prop · GB0314 · 1987-12-31 00:00:00 — De har enextrem lopp och höga värden under resten av sommaren.Anledningen är naturligtvis all många lägenheter och villor står lomma undersemestern. Inbrottär svåra atl klara upp. Uppklaringsprocenlen för landet i sin helhet har påsenare år legal . För att ell inbrott skall upp fordrasdet i stort sett all gärningsmannen las pa bar gärning eller alt.han bhrigenkänd och kan identifieras. All inbrott upp efter polisiärtutredningsarbete är mindre vanligt, och då det inträffar rör del sig vanligtvisom s. k. serieuppklaring. Olika typer av inbrott är olika svåra att klara upp.Svårast är kallar- och vindsinbrotl. Lättast all klara upp är inbrotten ibutiker och vamhus (). Bostadsinbrotten håller sig kringgenomsnittet, . De regionala skillnaderna i fråga om uppkla-ringsprocent äremellertid slora. Avde gärningsmän som har blivit kända har drygl hälften varil eller yngreoch en tredjedel . Ungdomar dominerar än mer när delgäller inbrott i skolor, kiosker och automater. Vid bostadsinbrott däremot ärgärningsmännen vanligtvis äldre. av dem har varit under . Deekonomiska skadorna av inbrott är betydande. Enligt upplysningar som harhämtats från försäkringsbranschens press- och informationstjänst uppgick år1985 totalsumman av utbetalade ersättningar för egendom som försvunnit i samband medinbrott till i det närmaste 176 milj. kr. 1987/88:14 hemförsäkringoch närmare 145 milj. kr. Därtill skall läggasförsäkringstagarnas självrisker. Enliglförsäkringsbolagens slalislik över antalet anmälda inbrott har inbrotten i bostadslägenheter ökal från ca 6 1981 till8500år 1985. Villainbroltenharundersammatidökalfrån5300år 1981 fill 1985, vilkel dock har inneburit en minskning fråri , då del anmäldes.som mesl villainbroll , nämligen något över 7 100. Motsvarande minskning kan inte noteras för bostadslä genheternas del. I flerfamiljshus är - fill skillnad mol villorna - kallar- och vindsinbrotl betydligt vanligare än lägenhelsinbrott, ca 13500. Statistiken upplyser också om inbrottsmeloder. Den helt dominerande i fråga om bostadslägenheter är all gärningsmannen bryter upp en dörr som ärlåst på ett enklare säll än med s. k. godkänd läsenhel. För villornas del ärdel vanligast alt denne bereder sig tillträde genom någol fönster. 3.4 Överväganden och förslag Bestämmelsernai 8 kap. 4 § andra slyckel BrB ger exempel på omständigheter som kan motiveraalt en stöld bedöms som grov. Exemplifieringen är varken uttömmande ellerbindande, ulan är avsedd all utgöra endast en vägledning för bedömningen. Enomständighet som i lagrummet anges som försvårande behöver alltså inte fåavgörande betydelse, om domstolen finner atl större avseende bör fästas vidandra omständigheter eller andra moment i gämingsmannens handlingssätt ellerförhållandena i övrigt. Både vid BrB:s fillkomst och vid 1975 ärs lagändringhar det understmkils all del är genom en allsidig bedömning av omständigheternai del enskilda fallet som avgränsningen mellan normalgraden av stöld och grovstöld skall ske. Framtill lagändring fanns inbrott med i exemplifieringen. Inbrott är etlhävdvunnet begrepp inom straffrätten och hänför sig till att någon olovligenskaffar sig tillträde till slängda lokaler eller förvaringsulrymmen. Medgångna liders produktionssätt var det inle lika vanligt som att förvaraegendom under lås eller arbeta och bo i lokaler som låses, och det framstod somsärskill försvårande alt gärningsmannen hade forcerat yttre hinder för attstjäla. I äldre lagstiftning föreskrevs också atl inbrollsslöld är grov stöld. Deändrade levnadsförhållandena till följd av den ökade industrialise ringen, urbaniseringen och den allmänna ekonomiska ulvecklingen har medfört alt inbrott i allt större utsträckning har kommit atl bli en förutsätt ning för stöld ulan all fillgreppel för den skull behöver framstå som särskill allvarligt. Betrakldsesältel och skyddsintressel vid stöldbrotl har förskju- fits. ler del sig naturligt alt fästa större avseende vid andra moment i slöldbroUet än vid lillvägagångssällel som sådant. Eftersom medborgarna också fåll möjlighet att i slor utsträckning skydda sig mol ekonomiska förluster genom försäkringar, har skyddsintressel till en del förskjufits frän den rent ekonomiska till den personliga sfären. Intresset har i hög grad kommil atl gälla skydd mot de lidanden och obehag söm den 39 enskilde åsamkas genom alten främmande person tränger in och stjäl i Prop: 1987/88:14 hans hem.Sådana tillgrepp innebär en kränkning av den enskildes personliga integritetoch trygghet och framstår därför ofta som särskilt allvarliga. Denlagändring som förelogs är 1975 syftade lill alt anpassa exemplifieringen i 8kap. 4 § andra slyckel BrB lill nutida synsätt. I och med all inbroltsmomentet inlelängre betonas, ulan i stället inlegritelsaspekten, har utvecklingen ocksåfortsall mot en mera differentierad bedömning av inbrollsslöld än tidigare.Tillgrepp efter inbrott som avser ringa värden och som annars allmänl sell inteler sig speciellt allvarliga synes sålunda i praxis inle längre mbriceras somgrov stöld. Detsynes dock kunna ifrågasättas om den nuvarande lagstiftningen och dessförarbeten ger tillräcklig ledning för hur man skall se på stölder som förövatsgenom inträng i privatbosläder. Detta är en från både principiella ochpraktiska synpunkter väsenfiig fråga. Människorsintegritet kränks och deras känsla av trygghet och säkerhet hotas på ettallvarligt säll, om en främmande person tränger in deras hem och tillgriperderas personliga egendom. Denna aspekt gör sig kanske mindre gällande om detundanlagsvis är fräga om tillgrepp av rena bagateller ulan särskillaffektionsvärde (jfr det ovannämnda rättsfallet NJA 1982 s. 102). Men närtillgreppet avser exempelvis möblemang eller personliga lillhörigheter spelarvärdet av det tillgripna ofta en underordnad roll i förhållande lill del obehagoch lidande som den enskilde tillfogas i sådana fall. Del är känt all stölderav detta slag kan ge upphov fill känslor av sorg, oro och vanmakt och intcisällanåsamkar enskilda människor psykiska skador, som ibland också kan varaallvarliga. nuvarande rättstillämpningen bedöms bostadsinbrott myckel ofta som grovstöld. Lagens förarbeten lägger dock därvid en närmast avgörande vikt vidfrågan huruvida gärningsmannen hade anledning befara alt nägon skulle uppehållasig i bostaden eller komma tillstädes medan stölden pågick. Ofta måslesjälvfallet ocksä integritelskränkningen le sig särskill påtaglig, om denboende konfronteras med gärningsmannen, dvs. om intrånget sker medan någonfinns i hemmet eller kommer dit. Känslanav obehag och otrygghet mäste emellertid vara högst påtaglig även för den som utan alt ha konfronterats med gärningsmannen -återkommer efter t.ex.arbetstidens slut eller efter en avslutad semester och finner sitt hem varaskövlat. Allmänheten torde ha svårt alt förstå, all del vid tillämpningen avdet exempel i 8 kap. 4 § BrB som lar sikte på särskild hänsynslöshet igärningsmannens handlande skall fästas så slor vikt vid vad denne antog ellervad han visste eller inle visste beträffande den boerides närvaro i hemmet. Detär f.ö. sannolikt inle minsl i fall då gärningsmannen har försäkrat sig om attingen är hemma vid brotlslillfäl-. let, som handlingssättet för det allmänna rällsmedvelandelframslår som .. särskill hänsynslöst. Iviss utsträckning vill det också förefalla som om den nuvarande ord- - ningen kan framtvinga överväganden från domstolens sida vilka till en del framstår som irrationella. När någon gör inbrott i en bostad under fid då den boende kan befaras uppehålla sig i bostaden eller återkomma dit torde del inte sällan vara fråga om impulsbelonade handlingar. Typiskt för del 40 nogaplanlagda inbrottet är å andra sidan atl gärningsmannen verkligen har Prop.1987/88:14 försäkrat sig om all: bostaden är tom, dä han utför fillgreppel. Iandra sammanhang betraktas ofta del förhållandel atl en gäming har planlagts särskillnoggrant som en försvårande omständighet, och det kan därför ifrågasättas omdel är rationellt alt låta samma förhållande inverka i motsatt riklning päbedömningen vid brott av förevarande slag. Man måste se till omständigheterna idet särskilda fallet för atl kunna bedöma hur sådana faktorer bör värderas. Föralt del inle skall råda någon tvekan om all samhället generellt ser pä bosladsstöldersom en allvarlig kränkning av människors integritet och som en i princip grovform av stöld behöver exemplifieringen i 8 kap. 4 § BrB kompletteras. Ellmoment som främsl gör all brottet framslår som särskill hänsynslöst bör vara atlfillgreppel sker efter intrång i en annans hem. moment bör lyftas fram iexemplifieringen av kvalificerande omständigheter. Ålbegreppet hem kan ges olika innebörd, men i den mening som här åsyftas avses enstadigvarande bostad vanligen i lägenhet, småhus eller villa. Begreppethänför sig alltsä lill permanentbosläder och omfallar inle fritidshus ellertillfälliga bosläder som hotellrum eller liknaride. Med hem avses här ocksåbara den egentliga bostaden och inte kallar- eller vindsul-rymmen, uthus ellerliknande. Straffskyddel mot bostadsinbrott enligl den strängare straffskalanför grov stöld synes inle böra komma i fräga i den omfattning som avses medhemfrid enligt slraffsladgandet i 4 kap. 6 § BrB om hemfridsbrolt. Skyddet mol hemfridsbroltavser nämligen inle bara permanentbosläder utan också fillfälliga bosläder,gård, trädgård, ekonomibyggnader m. m. Motbakgmnd av det anförda torde förtydligandet av exemplifieringen i 8 kap. 4 §andra slyckel BrB lämpligen böra ske så, alt som ytterligare exempel påförsvårande omständigheter vid stöld anges atl tillgreppet skell efter intrångi lägenhet eller hus där någon har sin stadigvarande bostad. Ävenom de tillgrepp som här avses normall begås genom inbrott synes det varaprincipiellt mindre tillfredsställande atl särskill framhälla inbrotts-momenteti lagtexten; en stöld av aktuellt slag kan ju vara lika allvarlig även omgärningsmannen undanlagsvis inle har behövt bryta lås e. d. Medintrång bör på samma sätl som i 4 kap. 6 § BrB förslås att någon olovligenbereder sig fillträde. Brott enligl della lagrum blir enligl allmänna principernormall konsumerat av den grova stölden och skall alltså inle föranleda särskillstraffansvar. Detkompletterande exempel på kvalificerade brott som här föreslås bör med hänsyn lilldess centrala belydelse lämpligen nämnas först bland de i 8 kap. 4 § andrastycket BrB meddelade exemplen och således före del mera speciella fallet atlstölden avser sak som någon bär på sig, vilket inleder den nuvarandeuppräkningen av exempel. Slutligen bör understrykasvad som redan förut har framhållits om alt exemplen inte avses vara vare sig uttömmande eller bindande. En in brollsslöld i en sommarsluga kari således självfallet berocride pä omstän digheterna myckel väl vara atl anse som grov, även om den inle heller i fortsättningen kommer atl vara uttryckligen täckt av exemplifieringen. 4 1987/88. Och avsikten är å andrasidan inle alt en stöld sädan som den som förelåg i Prop. 1987/88:14 rättsfalletNJA 1982 s. 102 (se avsnitt 3.2) skall bedömassom grov även om lagtexten fårdel ändrade innehåll som här föreslås. Förfallningsförslag................................................ .. 14 1 Inledning......................................................... 15 2 Misshandel......................................................... 16 2.1 Gällande bestämmelser........................ ...... 16 2.2 Rättspraxis.................................................. .. 18 2.2.1 Grovt broU............................................. 18 2.2.2 Gränsdragningen mellan grov misshandel ochmisshandel 22 2.3 Undersökningaroch reformförslag 25 2.3.1 Siraffmätning, slutrapport (Ds Ju 1980:9) ... 25 2.3.2 Brollsulvecklingen.................................... 27 2.4 Övervägandenoch förslag 30 3 Grov stöld........................................................ .. 33 3.1 Gällande bestämmelser och förarbeten.............. 33 3.2 Rättspraxis.................................................. .. 36 3.3 Brollsulvecklingen m.m.................................... .. 37 3.4 Överväganden och förslag.............................. .. 39 Biläga 2 Prop. Sammanställning av remissyttranden över departementespromemorian(Ds Ju 1986:11) Grov misshandel och grov stöld Efterremiss har yttranden över promemorian avgells av riksåklagareri (RÅ), hovräll,, , krirninalvärdssty-relsen, brottsförbygganderådet (BRÅ), , . Föreningarna för länspolischefer och polischefer.Landsorganisationen i (LO) och Tjänstemännens Centralorganisafion(TCO). RÅhar bifogat yttranden från överåklagarna i och åklagardistriktsamt regionåklagarmyndigheten i . LO har bifogat ett yttrande från . TCO har hänvisat till ell yttrande som avgeltlill . Allaremissinstanser utom advokatsamfundeel har i stort sell tillstyrkt eller lämnatutan erinran de föreslagna lagändringarna och i princip godtagit de motiv somredovisas i promemorian. har dock avstyrkt förslag lilländring i 8 kap. 4 § BrB på den grunden aU ändringen inle behövs. Några (RÅ,, kriminalvårdssslyrdsen och BRÅ) har förordat atl de aktuellafrågorna borde behandlas i etl större sammanhang - lämpligen i samband medberedningen av fängdseslraffkommilléns resp. förmögenhelsbfottsutredningensförslag i dessa delar. Remissinslanserna har härvid anfört: Fängelsestraffkommilténhar i betänkandet Påföljd för brott (SOU 1986:13-15) på ell myckel ingående sätlanalyserat allehanda kriminalpo-liliska grundfrågor saml med utgångspunkt i föross delvis nya straffrättsliga teorier presenterat förslag till omfattande förändringarav regelsystemet. Kommittén har ocksä gjort en grundlig översyn av straffskalornai och i de centrala specialstraffrättsliga lagarna saml föreslagitrelalionsförskjutningar mellan olika brotlskalegorier. Vidarehar förmögenhelsbrotlsutredningen i betänkandet Översyn av lagstiftningen om förmögenhetsbroU(SOU 1983:50) lagt fram förslag på omfattande förändringar av lagstiftningen påförmögenhetsbrottens omräde. Bl.a. har utredningen föreslagit ändrade rekvisitför tillgreppsbrotten och ändrat innehåll i de olika graderna av dessa brott. Motden nu angivna bakgrunden är del beklagligt att man i promemorian lyfter ut från det större sammanhang som övervägandena i de två 44 betänkandenautgör - och särskill behandlar frågan om en omreglering i Prop. 1987/88:14skärpande riklning av rekvisiten för de svåraste graderna av misshandel ochstöld. Enligl min mening kan det fö. ifrågasättas om brollsulvecklingen närdet gäller grov misshandel och grov stöld är så alarmerande all den omedelbartmotiverar en särbehandling ay dessa brott. Onien särbehandling ändock .anses böra ske, kan enligt min mening förslagen ipromemorian godtas. Kriminalvårdsstyrelsenvill i och för sig inte mplsätla sig de föreslagna ändringarna i 3kap. 6 § och 8 kap. 4 § även om styrelsen anser all sådana ändringar bordebehandlas samlidigl som den av fängelsestraffkommiltén föreslagna straffskaleöversynen. () tvekar om del är lämpligt alt behandla de nu aktuella brolien särskill.Enligt BRÅ ställer del sig mera naturligt atl ta upp bl.a. gränsdragningenmellan stöld och grov stöld resp. misshandel och grov misshandel i samband medall ställning las till förmögenhets-brottsutredningens belänkande (SOU 1983:50)Översyn av lagstiftningen om förmögenhetsbroU ulom gäldenärsbrotten och fängdseslrafffkommit-ténsbetänkande (SOU 1984:13-15) Påföljd för broU. 1 LOskriminalpolifiska program (1981) anfördes bl. "alt en grundpriiicip börvara atl brott som är särskilt grova ... ska ge de förhållandevis hårdaste straffen. "I programmet anfördes också alt straffbedömningen av dessa brott i första handbör ses som elt sätt all stödja den allmänna rättsuppfattningen om handlingeni fråga: Ur individualpreventiva synpunkter däremot är en straffskärpningmyckel tveksam. Det innebär all verkslälligheteri av straffet bör utformas pä eltsädant sätt atl det kan verka rehabiliterande på den enskilde individen. Remissinstansernahar genomgående varit positiva till.förslaget att i vissa .. fall sänka kvalifikationskraven för atl bedöma en misshandel som grovt brott. Frän vissa häll har dock satts i fråga om den valda lagtékniska lösningen på ett fillräckligt klart sätt anger vad som åsyftas med lagänd ringen. ' Remissinslanserna har anfört. Detkommer inte till direkt uttryck i promemorian men det bör beaktas att en effeklav all hänsynslöshetsrekvisitet riär del gäller grov misshandel oftare kommer atlkunna åberopas kan bli all brottet blir enklare atl styrka. är rekvisiten atlgärningen skall ha varil livsfarlig eller all gärningsmannen skall ha fillfogatsvår kroppsskada de som vanligtvis bmkar åberopas. Inle sällan föreliggeremellertid svårigheter på den subjektiva sidan där gärningsmannens uppsåt skallstyrkas, till följd varav åklagarna ofta tvingas hävda all ell eventuelltuppsåt föreligger. för i sin lur med sig bevissvärigheter. Med denföreslagna utvidgningen av möjligheterna atl åberopa graden av hänsynslöshetkan dessa svårigheter undvikas, eftersom del yttre händelseförloppetvanligtvis i sig klart indikerar graden av hänsynslöshet. Ibetänkandet (s. 37 f) räknas det upp ett antal kvalificerade misshanddssi-tuafionersom med nuvarande rättsfillämpning inle bedöms som grov misshandel, såvida inlegärningen var livsfarlig eller orsakade myckel allvarliga skador. Hovrättendelar uppfattningen all del i dessa situafioner är motiverat med en strängarebedömning än som sker. Hovrätten vill emellertid till exemplen på personeri behov av skydd även lägga de som är psykiskt svaga, exempelvis försländsharidikappade. Detändrade synsättet pä grov misshandel fär enligl hovrättens mening inle leda fillall exempelvis i slort sett varje fall av våld mol barn eller kvinnor bedömssom grov misshandel. Det är viktigt all del även i dessa fall sker en samladbedömning av omständigheterna vid brottet. Bedöms brottet därvid som misshandelav normalgraden bör de försvårande momenten i stället beaktas genom en mervarierad siraffmätning inom slraffla-liluderna för brottet än som sker. Ibetänkandet förordas alt uttrycket "synnerlig hänsynslöshet eller råhet"i paragrafens andra stycke byts ul mot "särskild hänsynslöshet ellerråhet". Uttrycken "synneriig" och "särskild" har visserigenlång hävd i lagspråket. frågetecken måste dock sältas för en lagsfiflningstekniksom endasl genom ell utbyte av två i del allmänna språkbruket lämligen vaga ochinbördes i slort sell likabetydande begrepp medför en långt gående skärpning aven straffbestämmelse. Tingsrättendelar den uppfallriing som redovisas i promemorian om ut vecklingen av praxis efter tillkomst. Även enligt tingsrättens menirig kan del ifrågasättas om inte praxis när del gäller all bedöma ett misshandelsbrolt som grovt alltmer Qärmal sig från del all männa rättsmedvetandet. Ett önskvärt resultat av den föreslagna lagänd ringen skulle vara alt sädan misshandel som förekommer i rättsfallen i avsnitt 2.2.2 rubriceras som grov. Ävenom del sålunda inle bör krävas all myckel allvarliga skador har Prop.1987/88:14 uppkommit för alt grov misshandel skall anses föreligga, börutgångspunkten dock vara all gärningen skall ha lett lill allvarliga skador.Tingsrätten delar alltså inte den i promemorian företrädda uppfattningen allenbart den omständigheten all flera tillsammans misshandlar en annan personskall leda all misshandeln bedöms som grov. Bäde när del,gäller "gäng-siluafio-ner"och när någon "sparkar pä den som redan ligger" måsle skadans omfattningfortfarande vara den dominerande omständigheten vid bedömningen av ommisshandeln är grov eller inte. Det faktum all flera tillsammans misshandlaren annan person eller all någon fortsätter misshandla en person som förloratförmågan all värja sig bör endasl fillmätas belydelse som försvärandeomständighet vid brottsrubriceringen. Del kan knappast vara rimligt att fillämpastraffregeln om grov misshandel med ett straffminimum på en gärningsom l.ex. bara har lett lill obetydliga skador. Närdel gäller den tredje typsituafionen, nämligen när misshandeln riktar sig molen person som är fysiskt väsentligt svagare än gärningsmannen, delartingsrätten uppfattningen att sådan misshandel i regel är av kvalificerad nalur.Inle heller i detta fall bör man emellertid bedöma misshandeln som grov om inteväldet har resulterat i allvarliga skador. Denofta regelbundna misshandel som riktar sig mot kvinnor är, som påpekas ipromemorian, av allvarlig karaklär, eftersom den innefattar upprepade inlegritelskränkningaroch därmed leder lill psykisk nedbrytning. I dessa fall står offret ofta i ellsådant förhållande lill gärningsmannen all del är svårare än annars attförhindra fortsatt misshandel. De inblandade har ofta barn tillsammans ochgemensam bostad. Under fömtsättning atl misshandeln har pågått under en längrelid bör varje enskilt misshan-ddsfillfälle kunna bedömas som grov misshandel.Det förhållandet all väldet bara upprepals bör alltså inle varatillräckligt för all mbricera misshandeln som grov (jfr promemorian s. 38 ö). Avde i lagmmmet uppräknade omständigheter som kan kvalificera ett misshandelsbroltsom grovt är det, såsom anges i promemorian, uppenba-rigen del exempel somavser gärningsmannens hänsynslöshet eller råhet som en ändring bör ta sikte på.Del hade enligl uppfattning varit att föredra pm ändringenhade kunnat göras tydligare än vad som föreslås i promemorian. Del slåremellertid klart atl en mera uttrycksfull beskrivning, t. ex. i formav yllerligare exemplifiering, svårligen låter sig förena bl. a. med densystematik som används i denna och motsvarande paragrafer i . Pågrund härav och med hänsyn lill att förslaget getts en utförlig och välvägledande motivering vill styrelsen inle förespråka nägon annan lagleknisklösning än den som upptas i promemorian. tillstyrkersåledes den föreslagna ändringen i 3 kap. 5 § . Vadgäller misshandel föreslås all vid bedömande av brottets svärhetsgrad skallbeaktas om gärningsmannen (eljest) visat särskild hänsynslöshet eller råhet. nuvarande lagtexten talas i della sammanhang om synnerlig hänsynslösheteller råhet! I promemorian redovisas relativt ingående vilka övervägande somligger bakom vad som i laglextförslagel endasl uttryckts som en fmjuslering aven redan föreliggande generalklausul. Del.framgår klart all vad,someftersträvas är all domstolarna skall bedöma de aktuella formerna av misshandelavsevärt strängare än . "Genomförs förslaget, bör del uppfattassom en allmän anvisning lill domstolarna all tillämpa elt något mindrerestriktivt synsätt än när del gäller att kvalificera etl misshandelsbroltsom grovt", heter del i promemorian (s. 39). Del sägs vidare alljusteringen behövs för atl "uppnå en gränsdragning mellan . normalgradenav misshandel och grov misshandel som bättre svarar mol det allmänna rällsmedvelandel". sBRÅ,som delar uppfattningen all gränsen mellan normalgraden av misshandel och grovmisshandel kommil all sällas alllför lågt, har inget alt invända mot alldomstolarna genom det ifrågavarande förslaget ges direkfiv alt skärpa sinpraxis härvidlag. BRÅ vill dock ifrågasätta om inle den praxis som utvecklatsdelvis har sin grund i all minimistraffel för grov misshandel ligger så högtsom fängelse ell år. I anslutning till vad som föreslagils av hovrättsrådetGrönvall, vars undersökningar på området presenteras i promemorian s. 25 ff,önskar BRÅ inför ärendets fortsalla behandling resa frågan om inle denföreslagna lagändringen bör förenas med en sänkning av straffminimum för grovmisshandel. Promemorians behandling av denna sak (s. 40) synes i vart fall inleuttömmande. Samfundetlillstyrker förslaget i denna del. Samfundetdelar de bedömningar som anförs som skäl för förslaget. Även enligl samfundetserfarenhet torde domstolarna tillämpa ett någol mera restriktivtsynsätt än lagstiftaren avsett när del gäller alt kvalificera ell misshandelsbroltsom grovt. I promemorian påpekas alt del är svårt ått dra nägra säkraslutsatser i frågan huruvida den faktiska brottsligheten ökat under senare åroch om utövat våld blivit grövre.