prop · GB036 · 1987-12-31 00:00:00 — Som yllerligare fömtsättning för alt etlmål eller ärende skall få föras över till en annan domstol anges att åtgärdenskall vara lämplig med hänsyn till utredningen och övriga omständigheter. Viddenna bedömning bör beaktas sådana faktorer som hur viktigt det är för parternaeller frän allmän synpunkt atl målet avgörs ulan långvarigt dröjsmål, Vidarebör utredningens beskaffenhet och de kostnadsmässiga konsekvensema av att måletflyttas över beaktas. Uttrycket domstol av samma slag har behandlats under 17 §. Paragrafenhar behandlats i avsnitt 4.7.4. Första stycket motsvarar 5 § andra stycket SRL. Bestämmelsernahar behandlats i avsnill 4.7.4. Paragrafenmotsvarar i sak 6 § SRL. Som grundfömtsätlning för all elt särskilt ombud skallförordnas föreskrivs att en part kan anlas vara ur stånd alt la lill vara sin rällpä grund av krigsförhällandena. Därmed är del inle sagt alt ell ombud alllidbör förordnas för parten i sädana situationer. Detta bör bedömas medutgångspunkt från den processuella gmndprincipen atl hinder för handläggningenav ell mål eller ärende föreligger, när en part är ur sländ all bevaka sinrätt. Del är tänkbart atl hindret kan undanröjas genom alt målet eller ärendetflyttas över till en annan domstol (se 20 §). mäl eller ärende kan ocksä imånga fall förbli vilande utan större olägenheter fill dess alt parten kanbevaka sina intressen. En tillämpning av regler beträffandeparts utevaro, l.ex. bestämmelserna i 46 kap. 15 § andra stycket 1, kan ocksåleda till all etl mäl avgörs trots att parten är förhindrad atl inställa sig.För atl ett särskill ombud skall förordnas fordras del att handläggningen inlekan uppskjutas, därför all del är synnerligen viktigt för någon av parternaeller därför atl det är angeläget från allmän synpunkt att ett avgörande kankomma till stånd. Föratl det särskilda ombudet skall kunna fylla sin funkfion bör reglerna i 12 kap.rättegångsbalken beträffande ombud med fullmakt för etl visst mål tillämpas.När det gäller den behörighet som enligl 12 kap. 14 § tillkommer den som harfullmakt för etl visst mål, är del i fråga om del särskilda ombudet överflödigtatl - säsom i den nuvarande lagen - uttryckligen ange att behörigheten inte ärbegränsad lill en viss domstol eller lill elt visst rättegångstillfälle. En sädanbegränsning förutsätter att den görs i en av parten meddelad fullmakt, vilkeldel ju inle är fråga om. Däremot finns en begränsning av det särskilda ombudetsbehörighet när del gäller delgivning av stämning i brottmål. En sådanbegränsning är påkallad av rättssäkerhetsskäl. Om den misstänkte Qänstgör inomförsvarsmakten, kan stäm- ningendelges genom mililärmyndigheternas försorg. Även när så inle är Prop.1987/88:6 fallet torde delgivning kunna ske ulan alllför slora svårigheter omden misstänktes uppehållsort är känd. I de fall då del inte går atl fåupplysning om var den misstänkte befinner sig eller han annars inle ärtillgänglig för delgivning, är del i regel mindre angelägel alt inleda en brotlmålsprocess. Enligtparagrafen skall ombudet ha rätt lill ersättning av allmänna medel ochersättningen fastställas av domstolen. Reglerna överensstämmer i huvudsak med 7§ SRL och har utformats i huvudsak med utgångspunkt i vad lagrådet har anfört. Vemsom bör stå för ombudskoslnaderna skall avgöras enligt vanliga rällegängskostnadsregler,främsl enligl , men i likhet med vad som gäller enligt 31 § rätishjälpslagenskall ränta inle räknas på ersättningsbeloppet. Återbetalningsskyldighetfill staten för ersättningen till ombudet skall åläggas den som enligt dessaregler är skyldig all betala rättegångskostnaderna. Om ersättningenunderstiger en viss av regeringen föreskriven gräns, skall dock inle någon äterbetalningsskyldighetkomma i fråga. Regeringenhar i 42 a § rättshjälpsförordningen (1979:938, 42 a § ändrad senast 1983:923)fastställt etl sådant belopp för bestämmelserna i 31 § andra stycket rätishjälpslagenoch 31 kap. 1 § Qärde slyckel . belopp gäller även för fullmaklslagen. Denpart för vilken det särskilda ombudet har förordnals är inle heller 'skyldig atl lill slaten betala mer än som motsvarar del för honom gällandemaximibeloppet för rällshjälpsavgifl. Isista stycket finns särskilda föreskrifter om ålerbetalningsskyldighet förtilltalade i brottmål. I fräga om ombud för målsägande i brottmål gällerdäremot det som sägs tidigare i paragrafen. Bestämmelsernahar behandlats i avsnitt 4.7.2. De motsvarar 4 § SRL. Enligl4 kap. 6 § är den valbar lill nämndeman som är kyrkobokförd i kommunen eller, i fråga om nämndeman i hovrätt, i länet eller den del därav som hör till hovrätten (se numera också 4 kap. 7 § andra slyckel samma balk). Motsvarande bestämmelser om valbarhet lill nämndeman finns när del gäller länsrätt och kammarrätt i 20 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar och när del gäller försäkringsrätt i 9 § lagen om försäkringsdomstolar. Kravet pä att vara kyrkobokförd hänför sig i dessa fall till länet. Sä är också fallet när del gäller valbarhet lill nämndeman i fastighetsdomstol och vattendomstol (7 § lagen om domsto lar i fastighelsmål och 13 kap. 3 § vattenlagen 1983:291). Om en nämndeman är förhindrad all Qänslgöra eller uteblir frän sam- 89 manträde och en annannämndeman inle kan tillkallas , får rätlens Prop. 1987/88:6 ordförandeenligt 4 kap. 10 § kalla nägon som är valbar till nämndeman fördomkretsen. För de allmänna förvaltningsdomstolarna och försäkringsrätternasamt för fastighets- och vattendomstolarna finns inle någon motsvarandeföreskrift. Mankan förutse atl förhållandena under beredskap och krig kan medföra altnämndemän kan bli förhindrade att inställa sig till sammanträde och atl därförersättare kan komma att behöva kallas in. Den möjlighet som enligl 4 kap. 10 §rättegångsbalken föreligger för tingsrätter och hovrätter atl vid förfall fören nämndeman kalla in någon som är valbar till nämndeman för domkretsen bördärför slå lill buds för samtliga domstolar som tillämpar domförhelsreglervilka föreskriver medverkan av nämndemän. Dennuvarande bestämmelsen i SRL ger rätten möjlighet atl tillkalla även ennämndeman eller en till nämndeman valbar person ulom domkretsen. Möjlighetenatt tillkalla någon som är kyrkobokförd i en annan kommun än som tillhördomkretsen torde bli av praktisk belydelse främst för tingsrätterna.Situationer kan dock tänkas uppkomma dä del även för t. ex. en länsrätl kanunderlätta att iaktta domförhetsreglerna om det finns möjlighet alt somersättare för en nämndeman tillkalla även en person som är kyrkobokförd i etl annallän. Regeln är dock en undanlagsregel och bör tillämpas först när en behörigperson som är kyrkobokförd inom domkretsen inte finns tillgänglig. Förhållandelatl 24 § första slyckel denna lag och 4 kap. 10 § samtidigtkan vara tillämpliga medför inte nägra ölägenheter i praktiken. Med h'änsyn lillatl den som är nämndeman innefattas i kretsen av valbara personer behöver delinte uttryckligen anges all även en nämndeman utom domkretsen kan tillkallassom ersättare. Iandra slyckel finns en regel om möjlighet alt tillkalla en annan lämplig personvid förfall för sädana ledamöter som ingär i den särskilda sammansättningen avtingsrätter, hovrätter, länsrätter och kammarrätter vid behandlingen av vissamål. Slyckel har getts en avfattning i enlighet med vad lagrådet har förordat. Deledamöter som omfattas av regeln är sådana särskilda ledamöter som avses i 1 kap. 8 § och 2 kap. 4 a § , tekniska ledamöter i faslighets- och vattendomstolar (3 och 13 §§ lagen om domstolar i fastig helsmål resp. 13 kap. 3 och 11 §§ vattenlagen), tekniskt sakkunniga leda möter i patentmål (66 och 67 §§ patentlagen 1967:837, omtryckt 1983:433, 66 § ändrad senast 1986:233), tekniskt kunniga ledamöter i patentbesvärs rätten (4 § lagen 1977:729 om patentbesvärsrätten, 4 § ändrad 1977:1021), särskilda ledamöter vid sjöförklaring och i dispaschmål (305 och 340 §§ sjölagen 1891:35 s. 1, omtryckt 1985:176), värderingslekniska ledamöter i fastighelslaxeringsmål (21 kap. 8 § och 22 kap. 4 § faslighetstaxerings lagen 1979:1152, 21 kap. 8 § ändrad senast 1983:373, 22 kap. 4 § ändrad senast 1981:280) samt de särskilda ledamöterna i kammarrätterna i kom munalbesvärsmäl (13 a § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar). Ifråga om ersättaren föreskrivs att denne skall vara lämplig. Kravet pä Prop.1987/88:6 lämplighet för uppgiften innefattar ett krav pä en viss sakkunskap.Under beredskap och krig kan man inte alltid ställa samma krav i det avseendetsom under normala förhållanden. Vilka krav på speciell kännedom, utbildning ellererfarenhet på området i fräga som bör ställas i sådana lägen, bör bero främslpä tillgängen till sakkunniga personer. Situationer kan uppkomma, då även densom har endast nägon erfarenhet pä sakområdet bör kunna anses lämpad föruppgiften och kunna tillkallas som ersättare. Delligger i sakens natur alt den mest sakkunnige tillkallas i första hand, men nägoluttryckligt krav pä sakkunskap för lämplighet som ersättare anges inle. Bestämmelsenmotsvarar 8 § SRL. Enligl 21 § rätishjälpslagen får förutom advokat ochbiträdande jurist på advokatbyrå även annan som är lämplig förordnas tillbiträde. Åven för förordnande som offentligt biträde enligl 41 §rättshjälpslagen gäller endasl krav pä lämplighet (44 § första slyckel sammalag). Nägon motsvarighet lill den nuvarande bestämmelsen i SRL om biträde enligllagen om fri rättegång behövs därför inte. Paragrafeninnebär att domstolarnas handläggning av förvaltningsärenden jämställs medförvaltningsmyndigheternas verksamhet såvitt gäller lill-lämpningen av den nyafullmaktslagen. Bestämmelsenmotsvarar 11 § SRL. Ifråga om skyldigheten all inställa sig lill förhör under förundersökning ibrottmål gäller elt längsta avstånd av fill förhörsplalsen. Inomdenna sträcka är man skyldig att inställa sig pä kallelse. Delta framgär av 23kap. Genom den regel som föreslås här gäller inteföreskrifterna om elt längsta avstånd i krigslider. Regeln innebär all man ärskyldig alt inställa sig oavsett avståndet, om det inle medför avsevärdaolägenheter, och att man kan hämtas lill förhöret oavsett avståndet, om maninte själv inställer sig. Bestämmelsernai denna paragraf har hämtats från 12-14 §§ SRL, där kvarhållande av försändelser, télefonövervakning och avlyssning av tele fonsamtal regleras. Reglerna är nästan desamma som i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål (ändrad senast 1981:1296). Bestämmelserna motsvarar 4 §, 5 § andra, tredje och Qärde styckena och 6 § lag. Skillnaden består framför allt i atl SRL inle begränsar möjligheterna atl hålla kvar försändelser eller all utöva telefon- 91 övervakning lill misstankeom vissa närmare angivna broft, vilket 1952 ärs Prop. 1987/88:6 lag gör. Tvängsmeddskommilténhar i sina betänkanden (Ds Ju 1981:22) Hemlig avlyssning m.m.och (SOU 1984:54)Tvångsmedel - Anonymitet - Integritet föreslagit dels en ny Ivångsmedelslagoch dels ändringar lag. Enligl förslagen skall lag vara fidsbegränsadäven . Avsiklen härmed är att de från inlegritetssynpunkt mycketingripande äigärdernii i lagen skall omprövas regelbundet. Förslagen bereds förnärvarande i . Vissaav dessa bestämmelser (32-36 §§) är tillämpliga ocksä i regeringsärenden, se 1§ första stycket. Bestämmelsenhar behandlats i avsnitt 4.6.6. Den motsvarar 2 § i tillämpningskungörelsentill AFL men har getts en avfattning sä all den generellt gäller hosdomstolarna och inte bara som hos förvaltningsdomstolarna. Den blir därmedtillämplig t. ex. pä sädana brottmål som behöver handläggas skyndsamt medhänsyn lill disciplinen och ordningen inom försvarsmakten. Bestämmelsernai 3 § AFL om anstånd med val lill kommunfullmäktige m. m. har med vissaredaktionella ändringar tagils upp i denna paragraf, se avsnitt 4.5.5. lillriksdagen omfattas inte av bestämmelserna, eftersom lagen inle är tillämplig påriksdagen. Som exempel på sädana allmänna uppdrag som anges i paragrafen kannämnas nämndemän vid domstolar samt ledamöter i kommunala nämnder och i stafiigamyndigheters styrelser. I 37 § finns bestämmelser som rör dem som fullgör deallmänna uppdragen. Paragrafenmotsvarar 2 § första stycket 4 och 4 § första slyckel AFL. Paragrafen,vars innehåll har behandlats i avsnill 4.6.7 och 4.7.4, motsvararbestämmelserna i och SRL om räll för regeringen alt föreskriva omförlängning av fullföljdsfider och andra lidsfrister. Den har utformats medbeaktande av lagrådets synpunkter. Bestämmelseni punkt 1 har avfallals sä alt den gäller även för t. ex. omprövningsinslilulel enligl lagen (1962:381) om allmän försäkring (om tryckt 1982:120, ändrad senast 1987:569). Med "annan liknande åtgärd" 92 a. återvinning i mäl vid domstol. Regeln om förlängning av lid för Prop.1987/88:6 överklagande gäller ocksä besvärslid hos förvaltningsdomstolar ochallmänna domstolar. Bestämmelsen i punkt 2 gäller hämtöver alla för domstolarföreskrivna frister ulom sådana som gäller överklagande. Säsom exempel på defrister som avses kan nämnas tid för alt väcka talan eller annars inför domstolvidta någon åtgärd som föreskrivits för atl en person skall kunna bevaka sin räll,1. ex. för all fullfölja ell lillslånd fill expropriation eller atl bevaka elltestamente. Iandra slyckel finns bestämmelser om automatisk förlängning av över-klagandefiderm.m. vid kungörelse om krigstillstånd. Givetvis innebär bestämmelserna alt t.ex. en fullföljdstid som sträcker sig längre än de efterkungörelsens utfärdande inte förkortas Qfr l.ex. 20 kap. 13 § lagen 1962:381 omallmän försäkring). Denautomatiska förlängningen enligt andra stycket vid kungörelse om krigstillståndgäller inle frister enligl punkt 3, dvs. för motsvarande frister vid andramyndigheter än domstolar (t. ex. liden för alt avge självdeklaration). Jag harinle ansett mig kunna fillstyrka elt av lagrådet framfört förslag all ävensådana frister skulle omfattas av en automatisk förlängning i detta fall.Fristerna vid överklaganden m. m. och de övriga frister som föreskrivits fördomstolar gär förhållandevis lätt atl överblicka, så all man kan förutse vilkafrister som kommer all träffas av den generella förlängningen. För andrafrister vid förvaltningsmyndigheter än dem som gäller överklaganden kan delvara svårare atl förutse konsekvenserna av en generell förlängning med hänsyn lillatt förhållandena kan vara av så skiftande slag. Dessa frister bör därför enliglmin mening förlängas först efter mera detaljerade överväganden. Bestämmelsenhar behandlats i avsnitt 4.6.7 och 4.7.5. Den innebär all, om ett överklagandekommit in för sent myndigheten själv får avgöra om laga förfall föreligger pågrund av krigsförhållandena. Bestämmelsen motsvarar 9 § andra stycket AFL. Tillskillnad mot nuvarande ordning gäller den också hos de domstolar som förnärvarande regleras i SRL. Den instans som prövar om ell överklagande kommil ini rätl tid prövar också om laga förfall föreligger enligl denna paragraf. Paragrafenhar utformats med beaktande av synpunkter som anförts av lagrådet. Delta har ocksätagit upp frägan om relationen till inslilulel återställande av försullen tidkräver närmare övervägande. Lagrådet har bl.a. väckt spörsmålet om sammaförhällande som kan föranleda atl en försenad inlaga inte avvisas alternativtkan beaktas som grund för återställande av försutten tid. Enligt lagrådetkunde del övervägas att utesluta överklaganden enligt fräntillämpningen av paragrafen. Som jag ser det skulle delinte vara nägon helt tillfredsställande lösning att enbart lita till reglerna om återställande av försutten lid för de fall som är aktuella , eftersom det här kan bli fråga om massärenden. Det möter enligt min mening inte någol hinder mot alt båda de nu aktuella instituten finns och formellt sett kan tillämpas på samma grund. Iandra meningen föreskrivs om när tidsfristen för s.k. anslulningsvad Prop.1987/88:6 skall anses börja löpa, om underrätten vid vad i tvistemål ellerbrottmål har tillämpat regeln i första meningen om laga förfall vidöverklagande. Den vecka motparten då har på sig räknas frän dagen för rättensbeslut alt vad skall anses ha anförts i rätt lid. - Med tanke på den korta tidsom ges för anslutningsvad är det givelvis viktigt atl rätten underrättarmotparten om sitt beslut. Bestämmelsernahar behandlats i 4.6.7 och 4.7.5. De motsvarar 10 § andra stycket AFL och 10 §första stycket SRL. Dessa bestämmelser ger regeringen rätt alt föreskriva atl myndighetemasjälva fär utsätta ny tid för de ätgärder som beskrivits i 32 § ulom föröverklaganden. Dessa behandlas i 33 §. Bestämmelserna avser såväl domstolar somandra myndigheter, regeringen inbegripen. Regeringenfär enligl AFL efter ansökan utsätta ny lid för åtgärden när en sådan tidsfristhar försuttits på grund av krigsförhållandena. Enligl 11 kap. 11 § RF ankommerdet inte på regeringen utan pä högsta domstolen eller regeringsrätten altbevilja återställande av försullen lid. Fördelningen av ärenden mellan dessatvä domstolar regleras i grundlagsbestämmelsen. Det kan anmärkas all rätlegångsutredningen(Ju 1977:06) har föreslagit alt bl. a. återställande av försullen lid skall fäbeviljas ocksä av lägre domstolar (Ds Ju 1986:9). Förslaget har remissbehandlatsoch övervägs i . Genomförs förslaget, kan frägauppkomma om en ändring av den nu föreslagna paragrafen. Paragrafeninnebär sålunda att reglerna om återställande av försutten lid skall tillämpasockså på andra frister än dem som avser överklagande. Prövningen föreslogs idel lill lagrådet remitterade förslaget ankomma pä högsta domstolen ochregeringsrätten, med den fördelning dem emellan som anges i 11 kap. 11 § RF. Enansamling av sädana ärenden hos de högsta domstolarna under krigstid skulleemellertid enligt lagrådet vara högst oläglig. Beslutanderätten borde i slälletdecentraliseras så längt som möjligt. Lagrådet har ifrågasatt om inte en"ordinarie" myndighet, likaväl som atl underlåta avvisning av elt pågrund av krigsförhällandena försenat överklagande, kan betros med all undermotsvarande omständigheter godta en försenad åtgärd av del slag som behandlas. Förmin del kan jag i princip dela lagrådets uppfattning. Jag anser all regeringen bör reglera frågan om vilken myndighet som skall ha befogen het alt efter ansökan utsätta ny lid för de åtgärder som avses. Fristerna för överklagande och omprövning är lättare atl avgränsa än övriga frister. När det gäller de andra fristerna kan det vara svårt alt överblicka konsekven sema av alt varje myndighet skall utsätta ny lid för åtgärderna. Också frågan om i vilka fall domstolarna skall ha denna befogenhet bör övervägas närmare. Som lagrådet har anförtbör det vara gemensamt för de nu behandlade reglerna att ett beslut att sakbehandla en försenad framställan eller alt sälta 94 ul en nyfrist för en åtgärd inte bör fä fallas utan att en motpart, där en Prop.1987/88:6 sådan finns, har berells fillfälle att yttra sig. Även om man kanfalla tillbaka på allmänna grundsatser, skulle enligt lagrådet en bestämmelse iämnet, eventuellt försedd med någon modifikation, t. ex. i fråga omförvaltningsärenden, vara av värde Qfr 58 kap. 6 och 12 §§ ). Jag anser för egen del att principen om kommunikafionenligt bl.a. , förvaltningsprocesslagen och förvaltningslagenbör tillämpas i de fall fråga uppkommer om all en försenad framställan skalllas upp enligl denna lag. Även innan en ny frist sätts ul bör en motpart lämnasfillfälle atl yttra sig. En uttrycklig bestämmelse härom i den nya lagen kandock inle anses behövlig. Med anledning av vad lagrådet har yttrat bör framhållasatt någon skillnad inle görs i bestämmelsen mellan enskilda parter och"allmänna" parter, t. ex. slalen eller en kommun. Bestämmelserna, som utformats med ledning av lagrådetssynpunkter, överensstämmer med motsvarande regler i 10 § SRL, se avsnitt 4.6.7och 4.7.5. Reglerna om delgivning las upp i denna paragraf. De haravfattats enligl lagrådets förslag. Första och andra styckena motsvarar 12 § AFL och 15 § SRL.Bestämmelserna gäller även delgivning för personlig inställelse vid domstol.Motiven fill tredje slyckel finns i avsnitt 4.7.6. Bestämmelserna i första och andra styckena innehällerregler om skyldig-hel atl kvarstå i allmänna uppdrag och om alt de föreskriftersom finns om rätt alt avsäga sig uppdrag inle skall tillämpas. Bestämmelsernaöverensstämmer i princip med 3 § AFL och 3 § SRL. Föreskrifternai tredje stycket motsvarar 3 § tredje stycket SRL. De nuvarande bestämmelserna om atl vissa förordnanden automatiskt för längs har utsträckts till att gälla även i fråga om de särskilda ledamöterna i tingsrätterna och hovrätterna, de värderingstekniska ledamöterna i läns rätterna och kammarrätterna, de särskilda ledamöterna i kammarrätterna, sådana särskilda sakkunniga som lillhandagår allmänna förvaltningsdom stolar och försäkringsdomstolär med utlåtanden samt ledamöter och ersät tare i arbetsdomstolen. De tekniska ledamöterna i fastighets- och vatten domstolarna omfattas däremot inte av tredje stycket eftersom de inle är förordnade för viss lid. Delsamma gäller de tekniskt kunniga ledamöterna i patentbesvärsrätten. 38 § Prop. Föratt avveckla särregleringen och återgå lill normala förhållanden behövs vissabestämmelser bl.a. för atl skydda enskilda mot rättsförlust. Sädana bestämmelserfinns i 17 § SRL och motsvarar denna paragraf. Till följd av hänvisningen till32, 34 och 35 §§ blir andra slyckel tillämpligt också hos regeringen 1 §första stycket). Riksdagentorde kunna behandla lagstiftningsärendet . Berörda myndigheteroch församlingar behöver därefter fid för förberedelsearbete innan lagenträder i kraft. Lagen föresläs därför träda i kraft först . Hänvisningartill AFL har ändrats lill alt avse den nya lagen. Jaghemställer atl regeringen föreslär all anta förslagen lill 1. lagom åndring i regeringsformen, 2. lag om förfarandet hoskommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig ellerkrigsfara m. m., 3. lag om ändring i lagen(1964:63) om beredskap, 4. lag om ändring i lagen(1973:861) om lokal kristidsförvaltning. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar all genomproposition föreslå att anla de förslag som föredraganden har lagtfram. Sammanfattning av folkstyrelsekommitténs förslag Inledningsvisredovisas de argument som ligger bakom att regeringsformen innehåller eltsärskilt kapitel om förhållandena under krig och krigsfara. Efter prövning avdessa stannar kommittén för atl regler i ämnet även fortsättningsvis bör ingå iregeringsformen. Sombakgrund lill frågan om vilka förändringar som kan vara behövliga men även isyfte alt klara upp en del missförstånd om vad de nu gällande reglerna innebärgår kommittén därefter igenom regeringsformens kapitel om krig och krigsfaraparagraf för paragraf I det samrnanhanget utvecklas också innebörden av två idet aktuella ämnet centrala begrepp, nämligen termerna krig och ockupation. Ensjälvklar utgångspunkt för grundlagsregler om rikels styrelse under ockupalionsförhållandenmåste vara all trygga den svenska folksiyrelsen. Kommittén föreslär därför attden gmndläggande principen bör vara aft de ledamöter av ochregeringen som befinner sig i frihet - på svenskt territorium eller i exil -skall överta all konstilufionell behörighet från sådana ledamöter som befinnersig i ockupafionsmaktens våld. Den svenska folksiyrelsen kommer pä sä vis endaslall kunna representeras av organ vars molsländsvilja och demokrafiskarepresentativitet inle kommer alt kunna sättas i fräga. Etlgenomförande av denna princip innebär all varken , dess krigsdelegalioneller regeringen skall fä fafta beslul pä omräde som kontrolleras av enfrämmande makt som ockuperat svenskt territorium. Inle heller skall enskildaledamöter av någol av dessa organ få utöva befogenheter som de har i dennaegenskap. Enkonsekvens av atl inle får falla beslut under ockupation är all valtill inle skall fä äga rum under sådana förhållanden. Eftersom valunder ockupation över huvud laget inte skulle kunna uppfylla kravet pä atl varafria val i egenfiig mening bör emellerfid även val till kommunala församlingarförbjudas under ockupation.