prop · GB03100 · 1987-12-31 00:00:00 — I debatten har från flera håll förts fram krav påatt införa ett statsbidrag lill läromedel. Ett sådant bidragskulle dels kunna tjäna syftet att filiföra skolorna ökade ekonomiska resurser för att köpa läromedel, dels kunna utgöra en markering av vikten av god tillgång på läromedel i skolan. finnsdock enligt min mening starka skäl som talar mot atl införa ett särskilt Prop. 1987/88:100 statsbidrag. Det är önskvärt att försöka skapa ökad klarhet iansvarsfördelningen mellan staten ochkommunerna på skolområdet. Ett sådant arbete pågår i slyrningsberedningen,Atl införa ett nytt specialdestinerat statsbidrag på ett område där del ändock är kommunerna som skall ha det ekonomiskahuvudansvaret, skulle inte bidra till en sådan ökad klarhet. Det skulle vidare bli svårt att skapa garantierför att kommunerna inte minskar sina egna insatser om ett statsbidrag införs.Effekten av statsbidraget skullehelt eller delvis kunna gå förlorad så att del inle blir någon reellökning av läromedelsresurserna. Enligt min mening är dessa invändningar mot ettsärskilt statsbidrag till läromedelså starka atl jag inte är beredd all förorda ett sådant. Jag räknar med atlläromedelskostnaderna trots allt inle är större än att kommunerna ulan allt för stora problem bör kunna klara deerforderliga påslagen. Många kommunerhar också somjag nämnt redan ökat sina läromedelsanslag. Jag anser att statens insatser när del gällerläromedel istället bör vara att medverkalill att förbättra den pedagogiska kvaliteten på läroböckerna, att angerikfiinjer för kommunernas grundläggande skyldighet när det gäller läromedelsstandard samt att vidta ålgärder för atlhåHa nere prisnivån. När bestämmelserna om gåvoläromedel för några årsedan ändrades, var avsikten inte atl ta bort skyldigheten att geeleverna egna exemplar av vissagrundläggande läroböcker. Formuleringarna i skolförordningen och läroplanen har dock blivit så allmänna att de harkommit att tolkas mycket olika,Somjag ser det är det angelägel alt klarare fastställa kommunernas skyldighetnär det gäller läromedelsstandard. Jag vill således redan nu anmäla atl jag,när läromedelsutredaren lämnat sina förslag , avser att föreslå regeringen all göra enprecisering av bestämmelserna om tillgång fill läromedel. Innebörden avpreciseringen bör vara atl eleverna skallha tillgång till de läromedel somfordras för undervisningen. Eleverna skallsom gåva få de böcker som kan behövas som underlag för fortsatta studier ellersom de i övrigt kan ha anledning att gå tillbaka till. Jag anser vidare atl länsskolnämnderna bör fåökad möjlighet atl låta sin fillsyn av skolväsendel omfatta ocksåläromedelssituafionen. Om en nämnd kankonstatera atl en kommun tveklöst har en helt otillfredsställande standard när det gäller läromedel, bör nämndenkunna ålägga kommunen alt rätta till situationen. Jag räknar med altstyrningsberedningens arbete skall kunna resultera i förslag om en sådanklarare tillsyn från statens sida när det gäller läromedel i skolan. En orsak till attläromedelsslandarden försämrats är atl kommunerna inte ökat anslagen i takt medprisökningarna på läromedel, I syfte alt ge kommunerna ett bättre underlag för budgetarbetet räknar jag med att föreslå regeringen att uppdra åt () att fillsammans med statens pris- ochkartellnåmnd (SPK) undersöka föml sätlningarna för alt lill kommunernaredovisa prisutvecklingen på läroböc ker. Härigenom kan kommunerna få bättre kunskap om vilka päslag som behövs pä läromedelsanslagen föratt hälla oförändrad ambi tionsnivå, 15 Under nästansamtliga år har läromedelsförlagen höjt Prop. 1987/88:100 priserna på tryckta läromedel utöver vad sommotsvaras av inträffade Bil. 10 kostnadsökningar.Ett skäl härtill har varit de minskade reella anslagen i kommunerna.Följden har blivit all prisutvecklingen på läroböcker har varit betydligt snabbare än höjningen av konsumentprisindex,I en siluafion när vi kan emotsereella ökningar av läromedelsanslagen och därmed ökad försäljning är det viktigt att förtagen pä motsvarande sätt pressarsina priser. Jag räknar med att tillsammans med tainitiativ till en överläggning medläromedelsbranschen om prisutveckling m,m. Jag avser också atl i anslutning till pågående kartläggning av situationen senare föreslå regeringen all uppdra åt SPKatl göra en fördjupad konkurrensstudie inom läromedelsmarknaden. Det kan också i ett något längre lidsperspekfivfinnas anledning att överväga en mera direkt central upphandling avvissa läromedel för all hålla prisernanere. Det måste dock enligt min mening i så fall röra sig om läromedelsom ställer sig pedagogiskt neutrala. Det skulle kunna gälla t. ex. lexikon, ordböcker och kartböcker. Ettsådant förfarande kan sägas innebäraen vidgning av den verksamhet SIL bedriver med atl lämna bidrag fillförlag för produktion av vissa läromedel. Jag räknar med atl kunna återkomma till också denna fråga när resultatet av läromedelsutredarensarbete föreligger. Från många håll har framförts synpunkter pä denpedagogiska utformningen av läroböckerna. Jag ser det som ytterst angelägetatt våra läroböcker håller högstamöjliga pedagogiska kvalitet. Sannolikt är del läroböckerna som i praktiken mer än någol annat styrundervisningen i skolan. Mot denbakgrunden är det viktigt att vi har en livaktig och kvalificerad debatt om läroböckernas utformning, och att vi är bereddaatt försöka förbättra kvaliteten. Detta kan inte vara ett ansvarenbart för de enskilda förlagen.Staten måste också enligt min mening ta ett ansvar för utvecklingsarbete påläromedelsområdet. Också till dessa frågor räknar jag med alt senare återkomma när ett underlag föreliggerfrån den pågående läromedelsöversynen, 2.1.3 Skolans fysiska miljö Ettannat område inom skolan där situationen är otillfredsställande gäller den fysiska miljön. Rapporter från många hållvisar att situationen i vissa kommuner när det gäller skollokaler ärallvarlig. Orsakerna härtill är flera. En är den tidigarestora utbyggnaden av lokalbeståndetunder 1960- och 1970-lalen, delvis med brister i kvaliteten, som har börjat kräva mer omfattande underhåll.En annan orsak är atl många kommunerunder uppenbarligen inte har anslagit tillräckligt medmedel för underhåll av lokalerna. Enligt vissa undersökningar motsvarar dekommunala anslagen i genom snitt endast en tredjedel av defaktiska underhållsbehoven. Det innebär att det pågår en avsevärdkapitalförstöring i kommunerna. Ett allt större underhållsbehov skjuts framåt. Resultatet har på många håll blivit en allt sämre arbetsmiljö för eleveroch anställda i skolan, 16 Skevheterförekommer också vad gäller underhällsanslagens fördelning Prop.1987/88:100 mellan olika typer avkommunala lokaler. Skolbyggnaderna har normalt ett Bil. 10 större relativt underhållsbehov än många andrakommunala lokaler, vilket dock inte allfid kommer till uttryck i den faktiskafördelningen av resurser för fastighetsunderhåll. Det är svårt alt exakt ange storleken på deteftersatta underhållet. Det är dock betydande. Under hand har jag inhämtat attdet eftersatta underhållet enbart iStockholm och uppgår till . Sannolikt är det så att situafionen är särskilt bekymmersam ijust stora och i viss mån medelstora kommuner. Den dåliga fysiska arbetsmiljön har enligt minmening på vissa håll blivit ett avde största problemen i skolan. Somjag ser det är situationen nu sä allvarlig atl del är nödvändigt med storaansträngningar från kommunernas sida. Inte minst gäller det förkommunerna all få fill stånd en bättre planering när det gäller underhåll avskollokalerna. Vad jag nu har anfört innebär atl jag ser det somnödvändigt atl också de statligamyndigheter som har en roll i planering av kommunalt byggande medverkar till att renovering av skolbyggnaderprioriteras. Regeringen har beslutat omvissa föreskrifter angåendebyggnadsverksamheten i samt . Beslutet innebär bl.a. att byggnadsverksamheten i samtGöteborgs och län inte heller får översliga volym. I beslutet har bl. a, angetts att ombyggnadoch reparation av skolor särskilt skall prioriteras. Också när det gäller skollokaler har från olikahåll rests krav på införande av statsbidrag till underhållskostnader. Av sammaskäl som jag tidigare anfört när detgäller läromedel, är jag inle beredd att förorda ett sådant. Härtill kommer alt det skulle vara olämpligt alti den överhettade konjunktur sområder på byggmarknaden införa ett sådant bidrag. Jag har i denna fråga samrålt med cheferna förarbetsmarknads- och finansdepartementen. Riksdagenbeslutade om en ny lärarutbildning för (prop, 1984/85:122, UbU 31, rskr, 366), Dennautbildning inleds , får nu , sedan denför genomfördes iflertalet kommuner i landet, en lärarutbildning som utgår från och bygger på läroplanen för grundskolan.Nuvarande klasslärarutbildningarsaml ämneslärarulbildningen för ersätts av en linje, grundskollärarlinjen. Inom denna linjes ram skall de blivande lärarna fåden grundläggande utbildning som behövs för arbetet i skolan. Utbildningen skall förbereda 17 2 1987/88. demför de uppgifter skolan har att fostra eleverna och medverka lill deras Prop. Skolanskall ta hand om alla elever väl och stödja Bil. ochuppmuntra varje elev att utveckla sin förmåga och sina intressen. lärare måste därför fågrundläggande insikter i vilka svårigheter eleverna kanha, orsakerna till dessa svårigheter och hur skolan kan hjälpa eleverna. Dessa kunskaper är nödvändiga förvarje lärare, oavsett inom vilken årskurseller på vilket stadium de tjänstgör. Det finns ytterligare kunskaper och färdigheter som är gemensammaoch nödvändiga för alla lärare i Min företrädare har utvecklat dessa frågor inyss nämnda huvuduppgift är all ge eleverna godakunskaper och färdigheter. Det har inte varit möjligt alt inom ramen för enodifferentierad linje rymma alla de kunskaper och färdigheter som enlärare behöver för att undervisa igrundskolans samlHga nio årskurser. Det har därför varit nödvändigt attdifferentiera utbildningen på gmndskollärarlinjen. Linjen består därför av två grenar; en som är utformadför de lärare som skall tjänstgöra i årskurserna 1 - 7, och en för lärare medtjänstgöring i årskurserna 4-9.Även om lärarna utbildas på skilda grenar, finns del ett behov av en gemensamkunskapsbas. Framför allt lärarna som utbildas för årskurserna 4-9 måsteemellertid ha fördjupade kunskaper. Deras utbildning är därför differenfierad mol olika ämnesområden.Utbildningen för årskurserna 1-7har två fördjupningsalternativ för atl också dessa lärare skall få vissamöjligheter till fördjupade studier. Den nya lärarutbildningen innebär en avsevärdförstärkning av kunskaperna för lärarna i gmndskolan. De böljar ocksåsin högskoleutbildning med bättreförkunskaper . Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) har nämligen i överensstämmelse medregeringens och uttalanden skärpt förkunskapskraven. De nya lärarna börjar komma ut på arbetsmarknadenunder , De kan då, där detfinns praktiska förutsättningar, följa sina elever än , vilket bör förbättra den sociala situationen i skolan. De har också kunskaper för atl undervisa eleverna ifler ämnen på högstadiet, vilket kan medföra atl splittringen iarbetssituationen minskar. De har ocksåbättre kunskaper om skolan som organisation och om barnen som de skallundervisa. Det förhållandet alt ämneslärarutbildningen ifortsättningen kan utformas utifrångymnasieskolans och vuxenutbildningens behov innebär atl ämneskunskaperna fördessa lärare kan fördjupas ytterligare. Ämneslärarlinjen föreslås omfatta 160 - 200 poäng, vilketbl. a. medför att utbildningen i svenska, engelska, tyska och franskabör omfatta 80 poäng i varje ämne. Även för andra lärarutbildningar föreliggerförslag om förändringar. För speciallärarutbildningen har en översyn gjorts som också innefattar organi sationen av specialundervisningen i skolan. För förskollärare och fritidspe dagoger har UHÄ lämnat förslag till enny samordnad utbildning för barn- och ungdomspedagoger, har ocksåredovisat en översyn av industri- och hanlverksläramtbildningen samlav handels- och kontorslärarutbild ningen. Jag avser atl återkomma lill regeringen i dessa frågor, när bered- 18 ningen av dem är avslutad. 2.3Gymnasiepolitiken inför 1990-talet Prop.1987/88:100 Omfattandeförändringar är aktuella för gymnasieskolan inför 1990- talet. När jag i det följande redogör förgymnasiepolitiken viH jaginleda med en tillbakablick för alt ge översikt och perspekfiv. fanns inte gymnasieskolan. hade vi i stället tre från varandra fristående skolformer:gymnasiet, och yrkesskolan.Dessa hade skilda utbildningsmål och framliden för eleverna tedde sig mycketolika beroende på i vilken skolform de gått. Universitet och högskolor varstängda för dem som inle hade studentexamen eller motsvarande. Möjligheterna till vuxenutbildning varbegränsade. Den kommunala vuxenutbildningenbörjade byggas ut först efter ett riksdagsbeslut , högstadium var fram lill 1969 uppdelati fillvalsgmpper och linjer, som gavolika kompetens. Ungdomarnas framlid bestämdes på den fiden i avgörandeutsträckning av vilka studieval de gjorde i lolvårsåldern vid övergången från mellanstadiet lillhögstadiet. Många fortsatte aldrig i någon utbildning efter . Dehade en arbetsmarknad alt gå ut till -som springpojkar, varubud, hantlangare, biträden, lärlingar och barnflickor. Genom riksdagsbeslut sammanfördes de treskolformerna till gymnasieskolan.Den fick sin läroplan 1970 med gemensamma mål och rikfiinjer för allastudievägar och började införas . Gymnasiet och gick tämligen oförändrade in igymnasieskolan med fem respektivetre linjer. Den stora förändringen gällde yrkesutbildningen. Utbildningen vid ett stort antal yrkesskolorgjordes om och blev tvååriga yrkesförberedandelinjer. Tiden för de flesta yrkesämnena - särskilt inom industri- ochhantverkssektorn - blev kraftigt reducerad. Inslaget av allmänna ämnen ökade, Nägra helt nya linjerskapades, t. ex, vårdlinjen. Den yrkesutbildningsom gymnasieskolan skulle ge var inle avsedd att vara en färdig yrkesutbildning. Den skulle följas av en s.k."färdigulbildning" i arbetslivet. Denna skulle stå helt frifrån gymnasieskolan och regleras genom avtal mellan arbetsmarknadens parter. Vi har ell drygt femtonårigt perspektiv på denintegrerade gymnasieskolan enligt1970 års läroplan. Jag vill peka på några utvecklingslinjer under denperiod som förflutit. Gruppensextonåringar i landet var som störst åren 1980 - 1983, då antalet sextonåringar översteg 120000. Nuoch framöver uppgår antalet sextonåringar lill knappt 110000. Benägenheten alt fortsätta utbilda sig igymnasieskolan efter gmndsko lan har ökat. söker praktiskt taget alla ungdomar dit och de allra flesta kommer också in. I mitten av1970-talel var del endast av dem som slutade som fortsatte igymnasieskolan. Under hela denna fid har det funnits lydliga mönster ivalen av studievägar. Ett sådant mönster är atl barn lill arbetare och lägretjänstemän i betydligt större utsträckning än barn till högre tjänstemän harvall en yrkesinriktad utbildning. mönsterär atl flickor och pojkar väljer enligt traditionella könsrollsmöns- Prop.1987/88:100 ter. Till några studievägar t. ex. den fyraåriga tekniska linjen- har dock Bil. 10 vissa utjämningar skett. Någon arbetsmarknad för sexton- ochsjuttonåringar motsvarande den somtidigare fanns existerar knappast sedan millen av 70-lalet. En gymnasial utbildning har blivit ett allmäntkvalifikafionskrav på arbetsmarknaden, 1977 genomfördes en högskolereform som bl, a.innebar alt högskolan filifördes ett stort antal utbildningslinjer. Del blevsamfidigt möjligt att på flera vägarskaffa sig behörighet och meriter för att antas dit. Inom arbetslivet har den tekniska utvecklingenbåde i fråga om snabbhet ochomfattning varit utan motstycke. De flesta yrken har fått nytt innehåll, många arbetsuppgifter har försvunnit, nya yrkenhar fillkommit. Rätten till medbestämmandei arbetslivet för de anställda har fastslagits genom den lagstiftning som har vuxit fram på detta områdeunder 1970-talel. Målen för kullurpolifiken lades fast 1974. Skolanhar här viktiga uppgifter. Många ungdomar har starka intressen inom detkulturella området -för litteratur, musik,konst, teater och dans. Efterfrågan på utbildning med denna inriktningär stor och växande. Förbindelserna mellan folk och länder har ökat.Genom utvecklingen på telekommunikationsområdetoch genom förbättrade resemöjligheter har världen krympt. handelsutbyte med andra länder är stort,ungefär två tredjedelar av svensk industriproduktion säljs utomlands. Mångaöverlevnadsfrågor kan bara lösas i internafionell samverkan. Del gäller t.ex.frågor om naturtesurser, mstning och miljö. Gymnasieskolans utveckling sedan mitten av1970-talet speglar dessa samhällsförändringar.Den är väl spridd över hela landet och har byggts ut för att ta emot de slora ungdomskullarna.Praktiskt taget alla elever i grundskolansöker nu vidare liH gymnasieskolan. har också många nya utbildningartillkommit både för atl tillgodosebehoven av moderna yrkeskunskaper - t. ex. påbyggnadsutbildningar - och för att möta det stora intresset förutbildning med estefisk-kulturell inriktning. 2.3.2 Pågåendeförsöksverksamhet och utvecklingsarbete Jagvill här erinra om de två stora översyner som gjorts - den första avGymnasieutredningen, (GU, SOU 1981:96), den andra av arbetsgruppen för översyn av den gymnasiala yrkesutbildningen(ÖGY, SOU 1986:2 och 3). Med anledning av GU:s arbete föreslog minföreträdare i propositionen Gymnasieskolai utveckling (prop. 1983/84:116) att en femårig period av försöksverksamhet ochutvecklingsarbete skuHe äga mm efter de riktlinjer hon där drog upp. I samma proposition aviserades att en särskildöversyn behövde göras rörande dengymnasiala yrkesutbildningen. beslutade i enlighet medförslagen. betonade i sitt beslutvikten av att noggrant utvärdera för- 20 söksverksamhelen, SÖ har lämnat en första, samladutvärdering av de Prop. 1987/88:100 första årens försök. Jag tycker därföratl del kan vara lämpligt att här Bil, 10 någorlunda utförligt förriksdagen redovisa huvuddragen i verksamheten. Jag vill samfidigt angeinriktningen för den fortsatta verksamheten i de delar den skall stödjas medsärskilda medel. SÖ konstaterar all /86 blev del förstaegentliga försöksåret. Enligt SÖ var då i mnda tal 8000 lärare och 100000elever vid 300 skolor engagerade i 800 projekt. Det utvecklingsarbete som pågår gäller lokalaförsök på fyra huvudområden denyttre organisationen av studierna, del inre arbetet, praklikför-sök och samarbete gymnasieskola vuxenutbildning.De flesta försöken gäller gymnasieskolans teoretiska linjer. En klar majoritet av de 800 projekten - hela 500 -gäller- skolans inre arbete. Jag noterar med tillfredsställelse detslora intresset för lokala försök på dettaområde. Många försöksskolor arbetar med övergången grundskola - gymnasieskolaoch särskilda stödinsatser för att på bästa sätt ta emot elevgrupper, somtidigare inte sökte till gymnasieskolan. Jag har med glädje erfarit att vissakommuner för sitt arbete på detta område gjort upp lokala utvecklingsplaner, som i sig lett till en livHgarepedagogisk diskussion ute påskoloma. Även i delta finns ett värde, som inte bör underskattas. Jagräknar också med att skolornas arbete för atl stödja de elevgmpper jag nu talatom skall gagnas av del nya statsbidragssytemel med dess möjligheter fill friareresursanvändning. En förutsättning är då attde lokala utvecklingsplanerna integreras med de riktlinjer för resursanvändningensom skolstyrelserna har att göra upp. Av ett hundratal ämnesmetodiska försök gällerflertalet basämnet svenska på yrkeslinjema. Jag anser atl skolorna här hargjort en riktig och viktig prioritering.Det är angeläget att en metodutveckling får komplettera de rena resursinsatser somjag vet att många skolorgör för ämnet svenska på yrkeslinjerna.Genom en sådan metodutveckling kan utbytet bli större av del särskilda resursfillskott för svenska påyrkeslinjerna som jag kommer atl föreslå (anslaget B 19,), Relativt få försök har som huvudsyfte haft ökatmedansvar och medinflytande för eleverna. Möjligheterna att förstärkaskolledningens informations- ochsamrådsplikt samt att bredda och fördjupa elevernas medbestämmande och medinflytande diskuteras av den s,k, styrberedningen. Jag räknar.medall åtgärder på detta område kommer att föreslås i beredningens betänkandeunder , Jag finner det för min del naturligt att gymnasieelever skall kunna ta ett större ansvarför sina studier och sin arbetsmiljö än grundskoleelever. Därmed börockså följa all de får ett störte medbestämmandei skolan. Detta är ett eftersatt område, som enligt min mening bör fåstörre stöd i den fortsatta försöksverksamheten än hitfills. På området ämnesanknuten praktik finns över 160olika projekt på 23 Hnjer. I mnda tal 12000 elever i 480 klasser och 1700 lärare berörs av försöken. Fyra försök av fem bedrivspå de teoretiska linjerna. Treårig ekonomisk linje är den klartdominerande. SÖ refererar viss tveksamhet på sina håll inför en ytterligareutbyggnad av försöken. En orsak är problem 21 medålerläsning i ämnen som inte har anknytning till praktiken. Det råder Prop. 1987/88:100 också osäkerhet om tillgången pågoda praktikplatser vid en utbyggnad. Enligt min mening skulle några"fullskaleförsök" i betydelsen alla årskurser i en skola med åtminstone två veckorsämnesanknuten praktik vara av värdeför den fortsatta prövningen av frågan om praktik i gymnasieskolan. Jag ser här en naturlig koppling till vadjag kommer att redovisa om ettutvecklingsarbete med förläggning av delar av den yrkesinriktade utbildningenfill arbetsplatser. På del sludieorganisatoriska områdel finner jaganledning att uppmärksamma vissa försök i anslutning tillungdomsuppföljningen. Där prövas somintroduktionskurser kortare kurser med praklikinslag eller utbildning, varvadmed ungdomsplats- Försöksskolorna redovisar vissa svårigheter atl rekrytera elever men all, då sålyckats, utfallet ofta blivit gott. Jag skulle gärna se en vidgning av dettaslags försök, särskilt i perspektivet av de förslag på området som ÖGYpresenterat. Det sista och minsta försöksområdet gällersamarbete mellan gymnasieskola ochvuxenutbildning. Av särskilt intresse är här i perspektivet av 90-taletskraftigt minskande elevkullar - de rena samordningsförsöken mellan gymnasieskola och vuxenutbildningpå de riktigt små gymnasieorterna isyfte att behålla den utbildning man haft. Som en summering av vilka prioriteringar jag förmin del skulle vilja se i denfortsatta försöksverksamheten vill jag således ange följande, Integrationav en förbättrad yrkesutbildning med det redan pågående utvecklingsarbetet, inte minst i fråga om det inre arbetet Övergångengrundskola - gymnasieskola och särskilda stödinsatser Metodutveckling i ämnet svenska på yrkeslinjer Ämnesanknuten praktik fullskaleförsök, modeller för ålerläsning, lärarfortbildningi anknytning mellan ämnen och praktik Samordninggymnasieskola - komvux för att bevara ett utbildningsutbud i glesbygd Underloppet av försvann arbetsmarknaden för sexton- och sjuttonåringar. ökade behovet avkompletterande arbetsmarknadsutbildning för ungdomar kring ochnärmast däröver. Därmed framträdde i bjärt kontrast ettmissförhållande, som i och för sig alllidhar varit förhanden. Skillnaderna är stora, för att inle säga växande, när det gäller framtidsmöjligheter och valfrihetmellan elever som gäll på en tvåårigyrkeslinje i gymnasieskolan å ena sidan och dem som genomgått en treårigallmän utbildning å den andra. Vad som händeunder 1970-talel gör det nödvändigt att intensifiera arbetet med att höja den grundläggandeyrkesutbildningens kvalitet. Det bör ske parallellt med atl dessagymnasielinjer tillförs ett större inslag av allmänna ämnen. Bara därigenom kan fler ungdomar finna en studieväg, som överensstämmer med deras framlidsplaner och utkomstmöjligheter, 22 Det måste kunna ske utan att denvalda gymnasielinjen för den skull får Prop. 1987/88:100 karaktär av återvändsgränd. Med detta perspektiv för ögonen arbetade ÖGY. Dessförslag innebär i korthet följande: - Yrkeslinjerna bör förlängas från två till , - Yrkesutbildningen bör bedrivas i nära samspel medarbetslivet.