prop · GB03135 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1987/88:135 om åtgärder mot unga lagöverträdare Regeringen föreslår attanta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokolletden . I propositionen föreslås åtgärder som skall medverka lillatt ungdomar som begår brott möter en snabbare och mera markerad reaktion frånsamhällets sida. Förslagen berör främst lagen (1964:167) med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare (LUL). Förslagen utgår från förutsättningenatt unga lagöverträdare även i fortsättningen i allmänhet inte skall åtalasutan i stället efter beslut om åtalsunderiåtelse bli föremål för åtgärder inomsocialtjänsten. Av en ung lagöverträdare som fåråtalsunderiåtelse skall enligt förslaget uttryckligen krävas att han skall levaskötsamt. I LUL skrivs in atl återfall i brott kan leda till atlåtalsunderlåtdsen återkallas och alt den unge ställs inför domstol. För att ge möjligheter till ensnabbare reaktion på brottet får åklagaren vidgade möjligheter atl utfärdastrafföreläggande. Enligt förslaget ställs också ökadekrav på att unga lagöverträdare i mån av förmåga medverkar till att ställa tillrätta efter brottet. Polisen föresläs fa en uttrycklig rätt atl anmoda ungalagöverträdare att ställa till rätta. När åklagaren överväger frågan omåtalsunderiåtelse skall han väga in om den unge har visat vilja atl göra rättför sig. Om det går till åtal och rättegång och domstolen i sin dom beslutarall en ung lagöverträdare skall överlämnas lill vård enligl fårdomstolen föreskriva atl den unge skall avhjälpa eller begränsa skada somorsakats av brottet. Vårdnadshavaren skall normaltomedelbart underrättas, när någon som är är skäligenmisstänkt för brott. För att öka snabbheten i mål motunga föreslås nya regler om att socialnämndens yttrande till åklagaren ellerdomstolen i sådana mäl nor- I 1987/88. mall skall avges inom enviss kortare lid. I en särskild försöksverksamhet skall prövas möjligheternaatt få en snabbare handläggning genom ett bättre samarbete mellanmyndigheterna. De nya reglerna föreslås träda i kraft den . Lagförslageni denna proposition har granskals av lagrådet. Propositionen innehåller därförtre huvuddelar: lagrådsremissen (s. 9), lagrådets yttrande (s. 45) ochföredragande statsrådels ställningstagande till lagrådets synpunkter (s. 47). Den som vill ta del av samtliga skäl förlagförslagen måste därför läsa alla tre delarna. Propositionenslagförslag Prop-1987/88:135 Härigenom föreskrivs atl 48 kap. 4§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 48 kap. 4§i Strafföreläggandefår utfärdas beträffande brott, för vilket ej stadgas svårare straffan böter,dock ej normerade böter, och beträffande brott, för vilket stadgas dagsbötereller fängelse . Om dagsböter skall användas som påföljd förbrottet, får dock strafföreläggande utfärdas endast när brottet ensamt ellertillsammans med annat sådant brott som har nämnts förskyller högst etthundradagsböter. Det finns särskilda bestämmelser omstrafföreläggande för brott som har begåtts av någon som är . Denna lag träder i kraft . Senaste lyddse 1982:1123. 2 Förslagtill Prop. Härigenom föreskrivs alt 31 kap. 1§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 31 kap. 1 §' Kan den som är under tjugoett åroch som begått brottslig gärning bli föremål för vård eller annan åtgärd enligtsocialtjänstlagen (1980:620) eller lagen (1980:621) med särskilda bestämmelserom vård av unga får rätten överlämna åt socialnämnden att föranstalta omerforderlig vård inom . Om det anses påkallat för dendömdes tillrättaförande eller av hänsyn till allmän laglydnad, får jämteöverlämnande till vård inom dömas till dagsböter, högstelthundraättio, vare sig böter har föreskrivits förbrottet eller ej. Om skada på egendom har uppkommitgenom brottet och del bedöms vara ägnat att främja den dömdes anpassning isamhället, får rätten, i samband med överlämnande enligt första stycket, föreskrivaatt den dömde på tid och sätt som anges i domen skall biträda den skadelidandemed visst arbete, som syftar till att avhjälpa eller begränsa skadan eller somannars i belysning av brottets och skadans art framstår som lämpligt. får meddelas endast med den skadelidandes samtycke. Denna lag träder i kraft den . ' Senaste lydelse 1985:397. 1987/88:120 har lagtsfram förslag till ändrad lydelse. 3 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1964:167) med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare Härigenom föreskrivs i fräga om lagen (1964:167) medsärskilda bestämmelser om unga lagöverträdare dels att 1,3,5 och 12 §§ skallha följande lydelse, dels alt i lagen skall införas tre nya paragrafer, 6 a, 6 b och 6 c §§, med följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §' Om någon har begått ett brott in- Omnågon har begått elt brott in nan han fyllt , får åklaga- nanhan fyllt , får åklagaren ren, utöver vad som följer av 20 besluta altunderlåta åtal enligt be- kap. 7 § , besluta stämmdsernai denna lag (åtalsun- att underlåta åtal enligt följande be- derlåldse). stämmelser (åtalsunderiåtelse). Åtalsunderiåtelse får beslutas, omden underårige blir föremål för sådan åtgärd som anges nedan och det med skälkan antas att därigenom vidtas vad som är lämpligast för den underårige: 1. vård ellerannan åtgärd enligt socialtjänstlagen (1980:620), 2. vård ellerannan åtgärd enligt lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård avunga, eller 3. annan åtgärd som innebär att den underårige får hjälpeller stöd. Åtalsunderiåtelse får också beslutas, om det är uppenbart att brottet har skett av okynne eller förhastande. Vid bedömningen av om åtalsun deriåtelse skall meddelas skall åklagaren utöver vad som följer av andra och tredje styckena särskilt beakta den underåriges vilja att er sätta målsäganden för -skada som uppkommit genom 'brottet ,eller att avhjälpa eller begränsa skadan. Åtalsunderiåtelse får dock inte Åtalsunderiåtelsefår inte beslu- beslulas, om något väsentligt all- tas, om nägotväsenfiigt allmänt d- mänt eller enskilt intresse därige- ler enskilt intresse därigenom åsi- 'nom åsidosätts. Utöver vad som har sagts kanåtalsunderiåtelse meddelas enligt 20 kap. 7 § . I frågaom åtalsunderiåtelse sedanåtal har väckts tillämpas 20kap. 7 a § . 3 §2 Om det finns skälig anledning till åtalsunderiåtelseenligt denna lag, skall åklagaren innan han beslutar i ärendet inhämta yttrandefrån socialnämnden i den kommun som enligl socialtjänstlagen (1980:620) haransvaret för ' Senaste lydelse 1985:398. Senaste lyddse 1981:1286. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. Yttrandet skall avse frågan om nämnden harvidtagit eller avser alt vidta någon åtgärd beträffande den underårige och omen sådan åtgärd enligt nämndens mening är den lämpligaste för honom. Nämndens yttrande skall, omåklagaren begär det eller nämnden finner det erforderligt, även innefattaredogörelse för den underåriges personliga utveckling saml hans vandel ochlevnadsomständigheter i övrigt. Del åligger nämnden att avgivaNämnden skall avge sitt yttrande sitt yttrande skyndsamt. från den dag då begäran om yttrande kom intill nämnden, om inte är nödvändig med hänsyn till ärendetsbeskaffenhet. Har yttrande inte avgetts , skall åklagarengenast underrättas om orsaken till dröjsmålet. Åklagaren får utan alt socialnämndens yttrande inhämtatsbesluta om åtalsunderiåtelse, 1. om brottet är ringa, eller 2. om det äruppenbart att förutsättningar för åtalsunderiåtelse förelig ger. Nämnden skall även ulan samband medyttrande lämna åklagaren de upplysningar som denne begär i fråga om denunderårige. Den som får åtalsunderiåtelseenligt 1 § skall iaktta skötsamhet. Ett beslut om åtalsunderiåtelse Ett beslut om åtalsunderiåtelse får återkallas, om särskilda får återkallas, om särskildaomstän- omständigheter föranleder det. digheter föranleder det. ningen av om återkallelse skall ske skall särskilt beaktasom den underårige har återfallit i brott från beslutet omåtalsunderiåtelse. Åklagaren får, ulan hinder av debegränsningar som gäller enligt 48 kap. 4 § första stycket första meningenrättegångsbalken, utfärda strafföreläggande för brott som begåtts av någon somej fyllt , om del kan antas atl den underårige, om åtal väckts, skulleha dömts endast till böter. Därvid skall åklagaren beakta de särskilda reglerenligt vilka rätten kan döma tiU lindrigare straffan vad som är föreskrivetför brottet. Senaste lydelse 1985:14. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. En polisman får anmoda den som hareller kan antas ha fyllt femton men inte atl så snart som möjhgt vidtaåtgärder för att avhjälpa eller begränsa skada på grund av brott, om den underårigeerkänt brottet eller om det annars med hänsyn lill omständigheterna äruppenbart alt han begått brottet. Anmodan får dock ske endast om det ärlämpligt med hänsyn till omständigheterna. Om det inte är uppenbart obehövligt,skall målsägandens samtycke inhämtas innan anmodan sker. Om någon som inte fyllt ärskäligen misstänkt för brott, skall vårdnadshavaren underrättas, onidel inte finns särskilda skäl mot det. 12 § Mål mot den som ej fyllttjugoett år skall alltid behandlas skyndsamt. Väckes allmänt åtal mot den som Väcks allmänt åtal mot den som ej fyllt för brott, för vil- inte fyllt artonår för ett brott, för ket är stadgat fängelse i mer än elt vilket är föreskrivet fängelse , skola, ändå atl han ej är häktad, än , skall de tidsfrister iakttas de tidsfrister iakttagas som äro fö- som är föreskrivna för åtgärder i reskrivna för åtgärd i mål vari den mål vari den tilltalade är häktad. I filltalade är häktad. I stället för den stället för den tid om , som tid av , som i 45 kap. 14 § i 45 kap. 14 § är är föreskriven för föreskriven för hållande av huvud hållande av huvudförhandling, skall förhandling, skall gälla om dock gälla av . Inhämtar rätten yttrande från socialnämndenenligl 9 § tredje stycket, skall nämnden yttra sig inom sådan lid att rättenkan hålla huvudförhandling enligl reglerna i andra stycket. Om ärendets beskaffenhetföranleder det, får dock yttrandet med rättens medgivande avges . Denna lag träder i kraft den . 4 Förslagtill Prop. Lag omändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs atl 9 kap. 17§ sekretesslagen (1980:100)' skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 17 § Sekretess gäller, om inte annat följer av 18§, i 1. utredningenligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 2. angelägenhet,som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet föralt förebygga brott eller som avser sädan personalkontroll som enligt särskildabestämmelser sker i fråga om tjänster av betydelse för rikets säkerhet, 3. åklagarmyndighets,polismyndighets eller tullmyndighets verksamhet i övrigt för alt förebygga,uppdaga, utreda eller beivra brott för uppgift om enskilds personligaeller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någonhonom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller i verksamhet, somavses i första stycket, för anmälan eller utsaga från enskild, om det kan antasatt fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men omuppgiften röjs. Utan hinder av sekretessen fåruppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskildalagstiftningen om unga lagöverträdare. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen ihögst . Denna lag träder i kraft den . Lagen omtryckt 1988:9. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , R. ,, , Hulterström, G. , , Lagrådsremiss om åtgärder mot unga lagöverträdare Fråganom vilka åtgärder som bör vidtas mot ungdomsbrottsligheten står så gott somallud i fokus i den kriminalpolifiska debatten. Även om den dramatiska ökningav ungdomsbrottsligheten som ägde rum mellan andra världskrigels slut och1970-talet numera har planat ut, kan det konstateras att ungdomar begår brott ien utsträckning som inte är acceptabel och som kräver kraftfulla motåtgärderfrån samhället. Ungdomsbrottsligheten måste angripas på bred front.När det gäller åtgärder som faller inom ansvarsområdefinns budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 4, s. 28, och bil.11 s. 132) en redogörelse för flera redan föreslagna eller planerade reformersom kan få betydelse för att motverka ungdomsbrottsligheten. Jag skall här baranämna förslagen om kriminalisering av konsumtion av narkotika (prop.1987/88:71), om s. k. knivförbud och om åtgärder mot klottret. Det är viktigt att ungdomar som begått brott mötsav en snabb och entydig reaktion från samhällets sida. Samhället måste i deungas eget intresse markera att brottslighet och del gäller även brott avtill synes mindre allvarligt slag är nägot som inte tolereras. Jag vill med detta inte ha sagt att man generelltbör gå över till ett syslem med strängare påföljder för unga lagöverträdare. Ifråga om ungdomar som har uppnått straffmyndighelsåldern råder del sedanlänge en bred enighet om alt de skall särbehandlas i straffrätlsligl ochstraffprocessudlt hänseende. Framför allt gäller detta ungdomar mellan 15 och18 år. Den bakomliggande tanken är att straffmyndighetsåldern inte skallmedföra en abrupt övergång till vuxenväriden. Detta kommer bl. a. till uttryckpå det, sättet att brott som förövas i åldern i betydligt mera begränsadutsträckning än brott som begås av äldre personer skall bli föremål fördomstolsprövning och åtgärder inom kriminalvårdens ra,m. Principen är i ställetatt de unga skall uppmärksammas av de sociala myndigheterna, som på olika sättskall ge råd och slöd eller ingripa med åtgärder enligt den socialalagstiftningen. Elt uttryck för en sådan särbehandling är de regler som finns i lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöver- Prop. 1987/88:135 trädare(LUL). Det torde inte råda några delade meningar om attdessa grundläggande värderingar alltjämt är bärande. Någon omfördelning avansvaret mellan kriminalvården och när det gäller de ungalagöverträdarna bör således inte komma i fråga. Därmed är inte sagt att maninte kan förbättra päföljdssystemet på enskilda punkter. Jag tänker då bl. a.på frågan om att införa någon form av samhällstjänst för de unga lagöverträdarna.Den tanken avser jag att återkomma till i ett senare sammanhang. Även om man också i fortsättningen bör hålla fastvid principen om en särbehandling av de unga lagöverträdarna i enlighet medLUL:s regler, är det viktigt att reglerna är i alla hänseenden ändamålsenligtutformade och atl den unge snabbi bringas lill insikt om det förkastliga i detbrottsliga beteendet. Dessa frågor har, såvitt rör ungdomar mellan 15 och 18år, behandlats 1987 inom upprättade promemorian(Ds Ju 1987:11) Ändrade regler om åtalsunderiåtelse för unga lagöverträdare,m. Jag avser nu att ta upp de frågor som behandlats i promemorian. Promemorian har remissbehandlats. Yttranden haravgetts av ombudsmän (justitieombudsmannen ),jusfitiekanslern, riksåklagaren (), , ,broftsförebyggande rådet (BRÅ), , hovräft, Göteborgstingsrätt, , , åklagarmyndigheterna iGöteborg, , , och , polismyndigheterna i sammaorter, , , ,, , kommun, kommun, föreningenSveriges åklagare, föreningen . ,föreningen , föreningen ,föreningen , övervakares och kontaktpersoners riksförbund,juridiska fakultelsstyrelsens forskningsnämnd vid ,landsorganisationen i (LO), (),och Svenska skyddsförbundel. RÅ har bifogat yttranden frånregionåklagarmyndigheterna i , och i . Tjänstemännens Centralorganisafion (TCO) harutan eget ställningstagande överlämnat det yttrande som Svenska polisförbundetavgett som remissvar. Centralorganisationen /SR har sorn sitt yttrandehänvisat till ett yttrande som lill /SR avgetls av . Statensungdomsråd har förklarat sig avstå från att lämna synpunkter på promemorian. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels ensammanfattning av promemorian som bilaga 1, dels promemorians lagförslag sombilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena harupprättats inom justitiede-parlementet och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet(dnr 87-1840). 2 Allmän motivering Prop. Somjag inledningsvis nämnde är det en godtagen princip alt ungalagöverträdare så längt möjligt inte skall ställas inför domstol och bliföremål för åtgärder inom kriminalvårdens ram. Del är i stället i första handde sociala myndigheterna som skall vidta ätgärder beträffande ungdomar sombegår brott. Tanken är att åtal skall kunna underlåtas, om man kan åstadkommalika goda eller bättre behandlingsmöjligheter för en ung lagöverträdare utanatt åtal väcks. Ungdomar mellan som begår brott får istor utsträckning åtalsunderiåtelse enligt LUL. Den grundläggande regeln omåtalsunderiåtelse för unga lagöverträdare finns i I § LUL. Man kan urskiljatvå huvudfall då åtalsunderlåtdse kommer i fråga, nämligen dels del fallet attden unge i första hand blir föremål för åtgärder från de sociala myndigheternaoch att de åtgärder som sålunda kommer lill stånd bedöms som lämpligare änlagföring, dels det fallet att den unge har begått brottet av okynne ellerförhastande. Insatser som grundas på socialtjänstlagens(1980:620) bestämmelser bygger på frivillighet. Sädana insatser förutsätteralltså den unges egen medverkan. De sociala myndigheterna har emellertid ocksåmöjlighet alt fillgripa vård eller åtgärder enligl lagen (1980:621) medsärskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). LVU innehåller bestämmelser bl.a. om tvångsomhändertagande av unga och om andra, mindre ingripande åtgärdersom kan vidtas utan den unges samtycke. På detta område pågår ett reformarbete,som jag strax återkommer fill. Lagtekniskt är bestämmelsen i I § LUL omåtalsunderiåtelse subsidiär till de allmänna reglerna om åtalsunderlåtdse i 20 kap.7 § (RB). Detta innebär att åklagaren i första hand skallpröva om en åtalsunderlåtdse kan meddelas enligl de allmänna reglerna i 20 kap.RB och i andra hand enligt den särskilda lagstiftning som avser unga lagöverträdare. är del en förutsättning förätalsunderlätdse att den unge blir föremål för insatser inom socialtjänsten.Åtalsunderlåtdse kan emellertid också meddelas, om den unge på annat sätt blirföremål för åtgärder som innebär att han får hjälp eller stöd' exempelvis genomanhöriga. Vidare fär, som jag har nämnt, åtalsunderiåtelse enligt LULbeslutas om den unge uppenbarligen har begått brottet av okynne eller förhastande.Detta tar i första hand sikte på brottsliga gärningar som begås av en tillfällighetoch som kan ses som ett utslag av ungdomligt oförslånd. Innan åklagaren tar ställning lill frågan omåtalsunderlåtdse skall han i allmänhet inhämta yttrande från de socialamyndigheterna. Jag återkommer strax till detta. Generellt gäller den begränsningen enligl 1 § LULatt åtalsunderlåtdse inte får beslutas, om något väsentligt allmänt eller enskilt intresse därige nom åsidosätts. Några av de faktorer som åklagaren har atl väga in i sin bedömning är brottels svärhetsgrad, omständigheterna kring brottet samt behovet av alt klarlägga skuldfrågan, fastställa skadeståndsskyldighet eller 11 besluta om förverkande.Åklagaren skall vidare pröva om den åtgärd som Prop. 1987/88:135 vidtas ärden lämpligaste för den unge. Ett särskilt skäl för alt väcka åtal kan vara attåklagaren anser att den unge, vid sidan av åtgärder som vidtas inomsocialtjänsten, bör få ett bötesstraff. Del är nämligen enligt gällandelagstiftning inte möjligt alt kombinera en åtalsunderiåtelse med eltstrafföreläggande på böter för samma brott. Beslut om åtalsunderiåtelse kan återkallas omsärskilda omständigheter föranleder det (5 § LUL). Även sådana beslut fattas avåklagare. Bedömningen skall ske med utgångspunkt i de förhållanden som rådernär frågan om återkallelse aktualiseras. Frågor om åtalsunderlåtdse enligt 1 § LUL skallhandläggas skyndsamt. Om åtalsunderlåtdse inte meddelas, skall åtal väckas utandröjsmål (2 § LUL). Innan åklagaren beslutar om åtalsunderlåtdse skallhan, som jag nämnde, som regel inhämta yrtrande/rån de socialamyndigheterna angående den unge. Yttrandet skall avges av socialnämnden i denkommun som enligt socialtjänstlagen har ansvaret för den unge. Det skall avsefrågan om nämnden har vidtagit eller avser alt vidta någon åtgärd beträffandeden underårige och om en sådan åtgärd är den lämpligaste för honom. Nämndenskall avge sitt yttrande skyndsamt. Om brottet är ringa eller om del äruppenbart att det föreligger förutsättningar för åtalsunderlåtdse, kan åklagarenbesluta om åtalsunderlåtdse utan att inhämta nämndens yttrande. Om åklagarenanser att det brister i förutsättningarna för åtalsunderlåtdse och avser att istället väcka åtal, behövs inte heller något yttrande. Det blir då i ställetdomstolen som får inhämta yttrande eller föranstalta om annan personutredning.Nämnden är skyldig att även ulan samband med yttrande lämna åklagaren deupplysningar som han begär angående den underårige (3 § LUL). I 6 § LUL finns en särskild åtalsprövningsregel somtar sikte på ungdomar som har omhändertagils med stöd av LVU. Om någon, somhar intagits i ett sådant hem som avses i 12 § LVU, misstänks för alt ha begåttbrott innan vården vid hemmet har avslutats, skall åklagaren pröva om åtal förbrottet lämpligen bör ske. Del finns bestämmelser om hur rättegången skallgenomföras för att bli så skonsam som möjligt för de ungdomar som åtalas (sebl. 810 §§ LUL). Den som är får häktas endast om detfinns synnerliga skäl för en sådan åtgärd. Enligt 12 § LUL skall domstolarna alltid handläggamål mot den som inte har fyllt skyndsamt. Om allmänt åtal väcks mot någonsom inte har fyllt för ett brott, för vilkel är föreskrivet fängelse imer än , gäller i princip samma tidsfrister för domstolens handläggningsom i mål mot häktade. Fristen för atl hålla huvudförhandling är emellertid tvåveckor från det atl åtal väcktes i stället för . När del gäller valet av påföljd finns det ocksåsärregler för unga lagöver trädare. Kan den som är bli föremål för vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen eller LVU får rätten enligt 31 kap. 1 § 12 (BrB) överlämna ålsocialnämnden att föranstalta om vård inom social- Prop. 1987/88:135 tjänsten.Den som är får dömas till skyddslillsyn endast om den påföljdenbefinns lämpligare än vård inom (28 kap. 1 § BrB). I 33 kap. 4 §BrB finns också en särskild straffnedsätlningsregel. Om någon har begått brottinnan han har fyllt får domstolen efter omständigheterna ådömalindrigare straffan vad som är föreskrivet för brottet. Dennuvarande lagsfiftningen om åtal och rättegång mot unga lagöverträdare beslutadesår . Den byggde i stor utsträckning på den dåvarande lagstiftningen om vårdav barn och ungdom, barnavårdslagen, som har ersatts av socialtjänstlagenoch LVU. Reglerna i LUL har ändrats vid ett flertal tillfallen, bl. a. isamband med atl socialtjänstlagen trädde i kraft den . Av principiell och praktisk betydelse är i det härsammanhanget också de ändringar i LUL som trädde i kraft ochsom gav pohsen vidgade befogenheter att utreda brott av bam som inte uppnåttstraffmyndighelsåldern (prop. 1983/84:187, JuU 1984/85:6, rskr. Denya reglerna innebär bl. a. att polisen kan utreda brott av barn ,om utredningen kan antas få betydelse för att avgöra behovet av insatser frånsocialtjänstens sida. BRÅ har efter uppdrag från regeringen utvärderatdenna lagstiftning och i en promemoria (Kansli PM 1987:1) konstaterat attlagstiftningen i stort sett tillämpas i enlighet med intenfionema. Någon genomgripande översyn av LUL har inte skett.Frågan om en sådan översyn har berörts i skilda sammanhang (se bl. a. prop.1983/84:187, JuU 1984/85:6, rskr. 37 och prop. 1984/85:3, JuU 10, rskr. 72; jfräven JuU 1982/83:35). Ståndpunkten har emellertid varit att man harvelat avvakta tillräckliga erfarenheter av socialljänstreformen innan någon meromfattande översyn görs av LUL. Socialberedningen (S 1980:07) fick genomtilläggsdirektiv i uppdrag att belysa frågan om avgränsning och samverkanmellan och kriminalvården när det gäller unga lagöverträdare. Ibetänkandet (Ds S 1984:15) insatser för ungdomar logberedningen upp vissa frågor i samband med missbruk och kriminalitet.