prop · GB0388 · 1987-12-31 00:00:00 — Lagens allmänna aktsamhetsregler måste därför gällaäven utanför arbetsmiljölagens tillämpningsområde. En arbetsgivare skallsåledes ha samma strålskyddsansvar för tredje man och den yttre miljön som hanhar för de anställda. Aktsamhetsreglerna bör i enlighet med den förordadeinriktningen utformas på så sätt att de omfattar all verksamhet ellerhandhavande med joniserande eller icke-joniserande strålning. Det bör såledesav en ny strålskyddslag framgå att den som bedriver och har ansvaret förverksamhet med strålning har att vidta de åtgärder som behövs för attupprätthålla skyddet mot skadlig strålning. bör skyldigheten att tillvarata strålskyddet i en ny strålskyddslag i första hand ligga på den som enligt nuvarande terminologi bedriver radiologiskt arbete. Som jag nämnt har jag samma uppfatt- 22 ning.Utredningens förslag om att utmönstra begreppet "radiologiskt arbe- Prop.1987/88:88 te" förefaller också välmotiverat. Utredningen har valt att istället införa begreppet "verksamhet i vilken strålning förekommer".Avsikten är att det nya begreppet främst skall ansluta till användningen av enstrålkälla, men att det därutöver skall ha en vidare betydelse. Enligt minmening har det föreslagna begreppet vissa nackdelar. Till att börja medförefaller uttrycket otympligt och krångligt att använda. Den viktigasteinvändningen är dock att dess innebörd är oklar. Begreppet "verksamhet ivilken strålning förekommer" omfattar å ena sidan arbete med en strålkällasom sänder ut joniserande strålning - i gällande lag kallat radiologiskt arbete samt å andra sidan, såsom det torde förstås, verksamhet som i och för siginte har något samband med strålning men som äger rum där strålning förekommer. Imitt förslag till ny strålskyddslag har de allmänna aktsamhetsreglerna encentral betydelse. Avsikten är att en tillsynsmyndighet skall kunna meddelaförelägganden och förbud för att framtvinga reglernas efterlevnad.Vitesföreläggande skall kunna användas. De allmänna aktsamhetsreglerna liksomett föreläggande eller förbud skall vidare vara straffsanktione-rade. Det ärdärför väsentligt att tillämpningsområdet för bestämmelserna är klariagt. Pågrund härav anser jag, att ett annat uttryck än det av utredningen valda"verksamhet i vilken strålning förekommer" bör väljas. Bakgrundentill att en ny terminologi behövs är att begreppet radiologiskt arbete närmastför tanken till hälso- och sjukvården och att det är önskvärt att kunna användaett vidare begrepp. De verksamheter man främst vill nå är sådana som omfattardirekt användning av en strålkälla. Som utredningen anfört är det vidareönskvärt att verksamheter i vilka strålkällor visserligen förekommer men intedirekt används omfattas av lagen. Som exempel kan nämnas transport ochförvaring av radioaktiva ämnen. Som jag sagt är det inte lämpligt attanvända ett uttryck som har ett vidare tillämpningsområde än så. Mot bakgrundav det sagda förefaller uttrycket "verksamhet med strålning"lämpligare än det av utredningen föreslagna. Begreppet bör i den nya lagendefinieras som tillverkning, införsel, transport, saluförande, överlåtelse,upplåtelse, förvärv, innehav och användning av eller annan därmed jämförligbefattning med radioaktivt ämne samt användning eller därmed jämförligbefattning med teknisk anordning som kan alstra strålning. Den grundläggandeaktsamhetsregeln för den som - med min terminolo gi - bedriver verksamhet med strålning bör utformas på sätt som utred ningen huvudsakligen föreslagit. Den som bedriver verksamhet med strål ning skall således med hänsyn till verksamhetens art och de förhållanden under vilka den bedrivs vidta alla de åtgärder och iaktta de försiktighets mått som behövs för att hindra eller motverka skador på människor, djur och miljö. 1 bestämmelsen bör vidare anges att lokaler, apparater och andra tekniska anordningar samt skyddsutrustning som används i strål ningsverksamhet bör kontrolleras och underhållas väl. Den grundläggande aktsamhetsregeln för strålningsverksamhet har en förhållandevis allmän utformning. Så är även fallet med motsvarande bestämmelse i arbetsmiljö lagen. Enligt min mening är det nödvändigt att ge bestämmelsen eri allmän 23 utformningeftersom den är tänkt att täcka ett mycket stort område med varierande krav påstrålskyddsåtgärder. Enligtarbetsmiljölagen gäller en skyldighet för arbetsgivarna att se till attarbetstagarna får god kännedom om de förhållanden under vilka arbetet bedrivsoch att de upplyses om risker som kan vara förbundna med arbetet. Enligt motiven tillgällande strålskyddslag anses en sådan skyldighet gälla utan ett uttryckliglagstadgande. Jag anser dock att skyldigheten bör direkt framgå av lagen. Av ensådan bestämmelse bör också framgå att den för verksamheten ansvarige har attförvissa sig om att de anställda har den kompetens och utbildning som behövsför arbetsuppgiften och vet vad som skall iakttas för att kunna tillvaratastrålskyddet. Speciellt i fråga om den mera komplicerade apparaturen ellerstrålningsverksamhet som snabbt utvecklas är det av stor vikt att den personalsom handhar utrustningen har en adekvat utbildning och vid behov fårvidareutbildning för att kunna sköta utrustningen. anser jag att nuvarande regel om skyldighet att medverka istrålskyddsarbetet för dem som är sysselsatta i verksamhet med strålning böröverföras till en ny strålskyddslag. En sådan bestämmelse kompletterar på ettför strålskyddet väsentligt sätt den strålskyddsansvariges skyldighet attinstruera och utbilda arbetstagarna. 2.5.2Patientstrålskydd m. m. Mitt förslag: Imotsats till utredningen föreslår jag ingen särskild bestämmelse rörandepatientstrålskydd. Utredningensförslag: En särskild regel rörande bestrålning av människor och djur ibehandlings- och undersökningssyfte skall ingå i den nya lagen. Remissinstanserna:Bestämmelsen har inte berörts särskilt av remissinstanserna. Skälen för mitt förslag:På strålskyddsområdet intar skyddet av patienter inom hälso- och sjukvården ensärställning. I samband med radiologisk undersökning och behandling utsättsnämligen patienten för avsiktlig bestrålning. Stråldoserna kan varieraavsevärt beroende på vad för slag av behandling eller undersökning det rör sigom. Samma förhållande gäller beträffande radiologisk undersökning ochbehandling av djur. Även om risknivån förpatientskador vid joniserande strålning är låg inom hälso- och sjukvården ochkunskaperna om strålningens verkningar och skyddet häremot kommit långt ärstrålskyddet dock väsentligt, inte minst med hänsyn till att bestrålningen inomden diagnostiska radiologin utgör ett väsentligt bidrag till kollektivdosen isamhället. Det stora antalet små stråldoser från framför allt röntgendiagnostiskaundersökningar inom hälso- och sjukvården samt tandvården är av stort intresse,bl. a, med tanke på de risker som inte kan uteslutas för sena skador (canceroch genetiska förändringar). Degrundläggande bestämmelserna om hälso- och sjukvården finns i Prop.1987/88:88 hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Hälso- och sjukvården skallvara av god kvalitet och tillgodose patientens behov av trygghet i vård ochbehandling. Detta innebär bl. a. att det skall finnas personal med adekvat utbildningoch behövlig teknisk utrustning i ändamålsenliga lokaler. Tandvårdslagen (1985:125) har utformats med hälso- ochsjukvårdslagen som förebild. De centrala bestämmelserna om hälso- ochsjukvårdspersonalens ansvar återfinns i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso-och sjukvårdspersonalen m.fl. Lagen gäller för personal inom såväl den allmännasom enskilda vården. Hit räknas också yrkesutövare som är legitimerade för sinyrkesutövning, bl. a. tandläkare, eller den som enligt särskild föreskrift harmotsvarande behörighet. Personalen skall enligt lagen vinnlägga sig om att gepatienten en sakkunnig och omsorgsfull vård och så långt det är möjligt utformaoch genomföra vården i samråd med patienten. Enligt den allmänna läkarinstruktionen (1963:341) åliggerdet varje läkare bl. a. att i överensstämmelse med vetenskap och beprövaderfarenhet meddela en patient de råd och, såvitt möjligt, den behandling sompatientens tillstånd fordrar. Motsvarande skyldigheter åligger tandläkareenligt den allmänna tandläkarinstruktionen (1963:666). Tillfogas en patient skada i samband med undersökningeller behandling kan skadestånd utgå enligt skadeståndslagen (1972:207), såvidanågon anställd gjort sig skyldig till fel eller försummelse. För skada som inteersätts genom skadeståndslagen finns en särskild patientförsäkring till vilkensamtliga sjukvårdshuvudmän samt vissa kommuner och största delen av deprivatpraktiserande läkarna och tandläkarna har anslutit sig.Patientförsäkringen är kompletterad med en läkemedelsförsäkring. Särskilda bestämmelser till skydd för patienter finnsockså i lagen (1981:289) om radioaktiva läkemedel. I den nu gällande strålskyddslagen finns ingen direktuttalad bestämmelse om skyldighet att ta till vara patienters säkerhet vidbestrålning inom hälso- och sjukvården. Deras säkerhet ingår i de allmänna kravsom lagen uppställer på tillstånd, villkor och tillsyn i fråga om radiologisktarbete samt på en tillståndshavares allmänna skyldighet att förebygga skador avstrålningen. Enligt utredningen är de krav som bör ställas på skyddetav patienter så väsentliga att en erinran härom bör göras i en nystrålskyddslag. Utredningen har därför föreslagit att ett särskilt stadganderörande patientstrålskydd skall ingå i den nya strålskyddslagen. Bestämmelsenbör enligt utredningen utformas som en erinran till den som utför bestrålning,att stråldosen skall avpassas till undersökningens syfte och avsedda resultat. Jag har tidigare framhållit att en ny strålskyddslagssyfte bör vara att alla människor skall skyddas mot skadlig verkan av strålning. Lagen bör natur ligtvis vara inriktad på att skydda även patienter och andra som utsätts för avsiktlig bestrålning. Enligt min mening är det emellertid inte nödvändigt att - som utredningen föreslagit - låta en ny strålskyddslag innehålla en särskild bestämmelse om bestrålning av patienter m.fl. i undersöknings- och behandlingssyfte. Jag grundar min uppfattning på följande omständig- 25 Jaghar tidigare föreslagit att den nya lagen skall innehålla en grundläggandeaktsamhetsregel för den som bedriver verksamhet med strålning. Denne skall medhänsyn till verksamhetens art och de förhållanden under vilka verksamhetenbedrivs vidta alla de åtgärder och iaktta de försiktighetsmått som behövs föratt hindra eller motverka skador på människor, djur och miljö. Dengrundläggande aktsamhetsbestämmelsen omfattar all slags verksamhet medstrålning, dvs. även bestrålning i undersöknings- eller behandlingssyfte.Enligt min mening följer redan därav en skyldighet att avpassa stråldosen tillundersökningens syfte och avsedda resultat. Liksom kommer vidarepatienternas säkerhet vid bestrålning att ingå i de krav som lagen ställer upppå tillstånd, villkor och tillsyn. Detbör vidare beaktas att centrala bestämmelser rörande hälso- och sjukvårdenliksom bestämmelser om ansvaret för berörd personal redan finns i annanlagstiftning. Jag syftar härvid på de författningar som jag angett. Sammanfattningsvisgör jag alltså den bedömningen att den av utredningen föreslagna bestämmelsenrörande bestrålning av patienter m.fl. inte bör ingå i en ny strålskyddslag. Som jag tidigare nämnt börden nya lagen omfatta skydd av såväl vilda djur som husdjur och djur ifångenskap. För husdjur och djur i fångenskap gäller djurskyddslagen(1944:219). Enligt den lagen gäller bl.a. att djur skall behandlas väl ochsåvitt möjligt skyddas mot lidande. Särskilda regler gäller om användning avdjur för vetenskapligt ändamål. Regeringen har för avsikt att under våren 1988förelägga ett förslag till ny djurskyddslag. Avsikten är att den nyalagen skall träda i kraft den . Vadjag anfört rörande patientstrålskyddet bör i tillämpliga delar även gällaradiologisk undersökning och behandling av djur. De grundläggandebestämmelserna rörande vård och behandling av djur bör dock även i framtidenges i djurskyddslagstiftningen;.Strålskyddslagen skall härvidlag ses som enkomplettering av djurskyddslagens regler. Prop.1987/88: J 2.5.3 Särskildaskyldigheter för tillverkare m. fl. Mittförslag: Den som tillverkar, till landet inför, överlåter eller upplåter enteknisk anordning skall svara för att anordningen förses med nödvändigstrålskyddsutrustning och i övrigt erbjuder en betryggande säkerhet mot skadapå människor, djur och miljö. Den som installerar eller'utför underhållsarbetepå en sådan anordning skall svara för att strålskyddsutrustning sätts på plats.Särskilda bestämmelser om informations- och märkningsskyldighet skall vidaregälla för radioaktiva ämnen och tekniska anordningar. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstansernahar inte haft någon erinran mot vad utredningen anfört. Skälenför mitt förslag: Innehållet i gällande bestämmelser om tillverkares ochförsäljares allmänna skyldigheter i fråga om tekniska anordningar bör ihuvudsak överföras till den nya lagstiftningen. Enligt den nya lagen bör gällaatt tillverkare och överlåtare är skyldiga att svara för att en tekniskanordning, när den avlämnas för att tas i bruk eller förevisas imarknadsföringssyfte, är försedd med nödvändig strålskyddsutrustning och även iövrigt erbjuder en betryggande säkerhet mot skada på människor, djur ochmiljö. Ansvaret bör dock utvidgas till att omfatta även den som upplåter ellersom till landet inför en teknisk anordning. Genom utvidgningen kompletterasstrålskyddet i kedjan tillverkare-användare. Med hänsyn till den nya lagenstillämpningsområde kommer den nya aktsamhetsbestämmelsen att även gälla anordningarsom kan alstra icke-joniserande strålning. Igällande strålskyddslag saknas allmänna bestämmelser om informationsskyldigheti fråga om radioaktiva ämnen och tekniska anordningar som kan alstra strålning. Informationrörande radioaktiva ämnen och tekniska anordningar har enligt min mening storbetydelse för en från strålskyddssynpunkt säker hantering. Särskilt förkonsumenter, som för privat bruk använder radioaktiva ämnen eller anordningarsom alstrar strålning, är det värdefullt att få information. Denna grupp harsällan tillgång till personlig skyddsutrustning och den har oftast sämreförkunskaper än de som yrkesmässigt hanterar sådana ämnen och anordningar. Detär därför särskilt betydelsefullt att konsumentartiklar förses med informationi nu berört hänseende. Medhänsyn till det sagda anser jag att den nya lagen bör innehålla bestämmelser ominformationsskyldighet för den som tillverkar, till landet inför, överlåtereller upplåter ett radioaktivt ämne. Motsvarande skyldighet bör gälla beträffandeen teknisk anordning som kan alstra strålning då den avlämnas för att tas ibruk eller förevisas i marknadsföringssyfte. I bestämmelserna bör slås fast attuppgifter som är av. betydelse från strålskyddssynpunkt skall lämnas genommärkning eller på annat lämpligt sätt. Enligtgällande strålskyddslag har den som installerar en teknisk anordning som äravsedd att alstra joniserande strålning vissa allmänna skyldigheter. Dennabestämmelse bör överföras till den nya lagen. I enlighet med lagens uppläggningbör dock bestämmelsen gälla tekniska anordningar som kan alstra joniserandeeller icke-joniserande strålning. Enligt min mening bör vidareaktsamhetsbestämmelsen för installatörer ges motsvarande tillämpningbeträffande den som utför underhållsarbete på anordningen. Mittförslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall kunnameddela ytterligare föreskrifter till skydd mot eller för kontroll av strålningi fråga om verksamhet med strålning, radioaktiva ämnen eller tekniskaanordningar som kan alstra strålning. Om det är av betydelse frånstrålskyddssynpunkt skall föreskrifter kunna meddelas om mät- ochskyddsutrustningar. Om ett arbete av visst slag är särskilt riskabelt för vissaarbetstagare skall särskilda villkor kunna utfärdas för arbetet. Ett sådantarbete skall även kunna förbjudas. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstansernahar med något enstaka undantag lämnat utredningens förslag utan erinran. Skälen för mitt förslag:Den nya lagens bestämmelser är förhållandevis allmänt hållna. En sådan ordningtorde vara nödvändig med hänsyn till ämnets karaktär och målsättning. Som jagtidigare framhållit bör alltid regler kunna skapas som medger att behövligastrålskyddsåtgärder kan vidtas rned stöd av strålskyddslagstiftningen allteftersom kunskaperna om strålningens effekter ökar och nya användningsområdenutvecklas. Avsikten är att den nya lagen i många avseenden skall få sittkonkreta innehåll genom särskilda föreskrifter. Ett bemyndigande som gerregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddelaytterligare föreskrifter bör därför finnas i lagen. Enligt det föreslagnabemyndigandet bör det vara möjligt att meddela de ytterligare föreskrifter somkrävs till skydd mot eller för kontroll av strålning. Bemyndigandet börbegränsas till att omfatta föreskrifter i fråga om verksamhet med strålning,radioaktiva ämnen och tekniska anordningar som kan alstra strålning. Enligtden nya lagen bör det även finnas möjlighet att meddela föreskrifter om mät-ochskyddsutrustningar. I sådana föreskrifter kan krav ställas på konstruktion,funktion och hållbarhet. Min avsikt är att i specialmotiveringen (avsnitt 5.1)ange exempel på föreskrifter som bör kunna meddelas med stöd av nämndabemyndiganden. Enligtarbetsmiljölagen är det möjligt att meddela föreskrifter eller förbud förvissa arbetstagargrupper att utföra vissa slags arbeten. En motsvarandemöjlighet bör införas i den nya strålskyddslagen. Om ett arbete medför särskildrisk från strålskyddssynpunkt för vissa arbetstagare bör det alltså varamöjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer attföreskriva särskilda villkor för arbetet eller förbjuda att arbetet utförs avsådana arbetstagare. Ett exempel på tillämpning av bestämmelsen är vidhavandeskap då joniserande strålning kan medföra risker. Mittförslag: 1 lagen tas in ett absolut förbud mot att sysselsätta den som intefyllt 16år i arbete som är förenat med joniserande strålning. Regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer skall kunna meddela särskildaföreskrifter i fråga om arbetstagare under 18år som utför sådant arbete. Utredningensförslag: En minderårig skall inte få anlitas till arbete i vilket joniserandestrålning förekommer före det kalenderår under vilket han fyller 16år. Remissinstanserna:Många remissinstanser är kritiska mot förslaget. a. statensstrålskyddsinstitut påpekar att utredningens förslag strider mot ordalydelsen imotsvarande bestämmelse i den av antagna konventionen nr 115angående skydd för arbetstagare mot joniserande strålning, som harratificerat . En del andra remissinstanser är kritiska mot attåldersgränsen sänks från 18 till 16år. a.att det kommer medföra praktiska svårigheter att upprätthålla specielladosgränser för individer mellan 16 och 18år. Skälenför mitt förslag: I nr 115 angående skydd för arbetstagare motjoniserande strålning stadgas att arbetstagare under inte fårsysselsättas i arbete som är förenat med joniserande strålning. I konventionennämns vidare att särskilda högsta tillåtliga doser av joniserande strålningskall fastställas för å ena sidan arbetstagare som fyllt och å den andrasidan sådana som är . Detabsoluta förbudet i beträffande arbetstagare under 16år finnsinte intaget i gällande strålskyddslag. I lagen sägs endast alt arbetstagaresom inte fyllt inte får användas i radiologiskt arbete utanstrålskyddsmyndighetens medgivande. kan medgeundantag såväl individuellt med hänsyn till omständigheterna i det enskildafallet som generellt för vissa typer av strålkällor eller visst slag av arbete.Dispens meddelas aldrig för arbetstagare som är under 16år. Genomatt ansluta sig till har förbundit sig attfölja förbudet mot att anlita arbetstagare under . Ilikhet med utredningen anser jag därför att ett motsvarande förbud bör tas in ien ny strålskyddslag. Bestämmelserna bör formuleras i enlighet medILO-konventionen. Somnämnts förutsätter att särskilda bestämmelser skall gälla förarbetstagare som är . Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer bör få bemyndigande att meddela sådana föreskrifter. 2.5.6Läkarundersökning m. m. Mitt förslag: Liksom skall det finnas bestämmelserom läkarundersökning av arbetstagare i strålskyddslagen. Enligt den nya lagenskall den som är sysselsatt eller som skall sysselsättas i arbete medjoniserande strålning vara skyldig att underkasta sig sådan läkarundersökningsom behövs för att bedöma om han skulle löpa särskild risk för skada videxponering för joniserande strålning. Regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer skall kunna inskränka denna skyldighet och i övrigtmeddela närmare föreskrifter om läkarundersökningen. Endast den som genomgåttföreskriven läkarundersökning skall få sysselsättas i arbete med joniserandestrålning. Liksomför närvarande skall en arbetsgivare vara skyldig att ombesörjaläkarundersökning av den som visar tecken på skada som kan misstänkas vara föranleddav joniserande strålning. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med mittförslag. Remissinstanserna: De som yttrat sig i denna del har iallmänhet inte haft något att invända mot förslaget. Skälen för mitt förslag: Enligt strålskyddslagen får intenågon utan statens strålskyddsinstituts medgivande användas i radiologisktarbete om han inte vid läkarundersökning befunnits fri från sjuklighet ellersvaghet, vilken kan anses göra honom särskilt utsatt för den med arbetetförbundna hälsofaran. Vidare skall den som utför radiologiskt arbete enligtstrålskyddsinstitutets bestämmande undergå periodisk läkarundersökning.Strålskyddsinstitutet kan bestämma att den som inte iakttar vad som bestämtsinte vidare får användas till radiologiskt arbete. Läkarundersökning skall också göras när någon som använtstill radiologiskt arbete eller som eljest på grund av sitt arbete kan ha varitutsatt för joniserande strålning företer tecken på strålningsskada. I nr 1960 angående skydd förarbetstagare mot joniserande strålning anges att varje med strålningsarbetedirekt sysselsatt arbetstagare skall underkastas lämplig läkarundersökning föreeller efter påbörjandet av sådant arbete samt därefter undergåperiodisk läkarundersökning. Konventionen föreskriver vidare att inte någon istrid mot utlåtande av kvalificerad medicinsk sakkunskap får sysselsättas medeller fortsätta att vara sysselsatt med arbete, på grund av vars art han kanbli utsatt för strålning. Förutsättningarna för bestämmelserna om läkarundersökningm. m. har förändrats sedan 1958 års strålskyddslag utfärdades. Detgrundläggande syftet med läkarundersökning, nämligen att om möjligt förhindrastrålskador gäller dock fortfarande. Behov föreligger därför av regler omläkarundersökning även i en ny strålskyddslag. Jag avser återkomma till dennärmare utformningen av bestämmelserna i specialmotiveringen, avsnitt 5.1. Somframgår av specialmotiveringen har reglerna utformats i enlighet med lagrådetsförslag. Genom mitt förslag i denna del får åtagande rörandeläkarundersökning m.m. enligt den nämnda anses vara uppfyllt. 2.5.7 Ansvar förradioaktivt avfall m. m. Mitt förslag: Densom bedriver eller har bedrivit verksamhet med strålning skall svara för attavfallsprodukter och kasserade strålkällor hanteras och slutförvaras på ettsäkert sätt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skallkunna föreskriva att radioaktivt avfall skall hanteras eller slutförvaras isärskilt angiven ordning. Det skall vidare finnas möjlighet att föreskrivaskyldighet att oskadliggöra tekniska anordningar när de inte längre skall användas. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna:De som yttrat sig i denna del är positiva till utredningens förslag.