prop · GB0354 · 1987-12-31 00:00:00 — Härigenom kommer sannolikt huvuddelenav dem som frikallas från värnplikten av icke kroppsliga skäl att fäorsaken till den bristande tjänstbarheten beskriven pä ett mera korrekt sätt. Min nu redovisade uppfattning innebär att jag inte sernågra hinder mot att psykologer vid värnpliktsverket självständigt får görabedömningar av de värnpliktigas tjänstbarhet grundade pä psykologiska ellersocialpsykologiska faktorer. Det har gjorts olika bedömningar i fråga om den framtidatillgången på inskrivningsverksamma läkare och psykologer. Min syn påpsykologernas medverkan i personbedömningssystemet bör innebära attverksamheten inte blir lika beroende av tillgången på läkare som förnärvarande. Det är angeläget att med utgångspunkt från deuppfattningar jag här redovisat vidareutveckla personbedömningssystemet för devärnpliktiga. Detta bör ankomma på värnpliktsverket. Jag är medveten om att man i detta sammanhang ofta kommeratt stöta på svåra gränsdragningsproblem och andra frågor som måste lösas. lingsarbetet måste därför bedrivas i nära samverkan medberörda fackmyn- Prop. 1987/88:54 digheter. jag vill i detta sammanhang också beröra behovet av ettklassificeringssystem för tjänstbarhetsbedömningarna. Frånrättssäkerhetssynpunkt är det angeläget att bedömningarna sker på ett såfullständigt och korrekt underlag som möjligt och att beslut om befrielseutformas så att de kan förstås av den värnpliktige och andra som har anledningatt ta del av det. Från dessa utgångspunkter finns det inte något behov av ettsärskilt klassificeringssystem av det slag som har tillämpats ,förutsatt att likformighet i bedömningarna ändå kan skapas inom helainskrivningsväsendet. Av statistiska skäl och för forskningsändamål kan detlikaväl vara viktigt att bedömningarna ocksä uttrycks i sifferkoder eller påliknande sätt. Vilket system som därvid är mest ändamålsenligt kan i och försig bedömas bäst av dem som avser att använda underlaget för statistik,forskning osv. Systemets utformning är emellertid ocksä i hög grad en fräga fördem som skall hantera det i inskrivningsförfarandet. Det får därför bli enfråga för värnpliktsverket och försvarets sjukvårdsstyrelse att bestämma omett lämpligt klassificeringssystem. Jag förutsätter att vidareutvecklingen av personbedömningssystemetkan ske i huvudsak inom ramen för myndigheternas löpande verksamhet. Befrielse från värnpliktstjänstgöring fär som redovisatsi det föregående (avsnitt 1.3.1) också beviljas den värnpliktige under vissaformella villkor. Villkoren kan gälla den värnpliktiges anknytning till annatland genom naturalisation, militärtjänst i utlandet eller långvarig vistelseutomlands. Beträffande naturalisation och vistelse utomlands anges dessutomsom villkor för att befrielse skall kunna komma i fräga att den värnpliktigeuppnätt viss ålder, vid naturalisation och för utlandsvistelse . Densom upptas till svensk medborgare genom naturalisation medges enligt praxisalltid befrielse om han uppnår minst 28 ärs älder under det aktuellakalenderåret. Jag anser i likhet med VK 83 att det inte finns några bärandeskäl för olika åldersgränser för befrielse i förevarande fall. En enhetligåldersgräns bör därför införas. Det är enligt min mening lämpligt att i överensstämmelsemed praxis vid naturalisation bestämma åldersgränsen till . Jag vill i detta sammanhang påminna om åtagandenenligt Europarädskonvention om begränsning av fall av flerfaldigt medbor garskap och om militära förpliktelser i fall av flerfaldigt medborgarskap. I det fall en fördragsslutande stat inte har obligatorisk militärtjänstgöring skall, enligt konventionen, den som är stadigvarande bosatt i en sådan stat anses ha fullgjort sina militära förpliktelser gentemot den staten. Om han sedermera skulle bosätta sig i en annan fördragsslutande stat där han också är medborgare men som har obligatorisk militärtjänstgöring, skall han inte anses ha fullgjort sina militära förpliktelser gentemot denna stat om han bosätter sig där före viss ålder. Denna senare bestämmelse tillkom genom ett tilläggsprotokoll till konventionen. Vid undertecknandet av pro tokollet fick varje fördragsslutande stat ange den ålder som skall gälla för att de militära förpliktelserna i ett sådant fall skall anses fullgjorda. Frän svensk sida har därvid angetts 30 ärs ålder, vilket således 22 överensstämmer med befrielseåldern för den som efter långvarig Prop. 1987/88:54 utlandsvistelse återvänder tillSverige. Om mitt förslag till en åldersgräns antas,föreslär jag att samma åldersgräns iakttas från svensk sida vid tillämpningenav konventionen i nu angivet hänseende. VK 83 har lämnat synpunkter och förslag ominskrivningsnämndernas och granskningsnämndernas funktion och arbetsformer.Dessa frågor har ett nära samband med en av överbefälhavaren inom ramen för denpågående försvarsmaktsutredningen initierad utredning om värnpliktsverketsuppgifter och organisation samt värnpliktskontorens och utbildningsförbandensverksamhet. Det slutliga ställningstagandet i dessa frågor bör därför anstå iavvaktan på att utredningens överväganden föreligger. I och med att uttrycket frikallelse utgår urvärnpliktslagen uppkommer ett behov av att anpassa reglerna i sekretesslagen(1980:100) om sekretess i inskrivningsärenden till den nya terminologin. 2.2 Vissa övriga frågor om värnplikten 2.2.1 Inskrivning av underåriga Mitt förslag: Bestämmelserna om inskrivning av ochvärnplikt för underåriga avskaffas. VK 83:s förslag: Överensstämmer med mitt (Betänkandet s.122 123). Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har framförtnågra erinringar mot förslaget. Skälen för mitt förslag: får regeringenbestämma om inskrivning av den som under inskrivningsåret fyller minst 16 ärmen som inte uppnått värnpliktsäldern. Den som inskrivits som underårig blirdärigenom värnpliktig. Reglerna i värnpliktslagen om inskrivning av och värnpliktför underåriga bygger på det vid tiden före den nya befälsordningen gällandesystemet för rekrytering av anställt befäl till den militära organisationen. Den nya befälsordningen för det militära försvaretbeslutades av och var helt genomförd den (prop.1977/78:24, FÖU 10, rskr. Den innebär i principatt alla blivandeyrkesbefäl påbörjar befälsutbildningen genom att först som värnpliktigafullgöra grundutbildningen tillsammans med övriga värnpliktiga. Av denna anledning finns det inte längre något behov varesig att skriva in någon tidigare än det är dä han fyller , eller attdessförinnan ålägga denne någon värnplikt. Jag kan inte heller se att reglernabehövs frän andra utgångspunkter. Tvärtom har internationellt ställtsig bakom strävanden att förhindra att den som inte fyllt deltar imilitärt försvar. Reglerna om inskrivning av och värnplikt för underårigabör därför utgå ur Prop. 1987/88:54 värnpliktslagen. 2.2.2 Sjömän och samer Min bedömning: Behovet av särskilda bestämmelser förvärnpliktiga som är sjömän eller samer bör prövas i särskild ordning. VK83:s förslag: Särreglerna om sjömän och samer föreslåsutgå ur värnpliktsförfattningarna (Betänkandet s. 123125). Remissinstanserna: Huvuddelen biträder utredningensförslag eller framför inte några erinringar däremot. och de intresseorganisationer inomsjöfartsnäringen som yttrat sig över förslaget beträffande sjömännen ställersig i princip avvisande. Dessa framhåller att de skäl som låg till grund försärreglerna är giltiga och att de förändringar som skett avsjöpersonalens förhållanden inte motiverar att reglerna avskaffas, utansnarare utvidgas. Flera tillstyrker dock utredningens förslag vad gäller vissapersonalkategorier. avvisar förslaget i vad avservärnpliktiga som tillhör samebefolkningen. Förbundet anser inte att samernasförhållanden i värnpliktssammanhang kan bedömas på samma sätt som för lantbrukare,fiskare och andra egenföretagare. Skälen för min bedömning: Förslaget att avskaffa anstånds-och befrielsereglerna för värnpliktiga som är sjömän behöver enligt minuppfattning beredas ytterligare innan det läggs till grund förförfattningsändringar. Frågan om behovet av särregler för värnpliktiga tillhörigasamebefolkningen hör författningstekniskt samman med motsvarande regler försjömän. Frågorna bör därför enligt min mening bedömas i sammanhang medreglerna om uppskov frän militärtjänstgöring för att tillgodose behovet avpersonal inom andra delar av totalförsvaret än försvarsmakten. Jag anser detlämpligt att dessa frågor tas upp i samband med en samlad översyn avvärnpliktsförfattningarna. Mitt förslag: Bestämmelserna i värnpliktslagen om ensärskild inskrivningsbok för inskriven värnpliktig upphävs. förslag: Överensstämmer med mitt. Skälen för mitt förslag: Inskrivningen och redovisningenav värnpliktiga sker med stöd av automatisk databehandling.Därigenom finns det inte längre något behov av att manuellt föra in uppgifterom den värnpliktiges tjänstgöringsförhällanden i en särskild inskrivningsbok.Redovisningen av dessa förhållanden sker numera på annat sätt. Bestämmelsen i20 § värnpliktslagen om inskrivningsbok bör därför upphävas. 2.3 Uppdelning av arméns krigsförbandsövningar Mittförslag: Nuvarande försöksvis tillämpade regler om uppdelning av krigsförbandsövningarnainom armén på två delövningar görs permanenta och utvidgas till att omfattaalla värnpliktiga inom försvarsgrenen. Chefens för armén förslag: Överensstämmer med mitt utomsåvitt avser meniga där chefens för armén förslag är begränsat till vissaspecialister. Skälen förmitt förslag: Som jag anfört inledningsvis har det inom armén bedrivitsförsök med uppdelning av krigsförbandsövningarna för plutons- och kompanibefälsvärnpliktiga.Försöksverksamheten påbörjades och upphör vid utgången av junimånad 1988. Verksamheten har reglerats i lagen (1983:1080) om försök meduppdelning av krigsförbandsövningar inom armén (prop. 1983/84:59, FöU 10, rskr.119) samt genom lagen (1986:111) om ändring i samma lag (prop. 1985/ 86:100bil. 6, FöU 5, rskr. Avsiktenmed försöken var att pröva om en uppdelning skulle kunna förbättra detvärnpliktiga befälets möjligheteratt aktivt delta i förberedelsearbetet inför krigsförbandsövningarnaoch därigenom ge dem bättre förutsättningar att leda övningarnas genomförande.Försöken skulle också visa om uppdelningen av tjänstgöringen minskade devärnpliktigas behov av anstånd med krigsförbandsövningarna. I sinredovisning av försöken anger chefen för armén att huvudsyftet nåtts, så tillvida att det inkallade befälet fått större inflytande över planläggningen ochdärigenom ocksä fått större förståelse och känt större ansvar förgenomförandet. Däremot redovisas inga avgörande skillnader eller effekter vadgäller anstånden. Systemet meddelad krigsförbandsövning har emellertid enligtarméchefens mening totalt sett gett ett bättre utbildningsresultat. Chefen för armén anför vidare att tidigare erfarenheteroch försök har visat att förmågan hos värnpliktiga i vissa speciellabefattningar går ned under acceptabel nivå mellan tjänstgöringstillfällena.Detta gäller t. ex. robot-, stridsvagns- och pansarvärnsskyttar, vars förmågaär avgörande för hela förbandets stridsförmåga. Även dessa värnpliktiga börenligt chefen för armén kunna genomföra delad krigsförbandsövning. Jag delar chefens för armén uppfattning att systemet meduppdelning av krigsförbandsövningarna bör införas som ett alternativ tillsammanhängande övningar för att ge ytterligare möjligheter till flexibelutbildning. Tiden är nu mogen att permanenta systemet. Det finns enligt minmening också fog för att utvidga systemet till att avse också värnpliktiga sominte har befattningar som befäl. Det kan ifrågasättas om det är ändamålsenligtatt i lagtexten ange vilka ytterligare grupper som bör komma i fråga föruppdelade krigsförbandsövningar. Det kan enligt min mening inte riktas någraallvarligare invändningar mot att alla värnpliktiga inom armén får omfattas avde nya bestämmelserna. Det fär sedan bli en fräga för chefen för armén attprecisera vilka värnpliktiga som skall kallas in till uppdelad krigsförbandsövning. Ett speciellt problem vid uppdelade övningar är hurreglerna om anstånd skall hanteras. Anstånd med att påbörja tjänstgöring kan beviljasvärnpliktig som visar att tjänstgöringen skulle medföra avsevärt avbräck ipåbörjade studier eller vålla väsentlig olägenhet i hans arbete eller beredahonom eller någon nära anhörig till honom väsentliga svårigheter. Enligt min mening bör strävan vara att undvika att anståndmed tjänstgö ringen medför att den värnpliktige fullgör bara den ena delen avövningen. Det innebär att en värnpliktig som anser att han är förhindrad attfullgöra den senare delen bör ansöka om anstånd innan han rycker in till denförsta delövningen. Om anstånd medges, bör anståndet omfatta båda delövningarna.Det kan dock givetvis inträffa att den värnpliktige efter den förstadelövningen hamnar i en situation som gör att han måste medges anstånd med denandra delen av övningen. Anståndet medför dä att han fär avbryta den tjänstgöring,som han har påbörjat i och med den första delövningen. Han får då enligtgällande regler inte tillgodoräkna sig den första övningen. Det är enligt minmening viktigt att de värnpliktiga i samband med att de kallas in till enuppdelad krigsförbandsövning informeras om gällande anständsregler ochsärskilt anmodas att ansöka om anstånd med hela övningen fastän hindret baraavser den senare delövningen. Enuppdelad krigsförbandsövning innebär för den värnpliktige ytterligare eninryckning och en utryckning. Eftersom in- och utryckningsdagar inte räknas somtjänstgöringsdagar enligt gällande bestämmelser, kommer den värnpliktige att fåavsätta för att den uppdelade övningen skall bli likalång som en övning som genomförs i en följd. Jag anser att uppdelade krigsförbandsövningarinte skall kunna få till följd att den sammanlagda tid som den värnpliktigefaktiskt måste vara borta från sin civila verksamhet blir längre. För devärnpliktiga som skall genomföra delad krigsförbandsövning bör därför dethögsta antalet tjänstgöringsdagar som anges i värnpliktslagen reduceras medtvä. Detta bör också komma till uttryck i bestämmelserna. Jag bedömer att den föreslagna ordningen inte kommer attmedföra några nämnvärda merkostnader. Mitt förslag: Lagändringarna skall träda i kraft den 1juli 1988 såvitt avser bestämmelserna om uppdelning av krigsförbandsövningaroch den i övrigt. VK 83:s förslag: De av VK 83 framlagda förslagen föreslästräda i kraft . Remissinstanserna: Hovrätten för behovet av Prop. 1987/88:54 vissa ytterligareövergångsbestämmelser utöver dem som VK 83 har föreslagit. Remissinstanserna iövrigt har inte haft nägra invändningar mot den föreslagna tidpunkten förikraftträdande eller de föreslagna övergångsbestämmelserna. Skälen för mitt förslag: Det är angeläget att de nyabestämmelserna kan komma i tillämpning . För atthandläggningen av befrielseärendena enligt de nya bestämmelserna skall fungeramåste dock bl. a. tillämpningsföreskrifter, datarutiner och innehållet iblanketter ses över och omarbetas. Även i andra avseenden krävs förberedelser.Enligt min mening är därför den ett lämpligt datum förikraftträdandet. Bestämmelserna om uppdelning av krigsförbandsövningarna inomarmén bör dock träda i kraft efter det att försöksverksamheten medsådan uppdelning avslutats, dvs. 1 enlighet med det anförda har inom försvarsdepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändring i värnpliktslagen(1941:967), 2. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslaget under 2 har upprättats i samråd med chefen förjustitiedepartementet. 4.1 Förslaget till lag om ändring i värnpliktslagen(1941:967) Kommittén har föreslagit att värnpliktslagen och dess följdförfattningargörs till föremål för en genomgripande översyn syftande till en modern ochöverskådlig författningstext med ett innehåll som står i överensstämmelse medden praxis som har utvecklats i värnpliktsfrågorna. Som jag redovisat iinledningen anser ocksä jag att en sådan översyn bör göras. I avvaktan på dennaöversyn har vissa ändringar ansetts böra göras . De bestämmelser som föreslås ändrade rör i första handde olika undantagen frän skyldigheten att fullgöra värnpliktstjänstgöring.Förslagen innebär i huvudsak att ändringar görs främst i 3 och 4 §§ samt 27 § 1 mom. värnpliktslagen, attkonsekvensändringar görs i vissa andra paragrafer samt att vissa bestämmelseri lagen utgår. 2 § Vid krig eller omedelbarkrigsfara kvarstår värnplikten för den som inkallats till tjänstgöring, sålänge behovet det kräver. Bestämmelsen i 2 § första stycket om att den som har inskrivitssom underårig är värnpliktig även innan han uppnätt värnpliktsåldern saknarsom framgår av den allmänna motiveringen numera aktualitet. Bestämmelsen kandärför upphävas. 3 S Densom är värnpliktig är skyldig att fullgöra värnpliktstjänstgöring. 1. värnpliktsutbildning enligt 27 § Imom.. 2. beredskapsövning enligt 27 § 2mom., 3. tjänstgöring enligt 28 §. Värnpliktslagen innehåller i sin nuvarande lydelse intenågon samlad bestämmelse som klargör innebörden av värnplikten. Genom dennanya paragraf införs en sådan bestämmelse, varigenom de olika slag avtjänstgöring som den värnpliktige är skyldig att fullgöra till följd avvärnplikten räknas upp. Vilka som är värnpliktiga framgår liksom tidigare av I §.De uppräknade tjänstgöringsstagen består av dels värnpliktsutbildning enligt 27§ 1 mom., dels beredskapsövning enligt 27 § 2 mom. och dels tjänstgöring enligt28 §. Den närmare innebörden och förutsättningarna under vilka tjänstgöringsskyldighetenfår utkrävas av den värnpliktige anges i nämnda lagrum. För de olika slagen avtjänstgöring används det samlade begreppet värnpliktstjänstgöring. Beträffande innebörden av värnpliktigastjänstgöringsskyldighet kan också hänvisas till kungörelsen (1969:380) omvärnpliktigas tjänstgöring m. m. och till vårnpliktsutbildningsförordningen(1980:1035). 4 § Från skyldigheten att fullgöra värnpliktstjänstgöring skallden befrias som 1. pä grund av sjukdom eller av någonannan orsak har sin fysiska eller psykiska prestationsförmåga nedsatt i sådangrad att han inte kan fullgöra tjänstgöringen, 2. löper särskild risk att genomtjänstgöringen få en sådan nedsättning av prestationsförmågan som avses underI, 3. genom naturalisation upptas tillsvensk medborgare det kalenderår då han fyller eller senare, 4. styrker att han i utlandetgenomgått militär utbildning som i huvudsak kan jämställas med grundutbildningenligt denna lag, 5. på grund av långvarig vistelseutomlands inte har fullgjort sin tjänstgöringsskyldighet och återvänder tillriket under det kalenderår då han fyller eller senare, eller 6. visar andra, synnerliga skäl förbefrielse. Befrielse får begränsas till visst slag av tjänstgöringoch i fråga om befrielse enligt I och 2 även . Beslut om befrielse får tas upp till ny prövning. Som angetts i den allmänna motiveringen bör skyldighetenatt fullgöra den med värnplikten förenade värnpliktstjänstgöringen bortfalla avskäl som hänför sig till den värnpliktige som individ. Skälen har sådankaraktär att det inte är rimligt eller ens önskvärt att göratjänstgöringsskyldigheten gällande mot den värnpliktige. Bestämmelser om dettahar tagits in i förevarande paragraf om befrielse från skyldighet att fullgöravärnpliktstjänstgöring. Paragrafen tar hänsyn till en mängd olika personligaförhållanden vilka tidigare föll under uttrycken frikallelse, undantagande ochbefrielse. Genom den nya paragrafen slopas alltså de två förstnämnda uttryckentill förmån för den gemensamma termen befrielse. Befrielsegrundeni förstastycket I och 2 avser nedsättningar av den värn- Prop. 1987/88:54 pliktigesprestationsförmåga i fysiskt och psykiskt hänseende. Vissa formella grunderbehandlas i punkterna 3 5, medan punkten 6 fångar upp rena undantagsfall iövrigt som liksom nu bör leda till befrielse. Befrielsens giltighet i tidenm. m. tas upp i andra och tredje styckena. Förslaget syftar inte till någonändring av tillämpade urvalsprinciper. Även i fortsättningen börsjälvfallet den som inte bedöms kunna klara av värnpliktstjänstgöringen fåslippa denna. Enligt första stycket I skall den befrias som på grund avsjukdom eller av annan orsak har sin fysiska eller psykiska prestationsförmågaså nedsatt att han inte kan fullgöra tjänstgöringen. Med sjukdom avses vad somvid en kompetent bedömning på vetenskapliga grunder och beprövad erfarenhet äratt anse som sjukdom. Om en sjukdom konstateras skall den klassificeras genomatt den värnpliktige åsätts den mot sjukdomen svarande diagnosen. Som sägs iparagrafen skall även andra orsaker som, utan att vara sjukdom, innebär nedsattprestationsförmåga kunna leda till befrielse från värnpliktstjänstgöringen.Både vid sjukdom och för övriga orsaker gäller först att nedsättningen skallvara kvalificerad i sådan grad att den värnpliktige inte uppfyller de krav påprestationsförmåga som uppställs för någon krigsbefattning. Men även nedsattförmåga att tillgodogöra sig utbildning för användbarhet i krig skall medförabefrielse om nedsättningen ar för stor. Tillräcklig utbildning förkrigsuppgiften kan ju då inte ges. Härmed avses att också markera att vidbedömningen av en värnpliktigs tjänstbarhet skall alla de förhållanden beaktasunder vilka utbildningen bedrivs. Den värnpliktiges militära tjänstbarhetskall alltså dels prövas mot befattningskraven och dels mot den enskildesförutsättningar för värnpliktsutbildning. Medan punkten 1 således avser nedsättningar som föreliggerredan vid bedömningstillfället, tar punkten 2 upp nedsättningar hos den värnpliktige som kan uppkomma eller förvärras om denne tvingas fullgöra sin tjänstgö ringsskyldighet. Det förutsätts för befrielse att den värnpliktige löper en särskild risk att genom tjänstgöringen få en sådan nedsättning av presta tionsförmågan som avses under punkten I. Det är självfallet inte fräga om att tillämpa bestämmelsen på nedsättningar som för vem som helst kan bli följden av någon olyckshändelse eller liknande omständighet under tjänst göringen. Tillämpning kan bli aktuell först när det på grund av något för hållande hos den värnpliktige erfarenhetsmässigt finns en direkt och påtag lig risk för nedsatt prestationsförmåga, eller att en redan befintlig nedsätt ning gör honom särskilt utsatt för risken att drabbas av en allvarlig skada. Det är alltså de fall som typiskt sett innebär en särskild risk för nedsättning som skall eftersökas. torde prognosen grunda sig på en redan identi fierad nedsättning hos den värnpliktige, men även mera allmänna iaktta gelser av dennes fysiska och psykiska förmåga att klara av värnpliktstjänst göringen skall vid riskbedömningen kunna leda till befrielse även om nå gon egentlig nedsättning inte kan anses föreligga när bedömningen görs. VK 83 har i detta sammanhang använt uttrycket "allvarlig risk". Jaghar i stället valt att använda uttrycket "särskild risk" vilket enligt minmening bättre beskriver de förhållanden som skall föreligga för befrielse av dessa skäl. Med uttrycket tjänstgöringen i paragrafen avses inte barafullgörandet av Prop. 1987/88:54 rena tjänsteuppgifter under utbildning ochannan tjänstgöring. 1 uttrycket ligger även sådant som hör samman med självagrundutbildningen, repetitionsutbildningen etc. såsom förläggningen i kasern ellerpå fartyg, skyldigheten att vistas långt frän hemmet ochanhöriga och liknande förhållanden. Den som inte har förmåga att fullgöra dessakrav bör alltså kunna bli befriad frän värnpliktstjänstgöring. Bestämmelserna i första stycket 3 5 berörförutsättningarna för befrielse för värnpliktiga med viss anknytning tillutlandet. I punkten 3 föreskrivs befrielse för den som genom naturalisationupptas till svensk medborgare det kalenderår dä han fyller 28 är eller senare.Ändringen frän nuvarande 25 är till innebär en anpassning till rådandepraxis och har dessutom valts som enhetlig åldersgräns vid vilkentjänstgöringsskyldighet normalt inte skall utkrävas av den som inte påbörjatnågon värnpliktstjänstgöring. Den som styrker att han i utlandet genomgått militärutbildning som i huvudsak kan jämställas med svensk grundutbildning skallbefrias enligt punkten 4.