prop · GB03124 · 1987-12-31 00:00:00 — I sak har kriukenframför allt tagit sikte pä de lösningar som lagrädsremissen innehållerbeträffande rekvisiten för förordnande av förvaltare samt möjligheterna förden som har förvaltare att ingå rättshandlingar av olika slag, alt företrädaandra i skilda angelägenheter och atl inneha vissa uppdrag och befattningar. Jagkan biträda de flesta av lagrådets ändringsförslag, även om jag på någrapunkter förordar en delvis annorlunda formulering av lagtexten. Också i övrigtbör vissa redaktionella ändringar göras i de remitterade lagförslagen. Idet följande uppehåller jag mig företrädesvis vid de delar av lagrådetsyttrande där jag har en annan uppfattning i sak än lagrådet eller där lagrådetsuttalanden föranleder särskilda kommentarer från min sida. Närdet gäller möjligheten för den som har förvaltare att inneha uppdrag och befattningar är jag bara beredd att i viss utsträckning tillmötesgå lagrådet. Om någon har fått förvaltare utan att det har gjorts någon be gränsning av förvaltarens uppdrag, bör del gälla vissa inskränkningar i dennes möjligheter att inneha eller utöva uppdrag och befattningar. begränsat uppdrag bördäremot inte medföra några sådana inskränkningar. 1987/88: 124 Somförebild kan tjäna de bestämmelser i gällande rätt som begränsar omyndigasmöjligheter på motsvarande sätt. Del sagda föranleder ändringar dels ilagförslag 9, 10, 27-30 och 32-36, dels i 35 lagar som anges i avsnitt 2. Förattbestämmelser av detta slag skall kunna fungera i praktiken, torde det varanödvändigt att - liksom är fallet beträffande uppgifter om omyndigförklaringar- låta uppgifter om totalt förvaltarskap ingå i folkbokföringen. Det ankommerpå regeringen att utfärda föreskrifter om det. nämnda lagarna bör vidare tvä följdändringar göras till de föreslagnaändringarna i . Den ena är en justering av en lagrumshänvisningi 20 § rättshjälpslagen (1972:429). Den andra rör bestämmelserna i 4 kap. 4 §bankaktiebolagslagen (1987: 618) om översändande av emissionsbevis m. m. ochmotsvarar de av lagrådet granskade förslagen till ändring i 4 kap. 3 §aktiebolagslagen (1975:1385), 33 § aktiefond slagen (1974:931) och 4 kap. 6 §försäkringsrörelselagen (1982: 713). Innanjag går in pä de enskilda lagbestämmelserna vill jag ta upp en fråga som intehar berörts i anslutning fill de remitterade förslagen eller i lagrådelsyttrande men som har behandlats i socialutskott. Det gäller humvidaen god man som har utsetts alt företräda ett utländskt barn som har kommit tillSverige utan sina föräldrar har rätt att begära och uppbära barnbidrag förbarnet (jfr SoU 1986/87: 34 s. 13 f). Den rättsliga ställningen för bam somulan att adopteras kommer till och saknar familje-rältslig anknytninghär är - som utskottet har konstaterat - föremål för utredning.Utredningsuppgiften åvilar numera förmynderskapsutredningen. Jag är med hänsynhärtill inte beredd att behandla den angivna frägan om barnbidrag i förevarandesammanhang. I denna del harjag samrätt med statsrådet . Förslaget till ändring i 2och 5 a §§ Lagrådethar ansett alt den som har förvaltare inte skall få adoptera eller adopterasutan förvaltarens samtycke. Vad lagrådet har anfört till stöd för dennauppfattning utgör enligt min mening inte skäl att frångå den ståndpunkt jaghar intagit i remissprotokollet. Jag vill i sammanhanget påminna om atl del av6 § följer alt rätten skall göra en allmän lämplighetsprövning avadoptionsfrågan. I,2 och 4 §§ Lagrådethar här föreslagit ändringar som sammanhänger med dess förslag till ändring av II kap. 9 §. De föreslagna ändringarna i förevarandepara grafer går ul på all en förmyndare inte skulle fä företa sådana rättshand- 249 lingar för den underåriges räkning som han pä grund av ettförvallarförord- Prop. 1987/88: 124 nande är förhindrad all företa för egendel. I enlighet med de överväganden jag har gjort med avseende på 11 kap. 9 §är jag beredd alt i viss mån beakta lagrådels synpunkter. Jag anser dock inteatt andra förvaltarförordnanden än sådana som har getts utan begränsning avuppdraget skall inverka diskvalificerande på förmyndarens behörighet attföreträda den underårige. Ett förordnande utan begränsning av uppdraget bör åandra sidan utgöra etl absolut hinder för den enskilde att uppträda som förmyndare.Hindret bör följa direkt av förvaltarförordnandet. Den enskilde bör alltså intebehöva i särskild ordning entledigas från sitt uppdrag som förmyndare för altförlora behörigheten all företräda den underårige. Bestämmdseri i 10 kap. I § att en underårig inte får varaförmyndare bör följaktligen kompletteras med motsvarande förbud för den som harförvaltare utan begränsning av uppdraget. I 10 kap. 2 § första stycket börgöras en motsvarande justering. Där kan också bestämmelsen om verkan av den enaförälderns död utgå. Att förmynderskapet i det fallet fillfaller den andraföräldern ensam framgår nämligen av andra stycket jämfört med 6 kap. 9 § förstastycket. Med den lösning jag har vall behöver ingen saklig ändring göras i 10kap. 4 § i det remitterade förslaget. Lagrådet har framfört betänkligheter när det gällergrunderna för förordnande av förvaltare. Enligt det remitterade förslagetskall förvaltare förordnas i fall där gmndfömtsättningarna för ettgodmansförordnande är för handen men det inte är tillräckligt med etl sådantförordnande eller andra mindre ingripande insatser. Lagrådet anser dock attförordnande av förvaltare bör ges en självständig reglering och att det förelt sådant förordnande bör krävas - fömtom att fömtsättningar för godmanskapföreligger - atl den enskilde är ur stånd att vårda sig eller sin egendom. En av grundtankarna bakom den föreslagna reformen är attingen människa skall utsättas för större ingrepp i den personliga integritetenän vad som är klart befogat i det enskilda fallet. Den grundtanken har varitvägledande vid utformningen av lagrädsremissens bestämmelser om förordnande avförvaltare. Lagrådets förslag ligger i linje med denna grundtanke. Med hänsynhärtill kan jag biträda detta förslag. Jag vill tillägga atl förslaget, påsamma sätt som det remitterade förslaget, innebär att förvaltare kan förordnasäven när den enskilde endast delvis är ur stånd atl vårda sin egendom, varvidförvaltarförordnandet fär anpassas till detta förhållande. Lagrådet har reagerat mot atl en person som har förvaltareskulle ha behörighet att för annans räkning ombesörja sådana rättsliga angelägenhe ter som han eller hon på grund av förvaltarförordnandet inte får handha inom den egna rättssfären. Jag delar lagrådetsuppfattning att den som har förvaltare utan att någon Prop. 1987/88: 124begränsning har gjorts av uppdraget inte bör vara behörig att företa rättshandlingarför annans räkning. Däremot anscrjag att etl partiellt förvaltarförordnandeinte bör frånta den enskilde behörigheten att för annans räkning företa justsådana rättshandlingar som förordnandet avser. En bestämmelse av den innebördenskulle vara svår atl tillämpa i prakfiken. Attnågra begränsningar i behörigheten att företräda andra inte inträder vidpartiella förvaltarförordnanden är något som rätten bör beakta då den bestämmerett förordnandes omfattning. Lagrådethar ansett att även rättens beslut enligt 11 kap. 23 § om ändrad omfattning avett förvaltarskap bör kungöras i Post- och . Jag kan anslutamig till denna uppfattning. Enligt min mening bör en skyldighet att kungöradessa beslut framgå direkt av lagtexten. Lagrådethar förordat att de beloppsgränser som omgärdar möjligheten att ta utersättning fill förmyndare av den omyndiges medel skall gälla även vidförvaltarskap. Jag finner i denna fråga inte skäl att frångå den ståndpunktsom jag har intagit i det remitterade förslaget. En annan sak är atl de nyssnämnda beloppsgränserna i mänga fall kan vara vägledande även vid förvaltarskapoch godmanskap, i synnerhet när uppdraget har getts utan begränsning (jfrbeträffande godmanskap prop. 1974: 142 s. 149 och 180). Medanledning av den omdisposition av 15 kap. som bör genomföras i enlighet med vadlagrådet har förordat i anslutning till 1 § bör förevarande paragraf förskjutaselt steg framåt och alltså bilda en ny 21 §. uppfattning bör rättens skyldighet all förordna god man enligtförevarande paragraf vidgas till att omfatta dels andra ärenden angåendeförvaltarskap än sädana som rör ansökan om förvaltare, dels ärenden omgodmanskap. Jagdelar lagrådets uppfattning när det gäller ärenden som rör utvidgning av ett förvaltarskaps omfattning. I sädana ärenden torde nämligen förhål landena i många fall vara likartade med dem som föreligger i ärenden angående ansökan om förvaltare. Vidare finns det inte några skäl att i ärenden om anordnande av förvaltarskap begränsa paragrafens räckvidd till fall då ärendet har anhängiggjorts genom ansökan. I övrigt vidhåller jag emellertid den uppfattning som har kommit till uttryck i det remitterade förslaget. När det gäller ärenden om förordnande av god man föreligger enligt gällande rätt inte någon skyldighet för rätten att förordna en god man atl bevaka den enskildes rätt i ärendet. Nägot behov av en lagändring på 251 den punkten har inte visatsig föreligga. 2a § Prop. 1987/88: 124 Förevarande paragraf bör justeras i enlighet med minaöverväganden beträffande 2 §. Del kan inträffa alt det i samma ärende förekommerframställningar om bäde utvidgning och inskränkning av ett förvaltarskap.Självfallet skall då inte förordnas ett rättegängsbiträde enligt 2 a §, omförutsättningarna för etl godmansförordnande enligt 2 § är uppfyllda. Vad lagrådet har anfört om övergångsbestämmelserna kan jagansluta mig till. Den instruktion fill överförmyndarna som lagrådet har önskatlägga lill i punkt 2 anscrjag dock vara av sådant slag att dén inte bör ges ilagform. Det bör ankomma pä regeringen atl meddela föreskrifter av detta slag. Förslaget till lag om ändring i Lagrådet förordar för förvaltarskapens del atl enmotsvarighet behålls till bestämmelsen i nuvarande 2 kap. 2 § äktenskapsbalkenom förmyndarens samtycke till äktenskap. Kravet på förmyndarens samtycke i dessa fall får ses motbakgmnd i första hand av de ekonomiska rättsverkningar som äktenskapet för medsig. Men ingående av äktenskap är ändå en handling av övervägande personlignatur. Den spärr som ligger i att kontrahenterna fömtsatts ha rättslighandlingsförmåga får enligt min mening anses vara tillräcklig i sammanhanget.Äktenskapsbalkens regler om jämkning vid bodelning ger också möjlighet att vidäktenskapsskillnad komma lill rätta med oskäliga bodelningsanspråk. Iförarbetena till anges som exempel pä jämkningsgrundandeomständigheter bland annat det sätt pä vilkel den ekonomiska situationen iäktenskapet har uppstått och makarnas hälsofillständ (prop. 1986/87:1 s. 185). Med hänsyn fill vad jag nu har anfört biträder jag intelagrådets förslag i denna del. Efter alt ha tagit dd av lagrådets synpunkter ärjag bereddatl revidera min uppfattning i lagrädsremissen om att ett förvaltarförordnande skulle kunna utformas på så sätt atl det innefattar en begränsning i rätten att ingå äktenskapsförord. Lika litet kan ett förordnande avseende förvaltning av viss egendom innebära att den enskilde måste inhämta förvaltarens sam tycke för att ingå äktenskapsförord som omfattar egendomen. Även om en fömtsättning för ingående av äktenskapsförord är att makarna har rälts handlingsförmäga, finns det i mänga fall behov av en spärregel som tar 25? sikte pä den nu aktuellapersonkategorin. Enligt min mening skulle det Prop. 1987/88: 124 dock ledaför långt att, som lagrådet har föreslagit, låta en sådan spärregel utlösasredan vid ett partiellt förvaltarförordnande. Regeln bör i stället utformas päså sätt atl en person som har förvaltare utan begränsning av uppdraget inte färingå äktenskapsförord utan förvaltarens samtycke. Förslaget till lag om ändring i Enarvsavsägdse berör den avstående arvingen så nära att den förutsätter arvingenspersonliga medverkan. En förvaltare för arvingen kan alltså inte företa ensådan rättshandling på arvingens vägnar. Jag ansluter mig fill, lagrådetsuppfattning att förvaltarförordnandet inte heller kan anses inne--fatta en rättför förvaltaren att motsätta sig att den enskilde företar rättshandlingar avdetta slag. Det torde dock i många fall vara olämpligt att låta en person somhar förvaltare själv avgöra en fråga av så ingripande betydelse somarvsavsägdse. En motsvarighet till den nuvarande bestämmelsen om förmyndarenssamtycke till arvsavsägdse av den som är omyndigförklarad bör följaktligeninföras. En sådan regel bör lämpligen utformas som ett krav pä förvaltarenssamtycke lill arvsavsägdse i de fall förvaltaruppdraget har getts utanbegränsning. Att kravet på samtycke till arvsavsägdse inte kommer att gällavid partiellt förvaltarförordnande är en omständighet som får beaktas vidavgränsningen av förordnandet. Förslaget till lag om ändring i lagen (1946: 807) omhandläggning av domstolsärenden Medhänsyn fill vad jag anfört beträffande 2 kap. 2 § behövs ingenföljdändring i förevarande paragraf. Däremot godtar jag vad lagrådet harföreslagit när det gäller tingsrättens sammansättning i ärenden om jämkning avett förvaltarskaps omfattning. Förslaget till lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) omsamäganderätt 9,12 och 19 §§ Enledamot av lagrådet har anfört att skyldigheten för rätten att utan yrkandebestämma ett lägsta pris vid försäljning av en fastighet pä offentlig auktionbör begränsas lill fall dä någon delägare är omyndig eller har förvaltare ochinte - som har föreslagits i lagrädsremissen - gälla även dä någon av delägarnahar god man. Jag biträder denna uppfattning. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslärriksdagen att anta delsde av lagrådet nu granskade lagförslagen med vidtagna ändringar, 37. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 38. lag om ändring i lagen(1970:417) om marknadsdomstol m. m., 39. lag om ändring i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, 40. lag om ändring i lagen(1974:1082) om bostadsdomstol, 41. lag om ändring i lagen(1977:729) om patentbesvärsrätten, 42. lag om ändring i lagen(1978:28) om försäkringsdomstolar, 43. lag om ändring i sjölagen(1891:35 s. 1), 44. lag om ändring i lagen(1929:145) om skiljemän, 45. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 46. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 47. lag om ändring i oljekrislagen(1975:197), 48. lag om ändring i lagen(1976:839) om statens va-nämnd, 49. lag om ändring iförfogandelagen (1978:262), 50. lag om ändring i lagen(1934:437) om riksbank, 51. lag om ändring i lagen(1982:1158) om riksgäldskonloret, 52. lag om ändring i lagen(1983:1092) med reglemente för allmänna pensionsfonden, 53. lag om ändring i lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, 54. lag om ändring i sparbankslagen(1987:619), 55. lag om ändring iföreningsbankslagen (1987: 620), 56. lag om ändring i lagen(1987:667) om ekonomiska föreningar, 57. lag om ändring i lagen(1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag, 58. lag om ändring i lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse iSverige, 59. lag om ändring i lagen(1968:555) om rätt för utlänning att driva näring här i riket, 60. lag om ändring i lagen(1980:1103) om årsredovisning m. m. i vissa företag, 61. lag om ändring i lagen(1966:742) om hotell- och pensionatrörelse, 62. lag om ändring i lagen(1984:81) om fasfighetsmäklare, 63. lag om ändring i lagen (1952:166) om häradsallmänningar, 64. lagom ändring i lagen (1952: 167) om allmänningsskogar i och , 65. lag om ändring irennäringslagen (1971:437), 66. lag om ändring i lagen(1976:997) om vattenförbund, 67. lag om ändring i ackordslagen(1970:847), 254 65. lag om ändring iradioansvarighetslagen (1966:756), Prop. 66. lag om ändring i lagen (1982:460)om ansvarighet för närradio, 67. lag om ändring i lagen(1982:521) om ansvarighet för radio-och kassettidningar, 68. lag om ändring i lagen (1985:1057) om ansvarighet för lokala kabdsändningar. Samrådhar skett med chefen för försvarsdepartementet beträffande lagförslag 49, medchefen för beträffande lagförslag 17, 18, 20- 25, 35, 36och 52, med statsrådet beträffande lagförslag 26 och 42, med chefenför beträffande lagförslag 32, 33, 50 och 51, medstatsrådet beträffande lagförslag 27, 28, 30, 31, 38, 54, 55 och 58,med chefen för beträffande lagförslag 19, med chefenför beträffande lagförslag 6365, med chefen förarbetsmarknadsdepartementet beträffande lagförslag 39 och 53, med chefen förindustridepartementet beträffande lagförslag 41 och 59, med chefen förcivildepartementet beträffande lagförslag 3 och 34 samt med chefen för miljö-och beträffande lagförslag 47. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå alt anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1987/88: 124 Bilaga 1 Sammanfattning av förmynderskapsutredningens betänkande Utredningenhar fått i uppdrag att med förtur undersöka möjligheterna att avskaffainstitutet omyndigförklaring. I detta betänkande redovisar utredningenresultatet av sina överväganden i frågan. Utredningenkonstaterar inledningsvis att en omyndigförklaring har allvarliga konsekvenserför den som drabbas. Han eller hon berövas sin rättsliga handlingsförmåga i sågott som alla hänseenden. En omyndigförklaring berör inte bara den ekonomiskarörelsefriheten utan begränsar över huvud taget den enskildes möjlighet att tainitiativ och hävda en åsikt. Något som upplevs som särskilt negativt är attrösträtten i allmänna val går förlorad. Delångtgående inskränkningarna i den enskildes rättshandliiigsför-måga inträffaräven i sådana fall då en omyndigförklaring framför allt är mofiverad för att taifrån den enskilde bestämmanderätten över viss egendom e.d. Enomyndigförklaring kan alltså sägas vara ett trubbigt instrument som i storutsträckning speglar en äldre tids synsätt. I många fall kan enomyndigförklaring få allvarliga följder för den omyndigförklarades psykiskatillstånd och försvåra en social anpassning. Genomen reform av reglerna i inskränktes möjligheterna attförklara en person omyndig, som det blev lättare att förordna god manför den som behöver hjälp med att sköta sina angelägenheter. Härigenom harantalet omyndigförklarade sjunkit från ca 30 1976, då reformen trädde ikraft, till omkring 15 000 . Detta antal kan på siktförväntas minska, bl.a. som resultat av en ökad aktivitet hos överförmyndarnanär det gäller att ta initiativ till hävanden av omyndigförklaringar. mening har emellertid en omyndigförklaring sådana nackdelar attstarka skäl talar för att institutet helt avskaffas. En sådan åtgärd står ocksåi samklang med de tankegångar som kommer fram i socialtjänstlagen och dennyligen antagna lagen om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.n.Respekten för människors självbestämmanderätt och integritet står där iförgrunden. Ettavskaffande av omyndigförklaringsinstitutet kräver emellertid att man på ett annat sätt tillgodoser behovet av hjälp och skydd för personer som på grund av sjukdom e.d. saknar förmåga alt själva ha hand om sina angelägenheter. Det är bl.a. vikfigt att psykiskt svaga personer skyddas från påtryckningar av personer i deras omgivning som vill få till stånd 256 olikaekonomiskadispositioner.Vid sidan av dem som är omyndig- Prop. 1987/88: 124 förklarade finnsdet också andra grupper som behöver hjälp i såväl per- Bilaga 1 sonliga somekonomiska eller rättsliga frågor. Föratt den enskilde skall få ett tillfredsställande skydd är det inte tillräckligtmed de möjligheter som erbjuds enligt socialtjänst- och omsorgslagstiftningen.Inte heller kan man lita till de nuvarande möjligheterna atl ogiltigförklaraavtal som har slutits under inflytande av rubbad själsverksamhet m.m. I ställetmåste enligt utredningens mening nya former för bistånd tillskapas inom ramenför . Närmast till hands ligger då att bygga ut det nuvarandegodmansinstitulet. Utredningensundersökningar som bl.a. har utförts genom en enkät till landets tingsrätteroch ett stort antal överförmyndare visar att, även om det gällandegodmansinstitulet väl fyller sin uppgift som ett alternativ tillomyndigförklaring, det inte helt kan ersätta omyndigförklaringarna. Framförallt utgör risken för att den gode mannen och huvudmannen ingår kollideraderättshandlingar ett hinder. Denna kollisionsrisk hänger i sin tur samman medatt den som får god man formellt behåller sin rättshandlingsförmåga. Utredningenföreslår därför att, jämsides med att omyndigförklaringarna avskaffas, detinförs ett utbyggt godmansinslilul, kallat förvaltarskap. För att inte denhjälpbehövande skall behöva utsättas för mer ingripande åtgärder än nödvändigtbör det nuvarande godmansinstitulet behällas med vissa justeringar. Huvuddrageni det föreslagna förvaltarinstilutet är följande, o De allmännaförutsättningarna för ett förvaltarförordnande är desamma som vid förordnandeav god man. En förvaltare kan sålunda förordnas, när någon på grund av sjukdom,hämmad förståndsutveckling, försvagat hälsotillstånd eller liknandeförhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom ellersörja för sin person, o Ett förvaltarskap skall anpassas så, att detmotsvarar den enskildes behov av bistånd i varje särskilt fall. Förvaltarskapetkan begränsas till atl avse förvaltningen av viss egendom, t.ex. en fastighet,eller viss rättslig angelägenhet. Det är inte nödvändigt att en viss egendom,t.ex. pensionstillgångar, ställs under förvaltning i sin helhet utan huvudmannenkan ges rätt att själv disponera över en del. o Förvaltaren har ensamrådighet över den egendom och de angelägenheter som omfattas avförvaltaruppdraget. I den delen förlorar alltså huvudmannen sin egenrättshandlingsförmåga, o Ett förvaltarförordnande påverkar inte huvudmannensrätt att rösta i allmänna val. Ingen skall alltså i fortsättningen kunna blifråntagen sin rösträtt på grund av sjukdom e.d. o Liksom en god man förordnasen förvaltare av tingsrätten. När förhållandena motiverar del, är domstolenskyldig att ompröva omfattningen av etl förvaltarskap. o Behöriga att ansökaom förvaltarförordnande är bl.a. den enskilde 17 1987/88. själv,hans eller hennes make och närmaste släktingar samt överför- Prop. 1987/88:124 myndaren. Huvudregeln är att den enskilde skall höras muntligt, in- Bilaga 1 nan förvaltare förordnas. Vidare skall domstolen ha tillgång tillläkarintyg eller annan likvärdig utredning. Medden utformning förvaltarinstilutet har fått liknar det systemet medomyndigförklaringar i vissa andra länder där domstolarna har möjlighet atlbestämma räckvidden av en omyndigförklaring med hänsyn till de särskildaförhållanden som föreligger. Etl förvaltarförordnande riktar sig emellertidinte på samma sätt som en omyndigförklaring mot den enskildes person ulan larmera direkt sikte på förvaltningen av hans eller hennes egendom eller bevakningav en viss rättslig eller ekonomisk angelägenhet. Den enskilde slipper alltsåden stämpel som det innebär att bli omyndigförklarad. Somtidigare nämnts föreslår utredningen alt det nuvarande godmansinstituletbehålls. Tanken är atl domstolen först skall.pröva om det är tillräckligt attförordna en god man för någon, innan etl förvaltarförordnande tillgrips. Utredningenföreslår en del ändringar i regleringen av godmansinstitulet för att det klarareskall framgå att den som har fått god man behåller sin rättsligahandlingsförmåga. Den gode mannen skall som regel vara skyldig atl inhämtahuvudmannens samtycke till de rättshandlingar han vill ingå för dennes räkning.Undantag gäller, om huvudmannens tillstånd utgör hinder mot inhämtande av hanseller hennes mening eller om huvudmannens mening av någon annan orsak inte kaninhämtas. En rättshandling som den gode mannen ulan samtycke har ingått förhuvudmannen blir i princip ogiltig. Närdet gäller förfarandet vid utseende av god nian föreslås vissa ändringar föratt stärka den enskildes rättssäkerhet. I stor utsträckning kommer enliglförslaget samma regler atl gälla som vid förordnande av förvaltare. Utredningensförslag medför omfattande ändringar i 10 20 kap. .