prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Det förtjänar dock upprepas att kunskapernaom hur övergödningen och dess följdverkningar påverkar fortplantningen hos fiskmäste fördjupas. Även andra förändringar anses vara orsakade av entilltagande övergödning. Exempel pä sådana förändringar är minskande förekomstav blåstång, yppigare grönalgsbårder längs klippstränderna och ökandebotten-faunabiomassa, I djupare områden har bottenfaunan dock slagits ut som enföljd av syrebrist. Sammantaget ger dessa förändringar, trots de osäkerhetersom föreligger i tolkningen av enskilda observationer, bilden av ett system iförändring. Den samlade belastningen av närsalter pä havsområden runtSverige har redovisats i olika internationella sammanhang. Av materialet idessa redovisningar framgår att det svenska bidraget till olika havsområdenkan uppskattas så som tabell 5,1 och 5,2 visar. Tabell 5.1 andel några havsområden (%) av den totala belastningen via kustutsläpp och vattendrag i bidrag till belastningen av ca 10 7-15 10 10 50 40 Aktionsplan mot havsföroreningar, 1987 Tabell 5.2 Fördelning av svenska föroreningskällor till svenska kustvatten (ton/år) Industriutsläpp 3 400 900 Transportmed floder 112 000 4 100 Totalt ca 130000 ca 6000 Aktionsplan mothavsföroreningar, 1987 Jagvill peka på osäkerheten i dessa siffror, men ändå redovisa dem här Prop.1987/88:85 för att ge en bild av det svenska bidraget till olika havsområden. Tillde redovisade siffrorna för vattenburna föroreningar skall också läggasnedfallet av luftburna föroreningar. För som helhet beräknas detdirekta atmosfärnedfallet fill av den totala kvävebelastningen och tillca för fosfor. För Skagertak och beräknas det atmosfäriskanedfallet av kväve till 35 resp, , transport av närsalter sker från genom och Bälten, ochfrån Nordostatlanten och till Skagertak och . Betydelsen avdessa havsströmmar i förhållande till direkta utsläpp frän landbaserade källorvid är oklar. Belastningenav närsalter har ökat mycket kraftigt. För uppskattas ökningen vara ättafaldig för fosfor och fyrfaldig för kväve. Utsläppenkommer dels frän industrier och kommunala reningsverk dels genom avrinning viavattendrag. Genom vattendragen kommer den dominerande delen av tillförseln. Bakomuppgifterna om transporten med floderna döljer sig både direkta utsläpp tillinlandsvattnen och urlakning frän skogs- och jordbruksmark. Inom ÅtgärdsgruppVäst har gjorts en uppskattning av åkermarkens betydelse för kväve- ochfosfortransporten via vattendrag för hela tillrinningsomräde. Uppgifternaredovisas i tabell 5,3, Tabell5.3 Åkermarkens andel av det totala utsläppet av kväve och fosfor via vattendragtill (%) län Göteborgs- och län 80 70 65 30 55 45 30 20 Källa: Rapport , Atgärdsgrupp Väst, 1988 Somframgår av tabellen varierar fördelningen mycket beroende pä jordbruketsomfattning i olika regioner. Jaganser att den beskrivning av miljöförhållandena i havet som jag nu har lämnattydligt visar på behovet av kraftfulla minskningar av utsläppen av närsalter. Avde tabeller som jag har redovisat framgår att åtgärder vid enbart svenskakällor inte är tillräckliga för att uppnå en kraftig minskning av närsalttillförselntill våra hav. Det är av största betydelse att genom internationellaförhandlingar arbeta för en fortsatt minskning av belastningen från samtligaländer runt och , Detbör betonas att åtgärder vid svenska källor har stor betydelse, framför allt för förhållandena i kustnära områden. Grunda vattenområden längs kusterna är biologiskt viktiga för bl, a, reproduktionen av många djurarter. Det framtida fiskbeståndet i haven är beroende av att fiskarnas lekplatser inte förstörs. Många av de övergödningsproblem vi har är mest akuta i våra kustområden. Enligt min mening är därför åtgärder vid svens- 158 ka källor mycket angelägnaför att snabbt förbättra förhållanden i framför Prop. Enminskning av läckaget av närsalter från åkermarken leder inte bara till enminskning av belastningen via vattendragen på havet, utan den påverkar ävenförhållandena i yt- och grundvatten i positiv Jaganser att de åtgärder som är praktiskt genomförbara bör vidtas redan nu för sä snart som möjligt skall uppnå nödvändiga begränsningar. Åtgärderna bör iförsta hand riktas mot jordbruket, kommunala reningsverk och industrier medstora utsläpp av närsalter. Åtgärder bör även vidtas för att minska belastningenav luftburna föroreningar, I denna fräga hänvisar jag till vad jag haranfört om luftföroreningar och försurning (avsnitt 4), Naturvårdsverketanger följande mål i utredningen. Närdet gäller de öppna havsområdena, mäste det långsiktiga målet vara attförhindra att en uttalad eutrofierad situation överhuvudtaget uppstår. Ettdelmål bör vara att få till stånd sådana utsläppsminskningar att halterna avnärsalter inte längre ökar. Med hänsyn till det relativa bidraget från olikaländer till belastningen pä de öppna havsområdena kan konstateras att det iförsta hand krävs ett internationellt agerande och åtgärder också i andraländer. En begränsning av utsläppen från svenska källor har framför alltbetydelse för förhållandena längs kusterna. Såvittgäller de svenska kusterna bör målet vara att minskabelastningen av kväve till hälften av nuvarande nivå och att väsentligt minskafosforbelastningen. Åtgärderna måste anpassas till den regionalaföroreningssituationen, 5.5.2Åtgärder för att minska utsläppen av närsalter från jordbruket Naturvärdsverkethar i sitt förslag fill aktionsplan mot havsföroreningar redovisat åtgärder föratt minska utsläppen av närsalter frän jordbruket. Jag vill för egen delframhålla följande. För att minska föroreningsbelastningen i haven och kommatill rätta med övergödningsituationen utmed vissa kustavsnitt måste utsläppenav närsalter begränsas kraftigt. Närsalt-läckaget frän jordbruket är enbetydande källa, I vissa jordbruksintensiva områden är jordbruket dendominerande föroreningskällan för dessa ämnen. Förändringarna inomjordbruket under har lett till att läckaget av växtnäringsämnen frän har ökat. Denna ut veckling beror på att strukturomvandlingen inom animalie- och vegetabi- Ueproduktionen har påverkat växtnäringsomsättningen. Den förändrade djurhållningen innebär att djurhållningen koncentrerats till vissa regioner, att vallarealen minskat och att spannmälsarealen ökat, vilket också fär till följd att växtnäringsläckaget ökat. Den koncentrerade djurhållningen har lett till att det i vissa områden finns en allför liten areal att spridastallgöd sel pä. har användningen av handelsgödsel ökat i andra områ den. Denna för miljön negativa utveckling bör brytas. För att snabbt få till stånd vissa förbättringar bör strängare regler införas för i första hand djurhållning samt lagring och spridning av stallgödsel, 159 Förändringarinom jordbruket har föreslagits även i andra sammanhang, Prop. 1987/88:85 Ensärskild arbetsgrupp tillsattes av chefen för i april1987 med uppgift att utreda vissa frågor rörande en lägre intensitet ijordbruket. Arbetsgruppens förslag presenterades och innebärbl. a, att prisreglerings- och miljöavgifterna på handelsgödselkväve ochbekämpningsmedel ökas ytterligare för att därigenom minska användningen. Naturvårdsverkethar i sin aktionsplan mot luftföroreningar och försurning redovisat utsläppenav ammoniak till luft. Avgången av ammoniak från hanteringen av stallgödselutgör en betydande källa för utsläpp av kväveföroreningar till luft. Denmiljöpåverkan som ammoniakutsläppen medför har jag redovisat i avsnittetom luftföroreningar. föreslår att de allmänna råden för miljöskyddvid djurhållning bör omarbetas och även innefatta åtgärder för att begränsaammoniakavgång-en fill luft. Chefenför avser att senare föreslå regeringen att förriksdagen redovisa förslag till åtgärder inom jordbruket, bl, a, för att minskaläckaget av närsalter och minska intensiteten.i jordbruket. Förslagen avserbl, a, ändring av lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark. Ändringeninnebär att lantbruksstyrelsen får meddela generella föreskrifter avseende bl,a, hanteringen av gödsel samt om växtodling. Åtgärderna beräknas sammantagetatt medföra en minskning av läckaget av kväve med . 5.5.3Åtgärder för att minska utsläppen av närsalter från kommunala reningsverk ochindustrier Mitt ställningstagande: De utsläppskrav för kommunalareningsverk som föreslås av naturvärdsverket bör tillämpas som riktlinjer vidprövningen enligt miljöskyddslagen. Vid kustområden som är särskilt påverkadebör en 50-procentig kvävereduktion ske före utgången av är 1992, Villkoren förbefintliga anläggningar bör omprövas, framför allt i områden som bedöms somsärskilt påverkade. bör klargöra effekten av en ytterligarekvävereduktion samt teknik och kostnader för detta. Ambitionsnivån bör varaatt uppnå en 50-procentig kvävereduktion för övriga kustavsnitt före är 1995,Teknisk forskning för att uppnå en effektivare kvävereduk-fion bör stimuleras. bör initiera omprövning av villkor försädana industrianläggningar som har stora utsläpp av närsalter, I detta arbetebör industrierna i de områden som bedöms vara mest påverkade ges högstaprioritet. bör utfärda allmänna råd om lokaliseringav havsbruksverksamhet i syfte att minska miljöpåverkan från denna verksamhet, bör fortsätta att inom ramen för deinternationella konventionerna och de bilaterala överenskommelserna arbeta förett öppet informationsutbyte om miljöeffekter och tillgänglig teknik för attminska utsläppen av närsalter, bör också fortsätta att arbeta för attäven övriga länder minskar sina utsläpp. förslag: Överensstämmer i huvudsak medmitt ställningstagande. Verket föreslär därutöver att kvävereduktionen införsför alla kommunala reningsverk vid kusten utom för dem vid , Remissinstanserna:Mänga remissinstanser, framför allt länsstyrelserna, stöder utredningensförslag. och påpekaratt de komrnunala reningsverkens andel i påverkan på den miljön ärringa. anger att den totala kostnaden för de föreslagnaåtgärderna är stor. Föreningen beräknar investeringskostnaderna för en50-procentig minskning av kväveutsläppen för kustreningsverken frän tillHaparanda till . Skälen för mitt ställningstagande: Utefter den svenskakusten finns vissa områden som är hårt belastade av närsalttillförsel, bådegenom utsläpp frän landbaserade källor och genom tillförsel med havsströmmarna.Övergödningssituationen lokalt eller regionalt mäste där bedömas som mycketallvarlig, 1 dessa områden mäste åtgärder vidtas för att minskautsläppen av växtnäringsämnen. Förutom jordbruket berörs i första handkommunala reningsverk och vissa industrier. 11 1987/88. Prop, 1987/88:85 har redan satsat kraftigt på att bygga ut dekommunala reningsverken. Praktiskt taget alla tätortsinvånare i äranslutna till reningsverk med s, k, kemisk fällning, I dessa verk minskarutsläppen av fosfor normalt , I samband med att prövning sker enligt ML bör det enligtmin mening ställas fortsatt hårda villkor i fräga om utsläppen av fosfor. Omdet bedöms möjligt att t, ex, genom driftoptimering eller ökad dosering avfällningskemikalier öka avskiljningsgraden, bör villkoren för fosforutsläppenkunna skärpas ytteriigare. Genom att man inför kvävereduktion i kommunala reningsverkkan utsläppen minskas väsentligt. Kvävereduktionen i reningsverken uppgår i dagnormalt till , Genom vissa förändringar, bl, a, i styrningen av denbiologiska nedbrytningsprocessen i reningsverken, kan kväveutsläppen minskasmed , beroende på omständigheterna. Förutsättningarna för attuppnå minskning är större t, ex, för reningsverk som harlivsmedelsindustrier anslutna. Genom utbyggnad av verken med ytterligarereningssteg bedöms reduktionen kunna öka ytterligare, till , En reduktionav kväve eller motsvarar i normalfallet en resthalt av 15 resp, kväve/I, Den reduktion som kan uppnäs varierar från verk till verk. Faktorersom påverkar processen är bl, a, temperaturförhållanden, sammansättningen avinkommande avloppsvatten, belastningen på reningsverket och dess tekniskautformning. En stor satsning på långtgående kvävereduktion kräver ytterligareteknikutveckling, där förutsättningarna i de enskilda verken beaktas. Enligt min mening bör krav på utbyggd kvävereduktionsnarast ställas. Åtgärderna bör inriktas på områden där det finns symptom påeller risk för övergödning i mottagande vattenområden. Även om de enskildareningsverkens möjlighet att minska kväveutsläppen måste bedömas från falltill fall, vill jag här stödja den föreslagna ambitionsnivån, dvs, en minskningav kväveutsläppen i kommunala reningsverk i den första etappen framtill är 1992, Regeringen har redan fattat beslut om sådana åtgärder förLaholmsbukten, i samband med att detta område förklarades som särskiltförorenings-känsligt område enligt ML, Motsvarande krav behövs enligt minmening även för andra kustområden, där förhållandena i stort sett är desammasom i , Eftersom det är fråga om ny teknik, som harprövats endast i begränsad omfattning, bör erfarenheterna från det nu pågåendearbetet med kvävereduktion inhämtas, innan slutlig ställning tas till enfortsatt utbyggnad. Följande riktlinjer bör således enligt min mening varavägledande vid prövningen enligt ML, - För i första hand följande kustområden bör samma kravställas som redan gäller för : , och de mest förorenade delarna av , 1 dessa områden bör reningsver ken vara kompletterade till kvävereduktion, eller en resthalt av högst /I, före utgången av , De tekniska och ekonomiska förutsätt ningarna för en kvävereduktion bör undersökas. ning bör ingå i enreviderad aktionsplan som bör utarbetas . 1987/88:85Åtgärderna bör vidtas pä ett sådant sätt att minskningen av fosfor i verkeninte försämras, - Kvävereduktioni övriga områden utefter hela och upp till och med bör närmare utredas av . Utredningen bör klargöra effekterna av en ytteriigare kvävereduktion samt teknik och kostnader härför. Som utgångspunkt för utredningen bör gälla att uppnå en 50-procentig reduktion av kväve för reningsverk för mer än IOOOO personekvivalenter och som är belägna utefter kusten eller mindre än in i landet. Motsvarande förutsättning bör även gälla för renings verk längre in i landet, om uttransporten via vattendrag överstiger kväve och verk, - Förkusten norr om skärgärd bör åtgärder vidtas i den mån den lokala övergödningssituationen motiverar detta. Kostnaderför reduktion av kväve till en resthalt av ca /1 blir i genomsnitt ca 50kr. per kg kväve men kan variera mycket mellan olika reningsverk. Enytterligare minskning till /1 beräknas kosta ca , per kg kväve. Dessakostnader motsvarar en höjning av taxorna för vatten och avlopp med /m'resp, /m\ Som en jämförelse vill jag nämna att de åtgärder som jag harföreslagit för att minska utsläppen från tunga fordon och lastbilar beräknaskosta ,, räknat per kg avskilt kväve. Jagvill också särskilt nämna havsbruket, som har expanderat. Detär som regel svårt att finna tekniska möjligheter att minska utsläppen frånfiskodlingar och andra former av havsbruk. Det blir därför av väsentligbetydelse att verksamheten inte får en olämplig lokalisering. Den fysiskaplaneringen enligt PBL och NRL bör utnyttjas effektivt i detta arbete. Det börankomma på att i samarbete med utfärdaallmänna råd om lämplig lokalisering som stöd för länsstyrelser och kommuner. Utsläppav närsalter från industrierna bör också minskas. De åtgärder som jag harföreslagit för skogsindustrin kommer inte bara att minska utsläppen av kloreradeorganiska ämnen utan också utsläppen av närsalter. Järn- och stålverken bidrarmed utsläpp av kväve från ytbehandlingsprocesser, I samband med omprövning avdessa verksamheter bör krav ställas på att minska kväveutsläppen, Pä samma sättbör utsläppen av närsalter från andra industrier, t, ex,gödselmedelstillverkare och livsmedelsindustrier, minskas. Demetaller som anses utgöra de största miljöriskerna är arsenik, bly, kadmium,koppar, krom, kvicksilver, nickel, tenn och zink. InomHelsingfors- och Pariskonventionerna har kadmium och kvicksilver givits högstaprioritet vad gälhir miljöskyddsåtgärder. Arsenik, bly, koppar, krom, nickeloch zink har också prioriterats för åtgärder inom dessa konventioner. Påbasis av metallhalter i sediment, vatten och biologiskt material i utsjöomrädenär det svårt att med säkerhet identifiera någon enskild faktor som är särskiltkritisk för det biologiska livet i , Det skulle i så fall varaarseniken i , där kraftigt förhöjda halter i sedimenten, framförallt från tidigare utsläpp, utgör en påtaglig riskfaktor för de bottenlevandedjursamhällena. Tillgängligaanalysresultat av sediment från djupområden tyder pä en väsentligtökad belastning av ett flertal metaller , Dettagäller i särskilt hög grad kadmium och kvicksilver, men ocksä bly, koppar ochzink samt troligen arsenik. Detär osäkert i vilken mån metallhalterna i Östersjövatten f. n. är förhöjdajämfört med de ursprungliga bakgrundsnivåerna. Halterna är mestadels låga, mende ligger ibland väsentligt högre än i och norta . Särskildvikt bör tillmätas utsläppen av kvicksilver och kadmium. Även koppar och blybör ingå i åtgärdsprogrammen. Arsenik har en hög prioritet i Bottniska viken.För flertalet här berörda ämnen förefaller situafionen vara allvarligare iegentliga och än i , Kvicksilversmiljöfarlighet beror främst på att oorganiskt kvicksilver kan omvandlas tillden organiska formen metylkvicksilver. Detta ämne tas upp effektivt avvattenlevande organismer. Inom vissa kustområden är kvicksilverhalterna så högaatt livsmedelsverket har meddelat saluförbud för fisk m, m, samt utfärdat kostrekommendationer. Fisksom utsätts för förhöjda halter av metaller, såsom kadmium, bly och arsenik,får en försämrad kondition. Dessutom förekommer en ökad frekvens avskelettdeformationer. En ytterligare riskfaktor är att vissa metallerackumuleras i organismer Detta gäller exempelvis kvicksilver och kadmium. Dessametaller har orsakat kroniska skador även på människor efter konsumtion avförorenad föda. Kopparkan utgöra en risk för lägre organismer. Detta kan vara en begränsande faktorför biologiskt liv i vissa vatten, såsom i utsjöomräden i . Nägra klara belägg för att koppar inverkar menligt på debiologiska processerna i dessa utsjöomräden finns dock inte. Tennorganiskaföreningar som används i båtbottenfärger har en stark akut giftverkan päväxtplankton och bottenlevande organismer och har orsakat skador påostronodlingar på flera håll. 5.6.2 Åtgärder för attminska utsläppen av metaller Mittställningstagande: Målsättningen vid prövning enligt miljöskyddslagen bör varaatt halvera utsläppen av kvicksilver och kadmium ochatt kraftigt begränsa utsläppen av övriga metaller. Kemikalieinspektionenbör slutföra undersökningar för att förbereda ett förbud mot användningen avtennorganiska föreningar i bottenfärger för fritidsbåtar och vissa andraanvändningsområden i marin miljö, börfortsätta att inom ramen för de internationella konventionerna arbeta för ettöppet informationsutbyte samt arbeta för att även övriga länder minskar sinautsläpp. förslag:Överenstämmer i huvudsak med mitt ställningstagande. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser stöder förslagen i aktionsplanen.Kemikalieinspektionen anför att det pågår en utredning omtennorganiska föreningar i skeppsbottenfärger. anser att, om enbegränsning av användning av färger som innehåller tennorganiska föreningarskall införas, så bör denna begränsning endast gälla för båtar med en störstalängd av 12 m och som används till fritidsändamål. uttalaratt enligt preliminära resultat frän en nu pågående undersökning är de årligautsläppen av kadmium frän järn- och stålverken betydligt lägre än vad somtidigare har antagits. En kraftig minskning av stålverkens stoftutsläpp för attminska kadmiumutsläppen synes därför inte vara mofiverad. Skälen för mittställningstagande: Metaller är grundämnen och bryts följaktligen inte ned imiljön. Detta innebär att tillförsel till havet av metaller med giftverkan avprincipiella skäl måste ses som ett allvarligt potenfiéllt miljöhot. Genom detarbete som har bedrivits har flertalet av de akuta problemen löstseller kommer att lösas. På grund av de långsiktiga miljöeffekterna måste dock ytterligareåtgärder vidtas. Det långsiktiga målet bör vara att belastningen på sedimentenav toxiska metaller från utsläpp reduceras till i samma storleksordning somden naturliga påverkan. Särskild vikt börtillmätas utsläpp av kvicksilver och.kadmium och också koppar, bly och arsenik.Då havet även belastas av nedfall från luften, är det viktigt att utsläppentill både vatten och luft begränsas. Överenskommelsenvid innebär bl, a, att utsläppen avkadmium och kvicksilver skall begränsas mellan och attutsläppen av arsenik, koppar, krom, bly, nickel och zink skall begränsas sålångt som möjligt. Överenskommelsen vid i ärinnebär att utsläppen av metaller till bör begränsas i sammaomfattning. 'För att uppnå målet om en minskning av utsläppen av de viktigaste metallernakrävs att de åtgärder genomförs som redan har beslutats vid koncessionsprövningaroch i andra sammanhang. Därutöver bör följande Prop. 1987/88:85 åtgärdervidtas. Den huvudsakliga utsläppskällan för kvicksilver äravfallsförbränningen. Regeringen har tidigare i skri\else (rskr, 1986/87:157)redovisat för åtgärder för att begränsit kvicksilverutsläppen frånavfallsförbränning. Fortsatta åtgärder bör vidtas för att minskakvicksilverutsläppen även frän andra källor, Klor-alkaliindustrin står i mänga länder fortfarande förstora utsläpp av kvicksilver både med avloppsvattnet och till luften. I Sverigepåböijades tidigt arbete med att begränsa utsläppen. Ytterligare åtgärder börgenomföras i samband med att kloralkalifabriker omprövas enligt ML, Utsläppenav kvicksilver har framför allt betydelse för förhållandena i sötvatten.Arbetet bör inriktas mot en övergång till kvicksilverfria processer, Läckage av metaller från gruvavfallsområdena i framförallt och bör minskas med , För en närmare beskrivning avåterställningsåtgärder för gruvupplag får jag hänvisa till vad jag i detföljande kommer att anföra om åtgärder mot miljöskador och i samband därmed omDalälvsprojektet (avsnitt 7), Järn- och stålindustrins utsläpp av stoft till luften börenligt naturvärdsverkets förslag begränsas. Jag delar naturvårdsverketsbedömning och anser att frågan om ytterligare begränsningar av stoftutsläppenbör behandlas i samband med den löpande prövningen av olika verksamheterenligt ML, Vissa produktkontrollerande åtgärder, såsom utbyte avkvicksilverhaltiga betmedel och förbud mot tennorganiska föreningar ibåtbottenfärger, bör ocksä genomföras för att minska utsläppen av organiskametallföreningar. Jag har erfarit att kemikalieinspektionen har utformat ettförslag om förbud mot tennorganiska föreningar i båtbottenfärger. Förslaget remissbehandlasför närvarande. Kemikalieinspektionen har också förbjudit användning avkvicksilverhaltiga betmedel från . Effekterna av ett oljeutsläpp från en fartygsolycka ärrelativt välkända och kan i begränsade områden kvarstå . Bortsett från off-shorein- dustrin är den akuta påverkan i närheten av övriga utsläpp begränsad. Det finns internationellt ett erkänt behov av forskning om de eventiiella kronis ka effekterna av den kontinueriigt pitgåetide tillförseln ay kolväten som har sitt ursprung i mineralolja. Det finns farhågor att oljan i sig själv eller tillsammans med andra ämnen kan påverka livet i havet vid de lagliga utsläppen från fartyg som i och för sig är väl reglerade i olika konventioner och är relativt små. För dessa och de illegala utsläppen finns det därför i första hand behov av kontroll och övervakning. Risken för och effekterna av olyckor kan minskas ytterligare genom internationellt och nationellt arbete, Off-shoreindustrin har stora och ökande utsläpp. En utökad aktivitet 166 medoljeborrning kan förväntas . Arbete med dessa frågor pågår Prop,1987/88:85 inom och , Detta är enviktig uppgift både med tanke pä de kontinuerliga utsläppen och risken för mycketstora olycksutsläpp. Den största tillförseln av olja till kust- och havsområdensker via vattendrag. De svenska siffrorna är delvis verifierade genommätningar.