prop · GB0325 · 1987-12-31 00:00:00 — Förkonfeklionsindustrin kan statens industriverk (SIND) /77bevilja ränte- och amorteringsfria lån för rationaliseringsinvesteringar.Syftet med lånen är att främja införande av ny teknik, höja effektiviteten inomkonfektionsindustrin samt underlätta hemtagning av sådan produktion som skerutomlands. Låneandelen är normalt högst av investeringsbeloppet.Avskrivningslån lämnas inte för investeringar i byggnader eller förinvesteringar.som huvudsakligen avser expansion eller som sammanlagtunderstiger . VidSIND:s bedömning av ett enskilt ärende tas särskild hänsyn till företagetsutvecklingsmöjligheter . Den aktuella investeringens rationaliseringseffektbedöms liksom företagets ekonomiska ställning..Har statligt bidrag i någonannan form lämnats, får summan av rationaliseringslån och andra bidrag inteutan regeringens medgivande överstiga ay . /87 har industriverket beviljat lån på totalt 182 milj. kr. De industripolitiskaåtgärderna för lekoindustrin vid statens industriverk omfattar - förutom de nämnda avskrivningslånen - delbranschstu dier, bidrag lill konsultinsatser i enskilda företag, bidrag till samverkans- 28 projelct mellan fleraföretag, exportstöd; utbildning samt stöd till forskning Prop. 1987/88: 25 ochutveckling. För att följa denna verksamhet har en rådgivande nämnd förtekofrågor inrättats vid industriverket. I nämnden ingår representanter förarbetslagar- och arbetsgivarorganisationer samt berörda myndigheter. Beredskapslånoch beredskåpsgaranti utgår i syfte atl upprätthålla eller stärka landetsförsörjningsberedskap. Ärenden orn beredskapslån och beredskapsgaranti prövasav överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB). Beredskapslän eller -garanti fårlämnas till företag som åtar sig att t. ex. upprätthålla vissproduktionskapacitet eller beredskapslagra vissa varor.-Beredskapslån ärvanligen ränte- och amorteringsfria. Avtalom beredskapsåtagande sluts med det företag som erbjuder det för försörjningsberedskapenpå förmånligaste alternafivet. I princip -skallförsörjningsberedskapen kunna tryggas utan att ytterligare beredskapslån ellerberedskapsgaranti skall behöva lämnas till det företag som tidigare erhållitlån eller garanti för samma ändamål. Våren1983 beslutade (prop. 1982/83: 130 bil. 1, NU 42, rskr. 321) om enomläggning av de statliga åtgärderna för textil- och konfektionsindustrin.Omläggningen innebar att åtgärdernas profil ändrades i riktning mot en ökadandel effektivitetsfrämjande och marknadsstödjande åtgärder. Samtidigtminskades omfattningen av äldrestödet. Undervåren 1986 beslutade (prop. 1985/86: 100 bil. 14, NU 32, rskr. 306)om fortsatta statliga åtgärder för tekoindustrin med i huvudsak den inriktningsom lagts fast . Beslutet innebar en fortsatt reduktion aväldrestödet /87 - 1988/89 och en viss successiv minskning avdet industripolitiska stödet. Debranschfrämjande åtgärderna för tekoindustrin vid statens industriverk varunder föremål för en utvärdering av SPK. Arbetet redovisades i rapportenUtvärdering av SIND:s branschprogram (SPK:s utredningsserie 1986:4), sompublicerades . SPK konstaterade i rapporten atl stora delar av densvenska textilindustrin har genomgått en betydande strukturomvandlingoch därför bättre kan klara den internationella konkurrenssituationen. Enligt SPKhar även konfeklionsindustrin genomgått en strukturomvandling ,men har på grund av att den är mer arbetskraftsintensiv än textilindustrin haftsvårare att hävda sig internationellt. I regeringens redovisning av SPK:sutredningsarbete budgetproposition (prop. 1986/87: 100 bil. 14,NU,25, rskr. 203) framhölls atl de induslripolitiska åtgärderna förtekoindustrin medverkat till en stabilisering inom branschen. Näringsutskottetkonstaterade i ett betänkande (NU 1986/87: 25, rskr! 203) alt detfinns vissa positiva drag i utvecklingen inom svensk tekoindustri under senareår. Härvid framhölls att en betydande del av tekoindustrin nu haromstrukturerats och att branschen blivit mer konkurrenskraftig. Vidare påpekasatt en inte oväsentlig del av tekoföretagens produktion avsätts påexportmarknaden. Vadgäller den nämnda utvärderingen av de branschfrämjande 29 åtgärderna vid SIND som genomförts av SPK hänvisade riksdagensnä- Prop. 1987/88:25 ringsutskott till att man inom utskottet redan våren 1986hunnit ta del av SPK:s utvärdering och funnit att SIND:s branschstöd förtekoindustrin är effektivt. konstaterade att särskiltexportstödet samt stödet till teknikutveckling och tillrationaliseringsinvesteringar enligt utvärderingen har bedömts vara mycketvärdefulla, liksom den kunskapsbas som har byggts upp hos SIND i form av bl. a.tillgång till konsulter och kunnande om ny teknik. Enligt SIND:s rapport 87 (SIND PM 1987: 5) sompublicerades bedöms situationen inom tekoindustrin haytterligare stabiliserats. Produktionen inom lextdindustrin bedöms under år1987 komma att öka och vara oförändrad eller bli högre under år1988 jämfört med . Inom trikåindustrin emotses en produktionsminskningunder med varefter nivån blir oförändrad . Produkfionsvolymeninom konfeklionsindustrin förväntas öka och minska medca . förblev sysselsättningen inom tekoindustrinoförändrad men minskade åler och 1986 med sammanlagt cirka 2000 årsanställda.Under åren 1987 och 1988 förutses minskningar med sammanlagt ca 1 000 årsanställdalill ca 25000 årsanställda. SIND framhåller atl betydande nykrekryteringsbehovföreligger inom branschen. Exportvärdet för tekoindustrin inklusive reexporl har ökatfrån till . Vadgäller lönsamheten förväntar sig, enligt SIND:s rapport, av tekoföretagenförbättrad eller oförändrad lönsamhet jämfört med . För år1988 bedömer av företagen att lönsamheten blir högre eller oförändradjämfört med . Avkastningen på totalt kapital har under åren 1983-1985legat på en nivå inom textilindustrin och förbättrats inomkonfektionsindustrin. Den genomsnittliga lönsamheten inom tekoindustrin hardock legat på en lägre nivå än i flertalet andra branscher inom svenskindustri. SPK konstaterar att det av branschorganisationernaföreslagna stödet, som sedermera fått benämningen utvecklingslån, skulleinnebära elt generellt slöd för finansiering av investeringar och andrasatsningar som syftar till att utveckla tekoindustrin. Utvecklingslånen skulleomfatta alla tekoföretag och lånesumman sättas i relation till antaletproduktionstimmar. Lånen föreslås vara ränte- och amorteringsfria och skallbeviljas årsvis utan krav på säkerhet och i princip oavsett om företaget fåttannat statligt stöd för verksamheten. Lånen skall kunna användas till attfinansiera investeringar i produktionsanläggningar, produktionstekniskaförbättringar, kompetenshöjande utbildning, åtgärder för att förbättraarbetsmiljön, marknadsföring m. m. När åtgärderna genomförts förutsättsutvecklingslänet skrivas av. Enligtförslaget skall utvecklingslånen ersätta nuvarande industri- och Prop.1987/88:25 arbetsmarknadspolitiska åtgärder med undantag av de exportfrämjandeåtgärder och vissa samverkansprojekt som SIND genomför. Förbudgetåren 1987/88 och 1988/89 har föreslagits att utvecklingslånen skullekunna utgå med belopp motsvarande 5: . per faktisk produktionstimme.Baserat på nuvarande sysselsättningsnivå kan kostnaderna för stödet härvidberäknas till ca 250 milj. kr. Effekterav den föreslagna stödformen Deföreslagna utvecklingslånen har inte samma syfte som det s. k. äldrestödet.Utvecklingslånen skall enligt förslaget finansiera produktionsratio-haliseringargenom investeringar i produktiorisanläggningar och i utbildning samt genommarknadsföringsåtgärder och produktutveckling öka utnyttjandet avproduktionskapaciteten. I och med att utvecklingslånen är avsedda förfinansiering av nämnda åtgärder skulle de i väsentlig utsträckning komma attanvändas till samma ändamål som medlen inom industriverkets branschprogramanvänds till. SPKpåpekar dock alt syftet med de föreslagna utvecklingslånen på en mycketväsentlig punkt skiljer sig från syftet med det nuvarande industripolitiskastödet till tekoindustrin. Det nuvarande stödet syftar till att omstrukturerabranschen så att en konkurrenskraftig tekoindustri växer fram. De föreslagnautvecklingslånen är avsedda att utgå till samtliga tekoföretag, dvs. inteendast till de företag som har en långsiktig konkurrensförmåga, varför deraseffekt på branschstrukturen torde vara lägre. SPKframhåller att det kan ligga i samhällets intresse att företagen i en vissbransch investerar i högriskprojekt. Om normala företagsekonomiska övervägandenoch marknadsmässiga finansieringsformer fick avgöra, skulle sannolikheten föratt projektet skulle komma till stånd vara låg. Det finns olika möjligheter attstödja projekt med ett relativt högt risktagande. Alla bidrag och subventionersom sänker kapitalkostnaden kan generellt sett sägas öka antalet lönsamma projekt,även sådana med relativt högt risktagande. Skall risktagande i sig premieras,kan delta göras genom en lägre räntenivå än vad som är marknadsmässiglmotiverat med avseende på risktagandet. Det är ocksä möjligt att gelånegarantier till företagen så att dessa kan företa investeringar till räntorsom gäller för projekt med "normalt" risktagande. Alla nämnda stödökar således sannolikheten för att projekt med ett relativt högt risktagandekommer att genomföras, genom att de sänker kostnaden för företaget. De s. k.utvecklingslånen har enligt SPK samma effekt. Enförutsättning för att det skall vara motiverat att använda den föreslagnastödformen är enligt SPK att det företag som tar emot lånet inte kan kapitaliseraprojektets avkastning. Således skall det inte vara möjligt för företaget attmonopolisera en teknisk innovation som del genom avskrivningslånet/utvecklingslånetfinansierade projektet lett fram till. Innovationen skall lätt kunna spridas tillmänga företag i branschen. föreliggaen möjlighet att kapitalisera projektets avkastning bör låneregler- Prop.1987/88: 25 na vara såkonstruerade atl företaget blir återbetalningsskyldigt. projektetinnebära ett misslyckande har samhället bidragit till skapandet av nykunskap, kunskap om vad som inte är möjligt, som är en kollektiv De projekt som skall finansieras med utvecklingslånenskall således enligt SPK:s mening förete potentiella positiva s. k. externaeffekter. Företaget skall åstadkomma något för samhället nyttigt som det intekan få full ersättning för. Branschorganisationernas förslag innebär attutvecklingslån skall beviljas företagen med produktionstimmar som lånegrund.Lånen skulle alltså inte sammankopplas till några för samhället intressantahögriskprojekt. Det är därför, enligt SPK, inte troligt att lånen finansierarden typ av projekt som uppfyller de villkor för utvecklingslån som nyssbeskrivits. Mot bakgrund av nuvarande stödformer och de redovisadeeffekterna av olika typer av stöd, har SPK gjort en genomgång av konsekvensernaför sysselsättningen samt handels- och industripolitiken av de föreslagna ändringarnaav stödet till tekoindustrin. Stödets effekter på produktion och sysselsättning Huvudsyftet med de industripolitiska åtgärderna förtekoindustrin är att , stödja utvecklingsinriktade företag så att dessa på långsikt kan konkurrera på de olika avsättningsmarknaderna. 1 enlighet med dettasyfte har industriverkets avskrivningslån för konfektionsindustrin,konsultinsatser m. m, i huvudsak varit selektiva och inriktats mot vad sombedömts vara de utvecklingsbara delarna av tekoindustrin. De föreslagna utvecklingslänen är generella och avseskomma samtliga textil- och konfektionsföretag till del. Genom att sprida utstödet till samtliga textil- och konfektionsföretag kommer såväl lönsamma somicke lönsamma företag att få del av stödet; Effekterna på ulvecklingen i branschen,och därmed branschstrukturen, blir härigenom mindre jämfört med . SIND:sselekliva slöd, förutsatt att det kunnat inriktas mot de mer utvecklingsinriktadeföretagen. I SPK:s utvärdering av verkets branschprogram konstateras attindustriverkets stöd gått till de genomsnittligt sett lönsammare företagen,vilket stär i överensstämmelse med stödens syfte.. avskrivningslån är begränsade till vissatyper av investeringar, utgår med endast en del av investeringskostnaden ochställer krav , ,, på en viss minsta investeringskostnad. De föreslagnautvecklingslånen har inte några sådana begränsningar utan kan i princip skrivasav mot kostna- ; der för alla typer av åtgärder som företagen kan komma attvidta. Utvecklingslånen kan därför, enligt SPK, närmast betraktas som ettdriftsstöd fill tekoindustrin utan inriktning mot. utveckling av dekonkurrenskraftigare delarna av tekoindustrin. Enligt SPK visar analysen av teoretiska effekter av olikastöd att kontantstöd i form av bidrag baserade på företagens produktionsvolymär det samhällsekonomiskt sett billigaste alternativet vid.en given stödeffektoch Önskar man stödja kapital- ellerarbetskraftsanvändningen skall Prop. 1987/88: 25 stöden riktas till dessaproduktionsfaktorer. Någon kvanfifiering av i vilken utsträckning äldrestödetbidragit till att minska nedgången i sysselsättning och produktion inomtekoindustrin har SPK inte kunnat genomföra, främst därför att det inte är möjliglatt på ett meningsfullt sätt ta hänsyn till det stora antalet faktorer sompåverkat branschens utveckling. Därtill kommer att statistik över flera för ensådan analys nödvändiga variabler saknas; Teoretiskt sett kan dock, under vissaantaganden, konstateras att stöd till arbetskraft ökar användningen avarbetskraft och ökar produktionen jämfört med en situation där stöd inte utgår. Äldrestödet är enligt SPK på kort sikt det bättre medletom man önskar upprätthålla sysselsättningen för en viss ålderskategori. Framförallt har stödet betydelse för konfeklionsindustrin som är arbetsintensiv ochdärför mer utsatt för utländska konkurrenter med lägre lönekostnader. Att ersätta äldrestödet med ett utvecklingslån skulle gestöd för användning av andra insatsfaktorer än arbetskraft. Utvecklingslänetuppmuntrar andra åtgärder än att anställa äldre arbetskraft. Underlaget förstödbeloppen utgörs dock av antalet produktionstimmar, dvs. arbetsintensivareförelag får ett högre stöd än kapitalintensiva företag. Utvecklingslånen ärdärför inte neutrala utan gynnar arbetsintensiva företag. Genom att de åtgärdersom lånen avser att finansiera syftar till atl bl. a. öka mekaniseringen iproduktionen kan emellertid basen för beräkning av lånens storlek, nämligenantalet arbetstimmar, komma att reduceras. Hur företagen på lång sikt kommeratt agera kan därför vara svårt att förutse. () har i en promemoria som tillställts SPKbehandlat de handelspolitiska aspekterna på de s. k. utvecklingslånen. Promemorianhar utarbetats med anledning av ett antal motioner fill om enstödform som till stora delar har samma innehåll som lekobranschens förslag omutvecklingslån. Kollegiet anser den av motionärerna föreslagna stödformentveksam med hänsyn till de regler för den internationella handeln som Sverigeanslutit sig till. Kollegiet anser alt samma bedömning kan göras beträffande deav branschorganisationerna föreslagna utveck-lingstånen. Nämnda regler innebär bl.a.atl stöd inte kan utgå i form av permanenta driftskostnadsstöd eller i form avexportstöd för enskilda företag. Genom att de föreslagna utvecklingslånen iprincip är bidrag baserade på arbetskraftskostnadernas storiek kan de komma attbetraktas som driftskostnadsstöd och om de kommer till användning under enlängre fid blir de naturligtvis till sin karaklär permanenta. handelspolitiska avdelning har i enskrivelse till SPK hävdat att de föreslagna utvecklingslånen inte innebär någrahandelspolitiska problem. SPK konstaterar att lekobranschen har fått äldrestöd underen tid då branschen drabbades av en allvarlig kris. Denna stödform är under av veckling. Ett korrekt handelspolitiskt uppträdande kan enligt SPK kräva 33 3 1987/88 1 saml. Nr 25 Rättelse: S. att äldrestödet inte ersätts med en annan stödform sompermanentar en Prop. 1987/88:25 stödnivå som var avsedd för en bransch ikris. KK hänvisar i sitt remissvar till den promemoria omhandelspolitiska aspekter på avskrivningslån som är fogad till SPK:s rapportsåsom bilaga 2 och som utarbetats inför näringsutskottets behandling avmotionerna 1985/86:N 293, N 299, N 303 och N 313. I denna promemoria har KKuttalat att det med hänsyn till uttalade frihandelspolitik och vårtstora exportberoende är av vikt alt inte inför stödformer som av våraviktigaste handelspartners upplevs som handelspolitiskt tveksamma eller direktoförenliga med gällande internationella avtal. Skulle de s. k.utvecklingslånen, med den konstruktion som föreslås i motionerna, komma attinföras kan enligt KK:s uppfattning en reaktion från EG:s sida knappastuteslutas, varvid även nuvarande stödformer kan komma att ifrågasättas. Stödetsgenerella karaktär och bristen på selektivitet i dess konstruktion gör att detinte uppfyller de av EG uppställda kraven för offentliga stödåtgärder pätekoområdet. KK påpekar vidare att harkritiserats internationellt för räntesubventionerade lån och likviditetslånmed villkorlig återbetalningsskyldighet. Kollegiet understryker betydelsen avatt statliga stödåtgärder förknippas med preciserade villkor och attåtgärdsprogram görs reellt tidsbegränsade. KK konstaterar att det nuvarandebranschprogrammet som delvis föreslås omvandlat till avskrivningslån i sinnuvarande och tidigare utformning haft till syfte att verka för en omställning konkurrenskraftig branschstruktur, att åstadkomma positiva förändringar ibranschen genom att stimulera företagen och att vidta förändringar som stärkerkonkurrenskraften. Vidare konstaterar KK att det alltsedan branschprogrammeninleddes har betonats atl endast projekt och företag som kan bedömas haöverlevnadsmöjligheter bör bli aktuella för stödinsatser. De nuföreslagna avskrivningslånen gör enligt KK att även företag med begränsadmöjlighet att överieva får del av stödet. Vid sidan av rena exportsubventioner kan enligt KKåtgärder som främst påverkar pris och/eller volym komma att uppmärksammas internafionellt.Indirekt medför de föreslagna utvecklingslånen en prispåverkan genom attkostnader som annars varit nödvändiga för företagen lyfts bort. ÖCBinstämmer i pris- och kartellnämndens konstaterande att det före slagna utvecklingslånet genom sin generella karaktär kan betraktas som etl driftsstöd till tekoindustrin. ÖCB konstaterar också att från strikt bered skapssynpunkt uppnås den bästa effekten vid bevarandet av försörjnings beredskapsriktig kapacitet genom ett selektivt system. Fördelarna med selektiv ersättning är att resurserna kan styras till företag som har eller genom avtalsförhållandet med ÖCB kan få en långsiktig överievnad och därmed trygga försörjningsriktig produktionskapacitet. I etl val mellan ett statligt stöd, som lämnats till samtliga företag utan krav på motprestationer och en ersättning för uppehållen produktionskapacitet under viss lid - kombinerat med åtaganden om investeringar - som lämnats till företag 34 som har eller genom tillhandahållande av kapacitet kan få överievnad,Prop. 1987/88:25 förordar ÖCB det . Från strikt försörjningsberedskapssynpunktansluter sig ÖCB till SPK:s sammanfattande bedömning att utvecklingslånen ären mindre lämplig stödform. Därmed avstyrker ÖCB en övergång tillutvecklingslån i den form och med den beräkningsgrund, ersättning per produktionslimma,som lånet presenterats av de svenska tekoorganisatio-nerna. Dock finner ÖCB detfrån försörjningsberedskapssynpunkt angeläget att äldrestödet kan ersättas medannan form av ersättning. Ett sådant s. k. ersättningsstöd måste i så fallkanaliseras till företag som är utvecklingsbara och har gynnsamöverlevnadsprognos. AMS påpekar att syftet med införandet av äldresstödet varatt motverka en mycket snabb utslagning av hela företag inom tekoindustrin ochatt stödet infördes med allmänl hög arbetslöshet. Stödetinfördes då branschen präglades av en mycket snabb sysselsättningsminskning,stark regional koncentration och en förhållandevis stor andel äldrearbetskraft. AMS anser att äldrestödet verksamt har bidragit till att mildra dearbetsmarknadspolitiska konsekvenserna av förändringarna av tekoindustrinssituation. AMS framhåller att stödet ursprungligen konstruerades för att underen begränsad tid motverka akuta sysselsättningsstörningar. Sedan införandet1977 har enligt AMS såväl det allmänna arbetsmarknadsläget som tekoindustrinsförhållanden förändrats i olika avseenden och under olika perioder. Det ärenligt AMS uppenbart att det stöd som under den senaste tioårsperiodenkanaliseras via äldrestödet borde ha fått en annan utformning om syftet frånbörjan hade varit mer långsiktigt. Mot bakgrund av att tekoindustrin fortfarandekaraktäriseras av relativt hög arbetslöshet, stor regional koncentration ochrelativt instabil sysselsättningssituation kan AMS tillstyrka att äldrestödetså snart som möjligt ersätts med ett branschstöd av mer offensiv och framålsyftandekaraklär. AMS har inte utifrån sitt egel kompetensområde kunnat bedöma de olikaindustripolitiska aspekterna av förslaget till utvecklingslän som tekoorganisationernahar lämnat. AMS vill dock särskilt betona vikten av att betrakta kompetenshöjandeutbildning som investeringar likställda med investeringar i maskiner och annanutrustning. SINDansluter sig till statens pris- och kartellnämnds sammanfattande slutsats att de föreslagna utvecklingslånen i form av generella avskriv ningslån kan konstateras vara en mindre lämplig stödform. SIND avstyr ker därför införandet av de av de svenska lekoorganisationerna föreslagna utvecklingslånen. SIND ansluter sig emellertid till tekoindustrins uttalande att 'Tekobranschen har en stabilare struktur än tidigare men det kan konstateras att branschen har en genomsnittligt svagare lönsamhet än övriga industribranscher i landet. Delta medför att del saknas riskkapital för offensiva investeringar inom tekoindustrin'. Enligt SIND:s bedömning är nu den s. k. krisen för tekoindustrin övervunnen och därför behövs inte längre överlevnadsstöden av typ äldrestöd. Däremot är efter genomgången kris den svenska tekoindustrin fortfarande så svag att den under en rehabi literingsperiod måste bli föremål för stimulansåtgärder för att kunna ut veckla och öka bl. a. lönsamheten, soliditeten och investeringsvolymen. Även efter rehabiliteringsperioden måste branschen enligt SIND,fram- Prop. 1987/88: 25 för allt beklädnadsindustrin, få ta del avstimulansåtgärder, 1. ex. i form av exportaktiviteter, vilket är fallet i deflesta med jämförbara och på tekoområdet konkurrerande länder iVästeuropa. Bakgrunden härtill är enligt SIND främsl konkurrensen frånlågprisländerna - NIC- och - där tekolönerna endast är en bråkdel avI-ländernas tekolöner och en rimlig konkurrenssituation aldrig kan uppnås. SIND har i tidigare sammanhang föreslagit en fortsättningav vissa delar av lekoprogrammel efter /89. SIND håller i sittremissvar fast vid detta sitt tidigare förslag. Stimulansåtgärderna bör härvidframför allt enligt SIND inriktas mot exporlakliviteter, teknikspridning ochrationaliseringsinvesteringar både för textil- och konfektionsindustrin, bl.a. för att säkerställa utnyttjandet av textilindustrins utveckling och återetable-ringspotentiali . Stimulansåtgärderna måste enligt SIND sättas in selektivtför alt nå rätt effekt och inriktas på sådana insatser som stödjer de företagsom visar tillväxtpotential och utvecklingsförutsättningar, men som harbegränsade förutsättningar att finansiera sådana satsningar. I selekteringenmåste ett stort antal faktorer värderas och vägas in. Motprestationer frånföretagens sida måste krävas för att de skall få ta del av stimulansåtgärderna. SIND hänvisar också i sitt remissvar till atl SPK år1985-1986 genomförde en utvärdering av SIND:s branschprogram förtekoindustrin. SPK fann därvid att SIND:s Branschprogram Teko medverkat tillatt stärka svensk lekoindustris konkurrenskraft.