prop · GB0352 · 1987-12-31 00:00:00 — bostad eller bil skall tas upp till det skall tas upp tillett värde som te värde som avses i 8§ andra och stäms i enlighet med 8§ första- tredje styckena uppbördslagen fiärde styckena uppbördslagen (1953:272). (1953:272). 10 § Den lokala skattemyndigheten skall fastställamånadsavgiften och i förekommande fall ålägga betalningsskyldighet förarbetsgivaren om denne har 1. underlåtit attlämna redovisning enligt 4 §; 2. lämnat oriktiguppgift och månadsavgiften på grund därav blivit för låg; eller 3. ingett nyuppbördsdeklaration för rättelse av tidigare redovisad månadsavgift. Betalningsskyldighet skall också åläggas arbetsgivaren föravgiftsbelopp som har redovisats i uppbördsdeklaration men inte betalats.Belopp för vilket betalningsskyldighet ålagts får drivas in. Kan på grund av brister i arbetsgivarens uppgifter,bokföring eller anteckningar om utgiven lön underlaget för den månadsavgiftsom skall fastställas inte beräknas tillförlifiigt, skall det uppskattas av denlokala skattemyndigheten efter vad som bedöms vara skäligt med hänsyn tillföreliggande omständigheter såsom verksamhetens art och omfattning. Om arbetsgivaren saknat skälig anledning anta att uppgiftsom han har lämnat om värde av naturaförmån har varit oriktig får den lokalaskattemyndigheten inte på grund av det felaktiga värdet fastställa höjdmånadsavgift. Lokala skattemyndigheten behöver inte heller besluta om rättelsenär den oriktiga uppgiften avseende naturaförmånen gäller ett mindre beloppoch rättelse inte yrkas av arbetsgivaren. Beslut enligt denna paragraf får inte meddelas efter den 1mars året efter utgiftsäret. 17 § Den lokala skattemyndigheten skall efter den 1 marsåret efter utgiftsåret fastställa årsavgiften för arbetsgivaren ' Senaste lydelse 1986: 1388. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. 1987/88: 52 1. om årsavgiften enligt årsuppgift uppgår till störrebelopp än summan av vad arbetsgivaren senast nämnda dag har betalat och ålagts betala för utgiftsåret; 2. om årsavgiftenblivit för låg på grund av att arbetsgivaren har lämnat oriktig uppgift ellerunderlåtit att lämna föreskriven uppgift; 3. om enarbetsgivare yrkar att en inte tidigare fastställd årsavgift skall bestämmastill lägre belopp än som följer av uppgifterna i uppbördsdeklaration eller årsuppgift; 4. om beslut omrestitution eller avkortning skall meddelas efter nämnda dag; 5. om fallföreligger som avses i 19 §; eller 6. om den lokalaskattemyndigheten finner att en arbetstagares kostnader bör beräknas tilllägre belopp än som följt av beslut enligt 6 § tredje stycket. Fastställelse enligt första stycket punkt 3 får avseendast avgiftsbelopp som inte tidigare fastställts. Yrkandet skall ha kommit intill den lokala skattemyndigheten före utgången av andra året efterutgiftsåret. Om arbetsgivaren saknat skälig anledning anta att uppgiftsom han har lämnat om värde av naturaförmån har varit oriktig får den lokalaskattemyndigheten inte på grund av det felaktiga värdet fastställa höjdårsavgift. Uppgår de arbetsgivaravgifter som återstår att betala fillminst , skall arbetsgivaren åläggas betalningsskyldighet för dem.Öretal som uppkommer vid beräkningen bortfaller. Ett belopp för vilket betalningsskyldighetålagts fär drivas in. Denna lag träder i kraft och tillämpasi fräga om naturaförmän som utges efter ikraftträdandet. 9 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1959: 551) om beräkning avpensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring Härigenom föreskrivs att 4§ lagen (1959:551) om beräkningav pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring'skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vid bestämmande av pensionsgrundande inkomst skall, utövervad som framgår av lagen om allmän försäkring, gälla följande. Värdet av naturaförmån i form Värdet av skattepliktiga natura- av kost, bostad eller bil till arbetsta- förmåner till arbetstagare, som gare, som skall betala sjömans- skall betala sjömansskatt, skall skatt, skall uppskattas i enlighet uppskattas i enlighet med vad som med vad som föreskrivs av rege- föreskrivs av regeringen eller den ringen eller den myndighet som re- myndighet som regeringen bestäm- Värdet av bil- mer. förmånskall uppskattas enligt de maner skall i andra fall tas upp till grunder som gäller för värdering av ett värde som bestäms i enlighet förmånen vid uppbörd av arbetsgi- med 8§ förstafiärde styckena varavgifter enligt lagen (1981:691) uppbördslagen (1953:272). Vad sagts gäller också beträffande förmån av kost, bostad eller bil i fall som av ses i 3 § första stycket. Vid beräkning av inkomst av anställning skall avdrag görasför kostnader som arbetstagaren haft att bestrida i innehavd anställning, i denmån kostnaderna, minskade med erhållen kostnadsersättning, överstiger tretusenkronor. får meddela särskilda föreskrifterangående beräkning av sådan inkomst av anställning, som enligt lagen (1947:576)om statlig inkomstskatt hänförs till intäkt av jordbruksfastighet eller intäktav rörelse. Vid beräkning av inkomst av annat förvärvsarbete fär fräninkomst av en viss förvärvskälla inte dras av underskott i annan förvärvskälla. Denna lag träder i kraft . Äldrebestämmelser gäller fortfarande vid beräkning av pensionsgrundande inkomst förär 1987 eller tidigare är. ' Lagen omtryckt 1976: 1015. Senaste lydelse av lagens rubrik 1976: 1015. - Senaste lydelse 1985:408. 10Förslag till Prop. Lagom ändring i lagen (1987:570) om ändring i lagen (1959:551) om beräkning avpensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring Härigenomföreskrivs att 3§ lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomstenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring' i paragrafens lydelse enligtlagen (1987: 570) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. 3§ Inkomst av anställning, för vil- Inkomst av anställning, för vil ken den försäkrade icke är skatt- ken den försäkrade inte är skatt skyldig här i riket, skall bestämmas skyldig här i riket, skall bestämmas med ledning av särskild uppgift från med ledning av särskild uppgift från arbetsgivaren. Sådan uppgift skall arbetsgivaren. Sådan uppgift skall året näst efter året näst , som inkomsten avser, av- det är, som inkomsten avser, av lämnas till den myndighet, som av- lämnas till den myndighet, som av ses i 37§ 4 mom. första stycket ses i 37§ 4 mom. första stycket taxeringslagen (1956: 623). I uppgif- taxeringslagen (1956: 623). I uppgif ten skall angivas den försäkrades ten skall anges den försäkrades fullständiga namn, födelsetid och fullständiga namn, födelsetid och adress ävensom beloppet av den ut- adress ävensom beloppet av den ut betalade lönen eller ersättningen betalade lönen eller ersättningen och den tidrymd som denna avser. och den tidrymd som denna avser. Vidare skall i uppgiften angivas. Vidare skall i uppgiften anges, hu- huruvida den försäkrade åtnjutit ruvida den försäkrade åtnjutit skat- naturaförmäner i form av kost, bo- tepliktiga naturaförmåner. Ett ex- stad eller bil. Ett exemplar av upp- emplar av uppgiften skall inom tid giften skall inom tid som sagts som sagts av arbetsgivaren av arbetsgivaren sändas till den för- sändas till den försäkrade, säkrade. Medarbetsgivare förstås vid tillämpningen av denna lag även den som utgivit bidragsom avses i 11 kap. 2§ förstastycket m) lagen (1962:381) om allmän försäkring. Inkomstav anställning, som avses i 11 kap. 2 § första stycket o) lagen om allmänförsäkring, skall bestämmas med ledning av uppgift om det värde som denförsäkrade tillgodoförts som följd av bidraget. Sådan uppgift skall avarbetsgivaren lämnas 1. för en försäkrad, som inte ärskattskyldig här i riket, i särskild uppgift enligt första,stycket, 2. för en försäkrad, som avses i 1§ första stycket lagen (1958:295) om sjömansskatt, i redares redovisning enligt14 § samma lag, 3. för annan försäkrad, ikontrolluppgift enligt 37 § I mom. taxeringslagen. 'Lagen omtryckt 1976: 1015. Senaste lydelse av lagens rubrik 1976: 1015. ""p-1987/88:52 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , S. , , , , R. ,, , G. , , Proposition om beskattning av naturaförmåner, m. m. Sedankommunalskattelagen (1928: 370), KL, tillkom har tvä huvudprinciper gällt ifråga om beskattningen av naturaförmåner. Den ena innebär att förmåner som"utgått för tjänsten" skall likställas med kontant lön och den andraatt förmåner skall värderas till ortens pris (marknadsvärdet). Mer betydandeändringar gjordes då förmån av fri sjukvård -i den män den intevar mer generös än vad staten erbjöd sina anställda uttryckligen förklaradesskattefri. gjordes förmån av mindre värde skattefri. Skatteförfattningarnainnehåller endast knapphändiga regler om beskattningen av naturaförmåner.Reglerna har fyllts ut av , , genom anvisningar (senast RSVDt 1986:9). Enligt dessa delas förmånerna in i tre grupper. En grupp utgörs avicke skattepliktig personalvård (trivsel-och verksamhetsförmåner m. m). Enandra grupp avser förmåner vilkas skatteplikt beror av värdet och här går engräns vid . Den tredje gruppen består av förmåner som alltid bör ansesskattepliktiga eftersom de är att jämställa med lön eller annan kontantersättning. Tillämpningenav nuvarande regler har gett upphov till åtskilliga problem. Det är inteovanligt att man försöker utnyttja reglerna för att undgå eller få lindrigareskatt. En faktor som förstärkt denna utveckling är att arbetsgivaravgifterendast tas ut pä värdet av naturaförmånerna kost, bostad och bil medan övrigaförmåner är avgiftsfria. Vidare har värderings-och kontroll svårigheternablivit allt besvärligare. Motdenna bakgrund har RSV (skrivelse till budgetde partementet) och (SkU 1981/82:60, rskr. 391) framfört önskemål om att reglerna ses över av en parlamentariskt sammansatt kommitté. Regeringen utvidgade genom beslut i tilläggsdirektiv (Dir. 1982:32) traktamentsbeskattningssakkunnigas uppdrag (Dir. 1978:9) till att avse en allmän översyn av bestämmelserna om beskattning av natura förmåner. I samband med att kommittén påbörjade denna översyn ändrades namnet till förmånsbeskattningskommittén. lämnade i oktober 1984delbetänkandet Prop. 1987/88: 52 (Ds Fi 1984:23) Beskattningen vid anställdsutnyttjande av arbetsgivaren tillhörig semesterbostad och i oktober 1985betänkandet (Ds Fi 1985: 13) Beskattning av naturaförmåner I. Det sist nämnda betänkandetbehandlar frågan om skatteplikt för vissa särskilda naturaförmåner. Kommitténföreslår där även ändrade principer för kost- och bostadsvärderingen. Slutbetänkandet(Ds Fi 1986: 27) Beskattning av naturaförmåner II kom . I betänkandet behandlas bl. a. reseförmäner,fri sjukvård, skatte-subventionerade semesterkuponger, allmänna principer förvärdering och skyldigheten att verkställa preliminärskatteavdrag pä förmånerna,samt arbetsgivaravgifter. (I kommittén ingick som ledamöter f. d.regeringsrådet , ordförande, samt f. d. riksdagsledamöternaEric Hägelmark och ). Betänkandena, som också innehåller förslagtill författningsändringar, har remissbehandlats. Kommitténs sammanfattningar av betänkandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 1. Till protokollet bör även - sombilaga 2 -fogas en förteckning över remissinstanserna. Sammanställningar av remissyttrandenahar upprättats inom och finns tillgängliga i ärendet (Dnr4918/86). Regeringen beslutade att inhämtalagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändringi kommunalskattelagen (1928: 370), 2. lag om ändringi taxeringslagen (1956: 623), 3. lag om ändringi uppbördslagen (1953: 272), 4. lag om ändringi lagen (1962: 381) om allmän försäkring, 5. lag om ändringi lagen (1987:568) om ändring i lagen (1987:404) om ändring i lagen (1962: 381)om allmän försäkring, 6. lag om ändringi lagen (1987:000) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 7. lag om ändringi lagen (1987:567) om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter, 8. lag om ändringi lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, 9. lag om ändringi lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen(1962: 381) om allmän försäkring, 10. lag om ändring i lagen (1987: 570) om ändring ilagen (1959: 551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om all män försäkring. De till lagrådet remitterade lagförslagen bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 3. Lagrådet haryttrat sig över förslagen. Yttrandet bör fogas till protokol let som bilaga 4. Protokollet med beslut om remiss till lagrådet överens stämmer i huvudsak med vad som kommer att tas upp i det följande, med undantag för vissa särskilt angivna ändringar och tillägg. I samband med att jag behandlar de enskilda bestämmelserna i mitt förslag kommer jag att gå in på lagrådets synpunkter. Som kommer att framgå instämmer jag, med något undantag, i vad lagrådet anfört. Lagrådets granskning har också lett till vissa redaktionella ändringar i lagtexten. 2 Allmänmotivering Prop. 1987/88:52 2.1 Nuvaranderegelsystem i huvuddrag Utgångspunktenför de nuvarande beskattningsreglerna är att alla förmåner som utgått förtjänsten är skattepliktiga och att de skall värderas till marknadsvärdet -ortens pris (32 § 1 mom. första stycket och 42 § KL). Frän dessa grundprinciperfinns det undantag både i fråga om skattepliktens omfattning och värderingen. Ifråga om skatteplikten finns flera undantag. Som intäkt skall inte tas uppförmån av mindre värde som utgått i annat än pengar om förmånen inte kan antasvara avsedd att utgöra direkt vederlag för utfört arbete (32 § 3 mom.Qärde stycket KL). När denna bestämmelse infördes var syftet både att lagfästa dåvarande praxis beträffande fall som inte ansetts skat tepliktiga och att av administrativa skäl undanta förmän av mindre värde från beskattning. Gemensamt för dessa fall är att det är fråga om förmåner, som i själva verket inte, eller i varje fall inte i första hand, är avsedda att utgöra ersättning för utfört arbete. Men bestämmelsen kom därjämte att medföra en inte obetydlig utvidgning av det skattefria området. Departe mentschefen anförde i propositionen (1956: 150 s. 333 f) bl. a. följande. Därunderkommer att inbegripas åtskilliga fall i vilka den anställde har att erlägga ettvederlag som något understiger det motsvarande marknadspriset. Exempel härpåär subventionerade luncher o. d., varurabatter som är något större än för andrakunder, tjänstebostäder med en hyra något understigande hyrespriset i ortensamt rätt att privat använda arbetsgivaren tillhörig bil för en ersättning somendast är obetydligt lägre än de verkliga kostnaderna. Det blir också klarlagt,att skatt inte skall utgå för värdet av förfriskningar o.d., som utanersättning tillhandahålles i samband med arbetet. Dennaregel om skattefrihet för förmåner av mindre värde kompletterades med enbestämmelse i taxeringsförfattningarna om att arbetsgivaren inte behöver lämnakontrolluppgift i fråga om förmåner som efter avdrag för vederlag uppenbarligenhaft ett värde som inte överstiger ett visst belopp. (Beloppet har höjts från400 kr. och bestämmelsen återfinns i 37§ 1 mom. taxeringslagen,(1956:623), TL). Detär mot denna bakgrund som RSV i sina anvisningar (RSV Dt 1986:9) har delat införmånerna i tre grupper. Engrupp utgörs av icke skattepliktig personalvård (trivsel- och verksamhetsförmånerm. En andra grupp avser förmåner vilkas skatteplikt beror av värdet därgränsen går vid . Den tredje gruppen består av förmåner som alltid böranses skattepliktiga eftersom de är att jämställa med lön eller annan kontantersättning för utfört arbete. Närdet gäller skattepliktens omfattning finns det ytterligare i lag reglera de undantag. Som exempel kan nämnas förmän av fri sjukvård i viss omfattning, vissa fria resor och vissa naturaförmåner som utgår till elever och för vilka värdet jämkas till ett lägre belopp än som annars skulle ha tagits upp till beskattning, den s. k. praktikantregeln. Beträffandevärderingen av naturaförmånerna beror avvikelserna från Prop. 1987/88:52 grundprincipen- att de vid beskattningen skall tas upp till marknadsvärdet - på att maniakttar försiktighet vid värderingen. Detta kommer särskilt till uttryck i defall man av förenklingsskäl för en del frekventa förmåner valt schabloniseradevärderingsregler. Värderingen av fri eller delvis fri måltid är ett exempel pådetta. De värderingsmetoder som används beträffande fri lunch ger förnärvarande ett skattepliktigt värde om av marknadsvärdet. Iförhållande till kontant lön skiljer sig behandlingen av naturaförmåner även pådet sättet att man endast i vissa särskilt angivna fall - kost, bostad och bil- har ålagt arbetsgivaren att räkna med förmånsvärdet vid beräkningen avavdrag för preliminär skatt. Arbetsgivaren är inte heller - med undantag förbilförmån - skyldig att ange förmånernas värde på kontrolluppgift. Det kommeralltså an pä varje enskild skattskyldig att värdera och ange värdet av förmåneni sin självdeklaration. Reglernaom undertag för beräkning av arbetsgivaravgifter finns i huvudsak samlade i 2kap. 3 och 4§§ lagen (1981: 691) om socialavgifter, socialavgiftslagen. I 3 §finns huvudreglerna och i 4§ redovisas vissa undantag. Underlagetför beräkning av arbetsgivaravgifter är summan av vadarbetsgivaren utgett som lön i pengar eller naturaförmåner i formav kost, bostad eller bil. Andra naturaförmåner räknas däremot inte in i det avgiftsplikUgaunderlaget. Vidare tas arbetsgivaravgifter ut på utbetaladeuppdragsersättningar. Det senare framgår av en hänvisning till 3 kap. 2 §andra stycket lagen (1962: 381) om allmän försäkring, AFL. Genom ett särskilt rillägglikställs vissa statliga bidrag till konstnärer m.fl. med lön. Enligten undantagsbestämmelse i 2 kap. 4§ första stycket 6 socialavgiftslagen skallvid bestämmande av avgiftsunderlaget bortses frän ersättning till den deldenna motsvarar kostnader i arbetet som arbetstagare haft att täcka medersättningen. Bestämmelsen skall dock enligt andra stycket tillämpas endast omkostnaderna kan beräknas uppgå till av arbetstagarens ersättning frånarbetsgivaren under utgiftsåret. I sammanhanget bör påpekas att en särskild kostnadsersäUning,skild från lön i pengar, inte ingår i underlaget för arbetsgivaravgifter enligt2 kap. 3 §. 2.1.3 Vissakonsekvenser av gällande regelsystem Somjag redan nämnt har benägenheten att ge olika typer av naturaförmåner ökat.Ett skäl till denna utveckling är att de faktiska kostnader arbetsgivaren haroch gör avdrag för av praktiska skäl sällan i sin helhet motsvaras av enförmånsbeskattning hos den anställde. Ett sannolikt viktigare skäl är attarbetsgivaravgifter inte utgår på andra förmåner än kost, bostad och bil. Höjdamarginalskatter och höjda arbetsgivaravgifter har gett arbetsgivarna och deanställda ett allt större gemensamt intresse av att låta arbetsersättningenutgå i form av naturaförmåner av olika slag. Föratt belysa situationen kan följande exempel nämnas. I ett s.k. premiechecksystem kan en anställd genom sin arbetsinsats samla ihop ett 41 visstantal poäng som berättigar honom att som premie välja varor ur en katalog.Varorna som inte ingår i arbetsgivarens sortiment köps in av Prop. 1987/88:52 arbetsgivarenoch tillhandahålles den anställde. Arbetsgivaravgifter beräknas i regel intepä vad den anställde erhåller på detta sätt. Den ekonomiska fördel dettainnebär i förhållande till kontant lön kommer såväl arbetsgivaren som denanställde och ett premieföretag till del. Värdet av varorna skall beskattas hosden anställde men värderingen görs med viss försiktighet vilket brukarupplysas om i marknadsföringen. Det bör i sammanhanget påpekas attarbetsgivaren med samma resultat - avgiftsfrihet - kan riilhandahålla denanställde varor utan att använda systemet med premiechecken. Domstolarnahar inte varit benägna att anse den här formen av ersättning som sådana utläggför den anställdes räkning som kan jämställas med lön i pengar. Regeringsrättenhar t. ex i ett fall ansett att värdet av semesterresor för anställda inteskall räknas in i underlaget för arbetsgivaravgifter (RÅ 1986 ref 73). Ettnärliggande område där den bristande överensstämmelsen pä skatte-ochavgiftsområdena har lett till en urholkning av basen för arbetsgivaravgiftergäller traktamenten och andra kostnadsersättningar. Bakgrunden till detta ärett uttalande i förarbetena till lagstiftningen rörande allmän försäkring (prop.1959: 100 s. 86) enligt vilket kostnadsersättning inte skulle grundapensionsrätt även om sådan ersättning innefattade en förtäckt löneförmän. Näravgiftsskyldigheten fr.o.m. utsträcktes till att omfatta ävennaturaförmåner i form av bil uttalade departementschefen (prop. 1978/79: 202 s.40) att motivet härför i sig ägde giltighet också för andra naturaförmåner. Attutsträcka förmåner och avgiftsskyldighet mer generellt skulle enligtdepartementschefen emellertid ge upphov till betydande praktiska svårigheter.Någon ytterligare utvidgning av avgiftsskyldigheten borde därför inte kommatill stånd. Dessa uttalanden har lett till en mycket restriktiv tillämpning hosdomstolarna. Man har t. ex. inte ansett att traktamenten som utgått efterberäkningsgrunder som varit gynnsammare än vad som följer av RSV: snormalbelopp för sädana ersättningar skall räknas in i underlaget förarbetsgivaravgifter (jfr RÅ 1986 ref 21). På samma sätt harkostnadsersättningar för bilresor i tjänsten som utbetalats efterschablonmässiga grunder behandlats (regeringsrättens dom den 9 februari 1987dnr 3614-1984). RSVhar i ett remissvar belyst denna utveckling beträffande framför allt naturaförmänsområdet.Enligt RSV har det även märkts en viss osäkerhet i domstolarnas bedömninghuruvida arbetsgivarens betalning av den anställdes privata räkningar är attanse som en löneförmån (avgiftspliktig) eller naturaförmån (avgiftsfri). RSVuttrycker sina farhågor beträffande utvecklingen pä följande sätt: Dettakan komma att leda till att arbetsgivare i avsikt att begränsa sinalönekostnader alltmer övergår till att, i stället för att utbetala lön, betala arbetstagarnamed semesterresor, fria varor (både ur det egna sortimentet och specielltinköpta), fri eller subventionerad tillgäng till arbetsgivarens fritidshuseller båt eller med valda delar ur en omfattande flora förmåner typ fritelefon, fri TV, fria tidningar, fri värme, fritt vatten etc. Pådetta sätt urholkas socialförsäkringssystemet och - förutom det att 42 statensinkomster minskar kan personer som valt naturaförmåner i stället för lön i pengar,på pensioneringsdagen finna sig stå med låg ATP trots iförvärvslivet. Dessutom kommer det både för arbetsgivare och skattemyndigheteratt uppstå stor osäkerhet om vilka ersättningar som för ögonblicket skall ansesvara avgiftsbelagda resp. avgiftsfria. Mycket av denna osäkerhet föreliggerredan i dag, då det råder delade meningar om hur en del av domarna skalltolkas; om de är applicer-bara även pä näraliggande förmåner eller ej. Jag anser att man kan draslutsaten att en del arbetsgivare betalar ut generösa kostnadsersättningar avdet skälet att myndigheterna har svårt att vid beräkningen avarbetsgivaravgifter bevisa att det är fräga om faktisk lön. Det är därförnödvändigt att införa enhetliga regler ifråga om avgifts- ochskattskyldigheten. Dåvarande traktamentsbeskattnings-sakkunniga har lagt framett förslag om bl. a. nya regler för redovisningen i skattesammanhang avtraktamenten och kostnadsersättningar som bör kunna underlätta ett sådantenhetligt synsätt som efterlysts. Utredningen om en reformeradinkomstbeskattning (Dir. 1987: 29) har fått i uppdrag att se över reglerna förbeskattning av traktamenten och övriga kostnadsersättningar. Frågan om attinföra nya regler om arbetsgivaravgifter på förtäckta löner i form avövertraktamenten m. m. bör därför anstå till dess utredningen har lagt framsina förslag i detta avseende. 2.2Närmare om utgångspunkterna för ett nytt regelsystem Mitt förslag:Naturaförmånerna delas i huvudsak in i två kategorier - Personalvårdsförmånerdär arbetsgivaren har avdragsrätt för sina kostnader och skattefrihet föreligger hos den anställde.