt komplettera dessa. Kommittén har därvidutgått från kapitalläcknings-bestämmelsen i den lydelse som anges i förslagettill bankrörelselag (prop. 1986/87:12). Ävenom antalet typer av instrument för vilka kapilalläckning har ansettserforderlig har kunnat reduceras avsevärt, torde del dock vara opraktiskt atti kapitaltäckningsreglerna införa ytterligare en uppräkning av placeringar. Manvågar också anla alt nya instrument som inle kan förutses i fortsättningenkommer alt introduceras. I den mån kapilalläckning för dem skulle aktualiserasblir en ändring av banklagarna nödvändig så snart elt nytt sådant instmmentkommit till användning. En rationell lösning synes då vara att i kapitaltäckningsreglernainföra en möjlighet för regeringen eller efter regeringens bemyndigandebankinspektionen all vid behov utfärda föreskrifter för inplacering av olikatillgångar eller motsvarande i riskklasserna och att bestämma lill vilkavärden åtagandena skall upptas. Sådana föreskrifter är atl betrakta somtillämpningsföreskrifter enligt 8 kap. 13 § regeringsformen. Vidfastställande av kapilalläckningskrav för nu behandlade verksamhe- 33 3 1987/88. ter är det nödvändigt attreglerna blir neutrala från konkurrenssynpunkt. 1987/88: 45 flera andra länder har,som framgått, regler för kapitaltäckning redan införts, medan i andraländer diskussioner pågår. I den jämförelsen torde alltså institut i Sverigeträffas av kapilaltäckningskravet, då institut i andra länder redan arbetar undersådana krav. sinsemellan är det viktigtatt samma typ av placering eller transakfion träffas av etl lika stort kapitaltäckningskravoberoende av vilkel institut som utför transaktionen. Sammanfattningsvisföreslås atl i banklagarnas kapitaltäckningsregler införs en möjlighet förregeringen eller efter regeringens bemyndigande bankinspektionen att utfärdaföreskrifter för inplacering i de olika riskklasserna av placeringar som inteär förutsedda i banklagarna. Motsvarande regler föreslås också införda i lagenom fondkomissionsrörelse och i lagen om finansbolag. Det förutsätts allföreskrifterna föregås av överiäggningar med berörda institut. Bilaga 1.1 Prop. 1987/88:45 Beskrivning av olika instrument I Garantier och liknande åtaganden Denna typ av åtagande inkluderar de instrument som i regelbetecknas som typiska för åtaganden utanför balansräkningen. De innebär att enbank har påtagit sig ett ansvar för en tredje parts förbindelse och fortlöpandeslår risken. Om uppdragsgivaren inte kan infria sin förbindelse får bankenhålla sig till eventuell säkerhet som ställts för garantiförbindelsen. Exempelpå de mera typiska åtagandena under denna rubrik är följande. Elt åtagande från en bank att svara för en förbindelse somtredje man ingått och att infria denna förbindelse om uppdragsgivaren självinte kan göra detta. Ett åtagande att på förfallodagen betala en varu växel. Transaktioner med avtal om återköp avtal enligl vilket en bank säljer ett lån eller någonannan tillgång lill tredje man med ett åtagande alt fortfarande stå för denrisk för förlust som kan vara förenad med lånet (motsv). Avtalet innebär ocksåatt den säljande banken åtar sig all köpa tillbakalånet eller tillgången. En specialform av här avsedda avlal är sale and lease-back-transactions,som innebär att en bank säljer t. ex. en kontorsfastighet, i vilken bankendriver verksamhet, för att hyra fastigheten av förvärvaren. En utfästelse av en bank atl betala ettavtalat belopp mot att vissa i avtalet angivna dokument överlämnas lill banken.Instrumentet används i regel vid export- eller importaffärer. Rembursen öppnasi de flesta fall av en köpare av en vara. En remburs kan vara oåterkallelig ochvillkoren i rembursen kan då inte ändras utan samtycke från beneficienlen. En återkalleligremburs däremot kan eller ändras så länge exportören inte erhållitlikvid. En remburs är bekräftad när en annan bank än den som öppnat remburseniklätt sig en oåterkallelig belalningsulfästelse på de i rembursen angivnavillkoren. II Andra typer av förpliktelser Prop. Under denna rubrik har samlats elt anlal förpliktelser avinnebörd att en bank gjort etl åtagande som vid en framtida lidpunkt kan innebäraen kredilexponering för banken. I vissa fall är åtagandet bindande för bådaparter och det kan finnas en i förväg bestämd fidpunkt när åtagandet måsteinfrias eller tas i anspråk. I andra fall kan åtagandet vara bindande endaslför banken medan motparten kan välja om och vad vilken tid åtagandet skall tasi anspråk. Vissa åtaganden innebär att banken skall t. ex. bevilja krediter närandra parter inte är beredda till detta. Slutligen finns åtaganden enliglvilka en bank har givit ett kreditlöfte eller beviljat en kredit i räkning, menförbehållit sig rätten att under vissa omständigheter dra tillbaka sitt löfte. Åtagande omframtida placeringar innebär alt banken säljer elt lån, värdepapper eller annantillgång lill tredje man med åtagande att efter viss lid köpa tillbaka sammatillgång. Avtalet kan också innebära att endast köpledel i transaktionenaktualiseras. Överenskommelseom räntenivå å framlida placering Ett sådant avlal innebär att räntan för en insättning somvid en framtida tidpunkt görs hos en bank skall löpa med i avtalet fastställdränta. Emissionsansvar för vissa låneinstrument Under denna rubrik faller många av de nya instrument somintroducerats och som används på internationella marknaden och på den inhemska.De vanligaste instrumenten på den inlernationella marknaden är Note Issuance Facilities(NIF) och Revolving Underwriting Facilities (RUF). På den svenska marknadenförekommer förelagscerfifikatsprogram, finansbolagsprogram ochobligationsemissioner. Åtagandet för banken kan innebära att en låntagarefinansierar sig genom emittering av ovannämnda instrument på marknaden. Om detvid någol fillfälle inträffar att instrumenten inte kanplaceras på marknaden kan banken (tillsammans med andra avtalsparlners) tvingaslägga instrumenten i egen portfölj. En av banken bestämd omfattning för kreditgivning tillviss kund. Limiten är inte känd för kunden. EJ disponerad del av kredit i räkning En möjlighet för en låntagare atl efter egen bedömninglyfta belopp från en 1987/88: 45 Ett ovillkoratåtagande att bevilja kredit när avtalsparten så påfordrar. III Valuta-,ränte- och kursrelaterade transaktioner Dessaåtaganden är i regel överenskommelser om ränta eller kurs för valuta ellervärdepapper. De är vanligtvis bindande för båda parter men kan i vissa fallutlösas på ena partens begäran (t.ex. optioner). Med undantag för valutaswapparsker ingen leverans av kapital. Om transaktionen inte är skyddad genom t. ex. motaffärär banken utsatt för risk som härleds från kurs- och ränteförändringar. Oavsettom transaktionen är skyddad eller öppen kan banken löpa en risk att partnerninte kan utföra sin del av avtalet och kan därigenom utsättas för en oväntadoch icke planerad förlustrisk. Teoretiskt kan denna förlustrisk betecknas somen risk för förluster på all anskaffa till aktuellt pris den valuta ellermotsvarande som avtalsparlnern skulle tillhandahålla. Då den risk som kanuppstå i dessa engagemang är av annan karaktär än de tidigare behandlade göres härendast en uppräkning av de transaktioner som kan förekomma. Kombinerade valuta- och ränteswaps IV Rådgivnings- och förvaltningsansvar Förteckning över remissinstanserna och sammanställning avyttrandena Efterremiss har yttrande över kreditmarknadskommitténs promemoria medförslag fill ändring av kapitaltäckningsbestämmelserna för banker, fondkommissionsbolagoch finansbolag avgetts av bankinspektionen, hovrätten för ,fullmäktige i riksbank, försäkringsinspekfionen. - med instämmande av PKbanken -, -till vars yttrande hänvisat -, - med instämmande av -, styrelsen förStockholms fondbörs. iSverige (LO), (), , . Föreningen ochKonungariket stadshypotekskassa. Tillyttrandet från fullmäktige i har fogats ett särskilt yttrande avStaffan . Remissyttrandenafrån styrelsen för , , och innehåller i huvudsak endasl alt de i promemorian framlagdaförslagen tillstyrks eller lämnas utan erinran. övriga remissinstanser hari huvudsak anfört följande. Bankinspektioneninstämmer i kreditmarknadskommitténs förslag att i bankrörelselagens och fondkommissionslagenskapitaltäckningsregler liksom i finansbolagslagens upplåningsrällsreglerinförs en möjlighel för regeringen eller efter regeringens bemyndigandebankinspektionen att utfärda föreskrifter för inplacering i de olikariskklasserna av placeringar liksom att med upplåning jämställa exponeiingarsom inte är förutsedda i banklagarna. Tillsynsmyndigheterpå bankområdet i olika länder har ägnat stor uppmärksamhet åt kapitalläckningsfrågorför olika riskexponeringar utanför den synliga balansräkningen. Inspektionenföljer fortlöpande den internationella utvecklingen på detta område ochvälkomnar kreditmarknadskommitténs förslag med hänsyn till svenska bankers, fondkommlssionsbolagsoch finansbolags förhållandevis stora riskengagemang i exponeringar utanförbalansräkningarna. Dessa engagemang är med nuvarande lagstiftning inle föremålför några särskilda kapitaltäckningskrav. Bankrörelselagenoch fondkommissionslagen innehåller kapitaltäck- Prop. 1987/88:45 ningsreglersom tar sikte på bankers och fondkommlssionsbolags placeringar.Finansbolagslagen däremot innehåller upplåningsrättsregler som tar sikte påfinansbolags finansiering/upplåning. Delta bör beaktas när del gäller attfastställa konkurrensneulrala kapitalkrav för tillämpningen av den nuföreslagna lagstiftningen. Inspektionenvill utöver de exempel på kapitaltäckningskrav avseende riskexponeringarutanför balansräkningar som beskrivits i avsnitt 5 peka på det av fillsynsmyndigheternai (ofthe ) och (Bank ofEngland) ijanuari 1987 gemensamt framlagda förslaget till kapitaltäckningsbestämmelseri dessa båda länder. Enligt detta förslag införs kapitaltäckningskrav för ettantal av de engagemang som uppräknats i bilaga I till kreditmarknadskommitténspromemoria. Kreditmarknadskomitténanser att något kapitalteckningskrav inte behöver införas för ränleriskexponeringar.Inspektionen kan ställa sig bakom denna ståndpunkt. vill dockinspektionen framhålla, att de kraftiga räntesvängningarna på penning- ochkapitalmarknaderna får en allt större betydelse för utvecklingen av bankers, fondkommlssionsbolagsoch finansbolags riskbärande kapital. Ränteriskenkan beräknas på två sätt. Å ena sidan kan en bank med räntebundna placeringar iexempelvis obligationer som finansieras med traditionell inlåning frånallmänheten drabbas av elt försämrat räntenetto om de räntor som påverkarfinansieringen stiger, t. ex. genom en diskontohöjning. Delta försämraderäntenetto (ränteriskens inkomstdel) påverkar på längre sikl bankensriskbärande kapilal. Å andra sidan leder dock höjda penning- och kapilalmarknadsränlorlill etl nedskrivningsbehov för räntebundna placeringar. Dennaränteriskens inveslmentdel påverkar det riskbärande kapitalet ochmed de slora och snabba ränteflukluationer som förekommit bådei och i andra länder blir effekten på bankers, fondkommlssionsbolagsoch finansbolags riskbärande kapital betydande. Inspektionens beräkningarvisar all en höjning med en procentenhet av penning- och kapilalmarknadsränlornaöver hela den s. k. avkastningskurvan innebäratt det riskbärande kapitalet (bundetoch fritt eget kapital samt obeskattade reserver) minskas . Delförekommer dock kraftiga avvikelser från detta medianvärde. Med nya penning-och kapitalmarknadsinstrument, t. ex. standardiserade terminskontrakt, ränleoplioneroch ränteswapar, kan banker, fondkommissionsbolag och finansbolag både skyddasig för ränteförändringar och öka sin riskexponering. Denna utökaderiskexponering framgår ej av den synliga redovisningen. Ränteriskproblematikenoch hur man skall kunna uppställa kapitalläck- 39 ningskrav för dessa riskerdiskuteras i olika sammanhang. nen deltar i dessadiskussioner och kommer att ta de initiativ som betingas Det kan nämnas atli det av och framlagda förslaget till nya kapitaltäckningsreglerhar krav rests på kapitaltäckning för ränterisker genom attexempelvis inkludera inhemska statsobligaitoner i sådana placeringar somkräver kapitaltäckning. Detta förslag lar dock inte hänsyn till atl ettinstitut kan utjämna sin ränleriskexponering genom alt använda olika typer avfinansiella instmment såväl inom som utanför Banklagstiftningensregler om kapitaltäckning för placeringar har uppenbariigen tillkommit främstför atl bereda insällarna skydd. Banklagstiftningens historia visar emellertidalt kapitaltäckningsreglerna gång efter annan ändrats. Dessa ändringar harnästan alltid föranletts av att bankernas låneverksamhet expanderat såkraftigt att kraven på kapitaltäckning blivit allt svårare att uppfylla, ochlagstiftaren har genomgående tillskyndat dessa ändringar med motiveringen allbankernas ökade finansiella konsolidering och den erfarenhelsmässigavärderingen av riskerna i bankverksamheten lämnar utrymme för en ytterligareuppmjukning av kapilaltäckningskraven. Bakom dessa överväganden måsleemellertid rimligen ligga bedömningen att en alltför långt driven uttunning avkapilaltäckningskraven kan leda till en situation där bankernas kapitalbaserblir otillräckliga som skydd för insällarna. Moldenna bakgrund är det uppenbariigen angelägel atl kravel på kapitaltäckningkommer att omfatta varie slag av placering som i någon beak-tansvärd måninnebär en risk för insättarnas pengar. Eftersom det nu framlagda förslaget harjust ett sådanl grundläggande syfte, finner hovrätten anledning att hälsaförslaget med fillfredsställelse. Hovrätten anser sig också övertygad av deskäl kommillén anfört för all de ifrågakomna åtagandena hänförs lill olikariskklasser och för att åtagandena inte alltid inräknas i kapitalkravel lillhela sitt nettovärde. 1.3 Fullmäktige i riksbank Motivettill förslagen är att det med bl. a. penningmarknadens framväxt introduceratsen rad olika instrument som innebär åtaganden utanför balansräkningen frånkreditinstitutens sida men för vilka kapitaltäckningskrav inte erfordras.Avsikten är nu atl komplettera kapitaltäckningsbestämmelserna med dessaåtaganden så att de bättre fyller avsedda skyddsintressen. Nuvarande kapitaltäckningsbestämmelser,som varit i kraft är relaterade till bankernas tillgångssida. Kapitalkrav ställs i lagen med hänsyn till den kreditrisk som kan anses föreligga för olika typer av tillgångar. Som kommittén konstaterat finns det emellertid också andra lyper av risker i bankernas placeringar som kan vara av väl så slor betydelse som kreditriskerna. Exempel på sådana risker och för vilka 40 kapitaltäckningskravej erfordras är ränterisker, valutarisker, likviditets- Prop. 1987/88: 45risker, affärsrisker och administrativa risker. Röriighetenpå de finansiella marknaderna och på valutamarknaden har ökat kraftigt. Nyafinansieringsformer och instrument har växt fram i snabb takt. Det innebärsannolikt att andra risker än kreditrisker fått ökad betydelse ifinansinstitutens verksamhet. Enligt fullmäktiges mening bör detta beaktas igällande lagstiftning. Kommitténhar dock i sina förslag behållit den tidigare grundsynen all kapitaltäckningsbestämmelsernaenbart skall vara ett skydd mol kreditrisker. Övriga risker i bankers, fondkommissionärersoch finansbolags verksamhel har kommittén valt alt betrakta som entillsynsfråga varför några kapitaltäckningskrav inle bör ställas i banklagen. Enliglfullmäktiges mening synes de administrativa riskerna vara en typisk filllsynsfrågamedan den är mera tveksamt huruvida andra risker och inte minsl ränteriskenskall behandlas på detta sätt. Underen lång följd av år har bankerna byggt upp en betydande obligationsportfölj. kan hävdas att hela denna obligalionsporlfölj ulgör en potentiell ränteriskeftersom den till stora delar är fastförränlad medan skuldsidan är ränterörlig.Bankerna har således i sin obligafionsportfölj en betydande riskexponering varsstorlek kan åskådliggöras av variationen i bankernas rörelseresultat mellanolika år. Deras rörelseresultat kan beroende på i huvudsak ränteutvecklingenvariera med . Undersenare år har dämtöver tillkommit att bankerna i den allt växande options- ochterminshandeln också har en icke obetydlig ränleexponering. Inle minstutvecklingen med tvära kast i räntenivån har visat atlbetydande ränteförluster kan uppkomma om placerarna gjort termins- ochoptionsaffärer. Avsaknaden av begränsningar kan ha bidragit till den starkavolymtillväxten i terminsmarknaden . Fullmäktigeanser alt det finns skäl att söka reglera kreditinstitutens ränteexponering.Del är dock inte självklart att denna reglering bör ske genom kapitaltäckningskraveller limiter. Innan ett definitivt ställningslagande sker bör dock fråganutredas. Internafionellt har heller ej något ställningstagande gjorts lill hurränteriskerna skall hanteras men utredningar pågår i flera länder. Belräffandekreditrisker delar fullmäkfige kommitténs uppfattning av de av kommitlénangivna åtaganden bör påläggas kapitaltäckningskrav. Enligt fullmäktiges meningbör dock kraven utsträckas till att omfatta även följande tre områden. Lånelöften ' Prop. Traditionellthar alltid förekommit olika lyper av lånelöflen t. ex. i form av outnyttjade kredileri räkning eller en skriftlig utfästelse från långivare att på låntagarensbegäran tillhandahålla en kredit. För den skriftliga utfästelsen om kredit erläggerlåntagaren normalt en avgift. Kommittén konstaterar nu att eftersom kapilalläckningtidigare inle diskuterats för nämnda åtaganden och att inte under allaförhållanden är bindande bör någol kapitaltäckningskrav ej ställas. Enligtfullmäktiges mening utgör frånvaro av tidigare diskussioner om kapilalläckningskravför lånelöften inget skäl till all frågan inte ånyo prövas. Vidare kankommitténs påstående alt elt kreditlöfle inte under alla förhållande ärbindande, knappast utgöra ett motiv för all undanta alla lånelöften från kapitaltäckningskrav. Enligtfullmäktiges mening bör en viss begränsad kapitaltäckning krävas förlånelöften. Skälet härtill är att lånelöften otvivelaktigt utgör åtaganden frånkreditinstituten även om undantag finns när förmånslagaren kommil på obestånd.Kapitaltäckning bör dock inte erfordras för hela volymen utfärdade lånelöfteneftersom alla löften inte resulterar i en faktisk utlåning. Dispositionsgradenav t.ex. krediter i räkning varierar endast obetydligt kring . Fullmäktigemedger att del kan vara förenat med vissa svårigheter att definiera lånelöftenmen för icke utnyttjade krediler i räkning samt lånelöften för vilka förmånslagarenerlägger en avgifl bör viss begränsad kapitaltäckning krävas. Undersenare år har allt större volymer av företagscertifikat, marknadsbevis ochliknande instrument emitteras på den svenska penningmarknaden. Sådanaemissioner sker normalt via bank eller fondkommissionsbolag som för låntagarensräkning söker placera instmmenten på marknaden. Kommissionären är också normalt"markelmaker" och garanterar i princip en andrahandsmarknad.Kapitaltäckning för sådana åtaganden bör enligt kommittén erfordras i de fallåtagandet är bindande från kommissionärens sida att en viss andel avlånevolymen skall tas i egen portfölj. Kapitalkravel föreslås ulgöra av delbindande åtagandet. Kommittén synes inle inkludera kommissionärens medverkansom "markelmaker" i andra emissioner, t. ex. obligationsemissioner. Enligtfullmäktige är det oklart hur långt kommitténs förslag sträcker sig. Kapitaltäckningskravbör enligt kommittén ställas när "ell bindande åtagande" alt ta vissdel av krediten i egen portfölj föreligger. Men om avsikten är att sådana kravskall ställas endast vid uttryckliga i formell juridisk mening gjordeutfästelser anser fullmäktige förslaget otillfredsställande. Uppenbart är atten bank eller annan fondkommissionär kan agera "markelmaker"om dess vilja eller förmåga att medverka till en andrahandsmarknad vid egnaplaceringar ifrågasätts. inkluderaren risk för att banken tvingas ta hela eller delar av ett lånepro- gram bör omfattas av kapitaltäckningsbestämmelserna.Det bör gälla om Prop. 1987/88: 45 åtagandet i strikt juridisk mening är rättsligenförpliktande eller endast moraliskt eller affärsmässigt. Fullmäktigemedger att det kan vara förenat med vissa svårigheter att definiera vad som ärett åtagande. Detta bör därför värderas närmare i det fortsattaberedningsarbetet inför propositionen. Internationelltsynes också principerna variera enligt kommitténs mycket kortfattadejämförelse. I och erfordras sålunda kapitaltäckningskravför av åtaganden i form av Note Issuance Facilities, (s.k. NIFs) och RevolvingUnderwriting Facilities (s.k. RUFs). I skall av vissa medel- ochlångfristiga åtaganden av nämnda typer av instrument vara kapitalläckningsgmndandemedan i oåterkalleliga åtaganden genom NIFs till är kapitaltäckningskrävan-de. Analogtmed lånelöften bör dock inte kapilalläckning erfordras på en kommissionärs helalåneprogram eftersom risken får anses som liten att en kommissionär skalltvingas placera samtliga sina låneprogram i egen portfölj. Kapitaltäckning bördärför krävas på endast en viss begränsad del. Itransaktioner med avtal om framtida förvärv av värdepapper föreligger två typerav risker. Förutom den tidigare behandlade ränterisken finns också enkreditrisk eftersom värdepapperet kan minska i värde eller l.o.m.bli värdelöst. Köparen måste ändå fullfölja avtalet. Enligt kommitténs förslagbör kapitaltäckning inte erfordras på hela den volym av värdepapper om vilketavtal tecknats om framtida förvärv. Mofivet härtill är att avtal kanha tecknats om framtida försäljning av värdepapperen och då har kreditriskeneliminerals. Kommitténs förslag är därför att kapitaltäckning endast skallerfordras på den öppna positionen (dvs. nettot mellan köpt och sålt). Nuvarandekapitaltäckningsbestämmelser liksom i princip all annan bokföring bygger på bmltobokföring.Enligt fullmäktiges mening finns del inga skäl lill att vad avser avtal omframlida förvärv eller försäljning av värdepapper tillämpa nettobokföring.Fullmäktige kan förstå kommitténs synsätt om avtalet om köp respektiveförsäljning tecknats med samma motpart. Det torde dock vara mera vanligt altavtal om förvärv tecknas med en motpart och avtal om försäljning med en annan.Om den sistnämnda motparten av olika skäl inte uppfyller sitt åtagande fårinstitutet bära hela kreditrisken. Enligt fullmäktiges mening bör därför inteavtal om framlida försäljning av värdepapper i kapitaltäckningsbestämmelsernafå avräknas från avtal om framtida förvärv av värdepapper. Kapilaltäckningskravetbör dock kunna begränsas till endast en viss andel av den på termin såldarespektive köpta volymen värdepapper enär risken synes liten alt somdel underliggande värdepapperet förlorar i värde motparten hamnar på obestånd. Värderingav förslagen Prop. Kapitaltäckningsbestämmelsernaför banker har varit ett aktuellt ämne . Främsl har bankernasmöjligheter alt få tillskott av nytt riskkapital diskuterats. Den 13 juni 1985besvarade t.ex. fullmäktige en remiss angående en framställan från om att sparbank skulle kunna tillföras riskkapital även ide fall då del ej erfordrades för att upprätthålla sparbanks verksamhel.Förslaget avvisades men del konstaterades att skäl fanns alt se över nuvarandemöjligheter för samtliga bankgrupper om formerna för nytt tillskott avriskkapital. Innan en sådan översyn skett borde dock inga förändringar medges.