prop · GB0349 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1987/88:49 om förbud mot radarvarnare Regeringenföreslår atl anla de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås förbud mot s.k. radarvarnare. Förbudet föreslås omfattatillverkning, innehav, överlåtelse och användning. En radarvarnare som varitföremål för brott skall vidare kunna förverkas. De nya bestämmelserna föreslåsträda i kraft deri Ijanuari . 1 1987/88. Propositionenslagförslag Prop-1987/88:49 Lag om förbud mot radarvarnare 1 §Med radarvarnare förstås i denna lag varje anordning som är kon-stmerad för attta emot elektromagnetiska vågor från en radarhastighets-mätare för vägtrafik. 2 §Radarvarnare får inte tillverkas, innehas, överlåtas eller användas. Ej hellerfår en annan anordning som är så konstmerad aft den kan fa emotelektromagnetiska vågor från en radarhastighetsmätare användas i ett fordonför detta ändamål. 3 §Den som bryter mot 2 § skall dömas till böter eller fängelse . 4 §En radarvarnare eller annan anordning som har varit föremål för brott enligtdenna lag skall förklaras förverkad. Dennalag träder i kraft . Lag om ändring i radiolagen (1966:755) Härigenomföreskrivs atl 3§ radiolagen (1966:755)' skall ha följande lydelse. Mottagarefår innehas och användas av var och en. Om avgift för innehav av mottagarefinnas beslämmelser i lagen (1978:478) om avgift för innehav av lelevisionsmoltagare. Mottagarefår inte användas på sådanl sätl att mottagning på andra platser störs. Om radarvarnare finns särskilda bestämmelser i lagen (1987:000) omförbud mot radarvarnare. Dennalag träder i kraft . .Lagen omtryckt 1986:1209. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22oktober 1987 Närvarande: statsministern , ordförande, och statssrådenSigurdsen, , , , , S. , ,, , R. , , , G. , , Föredragande: statsrådet . Proposition om förbud mot radarvarnare 1 Inledning 1.1 Bakgrund I gäller sedan i börian av ett systemmed allmän hastig hetsbegränsning och differentierade hastighetsgränser. Delta anses all mänt ha inneburit alt antalet omkomna och skadade i trafiken kunnal hållas på en internationellt sett låg nivå. har emel lertid respekten för hastighetsgränserna avtagit. Trafikrytmen har blivit hetsigare såväl ute på vägarna som i de större städerna. Del finns etl klart samband mellan höga hastigheter och antalet svåra trafikolycksfall. Höga hasligheter ökar ocksä utsläppen av föroreningar. har behandlat problemet med del ökadeantalet has-fighelsöverlrädelser. I trafikutskottets betänkanden /87:1 och 1987/88:1om trafiksäkerhet och trafikföreskrifter framhålls bl.a. atl has-lighetsövervakningenpå vägarna måste förstärkas och göras mer effektiv. Den melod för haslighelskonlroller som polisen använder ide allra flesta fall är en uppmätning av hastigheten med hjälp av radar. Dethar emellertid blivit alltmer vanligt atl bilister använder s. k. radarvarnare,dvs. en anordning som kan la emol signalerna från polisens radarhastighetsmätareoch därigenom uppmärksamma bilförarna på hastighelskontroller innan hastighetenhunnit registreras. Tekniskt kan en radarvarnare beskrivas som en mottagare avelektromagnetiska vågor, dvs. en slags radiomottagare med samma frekvens somde elektromagnetiska vågor som alstras av polisens radarhastighetsmätare. En radarvarnarekan ge utslag för en haslighetsmälning på mer än två kilometers avstånd, medan radarhastighelsmätarennormalt registrerar fordonets hastighet på ell avstånd av högst . 1 en framställning lill regeringen harrikspolisstyrelsen hemställt om förbud mot radarvarnare eftersom dessaförsvårar polisens hastighelskontroller. Med anledning av framställning harinom kommuni- II 1987/88. kafionsdepartementetutarbetats promemorian (DsK 1987:2) Förbud mot Prop. 1987/88:49 radarvarnare.Promemorian, som innehåller förslag om förbud mol innehav av radarvarnare, harremissbehandlats. De författningsförslag som promemorian innehåller bör fogas lillprotokollet i detta ärende som bilaga 1. En sammanställning av remissyttrandenabör fogas till protokollet som bilaga 2. Regeringenbeslutade att inhämla lagrådets yttrande över inomkommunikationsdepartementet upprättade förslag fill lag om förbud mot radarvarnareoch förslag till lag om ändring i radiolagen (1966:755). Lagförslagen ochlagrådets yltrande bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga3 och4.Lagrådet har i sitt yttrande framfört vissa förslag till ändringar i detremitterade lagförslaget. Jag återkommer till lagrådets yttrande i specialmötiveringen.Lagrådets granskning har också lett till en redaktionell ändring i 2 §. 1.2 Promemorian (Ds K 1987:2) Förbud mot radarvarnare Ipromemorian föreslås förbud mot innehav av radarvarnare i motorfordon. Vidareföreslås atl radarvarnare som innehafts olovligt skall få tas i beslag ochförklaras förverkade. Det straff som förordas för olovligt innehav av radarvarnareär böter, högst . Vad angår den författningstekniska lösningen föreslåsatl det egentliga förbudet och ansvarsbestämmelserna tas in ivägtrafikkungörelsen (1972:603). Praktisktlaget alla remissinstanser har ansett att ett förbud mot radarvarnare börinföras. Deflesta remissinstanserna har emellertid framhållit atl ell förbud, för all varaeffektivt, måste göras mer långtgående än vad som förordats i promemorian ochomfatta all befattning med radarvarnare. Några remissinstanser har haftsynpunkter på den lagtekniska lösning som förordats. Huvudinvändningen hardärvid varil alt ell förbud och rättsverkningarna av detla kräver reglering i lagi större utsträckning än vad som föreslagits. 2.1 Skälen för ett förbud Förall kunna förmå förare av motorfordon att hålla hastighetsgränserna måste dessakunna övervakas på ett effektivt sätl. Den form för hastighets-övervakning som polisenanvänder är till radarhastighets-mätning. Del är uppenbart atthastighetskontroller med hjälp av sådan hastighetsmätning till stor del mistersin effekt om bilisterna genom atl använda radarvarnare uppmärksammarkontrollerna i förväg. Delär svårt alt ange i vilken omfattning som radarvarnare faktiskt förekommer.Dessa har dock otvivelakligt blivit allt vanligare under de Det finnssålunda skäl alt anta atl inle minsl de skärpta regler Prop. 1987/88:49 förkörkortsingripanden som gäller har medfört en ökadanvändning av radarvarnare. Inom polisen har man undersökt om det går allersätta radarhastighetsmätningen med andra former av hastighelskontroller somär lika effektiva. Möjligheterna härtill torde dock f. n. vara små. Deneuropeiska irafikministerkonferensen (CEMT) godkände vid sitt möte i den25 och en resolution om bl. a. övervakning avhastighetsbegränsningar. I resolutionen konstaterades att trafikanterna i mångafall försöker undgå övervakningen genom att använda radarvarnare. CEMTrekommenderade därför medlemsländerna att vidta sådana åtgärder atthastighetsövervakningens effektivitet inte äventyras av förekomsten av radarvarnare.I de allra fiesta länderna i är det numera inte tillåtet alt inneha radarvarnare. Motbakgrund av vad jag nu har anfört anscrjag i likhet med praktiskt tagel allaremissinstanser atl ett förbud mol radarvarnare bör införas även i . 2.2 Förslagets närmare utformning Ipromemorian har förbudet utformats som ett förbud mot innehav av radarvarnare imotorfordon. Flertalet av remissinstanserna har emellertid ansett alt ettförbud måste göras mera långtgående och även omfatta bl.a. import ochförsäljning av radarvarnare. Jag delar denna uppfattning. Om förbudet skall blieffektivt är det nödvändigt att göra i princip all befattning med radarvarnareotillåten. Till belysning av de kontrollsvårigheter som annars skulle uppståkan nämnas atl vissa radarvarnare placeras utan fasta installationer på bilens instmmentbrädaeller på backspegeln. Sådana radarvarnare kan därför tas bort i samband med enkontroll och döljas på något annat ställe. Andra lyper av radarvarnare monteraspå en dold plats i bilen l.ex. Medtanke på den funktion som en radarvarnare har, är del tydligt all ell förbudmot sådana inle berör de i 2 kap. regeringsformen var och en tillförsäkrade yllrande-och informationsfriheterna. Bestämmelserna i 8 kap. 3 § regeringsformen innebäremellertid all förbud av den omfattning som nämnts måste föreskrivas ilag. Enligl min mening bör beslämmelserna las in i en särskild lag och inte iradiolagen (1966:755) eller i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott,vilka är de författningar som annars närmast skulle kunna ifrågakomma. En radarvarnarehar nämligen ett användningsområde som är så speciellt och så skilt frånanvändningsområdet för en vanlig radiomottagare atl det inte är lämpligt attföra in ett förbud i radiolagen. I denna lag bör emellertid anges atl särskildabestämmelser gäller för radarvarnare. Ett skäl för alt inte ta in beslämmelsernai trafikbrottslagen är att förbudet bör omfatta även sådan befallning med radiovarnaresom inte har någon direkt anknytning till trafiken. Närdet gäller att beskriva det otillåtna förfarandet måsle varie möjligl sätt aftbefatta sig med en radarvarnare klart anges. Jag föreslär att del i lagen anges atl radarvarnareinte får tillverkas, innehas, överlåtas eller Prop. 1987/88:49 användas ilandet. Dettorde inle vara behövligt atl därutöver också uttryckligen förbjuda impori av radarvarnare.Ett sådanl förbud förutsätter en systematisk gränskontroll i della avseende, vilkelmot bakgrund av alt bl. a. innehav och överiåtelse i vart fall förbjudsknappast är tillräckligt mofiverat. Elt importförbud skulle dessutom i viss månstrida mot strävandena i och övriga EFTA-länder alt så långl möjligtförenkla gränskontrollen och koncentrera denna lill ett fåtal vikliga fall. Inteheller marknadsföring ay radarvarnare bör vara tillålen. Detta uppnåsemellertid genom att marknadsföring av en otillåten produkt enligl marknadsdomstolenspraxis anses som otillbörlig marknadsföring enligl 2 § marknadsföringslagen(1975:1418). Delenda användningssättet för en radarvarnare är att varna för hastighelskontroller.Jag anser därför alt del inte finns någol behov av en möjlighet atl medgetillstånd till någon form av legal befattning med radarvarnare. Eftersom radarvarnareär förbjudna i nästan alla andra europeiska länder bör något undantag heller inlegöras för radarvarnare som finns i ulländska bilar. Påföljdenför den som olovligen befattar sig med en radarvarnare bör normall vara böter.1 enstaka fall kan dock elt fängelsestraff vara motiverat. Ett sådant fall kanexempelvis vara omfattande försäljning av radarvarnare. Jag föreslår därföratt straffet bestäms till böter eller fängelse . 1och med alt fängelse kan följa på brottet blir det möjligt för polisen attföreta bl.a. husrannsakan i enlighet med vad som föreskrivs i 28 kap. rättegångsbalken.Under de förutsättningar som anges där kan alltså l.ex. etl fordon eller enlokal undersökas i brottsutredande syfte. Enradarvarnare som påträffats skall kunna förklaras förverkad, vilkel bör angessärskilt i lagen. 1 övrigl bör belräffande förverkande i tillämpliga delargälla beslämmelserna i 36 kap. . 1 fråga om beslag tillämpasbestämmelserna i 27 kap. . Denföreslagna lagen bör kunna träda i kraft . De personer som nuhar radarvarnare bör utan någon större olägenhet hinna förstöra dessa eller påannat sätl göra sig av med dem. Det fordras därför inte någon särskildlagreglering av ett sådant förfarande. 1enlighet med det anförda har inom upprättatsförslag till 1. lag om förbud mot radarvarnare 2. lag om ändring i radiolagen (1966:755). Förslagetunder 2 har upprättats efter samråd med statsrådet . Förslagenhar granskats av lagrådet. 4.1Förslaget till lag om förbud mot radarvarnare Med radarvarnareförslås i denna lag varie anordning som är konstruerad för atl taemot elektromagnetiska vågor från en radarhastighetsmätare för I delta lagrum definieras radarvarnare. Genom kravet all radarvarnareskall vara konstmerade för att ta emot elektromagnetiska vågor från radarhastighetsmätareför vägtrafik faller anordningar som är konstruerade för att ta emot vågor frånandra radarsändare i princip utanför lagens tillämpningsområde. I det till lagrådet remitterade förslaget föreslogs enbestämmelse om att som radarvarnare också skulle anses, vid användning ifordon, en anordning som är konstruerad så att den kan la emotelektromagnetiska vågor från en radarhastighetsmätare. Vad som här avsågs varanordningar, s. k. radardetektorer, vilka används bl.a. inom försvarsmakten ochpå fritidsbålar för att lokalisera föremål som är försedda med radar. Lagrådethar föreslagit att den nämnda legaldefinitionen ulgår och att användandetav sådana anordningar i slället straffbeläggs särskilt i 2 §. Till följd däravhar lagrådet också föreslagit att lagens rubrik ges lydelsen "lag omförbud mof radarvarnare m. Jag godtar lagrådets förslag till reglering av förbudetmot att använda radardetektorer. Jag anser dock inte att det är nödvändigt attändra lagens mbrik. En radarvarnare anses vara ett slags radiomottagare. Enligl3§ radiolagen (1966:755) är det tillåtet för var och en att inneha bl.a.radiomottagare. Föreskrifterna i den föreslagna lagen kan därför sägas utgöraundantag från bestämmelserna i radiolagen. Radarvarnare får inte tillverkas, innehas, överlåtas elleranvändas. Ej heller får en annan anordning som är så konstruerad att den kan laemot elektromagnetiska vågor från en radarhastighetsmätare användas i fordonför delta ändamål. Första meningen i paragrafen innebär att i princip allbefattning med radarvarnare blir otillåten i landet. Som framhållits i avsnitt2.2 torde marknadsföring av radarvarnare komma atl anses som otillbörlig marknadsföringenligt 2§ marknadsföringslagen (1975:1418) och kan således förbjudas avmarknadsdomstolen. Import är visseriigen formellt tillåten men torde i prakfikenändå komma att upphöra. Som jag fidigare nämnde i anslutning till I § har denandra meningen, där def förskrivs om förbud mot användning i fordon av anordningar med samma funktionssätt som radarvarnare, lagts fill i enlighet med lagrådets förslag. ' Densom bryter mol 2 § skall dömas tUl böter eller fängelse i högst sex Befattningmed radarvarnare i strid mof 2 § bör normalt leda fill etl bötesstraff. Meromfattande innehav eller t. ex. upprepade överlåtelser bör dock kunna medförafängelse. Eftersomfängelse kan följa för brott som avser befattning med radarvarnare innebärdetta, som framhållits i avsnitt 2.2, även att bestämmelserna i 28 kap.rättegångsbalken om husrannsakan och kroppsvisitation gäller i tillämpligadelar. Dessa tvångsmedel kan alltså användas för aft bl. a. söka efter radarvarnaresom dolts. Vadangår beslag tillämpas de allmänna bestämmelserna i 27 kap. . Enradarvarnare eller annan anordning som har varit föremål för brott enligtdenna lag skall förklaras förverkad. Paragrafenföreskriver förverkande av radarvarnare som varit föremål för brott enligt denföreslagna lagen. I praktiken innebär delta aft alla radarvarnare sompåträffas skall förklaras förverkade. Därvid gäller i fillämpliga delarbestämmelserna om förverkande i 36 kap. . Även en radardefektorförverkas om den har använts i ett fordon. Detta har i enlighet med lagrådetsförslag särskilt angetts i lagtexten. 4.2 Förslaget till lag om ändring i radiolagen (1966:755) Mottagarefår innehas och användas av var och en. Om avgift för innehav av mottagarefinnas beslämmelser i lagen (1978:478) om avgift för innehav avtelevisionsmottagare. Mottagarefår inte användas på sådant sätl att moftagning på andra platser störs. Om radarvarnare finns särskilda bestämmelser i lagen (1987:000) om förbudmot radarvarnare. Hänvisningeni paragrafens sista stycke innebär att radarvarnare undantagits frånbestämmelsen'i förstå stycket om rätt'för var öch én att bl.ä. Deföreslagna lagbestämmelserna föreslås träda i kraft den Ijanuari, 1988.. De sominnehar radarvarnare förutsätts själva förstöra eller på annat saft göra sig avmed dessa. Någon särskild bestämmelse om delta torde inte behövas. 5 Hemställan Prop. Jaghemställer att regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lagom förbud mot radarvarnare 2. lagom ändring i radiolagen (1966:755) Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Författningsförslag i promemorian (Ds K 1987:2) Förbud motradarvarnare Prop.1987/88:49 Bilaga 1 Lag om ändring i radiolagen (1966:755) Härigenomföreskrivs att 4 § radiolagen (1966:755)' skall ha följande lydelse. Bestämmelsernai 2 § första, andra och Qärde styckena saml 3 § äga ej tillämpning påradiosändare eller mottagare på ufiändska fartyg, luftfartyg ellermotorfordon. Regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer ägermeddela föreskrifter för innehav och användning av sådan radiosändare ochmottagare. Bestämmelsernai 2 § första, andra och Qärde styckena saml 3 § skall inte tiUämpas påradiosändare eller mottagare på utländskt fartyg, luftfartyg ellermotorfordon. Bestämmelserna i 3§ skall inle heller tUlämpas på en anordningsom är avsedd att ta emot elektromagnetiska vågor från polisens radarhastighetsmätare(radarvarnare). Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer/år meddela föreskrifter om innehav ochanvändning av sådana radiosändare och mottagare som avses i första stycket samlradarvarnare. Dennalag träder i kraft den ' Lagenomtryckt 1986:1209. Förordning om ändring i vägtrafikkungörelsen (1972:603) Härigenom föreskrivs i fråga om vägtrafikkungörelsen(1972:603)' dels att 159 § skall ha följande lydelse, dels atldet i kungörelsen skall införas två nya paragrafer, 117 c och 167 a §§, avföljande lydelse. 1987/88:49 Bilaga 1 Anordning som är avsedd alt ta emot elektromagnetiskavågor från polisens radarhastighetsmätare (radarvarnare) får inle innehas imotorfordon. 159 § I nedan angivna fall får undantag medges av följandemyndigheter. Ulom i fråga om undantag från 106, 107, 109 eller 139-144§ eller från lokala trafikföreskrifter om parkering inom en kommun skallundantag avse ett visst ändamål. Skall en fråga om undantag enligt denna paragraf prövas avkommunen, men kan inte kommunens beslut avvaktas utan olägenhet, ankommer det istället på polismyndigheten atl pröva frågan. prövar ocksåfrågor om undantag från lokala trafikföreskrifter om transport av farligt gods,när beslut inte kan avvaktas utan olägenhet. Ifråga om undantag för rörelsehindrade från sådana beslämmelser eller lokalatrafikföreskrifter som avser stannande och parkering finns bestämmelser i 159a §. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. Radarvarnare som har varit föremål för förseelse enligt164 § får förklaras förverkad. Därvid tUlämpas 36 kap. . Denna förordning träder i kraft den Förordning om ändring i kungörelsen (1967:448) om innehav ochanvändning inom svenskt territorium av radiosändare och mottagare på utländsktfartyg, luftfartyg eller motorfordon Härigenom föreskrivs atl 1 § kungörelsen (1967:448) ominnehav och användning inom svenskt terrilorium av radiosändare och mottagarepå utländskt fartyg, luftfartyg eller motorfordon skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1§ I denna kungörelse förstås med svenskt territoriumSveriges landområden och sjöterritorium saml luftrummet däröver. Kungörelsen gäller inte för en sådan anordning som äravsedd all la emot elektromagnetiska vågor från polisens radarhastighetsmätare(radarvarnare). Denna förordning träder i kraft den 1987/88:49 Bilaga 2 Sammanställning av remissyttranden över promemorian (Ds K1987:2) Förbud mot radarvarnare. Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av riksåklagaren, ,, hovrätten för Nedre , brottsförebyggande rådet,, trafiksäkerhelsverket, utredningen (K 1986:01) för översyn av vissakörkortsfrågor, radiolagsutredningen (U 1985:05), (), föreningen , föreningenSveriges statsåklagare, föreningen , Kungl. AutomobilKlubben, molorförarnas helnykterhetsförbund, motormännens riksförbund. , , , , ,trafikförsäkringsföreningen. 2.1 Förslaget i allmänhet Allaremissinstanser utom en tillstyrker att ett förbud mof radarvarnare införs.Endast föreningen ställer sig tveksam fill ett förbudeftersom detta kommer att bli svårt att övervaka. Denövervägande delen av remissinstanserna anser alt förbudet bör vara meralångtgående än vad som föreslagits i promemorian. 2.2 Synpunkter på hur förslaget bör vara utformat. Riksåklagaren,, , hovrätten för Nedre ,brottsförebyggande rådet, trafiksäkerhelsverket, utredningen för översyn avvissa körkortsfrågor, NTF och föreningen har förordat attförbudet mot radarvarnare görs mer omfattande än vad som föreslagits ipromemorian. Vadgäller förbudets omfattning och närmare utformning har i huvudsak följandeanförts. Riksåklagaren: nästan uteslutande användas i illoja la syften fill uppenbart men för trafiksäkerheten. Def finns därför i ochför ' sig goda skäl för ett förbud i en eller annan form mot radarvarnare. Med utgångspunkt i en sådan bedömning får man närmare pröva vilken lagtek nisk lösning som kan vara tjänlig öch lämplig. ' '' ' ' '' ' Ettriktmärke bör därvid vara ätt, om förbud införs, det skäU finnas ' - rimliga möjligheter atteffektivt övervaka efterlevnaden öch beivra över-' " ' Vidare bör denlagtekniska lösningen vara så enkel som möjligt '"" '' ' och systematisktgodtagbar.' , ., , . , .,,, ,',.. t;.' Detsagda innebär enligl min mening atl, vid ett förbud, redan innehavet Prop.1987/88:49 och inte själva användandet bör drabbas. Den ifrågavarandeutrustningen Bilaga 2 bör också kunna förverkas; annars kommer ett ingripande atlte sig tämligen meningslöst. Vidare bör processuella tvångsmedel slå tillförfogande i form av husrannsakan och kroppsvisitation; utan möjlighet lillsådana tvångsmedel torde etl effektivt eftersökande inte kunna komma lillstånd. Från systematisk synpunkt bör eftersträvas atl en förbudsreglering skeri anslutning till och i överensstämmelse med redan befintliga författningar pådet berörda området. Enliglmin mening är de lagtekniska lösningar som valls i promemorieförslaget avflera skäl inte godtagbara. Bådefrån saklig och handläggningsteknisk utgångspunkt finns goda skäl för enordning där inte bara innehav i fordon av radarvarnare förbjuds utan där såvälinförsel som innehav i allmänhet och överlåtelse drabbas av förbud.Systematiskt vinner man därvid också den fördelen atl etl förbud då kaninordnas i och under radiolagen där det redan nu finns elt utbyggt regelsystemgällande innehav m. m. av radiomottagare. Ioch för sig är en ordning som ger polisen möjlighet alt använda ordningsbot vidöverträdelse av elt förbud mot innehav av radarvarnare tiUtalande. Skulleemellertid ett bötesstraff regelmässigt förenas med förverkande, vilket jag somovan nämnts anser vara nödvändigt, kan ordningsbot inte komma fill användning. Vadgäller polisens rutinkontroller och s.k. flygande besiktningar medför dessa isig ingen rätt för en polisman att kroppsvisilera den kontrollerade eller atlgöra husrannsakan. Inte ens om polismannen misstänker ett olagligt innehav fårett sådant tvångsmedel tillgripas eftersom det inte kan följa fängelse på detföreslagna brottet (28 kap. 1 och 5 §§ resp. 11 och 13 §§ RB). De nämndakontrollerna kan således komma alt visa sig lämligen verkningslösa mot sådana varnaresom kan döljas exempelvis i en passagerares klädsel eller bagage. Hovrättenför Nedre : Hovrätten är allmänl skeptisk lill införande av enlagstiftning som kan befaras icke bli allmänt efterlevd. Särskill med beaktandeav atl den tekniska utvecklingen kan gå därhän alt upptäcktsrisken blir litenhar hovrätten farhågor för att ett förbud av den föreslagna omfattningen blirineffektivt och kommer att undergräva förtroendet för lagar. Enligthovrättens mening bör därför ett förbud avse all befattning, inklusivemarknadsföring och försäljning, med radarvarnare. Trafiksäkerhetsverket:Eft förbud mol radarvarnare måste ges en sådan omfattning att det verkligen hindrar att radarvarnare kommer till använd ning i fordon. skall det naturligtvis inte göras mer omfattande än nödvändigt. Är förbudet inte effektivt kan del dock istället komma att göra . mer skada än nytta. . , .