prop · GB03176 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag anserockså att inriktningen bör vara att den enskilde skall kunna flytta tillsärskilda boende- och vårdformer i en annan kommun eller ett annat landsting ändet egna. Samhälletsinsatser bör även organiseras så att den hjälpbehövandes behov, önskningar ochuppfattningar tas som utgångspunkt för arbetet. Detta innebär bl.a. att beslutom hur det praktiska och dagliga arbetet skall bedrivas bör fattas så nära denberörde som möjligt i samarbetemellan den som får hjälp och den som ger dendirekta hjälpen. Jagvill i detta sammanhang också nämna två grupper av äldre, vars behov jag ansermotivera särskild uppmärksamhet. Jagtänker i första hand på de människor som lider av åldersdemens eller andrapsykiska besvär, dvs. människor som är särskilt beroende av andras hjälp ochsom dessutom har svårt att hävda sina egna behov och intressen. I daguppskattas av äldre människor uppvisa åldersde-mentbeteende. Denandra grupp jag särskilt vill uppmärksamma är de äldre invandrarna. Antaletäldre som invandrar till är litet och utgör av dettotala antalet invandrare. Antalet äldre bland dem som redan har invandrat tillSverige kan emellertid, enligt beräkningar som gjorts av statistiskacentralbyrån, komma att öka från ca 65 1985 till ca 126 2000. Ensådan utveckling kommer att ställa nya och annorlunda krav på samhälletsäldreomsorg. Kommuner och landsting måste ta hänsyn till olika invandrargruppersetniska, språkliga och kulturella särdrag, så att de invandrarpolifis-ka ochsocialpolitiska målen kan uppnås även för äldre. Samhälletsinsatser för äldre har byggts ut kraftigt. Detta har skett trots att utrymmet för ekonomiska reformer varit mindre än . har andelen äldre ökat. ökade t.ex. antalet personer och däröver med ca 73 000 personer. Denna ökning är ungefär lika stor som den vi förväntar oss för de kommande sju åren. Denväntade befolkningsutvecklingen kommer redan vid oförändrad Prop. 1987/88:176ambifionsnivå att medföra ett fortsatt behov av ökade resurser inom samhälletsomsorg om äldre. Förutom det ökande behovet av service och vård vill jag pekapå att det finns brister i dagens äldreomsorg, som ännu inte kunnat avhjälpas.Det gäller t.ex. dåliga institutionsmiljöer, begränsningar i människorsvalfrihet och brist på personal med adekvat utbildning. Demål som lagts fast för och för hälso- och sjukvården skall äveni framtiden vara vågledande för samhällets insatser. Häri ligger bl.a. attäldre människor har samma rätt fill hälso- och sjukvårdens och socialtjänstensinsatser som yngre människor. Jag anser det angeläget att behoven inomäldreomsorgen vägs in vid planering och resursawägning mellan olikasamhällssektorer. Utbyggnaden av resurserna bör ske i den takt samhällsekonominfillåter. Kommuneroch landsting kommer som en följd av utvecklingen att behöva prövamöjligheterna att utnyttja nuvarande resurser mer effektivt och finna nyalösningar för att nå målen. Huvudmännen kommer i än högre grad att behöva göragenomtänkta och målmedvetna prioriteringar vid planering och utveckling avresurserna för äldre. Jagvill även peka på att det enligt min mening finns vissa specifika frågor som iförsta hand bör beaktas vid prioriteringen av resurser inom äldreomsorgen. Tilldet mest angelägna hör att kunna rekrytera och behålla kompetent personal.Personalfrågorna är av avgörande betydelse för möjligheterna att förverkligamålen för samhällets äldreomsorg. Jag återkommer fill denna fråga i avsnitt 9. Detär också angeläget att i förändringsarbetet särskilt uppmärksamma de mesthjälpbehövandes förhållanden samt de insatser som fungerar sämst för densom behöver samhällets service och vård. Därvid bör särskilt uppmärksammasbehovet av alternativ till dåliga vårdmiljöer inom långtidssjukvården, i formav stöd i det egna boendet eller utveckling av andra boende- och vårdformer,samt behovet av att utveckla gruppboende och andra insatser för åldersdementaäldre. Likaså är det angeläget med särskilda insatser för äldre invandrare medannan kulturell bakgrund och med bristande kunskaper i svenska. Låt mig i dettasammanhang få påpeka att nu tillsammans med Svenska kommunförbundetutarbetar en idéskrift om kommunerna och äldreomsorgen. Skriften kommer att gesut under år 1988.1 denna kommer det bl.a. att finnas praktiska råd och exempelför kommunerna när det gäller planeringen av äldreomsorgen för invandrare.Vidare tas frågor om kommunernas informafion till äldre invandrare upp samtfrågor om kulturkompetens och tvåspråkighet hos personalen som arbetar medäldre invandrare. Slutligenvill jag särskilt uppmärksamma kommunernas och landstingens insatser för densom vårdar en närstående. Avlösning och annat stöd är ett relativteftersatt område. Till detta och till frågan om förbättrade statliga förmånerför närstående återkommer jag i avsnitt 10. Äldreomsorg och handikapp Prop. I detta sammanhang behandlar jag främst äldre människorsbehov av service och vård. Jag är emellertid väl medveten om att många äldrehar handikapp och då till stora delar har sarnma behov som yngre handikappade.Samtidigt finns det en hel del som skiljer äldre och yngre människor åt. En ungmänniska behöver yrkesarbeta och skaffa sig vänner, intressen och en egenidentitet. En äldre människa är inne i en annan fas av livet. Hon har redan enidentitet och ett socialt liv, som hon vill behålla och vidareutveckla. idetta perspektiv är målen och åtgärderna inom handikappolitiken mera omfattandeoch berör fler samhällsområden än de jag i det följande tar upp. Med tanke på de skillnader och olika förutsättningar somgäller har jag valt att inte nu ta upp frågor som i första hand rörhandikappade oavsett ålder. Många av de frågor som tas upp är emellertid sådanasom har stor betydelse även för yngre handikappades förhållanden, t.ex. densociala utformning. I några fall har det också varit naturligt attutgå från alla handikappades behov. Jag vill även hänvisa till den fortgående utbyggnaden avsamhällets insatser för handikappade, där betydande reformer genomförts påsenare år samt till det utredningsarbete sorn pågår eller planeras inomhandikappområdet. I sistnämnda avseende avser jag i första handhjälpmedelsutredningen som tillsattes (Dir. 1986:31) samt den ibudgetpropositionen 1987/88:100 aviserade handikapputredningen. 3 Äldre och åldrande Arbetet med att fullfölja målen föräldrepolifiken påverkasi hög grad av förändringar i befolkningsstrukturen, vilka i sin tur hängersamman med bl.a. den långsiktiga hälsoutvecklingen. Innan jag:går närrnare inpå frågor om inriktningen och utformningen av samhällets insatser för äldremänniskor, vill jag därför redovisa vissa uppgifter som utgör underlag för minaöverväganden och förslag. har antalet personer och däröver mer än fördubblats och uppgår nu till omkring 1,5 milj.människor. var ökningen drygt 20 000 , medanökningen beräknas stanna vid ungefär 10 000 pei;, år. Under1990-talet kan i stället en viss minskning förväntas. kommerantalet äldre sannolikt att vara ungefär lika stort som . Därefter kan manförvänta att antalet äldre åter ökar med ungefär 10 000 under de första10-15 åren och sedan mer obetydligt. Denantalsmässiga ökningen .under har också inneburit att äldres andel av befolkningen vuxit. var den och utgör den . Fram föväntas det inte ske någon större förändring utan andelen blir i stort sett densamma beroende på att totalbefolkningen ökar något. decenniumin , när 1940-talets stora barnkullar kommer in i Prop.1987/88:176 pensionsåldern samfidigt som totalbefolkningen tenderar att minska,förväntas de äldres andel av befolkningen att öka och närma sig . Befolkningsförändringarnafram bedöms således inte vara lika dramatiska som under degångna decennierna vare sig antals- eller andelsmässigt. Däremot förväntas detske stora förändringar i äldregruppens sammansättning. Antalet personer 80 åroch däröver beräknas öka fram med 90 000 personer jämfört medår 1988 och förväntas uppgå till nästan 440 000 persorier för att sedanstabiliseras på den nivån . Åldersgruppen ochdäröver kommer att öka med till ca 64 000personer, och ökningen i denna grupp fortsätter därefter i vart fall någotdecennium. Det förutses alltså en kraftig ökning i just de åldersgrupper därbehovet av service och vård gör sig starkt gällande och behovet av samhälletsinsatser kan därför på goda grunder antas behöva öka. Andraförhållanden av betydelse för utformningen av samhällets service och vård ärdet ökande antalet ensamboende och det kraftigt växande antalet äldre medinvandrarbakgrund. Sådana faktorer kommer att innebära stora och delvisförändrade anspråk på samhällets utbud av service och vård. Andelensammanboende minskar kraftigt med stigande ålder som följd av att många bliränkor/änklingar. Bland personer i åldern lever åtta av tio tillsammansmed en partner, medan detta är fallet för endast två av tio i åldersgruppen 85till . är andelen gifta resp. ensamstående ungefärdensamma. Ialla åldersgrupper bland den äldre befolkningen är en betydligt större andelmän än kvinnor gifta. var av männen i åldersgruppen 80 fill 84 årgifta mot av kvinnorna. Den övervägande majoriteten, eller avde ensamstående äldre var således kvinnor. Befolkningsutvecklingen ochden förändrade ålderssammansättningen bland äldre gör att det kan förväntas attallt fler bland dessa kommer att vara ensamstående . Detberäknas då finnas 58 000 fler ensamstående personer än eller totalt772 000. De allra flesta av dessa, eller , är kvinnor. Dengenomsnittliga hushållsstorleken har successivt minskat. utgjordeandelen småhushåll med en eller två personer av alla hushålljämfört med . Enpersonshushållen var den vanligastehushållstypen. Mönstret med allt mindre hushåll gäller också för äldrepersoner. Bland äldrehushållen, dvs. hushåll med minst en person som år 65 åreller äldre, har andelen enpersonshushåll ökat från år år1980. Bland äldre ökarensamboendet av naturliga skäl med stigande ålder.Samtidigt kan noteras att samboendet med barn, syskon eller övrig släkt ocksåökar något med åldern. Ett samboende mellan olika generationer är vanligare iglesbygd än i tätorter och också vanligare i olika invandrargrup- . Medinvandrare avses här personer födda utomlands oavsett om de är utländskamedborgare eller erhållit svenskt medborgarskap. Den stora invandringenunder innebär att antalet äldre invandrare ökar. fanns i drygt 65 000 utrikes födda personer som var eller äldre. Fram beräknas antalet i det 27 närmaste fördubblas även om ingen nettoinvandring skulleförekomma. 1987/88:176 hela befolkningen utgör andelen invandrareknappt . Bland de äldre är andelen invandrare . Andelen i åldersgruppen65 till är . Det är naturligtvis inte så att enbart denomständigheten att någon är född utomlands i sig innebär att det ställs andrakrav på utformningen av samhällets insatser. Många invandrare har bott länge iSverige, i minst fio år enligt uppgifter . Detta göratt många kan antas ha fått goda kunskaper i svenska språket och en god kunskapom hur. det svenska samhället fungerar. Många har funnit sig väl tillrätta medde förhållanden som råder i . Erfarenheterna visar emellerfid att mångaäldre invandrare förlorar det senast inlärda språket. De flesta invandrare harockså intresse av att bevara och utveckla sina etniska, språkliga ochikulturella särdrag. Det är hänsynen fill detta som ger anledning att ägnasärskild uppmärksamhet åt hur service och vård skall tillhandahållas enskildaäldre invandrare och utformas för olika invandrargrupper. För äldre som för alla andra människor är en av deviktigaste delarna av välfärden att så långt möjligt behålla en god hälsa ochatt vid sjukdom, skada eller handikapp få en god service, omsorg och vård. Den svenska välfärdspolitiken har varit framgångsrik medstarka positiva effekter på människors levnadsförhållanden. Ett tydligt uttryckför detta är den ökande medellivslängden för både män och kvinnor, vilken i sintur inneburit ett ökat antal äldre. har dengenomsnittliga medellivslängden ökat med och uppgår nu till ungefär för. män och för kvinnor. De flesta äldre förblir friska högt upp i åren.Åldrandeprocessen, dvs. avtagande fysisk och psykisk förmåga, har olika förlopphos varje individ. Påtagliga effekter på funktionsförmågan inträffar vid mycketvarierande ålder. Det har också visat sig att livsstilen påverkar åldrandet ochatt den fysiska och psykiska förmågan kan utvecklas även vid hög ålder. Detfinns dock vissa generella skillnader i de äldres hälsa som beror på de villkorman tidigare haft i livet vad gäller yrke, levnadsätt m.m. Bland äldre som haftett tungt arbete eller en riskfylld arbetsmiljö är långvariga sjukdomar ochfunktionsnedsättningar betydligt vanligare än för andra grupper. Äldremänniskor utsätts också oftare än yngre för stora psykiska påfrestningar, inteminst på grund av att risken att bli ensam ökar. Risken för sjukdom ökar med stigande ålder och det tarockså att återhämta sig efter en sjukdom. Äldre personersfunktionsnedsättningar har oftast sin orsak i sjukdom eller skador och inte idet biologiska åldrandet. Åldersförändringar i hjärta, lungor, njurar och andraorgan innebär i sig en försämrad kapacitet. Emellertid har de flesta organ ochkroppsfunkfioner en stor överkapacitet och normala åldersförändringar har somregel inte någon större betydelse, ens för människor i relativt hög ålder. Devanligaste sjukdomarna som leder till sjukhusvård för äldre människor är cirkulationsorganens sjukdomar och elakartade tumörer. Sjukdomsmön stret är relativt lika för personer i åldrarna som i gruppen 75år och 28 äldre. Enlångvarig sjukdom behöver inte medföra funkfionsnedsättning eller ett försämratallmäntillstånd. Många människor lever med sina sjukdomar och fungerar bra idet dagliga livet. Den enskildes livssituation beror dels på sjukdomenseffekter på funktionsförmågan, dels på de krav som omgivningen ställer på denenskildes förmåga. I statistiskacentralbyråns undersökningar om levnadsförhållanden () intervjuasregelbundet ett stort antal personer i åldrarna om hur deuppfattar sitt hälsotillstånd. Av samtliga intervjuade i 1982/83 bedömde att de hade en långvarig sjukdom. I den äldsta åldersgruppen 75 till 84 årvar andelen . Samfidigt var det av samtliga intervjuade och 18 %i den äldsta åldersgruppen som bedömde sitt allmänna hälsotillstånd som dåligt.Majoriteten av personerna i hade inga allvarligafunkfionshinder. Exempelvis ansåg att de kunde läsa en tidning utanbesvär, att de kunde höra samtal utan besvär och att de kunde ta enrask promenad. Åldrandetpåverkas av den enskildes levnadsförhållanden och livsstil. Arbetsförhållandenahar stor betydelse för uppkomsten av funkfionsnedsättningar i leder, hjärtaoch kärl, hörsel m.m. Även andra sociala och ekonomiska faktorer liksomlivsstilsfaktorer som rökning och fysisk aktivitet påverkar åldrandet. Många avde sjukdomstillstånd som är vanliga hos äldre kan också förebyggas ellerväsentligt begränsas genom en väl sammansatt kost. Vadgäller det psykologiska åldrandet sker med sfigande ålder ett bortfall avceller i hjärnan. Även nervsystemet har emellertid en betydande överkapacitet.Däremot sker det vissa förändringar i sinnesorganen, främst syn och hörsel, somkan göra det svårt för många äldre att helt klara sig själva. Dessaförändringar kan till stor del kompenseras genom tekniska hjälpmedel av olikaslag. Medstigande ålder avtar den s.k. psykomotoriska hastigheten, alltså förmågan attsnabbt reagera på olika intryck. Däremot påverkas inte intelligensen avåldrandet och inte heller minnet eller förmågan att lära sig nya saker.Allvarliga minnesstörningar och inlärningssvårigheter är oftast tecken påsjukdom och utgör några av de viktigaste symtomen vid åldersdemens. 4 Delaktighet, fritid och kultur 4.1 Inflytande och delaktighet Minbedömning: De personliga kvalifikationerna, och inte åldern, bör vara avgörandevid val av personer till politiska uppdrag. Dekommunala pensionärsråden bör ges reella möjligheter fill inflytande i denkommunala verksamheten. Kommunernabör underlätta och stödja verksamheter, som föreningar, kooperafiv och andrasammanslutningar bedriver för att tillgodose gemensamma intressen. Äldreberedningensbedömning: Kommuner och landsting bör sträva efter att Prop. 1987/88:176stärka pensionärsrådens ställning. Föreningar,kooperativ m.m. där äldre har inflytande bör kunna ta över driften av vissakommunala verksamheter. Demänniskor som behöver service och vård skall ha ökat inflytande över hjälpensutformning. Äldreberedningensförslag: De författningsmässiga åldersgränserna för vissa offentliga uppdragslopas. Remissinstanserna:De som yttrat sig har varit positiva till åtgärder för att öka äldresinflytande och delaktighet. Skälenfor min bedömning: De äldre utgör en stor andel av landets Frågor omsamhällets utformning berör i lika hög grad de äldre som andra grupper isamhället. Trots detta deltar äldre människor i mindre ' utsträckning aktivt i politiken,och det är relativt få pensionärer som är förtroendevalda i olikabeslutande organ. Förutom det fåtal åldersgränser somfinns för vissa offentliga uppdrag existerar det på många håll en utbredd eller underförståddöverenskonimelse att uppnådd pensionsålder eller fyllda bör innebära attuppdragen överlämnas till yngre människor. Enligtmin mening är det otillfredsställande att äldre människor i vissa fall ärdåligt representerade i politiska beslutande församlingar av olika slag. Depersonliga kvalifikationerna bör vara avgörande vid val av personer fillpolifiska uppdrag. Jag vill också framhålla att människor som intevarit aktiva inom politiska eller näraliggande organisationer bör kunnaengageras för detta efter uppnådd pensionsålder. Detta skulle kunna tillförasamhället mycket värdefull kunskap och erfarenheter. Regeringenhar i prop. 1987/88:138 om val av nämndemän, m.m. föreslagit bl.a. attden övre åldersgränsen för valbarhet till nämndemannauppdrag slopas. Skälentill detta och övriga förslag i propositionen är inte i första hand att geäldre möjligheter att behålla sina uppdrag utan att främja en allsidigrekrytering. Förslaget visar dock på den viktiga principen att det ärkvalifikafionerna och inte åldern som avgör lämpligheten att fullgöra ettuppdrag. Vissafrågor berör äldre personer i högre grad än andra. I sådana frågor bedriverpensionärernas egna organisafioner ett viktigt arbete. Inom kommuner ochlandsting har inrättats pensionärsråd för att öka kontakterna mellan kommunenoch pensionärernas företrädare. Råden har i uppgift att rådslå i frågor avsärskild vikt för pensionärerna. I praktiskt taget samtliga kommuner ärpensionärsiråden inordnade under socialnämnden. Påden statliga sidan kommer pensionärernas inflytande till uttryck på - . har överläggningar förekommit mellan regeringen ochpensionärsorganisationerna inom olika centrala områden. Bl.a. har kontakterregelbundet förekommit inför större beslut som direkt berör äldre.Organisationerna är också regelmässigt representerade i utredningar avbetydelse för äldre människor. Chefenförsocialdepartementettillkallade en särskild utredare '' för att analysera denuvarande formerna för pensionärernas inflytande och , redovisaförslag till hur dessa kan utformas . Uppdraget gällerProp.-1987/88:176 både den statliga och den kommunala sidan. Företrädare förpensionärsorganisationerna biträder utredaren som sakkunniga. I avvaktan på resultatet av detta arbeteoch på Vad som kan framkomma vid remissbehandlingen vill jag här understrykavikten av att representanter för äldre människor får redovisa sin mening innanför äldre betydelsefulla beslut på olika nivåer fattas. De kommunala pensionärsrådenser jag som värdefulla fora för de äldres påverkan i vikfiga frågor. De bördärför utvecklas så att de inom ramen för sina samråds- ochinformationsuppgifter ges reella möjligheter till inflytande i den kommunalaverksamheten. Jag har erfarit att har tagit initiativtill överläggningar med pensionärsorganisationerna om pensionärsrådens rolloch funkfionssätt. Dessa överläggningar kommer, såvitt jag erfarit, att i nästasteg resultera i att tar fram ett beslutsunderlag kringformer för hur pensionärsråden skall informeras och arbeta i kommunerna. Detfinns i en lång tradition att människor genom föreningar, kooperativoch andra sammanslutningar anordnar verksamheter för att tillgodose gemensammaintressen. Många av de verksamheter som bedrivs i samhällets regi har sinupprinnelse inom folkrörelser och intresseorganisationer. Det gäller t!ex.sjukförsäkringen, den sociala hemhjälpen och barnomsorgen. Det finns nu ettökande intresse att utnyttja och stärka föreningars möjligheter att tå ansvarför den gemensamma service som människor efterfrågar. Detta kan ske genom attföreningar övertar driftansvaret för vissa kommunala verksamheter, exempelvisinom fritids- och kulturområdena. Inom äldreomsorgen finns redan e.xempel påatt ett kooperafiv svarar för verksamheten vid exempelvis dagcentraler.Pensionärsorganisationernas lokala föreningar med sitt stora och varieradeutbud av fritidsaktiviter m.m. utgör naturliga samarbetsparter för kommunen vidutvecklandet av en sådan förstärkt brukarmedverkan. Erfarenheter från fleraförsöksverksamheter visar att inte minst pensionärsorganisationerna kanti/Iföra kvaliteter som den offentliga verksamheten inte alltid kan. Liknandeerfarenheter börjar nu komma från boendeservicedelegationens samverkansprojektdär olika bostadsföretag i nära samarbete med kommuner, landsting ochorganisationer utvecklar en utvidgad boendeservice som kompletterar samhälletsservice i syfte att underlätta för äldre att leva självständigt i sin bostad.Verksamhet i kooperativa former visar på intressanta vägar att stärkabrukarinflytande och förbättrade sociala kontakter. Initiativet till ettsådant samarbete, soin naturligtvis måste formas utifrån de lokalaförutsättningarna och behoven, kan komma från kommunen eller föreningar själva.Kommunen bör underlätta och stödja verksamheterna. Detfinns också anledning att utveckla och förstärka det brukarinflytande som utövas genom förtroenderåd vid olika vårdinrättningar, patientföre ningar, anhörigråd, boenderåd och samrådsgrupper. Sådana organ är viktiga språkrörför de människor som verksamheten närmast och riktar sig till. ' För den enskilda människansom för längre eller blir beroende av service och hjälp från andra är inflytandet tillsammans med skyddet för 31 integriteten ochsjälvbestämmandet centrala frågor. En förutsättning för reellt inflytande ochsjälvbestämmande är att den enskilde får information om sina rättigheter och omvilka möjligheter samhället förfogar över. Det måste därvid uppmärksammas attmånga äldre invandrare inte behärskar svenska språket. 4.2 Fritid och kultur Minbedömning: Samhällets fritids- och kulturutbud skall vara så utformat att ävenäldre människor kan ta del av det. Ansvaret för att utbudet blir tillgängligtför äldre åvilar resp. anordnare av verksamheten. Kommuner ochlandsting bör ta ansvar för att även människor med stora hjälpbehov kan blidelaktiga i fritids- och kulturakfiviteter. Äldreberedningensbedömning: Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna:Instämmer i äldreberedningens bedömning. Skälenför min bedömning: Äldre människor behöver inte längre arbeta för sinförsörjning. hade fortfarande nästan en fjärdedel avmännen i åldern sin huvudsakliga utkomst av förvärvsarbete.Reformer inom pensionssystemet och sänkningen av den allmänna pensionsåldernhar inneburit att andelen förvärvsaktiva män i denna åldersgrupp nu liggerunder . För kvinnorna har andelen förvärvsarbetande minskat iungefär samma takt som för männen. Andelen har dock alltid legat på en avsevärtlägre nivå, eftersom äldre generationers kvinnor förvärvsarbetat i litenomfattning. Mindre än en procent av kvinnorna över 70 är är yrkesaktiva. Möjligheterna tillförvärvsarbete efter uppnådd pensionsålder är också begränsade bl.a. genom attmånga kollektivavtal föreskriver en avgångsskyldighet. Det finns dessutom entendens att tidigarelägga pensioneringen genom delpension och förtidspension avarbetsmarknadsskäl.