prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — (ABU1969:52, rskr, 395) begärde en utredning om de svenska fjällområdenasplanmässiga användning inom ramen för modern naturvård, den s, k,flällutredningen. Regeringen uppdrog därefter åt naturvärdsverket attgenomföra en sådan utredning. Naturvårdsverkethar slutredovisat uppdraget för regering en, I utredningen redovisar verket en sammanställning av inventeringar av fjällens naturvärden. Vidare redovisar verket hur inventeringarna genom förts och vilka områden som bedöms vara mest värdefulla. Verket tar också upp fyra tänkbara ambitionsnivåer för skydd av fjällen och synpunk ter på hur de skall skyddas. Verket avser att aktualisera olika skyddsfrågor beträffande fjällen allteftersom frågorna beretts. Förslag till avsättande av nationalparker och naturteservat kommer därför att läggas fram i särskild ordning. arbetar med en utredning som syftar till förslag om vilka ytterligare nationalparker som bör inrättas, inte bara i fjällen utan även i andra områden i landet. Jag anser attnaturvårdsverkets fjällutredning är ett viktigt underlag för Prop.1987/88:85 naturskyddet i fjällen. Vidare kommer utredningsmaterialet att varaav stort värde för länsstyrelserna och kommunerna i berörda områden vad gällerden planering som bl. a, föranleds av PBL och NRL, Ianslutning härtill vill jag ocksä erinra om den pågående markanvändningsplaneringeni de Qällnära skogsområdena som jag har redovisat i avsnitt 3,2, Underden fysiska riksplaneringens planeringsskede och därefter har genomförtsåtskilliga länsvisa naturinventeringar. Dessa inventeringar utgör underlag förs, k. naturvärdsplaner,som är långsiktiga handlingsprogram förskydd och vård av värdefulla områden. Naturvårdsplaner har upprättats i drygthälften av länen, huvudsakligen i , Naturvårdsplanen är ettviktigt beslutsunderlag för arbetet med skydd av värdefull natur och bör därförsnarast utarbetas i de län där sådana planer ännu saknas. Genomnaturvärdslagen kan särskilt värdefulla naturområden säkerställas som nationalpark,naturreservat, naturvårdsområde eller djurskyddsområde. har ilandet avsatts 20 nationalparker, 1 265 naturreservat, 71 naturvårdsområden,drygt 600 djurskyddsområden och 1300 naturminnen, dvs, mer än 3 000naturvårdsobjekt omfattande en totalareal av ca 2,3 milj, ha. Drygt 400naturteservat och fågelskyddsområden samt drygt 1 200 av landets ca 1 300naturrninnen hade avsatts före naturvårdslagens tillkomst . Denlänsvisa fördelningen av skyddade områden framgår av tabell 3.1. Antal och areal av nationalparker,naturreservat, naturvårdsområden och djurskyddsområden i länen Trotsatt arealen och antalet naturvärdsobjekt har ökat kraftigt ,återstår ytterligare områden som behöver säkerställas för naturvården. Arbetetmed att säkerställa särskilt betydelsefulla naturområden måste därför enligtmin mening fortsätta. Jaganser att följande principer bör vara vägledande för säkerställandearbetet.Staten bör i första hand svara för skydd och vård av vetenskapligt värdefullanaturområden av riksintresse. Områden av intresse för i huvudsak friluftslivetbör i ökad utsträckning bli en angelägenhet för landsting och kommuner. I vissafall bör dock kostnaderna kunna delas mellan kommun/landsting och staten. Jagvill här erinra om de stiftelser som har bildats av kommuner och landsting påflera håll i landet. De har bedrivit ett mycket betydelsefullt arbete genom förvärvoch vård av naturområden för i första hand det rörliga friluftslivets behov.Jag anser att det vore värdefullt om denna typ av verksamhet kunde utvecklasoch utvidgas. Jag vill här ocksä erinra om den möjlighet kommunerna har sedanden Ijuli 1987 att efter delegering från länsstyrelserna själva besluta omnaturteservat och naturvårdsomräden. Det är önskvärt att kommunerna användersig av denna möjlighet för att säkerställa områden för i första handfriluftslivet. Denaturtyper som bör ägnas mest uppmärksamhet i säkerställandearbetet är enligtmin mening olika slag av våtmarker, urskogar och vissa naturtyperi odlingslandskapet, såsom t. ex, ogödslade slätter- och betes- Prop.1987/88:85 marker. Därutöver bör även beaktas behovet att säkerställa vissaområden som nationalpark. Medvåtmarker menas grunda vattenområden samt markområden som permanent eller del av året har en våt yta. Exempel på våtmarker är strandområden, grundasjöar; kärr, mossar och sumpskogar. Våtmarker utgör ofta mycket mångskiftandeekosystem av stor betydelse för vattenhushållningen, för åtskilliga växtarteroch för större delen av faunan. Våtmarkerna är värdefulla för produkfionen avbär, svamp, vilt och fisk. Intresset har ökat för att utnyttja våtmarkerna bl,a, för skogsproduktion, jordbruk och framställning av energiråvaror. Åtskilligavärdefulla våtmarker hotas av bl, a, sådana exploateringsintressen. För detfortsatta säkerställandearbetet utgör våtmarksinventeringett viktigt underlag. Jag anser att det är viktigt att bevara så mångavåtmarker som möjligt, eftersom de har en stor betydelse förvattenhushållningen och för bibehållandet av ett levande landskcip. Det ärsärskilt angeläget att översil-ningsvätmarker, sumpskogar samt våtmarker i sydligasteSverige, främst nära kusterna och på och bevaras. Därutöver ärdet angeläget att i samband med dikningsföretag begränsa eller motverka skadapå naturmiljön. Urskogdefinieras som en helt eller nästan helt orörd skog som kommit upp på orördskogsmark utan människans påverkan. Sä gott som all skog i vårt land ärpåverkad av människan. Nästan överallt har huggning och bete förekommit. Deurskogar och de relativt orörda skogar som finns kvar är skyddsvärda blandannat för att: 9mänga djur och växter är helt beroende av urskogsmiljön « urskogen är enursprunglig naturtyp i vårt land och därför har ett egenvärde0 bevara den genetiska variationen hos skogsträd vilken bl, a, är vikfig för skogligforskning 0 effekterna av människans skilda verksamheter på naturen skall kunna värderasoch ge kunskap om hur den opåverkade naturen fungerar 9 människor skall kunnauppleva den storslagenhet och de naturupplevelser som en urskog kan ge. Naturvärdsverkethar är 1986 publicerat den sista rapporten i verkets rapportserie om Sverigesurskogar. Syftet med denna inventering, som har utförttillsammans med , har varit att ta fram ett underlag för attkunna skydda särskilt värdefulla urskogsomräden. Deflesta av landets urskogar finns i , Enligt urskogsinvente ringen finns det längs fjällkedjan stora sammanhängande områden som i liten utsträckning har berörts av avverkningar. Totalt har 64 områden om sammanlagt ca 370000 ha urskog ocb urskogsartad skog avgränsats. Även i skogsbygder nedanför fjällområdet finns ett stort antal urskogs omräden. Dessa är som regel betydligt mindre än Qällurskogarna. Totalt finns ca 200 sådana områden om tillsammans ca 50000 ha. Söder om är större urskogar eller urskogsartade skogar mycket ovanliga, I inventeringen redovisas ca 170 områden om sammanlagt ca 15000ha, 62 Jag vill idetta sammanhang erinra om att , på regering- Prop.1987/88:85 ens uppdrag, utreder formerna för skydd och förvaltning av 55fjällnära urskogsområden med en total areal av 600 000 ha. Hotet mot urskogarna har i takt med skogsbruketsmekanisering blivit allt större. Det är angeläget attvärdefulla urskogsomräden skyddas. Målet för arbetet att bevara urskogar börenligt min åsikt vara att skydda urskogar i olika regioner och landskapstyper.För att bevara urskog och urskogsartad skog som ostörda ekosystem behövs skyddmot i princip all kulturpåverkan: Odlingslandskapet har snabbt utvecklats mot enformigare ochartfattiga-re växt-och djursamhällen. inleddes en omfattandestrukturrationalisering inom svenskt jordbruk, som bl, a. har fått till följdatt kulturpräglade naturmiljöer som t, ex, ogödslade slåttermarker och betesmarkeri det närmaste försvunnit. Det mångformiga odlingslandskapet utgörgrundförutsättningen för en rik flora och fauna. Det representerar också genomsina brukningsformer ett viktigt kulturarv med stora landskapsestetiska ochrekreativa värden. Flera av de växtarter, som har utrotats under senare åreller, som är hotade till sin existens, är bundna till ogödslade betes-och slåttermarker. Strukturomvandlingen och rationaliseringsåtgärderna inomjordbruksnäringen fortsätter, vilket innebär att de resterande delarna avslätter- och betesmarkerna hotas. har en av ängs-och hagmarker utarbetats inom naturvärdsverket. Med denna handbok som underlaghar under är 1987 inventeringar påbörjats i ett antal län. Naturvårdsverketanser att det är angeläget att en riksomfattande inventering genomförs. Jagdelar uppfattning och vill betona att en sådan inventeringär nödvändig för arbetet att bevara värdefulla naturtyper, fauna och flora iodlingslandskapet, liksom dess kulturvärden. För att behålla ett mångformigt odlingslandskap krävsinsatser av olika slag. Helt avgörande är hur den vardagliga skötseln avjordbruksmarken är utformad. Synpunkter på jordbruket och naturvärden har jagredovisat i avsnitt 3,2 och i avsnitt 3,3,2, Jag vill här ocksä erinra om de möjligheter som finnssedan den Ijuli 1986 att till enskilda jordbruksföretag lämna ekonomiskt stödtill vård av värdefulla naturtyper i odlingslandskapet, s,k, NOLA-stöd,har givit ut allmänna råd för verksamheten. Enligt vad jaghar erfarit har denna stödform mottagits mycket positivt av myndigheter,organisationer och brukare, 1 de fall kontakter har tagits med kommuner omekonomisk och organisatorisk rriedverkan har reaktionerna genomgående varitpositiva. Jag anser att denna form av stöd är enkel och effektiv för skyddetoch värden av värdefulla naturtyper i odlingslandskapet. Anslaget kan också fåen goodwill-effekt för myndigheternas naturvårdsarbete i bygderna samt, ikombination med andra arbetsuppgifter, medverka till ökad sysselsättning iglesbygder. Jag anser därför att det är mycket angeläget att verksamhetenfortsätter. Ett stort antal skyddsvärda markområden iodlingslandskapet kommer 63 inte att kunna skyddas påett tillfiedsställande sätt enbart genom nu beskrivna åtgärder. Sädana områdenbör i stället säkerställas som naturreservat. Eftersom förändringen iodlingslandskapet går mycket snabbt efter upphörd hävd, bl, a, försvinner vissaväxtarter , är det enligt min mening angeläget att resurseravdelas för att säkerställa de mest värdefulla områdena, i första handnaturliga betes- och slåttermarker. För vård och förvaltningav naturvärdsobjekten, dvs, nationalparker, naturreservat m, m,, finns ett särskiltanslag. Anslaget används även för att bekosta fjällenheten i ,bemanningen av vissa utsjöplatser, verksamheten med vapenfria tjänstepliktigaoch det statliga ledsystemet i fjällen. Betydande värdinsatser inomnaturvärdsobjekten har ocksä kunnat göras genom arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, främst beredskapsarbeten. Fr, o,m. /85 har skett enomläggning av de arbetsmarknadspolitiska insatserna, vilket har inneburit enkraftig minskning av beredskapsarbetena. Detta har drabbat naturvården myckethårt, framförallt värden av naturvårdsobjekt. Med hänsyn härtill gav regeringeni ett uppdrag till en särskild utredare att genomföra en översynav naturvårdsförvaltningen. Utredarens betänkande överlämnades till regeringeni , I det följande (avsnittet 3,5, Översyn av naturvårdsförvaltningen)redovisar jag mina ställningstaganden till betänkandet. Avslutningsvis villjag erinra om min tidigare redovisade uppfattning, att man i arbetet med vårdenav naturvärdsobjekten bör beakta att särskilt odlingslandskapet ofta inrymmerbåde natur- och kulturvärden. 3.3.2Skydd och vård av hotade arter Mittställningstagande: En rik och varierad fauna och flora bör bibehållas. Inomramen för rimliga krav på hänsyn och resursinsatser bör de naturligtförekommande växt- och djurarterna bevaras i livskraftiga och reproducerandepopulationer. Ett samordnathandlingsprogram för vård av hotade växt- och djurarter bör utarbetasav . Skälen för mittställningstagande:Förlusten av arter utgör ett hot mot jordens samladegenresurser, dvs, den ärftliga variationen. Detta är på läng sikt troligen ettav de största och allvarligaste miljöproblemen och det mestunderskattade. Underde har i genomsnitt en djurart per är utrotats. Just nu hotasöver I 000 olika däggdjur, fåglar, kräldjur, groddjur och fiskar av utrotning.Hur många växtarter och hur många lägre djurarter som är på väg att försvinnavet vi inte mycket om, men för kärlväxter, dvs. blomväxter och ormbunksväxter,har siffran 50000 nämnts, dvs, en femtedel av det kända totala antalet. Myckettyder på att arterna försvinner i en accelererande takt, Allaarter lever i samklang med sin naturliga omgivning. När en livsmiljö förändraspå något sätt, gynnas vissa arter och blir vanligare, andra går tillbaka ellerförsvinner helt. De flesta naturliga miljöförändringarna går långsamt.Arterna kan då anpassa sig till de nya livsbetingelserna. På detta Prop.,1987/88:85 sätt har arter utvecklats och miljöer förändrats i ett ständigtväxelspel, alltsedan liv uppstod på jorden. Detär ofta svårt att peka ut en enda orsak till att en art går tillbaka ellerförsvinner. De ekologiska orsakssammanhangen är komplicerade och kunskapen omdem är begränsad. Ofta samverkar flera faktorer. ISverige är ca 400 högre växter hotade, varav ca 300 hör hemma ijordbrukslandskapet. Av dessa finns den största delen i eller i anslutning tillkvarvarande oplöjda, ogödslade betes- och slåttermarker av oUka slag. Dessanaturtyper, de s. k. naturliga gräsmarkerna, har under de senaste hundraårenminskat från ca 2 milj, ha till dagens i runda tal 50000-100000 ha. Dekvarvarande ytornas kvalitet med hänsyn till de hotade arternas ständortskravförsämras. Floravårdsinsatser är grundläggande även för faunan, dä mängadjurarter är beroende av specifika, hotade värdväxter. Kontrollav de hotade arternas status har inte bara betydelse genom att de möjliggörbevarandeåtgärder för just dessa arter. De hotade arterna fungerar nämligenockså som indikatorer på tillståndet och förändringarna i miljön. Inte minstgäller detta olika grupper av ryggradslösa djur. Genom insatser på detta områdekan dels större, smygande ekologiska störningar eller stressympton noteras iett tidigare skede, dels kan hela ekosystem eller delar därav räddas ellerbevaras. Detär angeläget att trygga mångfalden. Den genetiska resurs som en artrepresenterar är oersättlig. Ett centralt mål för vär miljöpolitik i vid meningär därför att säkerställa en naturmiljö som ger våra växt- och djurarter godamöjligheter att överleva. Mångaav de biotoper och miljöer som ingick i det äldre kulturlandskapet, t, ex,ljunghedar, betesskogar, betade strandängar, hagar och slåttermarker, harunder de minskat i areal eller försvunnit helt. Härigenomhar en lång rad arter fått sina levnadsbetingelser starkt förändrade, utpräglad jordbruksbygd, där i stort all mark är uppodlad, är faunan ochfloran utarmad. Av de akut hotade och sårbara arterna är några klartmissgynnade av biotopförändringar till följd av att vissa miljöer i det äldreodlingslandskapet försvunnit. Sparade märgelgravar, öppna diken,stengärdesgårdar, häckar, äkerholmar m.m, har en avgörande betydelse föröverlevnaden av åtskilliga arter i åkerlandskapet. Jordbrukets val av grödor,odlingsteknik, bekämpningsåtgärder etc, är ocksä av stor betydelse för faunaoch flora. Några djurarter som försvunnit på grund av biotopförändringar iodlingslandskapet är exempelvis vit stork, mellanspett och vaktel. Av hotadedjurarter kan nämnas hasselmus, lövgroda och kärrsnäppa. Växtarter som hotaratt försvinna.är bl. a, sådana som är beroende av vissa numera sällsyntanaturtyper, säsom torrängar och hedar. Dagensrationella skogsbruk leder till flera för djur- och växtliv negativa förändringar. öppen mark beskogas. Variationsrika skogar ersätts med likåldriga och ensartade bestånd, vilket bl. a, medför att antalet be stånd som får åldras och bli biologiskt mogna blir mindre. Många av de gamla naturbetesmarkerna används inte längre för bete utan planteras igen med gran. Genom utdikning av våtmarker har tidigare öppen mark besko- 65 5 1987/88. De nu nämnda förhållandenahar, liksom den sparsamma förekomsten Prop. 1987/88:85 av åldrande ochdöende träd i rationellt skötta skogar, medfört försämrade levnadsbetingelserför många arter. Istora delar av norta omförs stora arealer gammal granskog tilltallkulturer. Detta påverkar artsammansättningen. Vissa arter gynnas och andramissgynnas, I de södra delarna av landet minskade bok- och ädellöv-skogsarealenkraftigt fram till böljan av , då särskild lagstiftning beslutades omskydd för bokskogen. Avde i sen tid försvunna arterna har sannolikt svart stork, blåkräka och härfägelpåverkats av skogsbruket. Fin del sällsynta djurarter såsom havs-och kungsörn,berguv, vitryggig hackspett, gråspett m,fl. hotas av vissa biotopförändrandeåtgärder inom skogsbruket. Det finns även vissa växtarter som är hotade avskogsbruket. Bland dessa kan nämnas skuggbrä-ken, långskägg, niprör ochbrandnäva. Utsläppav föroreningar från olika industrier samt användningen av kemiskabekämpningsmedel i jordbruket har medfört att en stor del av faunan har utsattsför gifter som för åtskilliga arter kraftigt försämrat reproduktionen, I en delfall har gifterna orsakat sjukdom eller varit direkt dödliga. Det ökadekvävenedfallet från atmosfären innebär ett hot mot växtarter framförallt arter ivissa näringsfattiga miljöer. Utternssnabba tillbakagång kan åtminstone delvis hänga samman med förgiftning ochförorening av vattendrag, är allvarligt förgiftad av kvicksilver, PCBoch DDT, vilket bl, a, har drabbat gråsäl och vikare. Havsörnens reproduktionär starkt nedsatt och sillgrisslan har drabbats av äggskalsförtunning.Pilgrimsfalken är akut hotad och riskerar att utrotas om inte insattastödåtgärder fortsätter. Användningenav s,k, herbicider för kemisk ogräsbekämpning i jordbruket har lett till attåkermarkernas ogräsflora med tillhörande insektsfauna successivt har utarmats.Den fågelart som drabbats hårdast är rapphönan, som är försvunnen frånen stor del av sitt svenska utbredningsområde. Målenför det fortsatta arbetet inom fauna- och floravården bör vara att bibehålla enrik och varierad fauna och flora, att inom ranien för rimliga krav pä hänsynoch resursinsatser bevara de naturligt förekommande växt-och djurarterna ilivskraftiga och reproducerande populationer i naturen. Jaghar tidigare i avsnitt 3,2 och 3,3,1 även berört det fortsatta arbetet med attbevara hotade arter. Arter och naturtyper kan inte bevaras enbart genom attnatur skyddas som naturreservat eller motsvarande. Det är nödvändigt att enallmän varsamhet och hänsyn visas vid användningen av våra naturtesurser. Ettav de viktigaste instrumenten för en effektiv fauna-och floravärd ärhänsynstagande vid den fysiska planeringen och vid olika former avmarkanvändning, såsom jordbruk, skogsbruk, vägdragning etc. Problemeninom fauna- och floravårdsarbetet har mötts på flera olika sätt. Fridlysning har fillämpats . Denna form har betydelse endast i de fall en art hotas på grund av störningar frän människan. Djurskyddsområden har bildats till skydd för främst fågelfauna och salar. De båda skyddsformerna naturreservat och nationalparker har ocksä inne burit skydd för många hotade arter. Dessa instrument är värdefulla och bör 66 utnyttjas även i fortsättningen. Särskilda åtgärder - räddningsaktioner - har vidtagits förnågra av de Prop. 1987/88:85 mest akuta fallen. De mest uppmärksammade exemplenär insatserna för att återupprätta stammarna av berguv, havsörn, kungsörn ochpilgrimsfalk. Andra projekt gäller de stora rovdjuren, fjällräv, utter,fjällgås, glada, vitryggig hackspett m.fi. Det mest uppmärksammade projektetför bevarande av hotade växtarter är Projekt som startade för drygt tioår sedan. Projektet syftar till att samla in data om växtarters status ochinformera naturvårdsmyndigheterna om vilka arter som är hotade och hur dessabör skyddas. Enligt min mening fordrar en framgångsrik fauna- och fioravårdinsatser från säväl forskare, myndigheter, markägare och den ideellanaturvården. Mänga värdefulla insatser har gjorts från den ideella naturvårdsrörelsenssida, insatser som verksamt har kompletterat samhällets åtgärder på området.På flera håll i landet pågår nu ett antal artbeva-randeprojekt pä ideell basis.För att dessa skall bli effektiva, krävs en viss samordning för vilken naturvårdsverketbör svara. Eftersom kunskaperna om arternas miljökrav ochlevnadsvanor alltid måste vara utgångspunkten för varje handlingsprogram iartprojekt och kunskaperna i en del fall är bristfälliga, behövs en stark,målinriktad forskning avseende bevarandet av arterna och deras naturligamiljöer. Sådan forskning har bedrivits och bedrivs bl, a. inom ramen föranslaget Miljövårdsforskning, som administreras av naturvärdsverket. har insikten vuxit om behovet avmålinriktade studier och åtgärder rörande de hotade och sällsynta arterna,som nya tekniska förutsättningar har skapats för detta. Genominrättandet av ett särskilt anslag till vård av hotade arter har regeringenunderlättat systematiska och samordnade insatser. Grundläggande för ett framgångsrikt artbevarandearbete ärenligt min mening att ett särskilt handlingsprogram upprättas för vård av akuthotade, sällsynta och sårbara arter. bör svara för att ettsådant tas fram. Ett viktigt led i detta arbete är de artdatabanker för floraoch fauna som håller på att byggas upp av , medanslag från , och som beräknas vara i full drift , Jag har tidigare i min redogörelse omnämnt Sverigesdeltagande i det internationella naturvårdssamarbetet. Detta arbete är tillstor del inriktat på skyddet av hotade växt- och djurarter. Jag vill här betonavikten av att aktivt bidrar till att de internationella insatserna förflora och fauna blir framgångsrika. För att möta behoven av resurser för vården av hotadearter har jag föreslagit regeringen att särskilda medel anvisas för dettaändamål även nästa budgetår. Jag återkommer till detta i det följande i sambandmed behandlingen av anslaget B 9, Vård av hotade arter m, m. Mittställningstagande: Allemansrätten innebär att naturen är tillgänglig för alla.Naturvärdsverket och länsstyrelserna har en viktig roll när det gäller attskapa förutsättningar för människorna att utnyttja naturen. Kommuner ochlandsting bör ha ett särskilt ansvar för säkerställande av områden förfriluftslivet samt driften av anläggningar för friluftslivets behov. Skälenför mitt ställningstagande: Miljöpolitiken omfattar också omsorg om ochåtgärder för det rörliga friluftslivet. Allemansrätten utgör den främstatillgängen för människors ftiluftsliv. Jag har i flera sammanhang, bl, a, iriksdagen, pekat på allemansrättens stora betydelse och hur viktigt det är attvi värnar om den. Jag vill här också erinra om att strandskyddet vid våra hav,insjöar och vattendrag gör det möjligt att låta stränderna vara tillgängligaför friluftslivet. De åtgäider som behövs för att medborgarna skall ha tillgångfill naturen som en källa till rekreation är således en viktig del avnaturvårdsarbetet. Jagvill här kort beskriva det arbete som bedrivits och bedrivs för att förbättravillkoren för människornas friluftsliv. och början av1970-talet fick länsstyrelserna möjlighet att utnyttja beredskapsmedel förarbete med natiirvård och friluftsliv. De resurser som ställdes till förfogandeanvändes bl, a, till att bygga vandringsleder, både fjälleder ochvandringsleder i låglandsterräng, Ifjällen har markerade leder funnits . ökadefjällvandringen kraftigt, vilket resulterade i problem med skötsel och underhällav lederna. Är 1977 fick överta ansvaret för långfärdsleder avturistiskt intresse, det s. k. statliga ledsystemet i fjällen som omfattarsommar-, vinter- och skoterleder. Det regionala ansvaret har länsstyrelserna iKopparbergs, och , I Nortbotten har ett särskiltorgan - fjällenheten - bildats gemensamt av och länsstyrelseni . Fjällenheten är lokaliserad till .