prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Detta innebär att myndigheternas arbete i störreutsträckning kan inriktas mot en systemtillsyn i stället för en detaljeradkontroll av utsläpp och reningsanordningar. Jag vill emellertid understryka attdetta inte innebär att kravet på uppsökande tillsyn och nära kontakter mellantillsynsmyndighet och företag minskar. Jag vill tvärtom framhållanödvändigheten av en målinriktad och myndighetsutövande tillsyn, MLhar ett brett tillämpningsområde. Huvuddelen av de miljöstörande verksamhetersom berörs omfattas inte av tillståndsplikten. Bristerna i tillsynen över dessaverksamheter äi" än mer uttalad än för de verksamheter som prövats enligtML och där en utbyggd egenkontroll finns. Jag bedömer dock inte att en utökningav tillståndsplikten är en lämplig åtgärd för att avhjälpa dessa brister. Ensådan utökning skulle med tanke på det stora antalet verksamheter det rör sigom innebära att stora resurser för prövningen dras bort från tillsynen. Enkraftfull satsning på tillsyn och ett offensivt tillsynsarbete fränmyndigheternas sida ger bättre förutsättningar för den stadga och effektiviteti miljöskyddsarbetet som behövs för att förbättra miljösituationen. Jagnoterar därför med tillfredställelse att ambitionsnivån för tillsynen över inteminst dessa verksamheter som inte är tillståndspliktiga har kunnat höjas närkommunerna har tagit över ett tillsynsansvar. Mänga kommuner har också i sinaremissvar redovisat en glädjande hög ambitionsnivå när det gäller att ta på sigansvaret för tillsynsfrågor. Jag anser i likhet med utredningen att starka skältalar för att decentralisera tiUsynen och öka det kommunala ansvaret imiljöskyddsarbetet. Detta ligger väl i linje med min ambition att förstärkatillsynen. Ettdecentraliserat tillsynsansvar enligt ML innebär en spridning av 254 uppgifteroch kompetens som ökar behovet av samverkan för att systemet skallkunna fungera effektivt. roll som central tUlsynsmyndighetkommer därför att behöva utvecklas. Eftersom ML är ett av de viktigasteinstrumenten för att lösa många miljöproblem ställs, bl, a, stora krav pånaturvårdsverket att överföra och omforma strategier och handlingsprogram tillföreskrifter, allmänna råd o, d. som underlag för tillämpning av ML, Verkethar också som uppgift leda och samordna arbetet med att kunskapsförsörjninginte minst för kommunernas behov. Möjligheterna till nationella ellerregionala, branschvisa tillsynskampanjer bör särskilt prövas. Jagåterkommer längre fram med närmare förslag till förändringar iansvarsfördelningen mellan myndigheterna med syfte att åstadkomma en effektivorganisation för prövning och tillsyn. Utredningenhar framhållit att, även om man ökar kraven på företagen, är de resurser somsamhället ställer till förfogande för miljöskyddsarbetet alldeles förknappa. Jag delar utredningens uppfattning i denna fråga. Vissaeffektivitetsvinster kan uppnås genom de förändringar av ansvarsfördelning m.m, som jag kommer att föreslå, men detta är inte tillräckligt. Jag kommerdärför strax att redovisa mina överväganden om resursförstärkningartillsammans med förslag till förändring av avgiftssystemet för prövning ochtillsyn. Eneffektivisering av samhällets insatser till skydd av miljön ställer krav påeffekfiva rättsliga styrmedel. Viss kritik har riktats bl, a, mot attmiljö-brottslighet inte bestraffas strängare. Jag återkommer längre fram medförslag till ändringar i det miljörättsliga sanktionssystemet. Jag ansersammanfattningsvis att ML kan vara ett verkningsfullt redskap imiljöskyddsarbetet. Genom de förändringar jag föreslär kommer företagens ansvarbl, a, för egenkontrollen att skärpas. De största förändringarna krävs dock imyndigheternas arbetssätt. Genom att öka decentraliseringen och göra arbets-och ansvarsfördelningen klarare kan myndigheternas resurser utnyttjaseffektivare och prioriteras bättre. Dessa förändringar tillsammans medkraftiga resursförstärkningar kommer att ge de förutsättningar som behövs föratt driva ett kraftfullt, offensivt och förebyggande miljöskyddsarbete. Jag går nuöver till att redovisa mina ställningstaganden och förslag avseende ML:stillämpning. Jag kommer därefter att redovisa vissa ställningstagandenbeträffande bl, a, behovet av ett ökat miljömedvetande och kunskapsförsörjning. Mittförslag: Företagens egenkontroll skärps. Den som utövar en verksamhet som kanbefaras vara miljöfarlig är skyldig att utöva kontroll av verksamheten. Redan iansökan skall de företag som söker tillstånd ange hur kontrollen är avsedd attutformas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får beslutaföreskrifter i fräga om kontrollen. En miljörapport skall ges in tilltillsynsmyndigheten för sådan verksamhet som kräver fillstånd. Rapporten skallinnehålla en redogörelse för vidtagna miljöskyddsåtgärder och resultaten avdessa åtgärder. Organisafionsutredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med Prop, 1987/88:85 mitt. Därutöver harutredningen föreslagit att bestämmelser om särskilda miljörevisorer införs. Remissinstanserna:Har genomgiiende ställt sig positiva till en utökad egenkontroll. Förslaget ommiljörevisorer har mötts med övervägande negativ kritik. Ett antalremissinstanser anser att förslaget är intressant, men att det bör utvärderasgenom en försöksverksamhet. Ett flertal remissinstanser är positiva till attett auktorisationssystem inom vattenkontrollen utvecklas i enlighet med vadstatens mät- och provräd och har föreslagit. Skälenför mitt förslag: Under de som ML har varit i kraft harbefogenheterna för miljöskyddsmyndigheterna i fråga om åtgärder som syftar tillatt förbättra tillsynen vidgats avsevärt. Ändå kan det som jag tidigare anförtkonstateras att tillsynen inte fungerar tillfredsställande. Såväl den aktuellautredningen som tidigare och harredovisat allvariiga brister i tillsynen. Det är väsentligt att de uttaladeambitionerna om ett fungerande miljöskydd blir verklighet. Som jag nämntligger ansvaret främst pä de företag som utövar miljöfarlig verksamhet; det ärföret.agens skyldighet att anpassa verksamheten till ML:s krav. Det är den sombedriver verksamheten som har den bästa kunskapen om förhållandena. Det är hansskyldighet att se till att han iakttar och övrigagällande villkor för verksamheten. Ettsådant ansvar som jag nu har nämnt innebär att företaget måste bygga upp enegenkontroll av tillräcklig omfattning. Denna egenkontroll bör enligt minmening utgöra grunden för tillsynen och kontrollen. Jag vill betona att dettainte står i motsatsställning till en aktiv myndighetstillsyn. Fråganom kontroll av en viss verksamhet bör beaktas redan vid tillståndsprövningen,så att man kan siikerställa att villkoren får en för tillsynen och kontrollenändamålsenlig utformning. Jag föreslår därför att det i 13 § ML, som regleraransökningsförfarandet, införs en bestämmelse om att den som ansöker omtillstånd till sin ansökan skall bifoga ett förslag till kontroll avverksamheten. Härigenom förbättras möjligheterna att redan när ett tillståndlämnas fastställa villkor som tar hänsyn till kontrollmöjligheterna. Eneffektiv egenkontroll förutsätter att det finns ett kontrollprogram, somnärmare reglerar hur kontrollen skall utövas. Jag vill därvid understryka atti kontrollprogrammen hör föreskrivas att sådana mätningar genomförs som gör detmöjligt att dels kontrollera villkor, dels bedöma utsläppen och belastningen påmiljön. Genomde undersökningar som och riksrevisionsver ket har genomfört har konstaterats att många anläggningar saknar kontroll program. Dessutom visar dessa undersökningar att, även i sådana fall där ett kontrollprogram fanns, villkoren ibland var oklart utformade eller inte alltid anpassade för att ligga till giund för en noggrann tillsyn eller en villkorskontroll eller att kontrollen inte var anpassad till villkoren. Jagvill också understryka att tillräckligt mänga parametrar bör kontrolleras, så att alla ämnen som är väsentliga för miljöskyddet omfattas. För att säker- 256 ställaatt framtida kontrollprogram är av god kvalitet bör en möjlighet Prop.1987/88:85 finnas att meddela föreskrifter om kontrollen. Jag föreslår därföratt en bestämmelse införs i ML om att den som utövar verksamhet, som kanbefaras vara miljöfarlig, skall utöva kontroll över verksamheten. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer bör därvid ges möjlighet att fämeddela föreskrifter om hur kontrollen skall ske. Mitt förslag om enkomplettering av uppgifterna i en ansökan enligt 13 § bör ocksä bidra till enbättre egenkontroll. Eneffektivisering av tillsynen och kontrollen förutsätter också att företagensrapportering ges fastare former. Det bör därför, som utredningen harföreslagit, i ML införas en föreskrift om skyldighet om en årlig obligatoriskrapportering från tillståndsprövade företag. Det innebär att det för samtligatillståndsprövade anläggningar bör avges en ärlig miljörapport tilltillsynsmyndigheten, I rapporten bör företagen redovisa vilka miljöskyddsåtgärdersom har vidtagits med anledning av de villkor som meddelats itillståndsbeslutet och resultatet av dessa åtgärder samt i förekommande fallresultatet av den kontroll som företaget är skyldigt att genomföra. Rapportenbör ocksä innehålla ett ställningstagande av företaget till hur man haruppfyllt villkoren i tillståndsbeslutet. Ett ställningstagande fråntillsynsmyndigheten till bör ocksä ingå i systemet medobligatorisk rapportering. En ytterligare precisering av miljörapportensutformning och innehåll bör ske genom att regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer ges bemyndigande att meddela föreskrifter omredovisningen. Detta bör innebära en kvalitetshöjning av egenkontrollen ochsamtidigt ge tillsynsmyndigheten en bättre insyn i vad som händer inom enregion eller en kommun. Utredningenhar i anslutning till ordningen med miljörapport föreslagit att ett system medmiljörevisorer införs. Systemet har som förebild vad som gäller för revisorerenligt bl, a, lagstiftningen om aktiebolag och innebär i korthet attmiljörevisorn granskar och att hans redogörelse bifogasmiljörapporten. Vidare skall miljörevisorn enligt förslaget bistå företaget idess miljöskyddsarbete. Majoritetenav remissinstanserna har ställt sig kritiska eller avvaktande till förslaget.Företrädare för industrin och det övervägande antalet länsstyrelser haravstyrkt förslaget. Många av de som har varit kritiska har pekat på den oklararollfördelningen mellan miljörevisorn, tillståndshavaren ochtillsynsmyndigheten. Flera remissinstanser har också framfört farhågor om attföretagens egna ambitioner i miljöskyddsarbetet kan komma att minska om ettmiljörevisorssystem införs. Föregen del anser jag att det borde vara värdefullt för många företag att kunna förfoga över en oberoende person med kunskaper om miljöskydds arbete och med insikter i näringsverksamhet. Jag är dock inte övertygad om att det mest lämpliga är att ta över ett system hämtat frän vad som har utvecklats för och anpassats till olika krav på företa gens ekonomiska redovisning. Det är viktigt att företag som följer ML har ett bra samarbete med tillsynsmyndigheten och att myndighetens och företagets ansvarsområden hälls i sär. Jag vill nämna att det pä initiativ pågår en viss försöksverksamhet med miljö- 257 17 1987/88. revisorer inför ett framtida ställningstagande i dennafråga. Jag har för avsikt att inhämta synpunkter ocherfarenheter av denna försöksverksamhet. Mot bakgrund av vad jag nu har anförtär jag inte beredd att föreslå någon lagstiftning ommiljörevisorer. Utredningenhar bedömt att vissa delar i företagens egenkontroll är av en sådan betydelseatt dé bör genomföras av kontrollorgan som har en dokumenterad kompetens ochtillräckliga resurser. Exempel pä sådana kontroller är mätning av utsläpp förvilka villkor har föreskrivits eller tekniska besiktningar avmiljöskyddsanläggningar. En sådan kvalitetssäkring av kontrollen bör enligtutredningen kunna ske genom att kontrollorgan auktoriseras med stöd av lagen(1985:1105) om obligatorisk kontroll genom teknisk provning m, m. Jag anser förmin del att det är angeläget att kontrollen är av god kvalitet och gertillföriitliga resultat. Jag harerfarit att statens mät- och provråd och har kommit in tillchefen för industridepartementet med en framställning om att öppna ett nyttkontrollområde för auktorisation, benämnt vatten. Detta skulle göra det möjligtatt införa ett system för auktorisation av privata och offentliga laboratoriersom är verksamma inom vattenkontrollen. Ärendet bereds f, n. inom . Genom attföretagens egenkontroll ges en mera central ställning som kravinförs på obligatorisk rapportering bedömer jag att myndigheternas tillsyn istörre utsträckning kan inriktas mot en övervakning av egenkontrollen.Tillsynen kan därigenom göras mer målinriktad och koncentreras till de frånmiljösynpunkt viktigaste uppgifterna. Prop,1987/88:85 10.3Fördelningen av myndigheternas uppgifter Mittförslag: Miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall vara tillsynsmyndigheter enligtML i fråga om verksamheter som är anmälningspliktiga och andra verksamhetersom inte kräver tillstånd. Nämnderna skall också ta emot anmälningar enligtlagen. Möjligheten för en kommun att ta över tiUsynen över tillståndspliktigverksamhet behålls. för miljöskydd bör svara för tillståndsprövningen enligt MLav de verksamheter som medförde mest allvarliga miljöstörningarna.Länsstyrelsen bör svara för tillståndsprövningen av övrig verksamhet samtutöva tillsyn över samtliga verksamheter som är tillständspliktiga. Naturvärdsverketbör svara för samordningen på central nivå av tillsynsverksamheten enligt MLoch ha möjlighet att ingripa i alla enskilda ärenden. Länsstyrelserna bör samordna recipientkontrollen förvattenmiljön. Diskussioner bör komma till stånd mellan staten och kommunernaom formerna för en s;tmordnad recipientkontroll för luftmiljön, ADB-system bör i ökad utsträckning kunna införas ochutvecklas som hjälpmedel i miljöskyddarbetet. förslag: Överensstämmer ihuvudsak med Prop. 1987/88:85 mitt. Därutöver har utredningen föreslagit ettmera sammanhållet tillstånds- och tillsynsförfarande och att naturvårdsverketskall utöva tillsyn över sådana verksamheter som har prövats avkoncessionsnämnden. Vidare har utredningen föreslagit att kommunerna genommiljö- och hälsoskyddsnämnderna skall förpröva viss miljöfarlig verksamhetgenom s, k, miljölov. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser avstyrker attvissa verksamheter skall förprövas på särskilt sätt genom miljölov,Huvudddelen av remissinstanserna anser att kommunerna bör ges ett generellttillsynsansvar i stort enligt utredningens förslag. Flertalet kommuner ochmånga andra remissinstanser förordar att nuvarande möjlighet till delegering avtillsynsansvaret bibehålls. Så gott som samtliga remissinstanser avstyrker attnaturvårdsverket fär ett direkt tillsynsansvar för sådana verksamheter somtillständsprövas av koncessionsnämnden. Skälen för mitt förslag och mitt ställningstagande:Avsikten med ett tillstånd är att ge möjlighet för tillståndsmyndigheten attställa upp villkor för att begränsa den negativa miljöpåverkan som verksamhetenkan föranleda och ge företagaren säkerhet och trygghet.Tillståndsbeslutets rättskraft är därvid bestämt mot bakgrund av enintresseavvägning mellan miljö- och företagarintresset. Jag delar, i likhet medflertalet remissinstanser, däribland koncessionsnämnden och industriförbundet,utredningens uppfattning att tillståndsprövningen bör ske hos koncessionsnämndeneller hos efter vad regeringen bestämmer. Ansvaret för tillståndsprövningen av de mest miljöstörandeverksamheterna - som också regelmässigt är tekniskt komplicerade och ganska fäav varje typ även i ett riksperspektiv - bör åvila koncessionsnämnden. Denkompetens som finns hos länsstyrelserna medger att vissaverksamhetstyper som har prövats av koncessionsnämnden ifortsättningen bör kunna prövas av länsstyrelserna. Mänga remissinstanser har varit kritiska till utredningensförslag att även miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall förprövamiljöfarlig verksamhet av lokal karaktär. Jag vill för egen del framhållaföljande. Det är viktigt att förprövningen sker i sådan ordning och undersådana former att alla frågor med anknytning till verksamheten blir välbelysta. Detta innebär att kvalificerad personal, med såväl teknisk somjuridisk kompetens, måste medverka. En förprövning kan också ställa stora kravpä myndighetens resurser. Utredningen har föreslagit att kommunens förprövningvid bifall skall utmynna i ett miljölov, men att rättsverkningarna av dettamiljölov skall vara mera begränsade än vad som gäller för tillstånd.Utredningen har också hänvisat till att kommunerna enligt PBL meddelar bygglovoch marklov; Jag villframhålla att frågor om miljöfarlig verksamhet är av annan karaktär än t, ex, frågor om bygglov, tar i första hand sikte pä en pågående verksamhet, där bedömningen av utsläppen och dylikt är det centrala, medan byggandet är begränsat i tiden och konsekvenserna därav kan överblickas. Det är dessutom en mindre lyckad lösning att i ML utöver tillståndsprövningen inrätta en särskild förprövningsordning 259 somutmynnar i en sorts tillstånd av annan och lägre dignitet än vad som Prop.1987/88:85 gäller . Detta skulle kunna innebära otydligheter om vilkaregler som gäller för förprövningen. Det pågår enförsöksverksamhet med tillståndsprövning enligt ML inom ramen för dets, k. frikommunförsöket. Jag anser att man bör avvakta resultatet av dettaförsök innan frågan om tillståndsgivning i större skala avgörs. Jag äralltså inte beredd att tillstyrka utredningens förslag om miljölov. Somen konsekvens av att systemet med miljölov inte bör införas är det lämpligt attbehälla anmälningsförfarandet. Anmälan bör i fortsättningen göras till miljö-och hälsoskyddsnämnden. Denna ordning har till-lämpats inom ramen förfrikommunförsöket. Jag anser, efter samråd med chefen för ,att denna ordning nu kan gälla för alla kommuner. Utredningenhar föreslagit att miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall övertatillsynsansvaret för alla verksamheter som inte är tillståndspliktiga. Jagdelar, liksom flertalet kommuner och övriga remissinstanser, utredningensuppfattning i denna fräga. Ett kommunalt tillsynsansvar ligger väl i linje meden strävan att, i den utsträckning det är möjligt, decentraliserabeslutsfattandet inom den offentliga förvaltningen. Genom en sådan decentraliseringfår kommunerna en förstärkt roll och ett eget ansvarsområde imiljöskyddsarbetet. Det ger ocksä ökade förutsättningar för en kommunalmiljövärdsplanering, för en ökad samordning av plan- och miljöfrågorna och förett bredare och aktivt kommunalt miljövårdsarbete nära medborgarna. Formelltbör den ordning jag har föreslagit genomföras så att i 38 § ML anges att miljö-och hälsoskyddsnämnden är tillsynsmyndighet över icke tillståndspliktig verksamhetoch att regeringen sedan, med stöd av det nuvarande bemyndigandet i 10 § ML,anpassar bestämmelserna i miljöskyddsförordningen (1981:574), MF, så attanmälan om miljöfarlig verksamhet skall ske hos miljö- och hälsoskyddsnämnden. Tillståndsprövningenskall alltså ligga kvar hos koncessionsnämnden och länsstyrelserna. Tillsynenskall skötas av länsstyrelserna och miljö-och hälsoskyddsnämnderna.Utgångspunkten för vilket ansvarsområde resp, myndighet skall ha bör vara demiljöeffekter som är förbundna med verksamheten. Av betydelse är hur länge enstörningseffekt varar, hur stort geografiskt område som påverkas och hurallvarliga effekterna är för hälsa och miljö, Ibilagor till MF anges i olika förteckningar, listor, vilka verksamheter somkräver tillstånd av koncessionsnämnden eller resp, anmälan, Ikonsekvens med mitt förslag och de principer jag angivit bör listorna ändras.Därvid bör ett relativt stort antal verksamheter kunna tas bort fråntillständslistorna och i stället föras in i anmälningslistan. Ett ytterligareskäl att revidera listorna är det förslag till ändrad instansordning imiljöskyddsärenden som jag strax kommer att redovisa. Jag återkommer senaretill regeringen med förslag till nya listor som bilagor till MF, Genommitt förslag om kommunernas ansvar och länsstyrelsernas bibe hållna roll som prövnings- och tillsynsmyndighet skapas en klar och enty- 260 Härigenom kan dubbelarbete och dubblering av Prop.1987/88:85 specialistkompetens undvikas, liksom risker för att viktigamiljöfrågor inte kontrolleras och åtgärdas pä grund av att ingen myndighetkänner sig primärt ansvarig. I detta sammanhang vill jag också ta upp frågan omdelegering av tUlsynsansvaret. När det gäller kommunernas övertagande avtillsyn enligt 44 a § har satts i fräga lämpligheten av kommunernas frihet attefter eget bedömande avgöra vilka verksamheter som miljö- och hälsoskyddsnämndenskall ta över tillsynen av. Prövning av frågan om överlåtelse avtillsynsuppgifter ankommer på efter framställning av kommunerna.Därvid prövas lämpligheten av att en kommun övertar tillsynen. Jag anser attfrågan om ett eventuellt ökat kommunalt ansvar för tillsynen på ett tidigtstadium bör diskuteras mellan berörd kommun och som ett led i ensträvan att samordna tillsynsverksamheten inom länet. För attansvarsfördelningen skall bli klar och för att befintlig kompetens pä olikanivåer skall kunna utnyttjas och byggas upp på ett effektivt sätt bör endelegering av tillsynsansvaret ske i vissa på förhand bestämda branschgrupper.När det t. ex. gäller en verksamhet av särskilt miljöfariig art måste beaktasde allvarliga och geografiskt omfattande miljöstörningar som kan vara förbundnamed sådan verksamhet. En delegering av sådant slag som jag nu nämnt mästeövervägas särskilt noga. Om inte anser sig kunna bifalla enframställning frän en kommun om övertagande av tillsynen, bör frågan avgöras avregeringen, om kommunen begär det. När det gäller frågan om bör ha hand omtillsynen över sådan miljöfarlig verksamhet som tillständsprövas avkoncessionsnämnden, konstaterar jag att nästan alla länsstyrelser har motsattsig detta. har anfört bl, a. praktiska skäl mot denna ordningoch framhållit att förslaget ställer krav på att en regional organisation underställdnaturvårdsverket skulle behövas för att kunna fullgöra tillsynsuppgifterna.Mot bakgrund av och länsstyrelsernas inställning börförslaget inte genomföras. Genom den organisation och ansvarsfördelning som jag nuhar förordat kommer roll som central tillsynsmyndighet attbehöva utvecklas. Kommunernas ökade ansvar och medverkan i fiUsynsarbetetkommer att ställa högre krav på central ledning, samordning, utbildning ochplanering. En utveckling av naturvärdsverkets roll bör ocksä ta sinutgångspunkt i den förstärkning av företagens egenkontroll som jag tidigarehar föreslagit. Jag tar i det följande upp några viktiga arbetsuppgifter för naturvårdsverketi dess utvecklade roll som central tillsynsmyndighet. Dessa uppgifter börgenomföras i nära samarbete med övriga tillsynsmyndigheter. bör utarbeta allmänna råd m, m, förlänsstyrelsernas och miljö- och häsoskyddsnämndernas planering, genomförande och upp följning av tillsynen. Därvid bör även ingå underlag för bedömning av miljöeffekter. Verket bör vidare utarbeta föreskrifter och allmänna råd m, m, om kontroll och miljörapport som underlag för genomförande av företagens egenkontroll. Jag vill ocksä framhålla verkets viktiga roll när 261 detgäller fort- och vidareutbildning av personal inom miljöorganisa- Prop.1987/88:85 tionen. Verket bör ocksä svara för att uppgifter i bl, a,miljörapporterna ställs samman för viktiga branscher samt initiera, samordnaoch medverka i genomförandet av särskilt målinriktade tillsynsinsatser förolika branscher och problemområden. Det är ocksä väsentligt att verket följerdet fortlöpande tillsynsarbetet och vid behov medverkar i de övriga myndigheternastillsynsarbete med kvalificerade tillsynsresurser. Verket bör också, om detfinns särskilda skäl, ingripa i enskilda ärenden. roll i tillståndsprövningen vill jag understryka vikten avatt verket företräder miljöskyddsintresset i tillståndsärenden, särskilt i defrån miljöskyddssynpunkt mest betydelsefulla ärendena, dvs. de somkoncessionsnämnden prövar.