prop · GB0388 · 1987-12-31 00:00:00 — Lagrådethar i anslutning härtill anfört följande: 110 8 första meningen anges vissa allmänt hållna åligganden för en tillverkare, importör, överlåtare eller upplåtare av en teknisk anordning som kan alstra strålning. Han skall sålunda svarar för alt anordningen är försedd med nödvändig slrålskyddsutrustning och även i övrigt erbjuder en betryggande säkerhet mot skada. Samma mening innehåller emellertid också det preciserade åliggandet alt svara för att anordningen uppfyller meddelade strålskyddsföreskrifter. Som lagrådet anför beträffande 35 8 bör för straffbarhet vid eftersättande av de allmänt avfattade skyldigheter na i subjektivt hänseende krävas uppsåt eller grov oaktsamhet medan brott 2 mot preciserade föreskrifter skall kunna bestraffas även vid oaktsamhet sominte är grov. Det får förutsättas att föreskrifter om strålskydd för Prop.1987/88:88 nämnda tekniska anordningar meddelas med stöd av 12 8 och att däriäven anges vilka som har att svara för att dessa föreskrifter iakttas.Åliggandet av samma innebörd i 108 kan då utgå, vilket skulle underlätta enändamålsenlig reglering av straffbestämmelserna. Lagrådet förordar att 108första meningen ändras i enlighet härmed. Jagdelar lagrådets uppfattning. Paragrafen har formulerats i enlighet medlagrådets förslag. Somjag tidigare angett i anslutning till 3 8 har på förslag av lagrådet uttrycket"teknisk anordning som kan alstra strålning" valts i stället för deti det remitterade förslaget använda "teknisk anordning som kan eller äravsedd att alstra strålning". Påmotsvarande sätt som gäller beträffande radioaktiva ämnen skall tekniskaanordningar genom märkning eller på annat lämpligt sätt förses med uppgifter avbetydelse från strålskyddssynpunkt. Märkning skall utföras innan en tekniskanordning avlämnas för att tas i bruk eller förevisas i marknadsföringssyfte.Märkning av en anordning kan i och för sig samordnas med annan typ av instruktionför anordningen. Syftet med informationen är att sprida upplysning om derisker som är förknippade med hanteringen av anordningen. Det är väsentligtatt informationen år klart och förståeligt utformad. Ansvaretenligt paragrafen aktualiseras i första hand när en teknisk anordning förstagången avlämnas för att tas i bruk. Bestämmelsen omfattar emellertid ävenförsäljning av begagnade apparater som avlämnas för att brukas i levereratskick. Regeln avser däremot inte överlåtelse för t, ex, skrotning ellerrenovering. Denna fråga regleras i 13 och 14 88, Medteknisk anordning som kan alstra strålning jämställs en teknisk anordning somär försedd med en radioakliv strålkälla. För en sådan teknisk anordning gälleräven bestämmelserna rörande radioaktiva ämnen 19 8, En förklaring till denanvända terminologin finns i specialmotiveringens inledning. Medstöd av 12 8 kan ytterligare föreskrifter meddelas rörande tekniskaanordningar. 11 8Den som installerar eller utför underhållsarbete på en anordning som avses i 10 8 skall svara för alt den slrålskyddsutrustning som hör till anordningen sätts på plats och att i övrigt de åtgärder vidtas som behövs från strålskyddssynpunkt och som föranleds av arbetet. Paragrafenmotsvarar i huvudsak 11 8 andra stycket strålskyddslag och 3 kap.10 8 arbetsmiljölagen. Den överensstämmer i sak med Idenna paragraf anges ett särskilt skyddsansvar vid installation av anordning som kan alstra strålning eller som är försedd med en radioaktiv strålkälla. Liksom enligt nuvarande bestämmelse skall den som installerar anordningen svara för att behövlig strålskyddsutrustning sätts på plats och att övriga åtgärder vidtas som behövs från strålskyddssynpunkt och som föranleds av arbetet. Skyddsansvarel omfattar skyddsanordningar som hör till den tekniska anordningen eller som har ett direkt samband med anord- .,, ningen.Skyddsåtgärder i lokaler eller dylikt faller således utanför. nyhet är att bestämmelsenäven skall gälla den som utför underhållsarbete Prop. 1987/88:88 på enteknisk anordning. Ansvaretgäller oavsett om installationen utförs genom självständig installatör,apparatleverantör eller beställare. I första hand åvilar ansvaret den somdriver installationsverksamheten men ansvaret omfattar i och för sig ävenpersonal som anlitas vid installationen. Medinstallation av anordning kan jämställas reparation eller ändring av anordning.I vilken utsträckning detta är fallet får bedömas med hänsyn till reparationenseller ändringens omfattning och beskaffenhet. 128 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela deytterligare föreskrifter som krävs till skydd mot eller för kontroll avstrålning i de hänseenden som anges 16-11 88. 1fråga om radioaktiva ämnen finns även bestämmelser i lagen (1981:289) omradioakuva läkemedel och lagen (1982:821) om transport av farligt gods. Paragrafen,som saknar motsvarighet strålskyddslag, svarar delvis mot 3 8 iutredningens förslag. Somtidigare nämnts kommer lagen i många avseenden få sitt konkreta innehåll genomföreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer. Första stycket innehåller ett bemyndigande att meddela ytterligareföreskrifter angående sådana frågor som regleras 16-1188, Enligt paragrafen kanföreskrifter meddelas i fråga om verksamhet med strålning, radioakliva ämnenoch tekniska anordningar. Närdet gäller verksamhet med strålning kan t, ex, föreskrifter meddelas rörandeförsiktighetsmått, arbetsrutiner, dosmätning och kompetenskrav. Det blir ocksåmöjligt att meddela föreskrifter om dosgränser. Sådana föreskrifter kanmeddelas i olika avseenden, såsom högsta tillåtna dos av joniserande strålningeller högsta tillåtna mängd av radioaktiva ämnen, rörande radioakliva ämnen och tekniska anordningar kan som exempelkrav ställas på ämnens och tekniska anordningars utförande, hållbarhet ochfunktion. Till begreppet radioaktivt ämne hänförs även s. k. slutnastrålkällor. Därmed avses ett radioaktivt ämne som är inneslutet i ett höljeeller på annat sätt anbragts så att risk inte föreligger för att ämnet vidnormal användning frigörs eller på annat sätt blir åtkomligt för direktkontakt, Normgivningsrättenomfattar också apparater och tekniska anordningar som väl kan alstra strålningmen som inte är avsedda att sända ut strålning (s, k, parasitär strålning). Delkan gälla såväl joniserande som icke-joniserande strålning. Som exempel påsådana anordningar som alstrar joniserande strålning kan nämnas elektronmikroskop,televisionsapparater och oscillografer. Ett exempel på icke-joniserandeparasitär strålning är den ultravioletta strålning som kan bildas videlektrosvetsning. Enligt19 8 är det även möjligt att meddela föreskrifter om mät- ochskyddsutrustningar. I sådana föreskrifter kan krav ställas på konstruktion,funktion och hållbarhet. Avsiktenär att en föreskrift enligt nu förevarande paragraf skall omfatta både verksamhet som bedrivs efter tillstånd enligt lagen och verksamhet 74 sombedrivs utan tillstånd. Föreskriftens generella karaktär medför också Prop,1987/88:88 att den kan få retroaktiv verkan och gälla i stället för tidigaremeddelade tillståndsvillkor. Stor restriktivitet bör dock av rättssäkerhetsskäliakttas med föreskrifter som kan få sådan effekt. I andra stycket erinras om att det beträffande radioaktivaämnen även finns bestämmelser i lagen (1981:289) om radioaktiva läkemedel ochlagen (1982:821) om transport av farligt gods. Jag har i avsnitt 2.9.2 behandlat samordningen mellan den nyastrålskyddslagen och lagen om radioaktiva läkemedel. Lagen om transport av farligt gods gäller bl. a. transportav radioaktiva ämnen. Enligt 7-1088 denna lag gäller vissa allmännasäkerhetsbestämmelser. De radioakliva varorna intar en särställning bland detfarliga godset. Detta beror på de speciella risker som är förenade med bl. Detta förhållande nödvändiggör också en annan form av kontrollån konventionell iransportsäkerhelskontroll. När det gäller radioaktiva varorär därför lagen om transport av farligt gods endast tillämplig i den mån den ärförenlig med strålskyddslagen och lagen om kärnteknisk verksamhet. Statensstrålskyddsinstilul och är ansvariga förtransportfrågorna inom sina resp. specialområden och meddelar föreskrifter ochvillkor för transporter av radioaktiva varor. Radioaktivt avfall m. m. 13 8 Den som bedriver eller har bedrivit verksamhet medstrålning skall svara för att det i verksamheten uppkomna radioaktiva avfallethanteras och, när det behövs, slutförvaras på ett från strålskyddssynpunkttillfredsställande sätt. Detsamma gäller kasserade strålkällor som använts iverksamheten. Om det är påkallat från strälskyddssynpunkt får regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att den som bedrivereller har bedrivit verksamhet med strålning skall svara för att det i verksamhetenuppkomna radioaktiva avfallet hanteras eller slulförvaras på särskilt angivetsätt. Paragrafen saknar motsvarighet strålskyddslag.Den överensstämmer i huvudsak med 17 8 utredningsförslaget. Enligt det till lagrådet remitterade förslaget avsågparagrafen den som bedriver eller har bedrivit verksamhet med ett radioaktivtämne. Lagrådet har framhållit att det inte med erforderlig tydlighetframgår vad som avses med att bedriva verksamhet med radioaktivt ämne. Inteheller slår det enligt lagrådet klart om exempelvis radioaktiva läkemedel somkasseras efter att endast ha hållits i lager omfattas av bestämmelserna, Sammatveksamhet gäller material som blivit radioaktivt på grund av bestrålning. Föratt undgå tveksamheterna föreslår lagrådet att uttrycket "verksamhet medett radioaktivt ämne" ändras till "verksamhet med strålning",vilket begrepp definieras 15 8. Jag ansluter mig till lagrådets uppfattning. Paragrafenhar formulerats i enlighet med lagrådets förslag, 75 1 första stycket slås fastatt den som bedriver verksamhet med strålning har Prop, 1987/88:88 att vidta de åtgärder sombehövs för att alla radioaktiva avfallsprodukter i verksamheten skall kunnahanteras och slutförvaras på ett säkert sätt. ligger bl, a, ett ansvarför att klariägga vilka åtgärder som behövs och hur dessa åtgärder skall kunnavidtas, I detta ansvar ingår också att svara för de faktiska kostnader sombehövs för avfallshanteringen. hantera och slutförvararadioaktivt avfall omfattar även den som inte längre bedriver någonverksamhet. Om ett tillstånd återkallats eller ett tillstånds giltighetstidgått ut, kvarstår således skyldigheterna för till- ståndshavaren enligtförsta stycket till dess de fullgjorts. Avpunkt 3 i övergångsbestämmelserna framgår att skyldigheten att hantera ochslutförvara avfall inte omfattar den som upphört att bedriva verksamhet föreden nya lagens ikraftträdande. Omnågon underiåter att vidta erforderliga åtgärder kan tillsynsmyndighet enligt32 8 andra stycket låta företa åtgärderna på hans bekostnad, Ivissa fall kan befrielse medges från skyldigheterna enligt paragrafen, Isamband med en sådan befrielse bör prövas om hans åligganden kan fullföljas avnågon annan. Ett medgivande till befrielse ges av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer med stöd av 3 8. Motivenför bestämmelsen i andra stycket har närmare redovisats i avsnitt 2.5.7. Somdär angetts syftar bestämmelsen bl. a. till alt nå en samordnad behandling avkärnavfall och visst annat radioaktivt avfall. 14§ Den som bedriver eller har bedrivit verksamhet med en teknisk anordning somkan alstra strålning skall, i den utsträckning som föreskrivs av regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer, svara för att anordningenoskadliggörs, när den inte längre skall användas i verksamheten. Paragrafen,som saknar motsvarighet strålskyddslag, har motiverats i avsnitt 2.5.7.Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 18 8 i utredningens förslag. Paragrafenär tillämplig endast i sådana fall då innehavaren inte längre använderanordningen. Först då inträder skyldigheten att låta oskadliggöra utrustningen.Härav följer alt regeln inte hindrar försäljning av begagnad utrustning. om vilken typ av anordning eller del av en apparat och huranordningen eller apparatdelen skall oskadliggöras meddelas av regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer. Till följd av en sådan föreskrift kanskyldigheten enligt paragrafen omfatta även den som ej längre bedriververksamhet. Om ett tillstånd återkallats eller ett tillstånds giltighetstidgått ut, kvarstår i så fall skyldigheten att oskadliggöra anordningen. I32 8 andra stycket finns bestämmelser som medger att nödvändiga åtgärder föratt oskadliggöra en teknisk anordning kan vidtas på den ansvariges bekostnad. Somjag angett i anslutning till 3 8 har på förslag av lagrådet begreppet "teknisk anordning som kan alstra strålning" använts i stället fördet i lagrådsremissen valda begreppet "teknisk anordning som kan eller är avseddatt alstra strålning". Förbud och provning m. m. Prop. 15 8 Om det är påkallat från strålskyddssynpunkt får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva förbud mot att 1. tillverka, till landet införa,transportera, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva, inneha, använda eller taannan därmed jämförlig befattning med material som innehåller radioaktivt ämne, 2. tillverka, till landet införa,saluföra, överlåta, upplåta, förvärva, inneha, använda, installera, underhållaeller ta annan därmed jämförlig befattning med en teknisk anordning som kanalstra strålning och som inte omfattas av tillståndsplikt enligt denna lag. Paragrafen,som svarar mot 4 8 i utredningens förslag, saknar motsvarighet i 1958 årsstrålskyddslag. Enligt den lagen kan förbjudaverksamhet med eller användning av viss strålkälla genom alt vägra tillstånd.Strålskyddsinstitutet kan också i ett särskilt fall förbjuda alt en strålkällaanvänds på ett visst sätt genom att förena ett tillstånd med villkor sominskränker användningsområdet. Någon möjlighet att generellt förbjudastrålkällor som inte omfattas av lillståndsplikt finns inte. Enligtden nya lagen kräver i princip all slags befattning med radioaktiva ämnentillstånd. Befattning med sådana ämnen ulan tillstånd är således generelltförbjuden. Motsvarande förhållande gäller beträffande tekniska anordningar somkan alstra och är avsedda alt sända ut joniserande strålning. Iparagrafen ges möjlighet att förbjuda användning m. m. i de fall då tillståndinte är obligatoriskt enligt den nya lagen. Förstapunkten avser befattning med material som innehåller radioaktivt ämne. Somexempel på sådant material kan nämnas visst byggnadsmaterial som innehållerradioaktivitet. Andrapunkten avser sådana tekniska anordningar som inte omfattas av tillståndspliktenligt lagen. Vad som framför allt avses är tekniska anordningar som alstraricke-joniserande strålning och som kräver tillstånd först efter förordnande.Motsvarande gäller beträffande sådana tekniska anordningar som inte är avseddaatt sända ut joniserande strålning men som väl kan alstra sådan strålning (s.k. parasitär strålning). Somjag anmält i anslutning till 3 8 har i enlighet med lagrådets förslag uttrycket"teknisk anordning som kan alstra strålning" använts i stället fördet i lagrådsremissen valda uttrycket "teknisk anordning som kan eller äravsedd att alstra strålning". 16 8 Den som är får inte sysselsättas i arbete som är förenat med joniserande strålning. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela särskilda föreskrifteri fråga om arbetstagare under 18år som utför sådant arbete. Paragrafensaknar motsvarighet strålskyddslag. Förstastycket föreskriver förbud mot att anlita den som är till arbetesom är förenat med joniserande strålning. Bestämmelsen har sin motsvarighet i14 8 utredningsförslaget. Endirekt lagbestämmelse har ansetts påkallad med hänsyn till '' ILO-konventionnr 115 angående skydd för arbetstagare mot joniserande Prop. 1987/88:88strålning. I konventionen anges, att arbetstagare under 16år inte får sysselsättasi arbete som är förenat med joniserande strålning. Härmed avses att de inte fårutsättas för strålexponering i sitt arbete. Den föreslagna ordningen innebär en ändring i förhållandetill gällande lags åldersgräns . Den nya lagen kommer således inte längreatt innehålla några direkta regler rörande minderåriga arbetstagare som ärmellan . Enligt andra stycket år det dock möjligt att genomsärskilda föreskrifter tillvarata skyddet av sådana arbetstagare. Paragrafen gäller vid sidan av reglerna om minderåriga i 5kap. 17 8 Om ett arbete av visst slag medför särskildrisk från strålskyddssyn punkt för vissa arbetstagare, får regeringen eller den myndighet som rege ringen bestämmer föreskriva att särskilda villkor skall gälla för arbetets utförande eller förbjuda att arbetet utförs av sådana arbetstagare. I paragrafen, som saknar motsvarighet i 1958 årsstrålskyddslag och som svarar mot 16 8 i utredningens förslag, ges möjlighetatt meddela föreskrift om förbud mot att vissa arbetstagare utför arbete medjoniserande eller icke-joniserande strålning. I stället för förbud kanföreskrivas att särskilda villkor skall gälla när arbetet utförs av berördarbetstagare. Förutsättningen för att kunna meddela föreskrift om förbud ellersärskilda villkor är att verksamhet med strålning medför särskild risk för justden aktuella arbets-tagarkategorin. Ett exempel på när paragrafen kan tillämpasär vid havandeskap då joniserande strålning kan medföra speciella risker.Paragrafen kan även tillämpas i fråga om arbete vid exempelvis elektromedicinskutrustning, kortvågsutrustning eller bildskärm (icke-joniserande strålning) omdet skulle visa sig att sådant arbete innebär särskild risk för skada frånstrålskyddssynpunkt. Bestämmelsen haren direkt motsvarighet i 3kap. 18 8 Den som är sysselsatt eller skall sysselsättasi arbete med joniseran de strålning är skyldig att underkasta sig sådan läkarundersökning som behövs för att bedöma om han skulle löpa särskild risk för skada vid exponering för joniserande strålning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får inskränka denna skyldighet och i övrigt meddela närmare föreskrifter om läkarundersökningen. Endast den som genomgått läkarundersökning enligt förstastycket får sysselsättas i arbete med joniserande strålning. Den som vidläkarundersökningen bedömts löpa särskild risk för skada vid exponering förjoniserande strålning får inte utan medgivande av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer sysselsättas i arbete med joniserandestrålning. Om någon, som arbetar med joniserande strålning eller pågrund av sin sysselsättning kan ha utsatts för joniserande strålning, visartecken på skada som kan misslänkas vara föranledd av sådan strålning, skall hangenom arbetsgivarens försorg ges tillfälle att genomgå läkarundersökning. I denna paragraf ges bestämmelser om läkarundersökning.Paragrafen, Prop. 1987/88:88 som har motiverats i avsnitt 2.5.6, motsvararbestämmelserna rörande läkarundersökning i 12 8 strålskyddslag. I det till lagrådet remitterade förslaget hade paragrafenstvå första stycken följande lydelse: "Den som arbetar eller skall arbeta med joniserandestrålning är, i den utsträckning det föreskrivs av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer, skyldig att underkasta sigläkarundersökning. Endast den som genomgått sådan läkarundersökning får anlitastill arbete med joniserande strålning. Den som vid läkarundersökning enligt första stycket bedömslöpa särskild risk för skada vid exponering för joniserande strålning får inteulan medgivande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmeranlitas till arbete med joniserande strålning." Lagrådet har i anslutning till paragrafen anfört följande:. Enligt 2 kap. 68 regeringsformen är varje medborgaregentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. a. läkarundersökning. Det angivna skyddet får enligt 2 kap. 12 8regeringsformen begränsas endast genom lag och begränsningen får aldrig gåutöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den.Som framgår av remissprotokollet är det grundläggande syftet med denföreskrivna läkarundersökningen att förhindra skador på dem som är sysselsattamed strålningsarbete. För att tillgodose detta syfte är avsikten att den somarbetar eller skall arbeta med joniserande strålning skall vara skyldig attunderkasta sig sådan läkarundersökning som behövs för att utröna om han löperrisk att skadas av strålning. Den föreslagna lagtexten innehåller emellertidinte en sådan precisering utan stadgar skyldighet att underkasta sigläkarundersökning i den utsträckning som det föreskrivs av regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. För att bestämmelsen inte skall gå utövervad som är nödvändigt med hänsyn till det avsedda ändamålet bör skyldighetenalt underkasta sig läkarundersökning preciseras till sådan läkarundersökningsom behövs för att bedöma risken för skada vid exponering för joniserandestrålning. Bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer bör avse att inskränka skyldigheten alt underkasta sigläkarundersökning och att meddela närmare föreskrifter om sådanläkarundersökning som här avses. Ett bemyndigande så utformat ger möjlighet förregeringen eller myndigheten alt såsom nu är fallet - inskränka skyldighetenatt undergå läkarundersökning för personer som är sysselsatta i arbete därsannolikheten är myckel liten för att de utsätts för farlig slrålningsdos. Jag ansluter mig till lagrådets uppfattning. Paragrafenhar formulerats i enlighet med lagrådets förslag. Den som bedriver verksamhet med strålning skall svara förkostnader för läkarundersökningen enligt paragrafen. Denna skyldighet kanhäriedas från verksamhetshavarens grundläggande plikt enligt 6 8 att vidta deåtgärder och iaktta de försiktighetsmått som behövs för alt hindra ellermotverka strålskada. Skyldigheten för en arbetsgivare enligt tredje stycketsyftar på sådana skador som drabbar någon medan anställningen pågår. En motsvarighet till paragrafen återfinns i 3 kap. 15 8arbelsmiljölagen. 19 8 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- Prop.1987/88:88 dela sådana föreskrifter om mät- och skyddsutmstningar samt om provning,kontroll och besiktning som är av betydelse från strålskyddssynpunkt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår föreskriva att särskilda avgifter skall tas ut för sådan provning,kontroll och besiktning som avses i första stycket. Paragrafen, som saknar motsvarighet i 1958 årsstrålskyddslag, svarar delvis mot 3 8 i utredningens förslag. EnUgi första stycket är det möjligt att meddelaföreskrifter om mät- och skyddsutrustningar. I sådana föreskrifter kan kravställas på konstruktion, funktion och hållbarhet. Med skyddsutrustning avses främst behållare och andrastrålskyddsanordningar som hör till radioaktiva ämnen eller tekniskaanordningar. Begreppet skyddsutrustning skall emellertid ses i vid bemärkelse.Till sådan utmstning räknas t. ex. skyddsglasögon mot ultraviolett strålningoch fast utrustning kring strålkällor. Med stöd av första stycket kan vidare föreskrifterutfärdas om provning, kontroll och besiktning. Föreskrifter kan såledesutfärdas om obligatorisk kontroll enligt lagen (1985:1105) om obligatoriskkontroll genom teknisk provning m. m. Med obligatorisk kontroll enligt nämnda lag avses sådankontroll genom teknisk provning, analys eller annan liknande undersökning somär föreskriven i författning eller som åläggs någon genom beslut av enmyndighet i ett särskilt fall eller som år en förutsättning för att enekonomisk förmån, ett tillstånd eller annat liknande skall ges enligtföreskrift i författning. Obligatorisk kontroll skall enligt nämnda lagutföras vid riksprovplats om inte annat följer av föreskrift eller av beslut isärskilt fall. Enligt andra stycket får avgift tas ut för den provning,kontroll eller besiktning som föranleds av föreskrift enligt paragrafens förstastycke. Härmed avses bl. a. rätt att ta ut ersättning för provning som utförsav riksprovplats. De grundläggande bestämmelserna rörande tillståndsplikthar samlats i 20 och 21 88, I 20 8 behandlas joniserande strålning och i 21 8icke-joniserande strålning.