prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Detta är speciellt angeläget vid haverier ellerakuta störningar. Är inte tillsynsmyndighet försväras dettaarbete betydligt till nackdel för miljön. Till detta får också anföras vad somovan sagts om tillsynskompetens och behov av regionalhelhetsbild. Myckettalar för att nuvarande fördelning av tillsynsansvar mellan sta tens naturvårdsverk och bibehålls. Det finns i detta samman hang anledning att erinra om att nuvarande regler ger betydande möjligheter att offensivt delta i tillsynsarbetet (§ 38 miljö skyddslagen). Denna möjlighet har endast i begränsad omfattning vid t. ex. branschinriktad fillsyn utnyttjat sig av. Utredningen föreslår attkommunerna ska fä ett störte ansvar för miljö skyddet genom såväl prövning som tillsyn av mindre störande verksamhe ter med lokal påverkan. anser att förslaget är bra och fiUstyrker. Tillsynen kan bli effekfivare och miljöskyddsfrägorna kan på ett naturligt sätt komma in i den kommunala planeringen. Överföringen av prövnings- och tillsynsansvaret fill kommunerna kommer emellertid att kräva insatser av . Det gäller utbild- 421 ning,rådgivning, samordning och information. ska också Prop.1987/88:85 vara besvärsinstans för de kommunala besluten vilket kan innebära enhel Bilaga 10.3 del merarbete. 4.4.55Länsstyrelsen i : tillstyrker med viss tvekan atttillsynsansvaret för vissa typer av verksamheter överförs till miljö- ochhälsoskyddsnämnderna. Inom mänga kommuner, kommer det vidgade ansvaret attställa stora krav pä utbyggnad av resurserna och förstärkning av kompetensen, Imindre kommuner kan det innebära särskilda problem. Det kan bli svårt att iinledningsskedet nä full kostnadstäckning genom avgifter. Här mäste kommunernahållas ekonomiskt skadeslösa. Man kan ocksä fä svårt att rekrytera kompetentpersonal. förordar en lösning där decentraliseringen kan ske itvä skilda omfattningar beroende pä kommunens möjligheter. Detär viktigt att dä nya kommunala organisationsformer prövas, bevara ochförstärka miljö- och hälsoskyddsnämndens självständiga ställning. Detta inteminst med tanke pä att nämnden även avses fä tillsynen över en del kommunalaanläggningar. Detstöd kan ge miljö- och hälsoskyddsnämnderna i de enskildaärendena begränsas av det faktum att nämndens beslut överklagas hoslänsstyrelsen. Utredningenföreslär att tillförs väsentligt utökade resurser förmiljöskyddsarbetet samt att verket får direkt ansvar för tillsynen över deverksamheter koncessionsnämnden prövar. välkomnar att verket påsä sätt får möjlighet att utöka sin specialistkompetens, men anser det intevara rationellt att knyta upp en stor del av denna just till en schablonmässigtavgränsad branschkategori. Som tidigare nämnts betingas tillsynsbehovet endasttill mindre del av verksamhetstypen. Motivet att avlasta länsstyrelsenarbetsuppgifter ter sig inte heller övertygande, då utredningen förutsätter attlänsstyrelserna bistår med inspektioner och sådana kontaktermed företagen som är påkallade av driftstörningar och liknande. Länsstyrelsenavstyrker därför att ges särskilt tillsynsansvar för vissaanläggningar, I stället bör verket öka sina insatser att ge ut allmänna råd omolika branscher, biträda de andra fillsynsmyndigheterna i enskilda ärenden, ochgenomföra riktade tillsynskampanjer, 4.4.58 Länsstyrelseni : avstyrker i huvudsak utredningens förslag om direkta tillsynsuppgifter för . Dessa bör i stället ligga kvar hos . Länsstyrelsentillstyrker i princip utredningens förslag fill miljö- ochhälsoskyddsnämndernas vidgade ansvar, men förordar eft mera flexibelt systemvid genomförandet av förslaget och en viss möjlighet till val av verksamheterutöver dem som finns pä den föreslagna kommunlistan, 4.4.59 Länsstyrelseni län: delar utredningens uppfattning om att samma myndighet i sä stor utsträckning som möjUgt bör haett helhetsansvar för säväl prövning som fillsyn. När det gäller verk- 422 samheter som prövas avkoncessionsnämnden kan denna princip naturligt Prop. 1987/88:85 nog inte upprätthållas. Länsstyrelsenavstyrker dock bestämt att naturvärdsverket fär ansvaret för fillsyn av dessa verksamheter: Länsstyrelsentillstyrker att miljö- och hälsoskyddsnämnderna fär ansvaret för viss prövningoch tillsyn enligt miljöskyddslagen. Nuvarandemöjlighet till frivilligt övertagande av tillsyn har skapat oklarhet om varansvaret egentligen ligger och stora olikheter mellan kommunernas engagemang idessa frågor. En klar och entydig ansvarsfördelning är angelägen.Länsstyrelsen tillstyrker att den prövning som miljö-och hälsoskyddsnämndenskall göra sker i form av föreslaget miljölov, dvs. ett förenklat fillständsförfarande.Miljölovet kan enligt specialmotiveringen i utredningen beskrivas som en pä engäng företagen tillsynsprövning av verksamheten i dess helhet. Ansvarsfördelningenmellan och kommunen bör ske med utgångspunkt från principen attkommunen i första hand bör fä ansvaret för sådana verksamheter vars störningari huvudsak har lokal omfattning samt sådana som finns i ett stort antal inom vatjekommun så att erforderlig kompetensnivå kan uppbyggas och vidmakthållas, 4.4.63Länsstyrelsen i : I utredningen föreslås en uppdelning avprövnings- och fillsynsansvaret pä tre nivåer nämligen dels pä koncessionsnämndenoch naturvärdsverket centralt, dels på länsstyrelserna regionalt och dels påkommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder lokalt. Förslaget innebär ettkraftigt vidgat ansvar för kommunerna inom miljöområdet som heltställer sig bakom. Införandet av ett system med "miljölovsprövning"på den lokala nivån framstår också som ändamålsenligt liksom att kommunerna filldelasansvaret för fillsynen över de miljöfarliga anläggningar vars verkningar ihuvudsak häller sig inom kommunens gränser, 1 likhet med vad som anförs iutredningen vilket tidigare också understrukits av bör författningsmäs-sigtklart anges vilka verksamheter kommunerna kommer att ha prövnings-ochtillsynsansvaret för och vilka länsstyrelserna skall ha ansvaret för. En sådanklar fördelning är en absolut förutsättning för ett effekfivt ochändamålsenligt miljöskyddsarbete där tillgänglig kompetens ochtillgängliga personella resurser utnyttjas på bästa möjliga sätt. Länsstyrelsenvill däremot bestämt avstyrka utredningens förslag om att det direktatillsynsansvaret över de koncessionspliktiga anläggningarna läggs pånaturvårdsverket. Många skäl - inte minst rent praktiska - talar för attlänsstyrelserna även fortsättningsvis bör utöva fillsynen av dessaverksamheter. Erfarenheterna frän de gångna årens tillsynsarbete visar pånödvändigheten av klara och enkla kommunikafioner mellan företag, miljögrupper,enskilda personer och de som är satta att svara för myndigheternas tillsyn.Härtill kommer att den miljökontroll som bedrives av de stora företagen i stor utsträckning är inordnad i olika regionala kontrollverksamhetersåsom m, m. 4.4.64Länsstyrelsen i Hän: finner utredningens principerbeträffande en klarare ansvarsfördelning och decentralisering av prövning ochtillsyn väl genomtänkta. Det är därför förvånande att utredningen trots dettaföreslår att - mot som - skall blitillsynsmyndighet beträffande anläggningar prövade av koncessionsnämnden. Fömtomatt detta skulle innebära en centralisering kan rent principielltinte finna det rimligt att ett centralt ämbetsverk handlägger detaljerade fillsynsärenden.I många faU är dessutom snabba ingripanden och samråd nödvändiga, vilket fömtsätterrimliga avstånd mellan tillsynsmyndighet och företag. Attlänsstyrelsen - som utredningen föreslår - skulle bistå idess tillsyn medför enbart oklara ansvarsförhållanden och omöjliggör en vettigtillsynsplanering för del av egna fillsynsobjekt. Naturvårdsverkethar att som sakkunnigt bistå bl. a i besvärsärenden. Detta medför att i de faU koncessionsnämnden överprövar tillsynsbeslut skulle fungera som sakkunnigt åt överprövande myndighet i eget ärende. Detta är frän rättssäkerhetssynpunkt givetvis inte acceptabelt. Mot bakgmnd av ovanståendeavstyrker utredningens förslag i denna del och föreslär attlänsstyrelsen även i fortsättningen är tillsynsmyndighet för företag påkoncessionsnämndslistan. Utredningens förslagbeträffande prövning och tillsyn kan komma att medföra ett omfattande arbeteför vissa kommuner. Flera små kommuner har endast en tjänsteman på miljö- ochhälsoskyddskontoret. är medveten om de problem detta kanmedföra. Genom samverkan mellan kommuner och i vissa fall t. o. m. gemensamtanställd personal bör dock det utökade miljöskyddsarbetet kunna genomföras.Under en övergångstid är dessutom beredd att bistå kommunernamed råd. är därvid medveten om de komplikafioner som kan uppstågenom att är första besvärsinstans. 1987/88:85 Bilaga10.3 4.4.66 iÖrebro län: Gmnden för tillsynen är, som framhål lits i utredningen, företagens egenkontroll. För att denna skaU ha förutsätt ningar att fungera måste bra och snabba kontakter finnas mellan företag och tillsynsmyndighet. Fungerar detta kan i fid problemen mötas och eventuella skyddsåtgärder vidtas. Det viktigaste för myndigheten och för miljön är att snabbt fä rättelse om något oförutsett inträffar, inte att övervaka och registrera händelser som kan vara brottsliga och yrka pä bestraffning. Utredningens förslag att skall ha tiUsynen över de verksamheter som prövas av koncessionsnämnden kan inte läns styrelsen acceptera. tillstyrkerförslaget om att miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall vara tillsynsmyndighetför vissa verksamheter. För majoriteten av nämnderna innebär det en ny och förvissa nämnder en utökad uppgift. I län har endast tre av elva kommunerövertagit tillsynen i nämndvärd omfattning. I flertalet fall innebär förslagetdärför att nämnderna måste förstärkas med personal som harmiljövårdsutbildning. Det bör även framhållas behovet av personal mederforderliga juridiska kunskaper. Vissakommuner har redan nu övertagit en störte del av tillsynen än som Prop.1987/88:85 angivits i förslaget. Enligt utredningen bör frågan omansvarsfördelningen i Bilaga 10.3 sådana fall lösas i det enskilda fallet.Denna möjlighet bör dock framgå av författningstexten. 4.4.71Länsstyrelsen i : anser det vara helt ikonsekvens med utvecklingen inom miljöskyddsområdet att kommunerna får ettökat ansvar, också enligt miljöskyddslagen och att samarbetet med länsstyrelsenutvecklas ytterligare. Detär emellertid angeläget att den tillsyn som övertas av kommunerna blirsystematiserad och likvärdig över hela landet. Generellt bör därför gälla attkommunerna övertar fillsynen över samtliga anmälningspliktiga anläggningar.Dessutom bör ytteriigare anläggningstyper överföras från tillständsplikt fillanmälan och därmed övertas av kommunen. Denökade tillsynsverksamhet som därmed överförs fill kommunerna kommer att krävaytterligare resurser. Men utredningen har inte närmare preciserat vilketavgiftssystem som skall gälla för denna tillsyn. Det är länsstyrelsensmening att erforderliga resurser ställs till kommunernas förfogande för denlokala fiUsynsverksamheten. 4.4.72 iNorrbottens län: Utredningen föreslår att naturvärdsverket skall få ansvaretför tillsynen över de verksamheter koncessionsnämnden prövar. Utredningenredovisar en del skäl för överflyttningen av denna tillsyn från fillnaturvårdsverket. Förslaget är även kopplat till systemet med miljörevisorer.Länsstyrelsen är inte beredd att tillstyrka den föreslagna överflyttningen.Skälen till detta är dels att anser att systemet medmiljörevisorer är olämpligt, dels uppfattning att möjligheternaatt utforma tillsynsverksamheten rationeUt och systematiskt bäst tas till varaom tiUsynen ligger kvar hos . Det är angeläget att inte splittraresurserna. Utredningen föreslår en långtgående decentralisering av prövningoch fillsyn till miljö- och hälsoskyddsnämnderna. Överflyttning av tillsynentill innebär en centralisering, som försvårar kontakten medföretagen jämfört med den oftast närmare inom länet. Den speciella kompetenssom naturvärdverket har eller kan fä kan enligt bedömning fulltutnyttjas med som tillsynsansvarig enligt nu gällandelagstiftning. Det bör även vara möjligt att ordna erfarenhetsåterföringen tillverket på ett lämpligt sätt. har fått lång erfarenhet ochingående kännedom om aktuella företag inom länet vilket är värdefullt för denfortsatta verksamheten. Den föreslagnafördelningen mellan koncessionsnämnden, och kommunerna enligtförslaget bedömer i huvudsak vara lämplig. Särskilt för de småkommunerna med begränsade resurser kan dock befaras att svårigheter uppstår vidprövning av sådana ärenden där störningsriskerna kan vara betydande. Riskernaför överklaganden ökar då också. är beredd att i sådana fall-bistå de kommuner som önskar detta. Alternafivt kan övervägas ett system medmöjlighet för de kommuner som så vUl att överlämna handläggningen av sådanaärenden till . 4.4.73 kommun:Förslaget att alla kommuner ska ta över viss del av Prop. 1987/88:85 fillsynen är som princip riktig. GenomPBL har det kommunala planmonopolet stärkts och fastställelseprövninghar begränsats, Miljöfrågomabland annat miljötillsynen spelar en viktig roll för kunskapsförsörjningen ibland annat planfrågor. Det är därför naturligt att miljötillsynen förs över tillkommunen. I princip bör all tillsyn övertas av kommunen. Följande förhållandenbör emellertid beaktas när det gäller att ta över fillsyn utöver utredningensförslag. I vaije enskilt fall bör det prövas om det är lämpligt att en enskildkommun övertar tiUsynen av verksamheter som kräver att regionala bedömningarmåste göras. Flertalet kommuner besitter såväl resurser som speciaUstkompetenssom krävs för att utöva all tillsyn. För de anläggningar som utredningenföreslår att skall utöva fillsynen för bör det i varje enskUtfall prövas om erforderliga resurser inom specialistkompetens finns inomkommunen. Utredningenhar inte i tillräckligt hög grad beaktat detta när den föreslär attomfattningen av det kommunala övertagandet av tillsynen skall begränsas.Utredningen har inte insett vilken kraft det ligger i att överföra tiUsynen istörte utsträckning på kommunerna. Nuhar man valt att betrakta kommunerna som en enhetlig gmpp, I själva verket ärdet stor skillnad mellan olika kommuner. Genom att låta de svagaste kommunernasförmåga bestämma omfattningen av övertagandet kommer den framtida tillsynen attbli mindre effektiv. Kommunenföreslår istället att kommunerna obligatoriskt tar över fillsynen enligtutredningens förslag. Dämtöver bör kommunerna frivUligt, som , färta över tillsynen ocksä över annan verksamhet, dock med de reservationer somnämnts tidigare. 4.4.76 Eskilstunakommun: Ett femtiotal kommuner har tagit över tillsyn. anser det vore fel att hindra aktiva kommuner att ta över fillsyn enligt miljöskyddslagen. Flera kommuner har påbörjat en utbyggnad av organisation och kompetens för att möjliggöra ett övertagan de av tillsynen. anser i likhet med utredningen att kommunerna som ett obligatorium skall överta tillsynen av alla verksam heter som finns på kommunlistan. Miljöförvaltningenanser att fillsyn härutöver skall kunna övertas i den utsträckning somkommunerna finner lämpligt. vUl göra en jämförelse med PBLdär beslutanderätten har decentraliserats till kommunerna. Det kommunalaorganet lämnar bygglov både till en stor industri och en liten kolonistuga, kommun är det viktigt att miljöskyddsarbetet ges en självständig roll. Detkrävs således att kommunen har en miljö- och klara sinmyndighetsutövning. vill peka på att det beslutande organeti kommunen skaU ha en sådan självständig ställning aft beslut rörande egnakommunala verksamheter inte kan ifrågasättas, 4.4.77 Linköpingskommun: Linköpiings kommun stöder utredningens för slag i allt väsenfligt vad gäller kommunens framtida roll i miljöskyddsarbe- 426 tetoch menar att med hjälp av kommunerna kan ett effektivare miljö- Prop.1987/88:85 skyddsarbete bedrivas. Kommunen har mycket goda erfarenheter frändet Bilaga 10.3 arbete som miljö- och hälsoskyddsnämnden har utfört efter detatt ett övertagande av stora delar av tillsynsverksamheten skett frånlänsstyrelsen. Tillsynen har skett mera regelmässigt och effektivare samtidigtsom den lokala kunskapen har varit en bra fiUgäng i arbetet. Dubbelarbete har ocksäundvikits med . Kommunenhar åtagit sig mera uppgifter redan nu än vad som föreslås i utredningen. Detvore ur flera synpunkter olyckligt att lämna tillbaka vissa arbetsfält tilllänsstyrelsen. Kommunen förordar därför att en lägsta nivå för kommunernasansvar fastställes men att kommunerna därutöver fortfarande pä frivillig basisalltefter resurser, kompetens och vilja fär åtaga sig uppgifter utöver dennalägsta nivå. 4.4.78 Tranåskommun: De verksamheter som föresläs obligatoriskt över förda tiU miljö- och hälsoskyddsnämnderna tillhör framförallt jordbmksnä- ringen och fisket samt livsmedelsindustrin. Dessa verksamheter är av den resurssvaga typen och har en mUjöpåverkan som oftast är svårhanterlig och ej sällan av ett ganska diffust slag. För del där främst verkstadsindustri, plastindustri och träbearbetningsindustri är väl repre senterad skulle ett överförande av just dessa verksamhetstyper till miljö- och hälsoskyddsnämnden få till följd att nämnden fick helt andra möjlighe ter att påverka miljön i kommunen än vad man har , I föreliggan de utredning är det endast marginella delar av dessa verksamheter som kommer att ingå i miljö- och hälsoskyddsnämndens ansvarsområde. Nämndenföreslär därför att möjligheten för kommunerna att frivilligt övertamiljöskyddstillsyn på delegation skall finnas kvar för de verksamheter somutredningen föreslär skall ingå i och naturvårdsverketsansvarsområde. Motiveringentill detta är bl. a. att allmänheten i första hand vänder sig till miljö- ochhälsoskyddsnämnderna med klagomål på och förfrågningar om miljön. ha kompetens och ansvar att agera i stället för att hänvisa vidare tilllänsstyrelse eller naturvårdsverk. Dekommuner som vill satsa på miljövården genom att ge sina mUjö- ochhälsoskyddsnämnder resurser bör också kunna fär göra detta genom en utökadmiljötillsyn. 4.4.79 Båstadkommun: anser att den föreslagna ansvarsfördelningen medför vissa brister och nackdelar i fiU synsarbetet, Enuppdelning av tUlsynen på tre olika nivåer skulle medföra ineffektivitet ochett onödigt dubbelarbete. som central tillsynsmyndighet skuUeha svårt att bedriva en effektiv övervakning av företagets verksamhet. Vidareskulle det i vissa kommuner finnas verksamheter (ex. kommunala reningsverk) somskulle behöva vända sig tiU tre olika myndigheter för prövning, tiUsyn m. m. Nämnden anser attlänsstyrelsen och miljö- och hälsoskyddsnämnden genom sin geografiska närhet har störte möjlighet tiU snabba och effektiva 427 kontakter med företagensamt en bättre kännedom om de lokala miljöprob- Prop. 1987/88:85 lemen. Därförbör det direkta tillsynsansvaret delas upp på och miljö- och hälsoskyddsnämnden. bör således i fortsättning en ha tillsyn över verksamheten på koncessionsnämndslistan, att kommunerna även i fortsättningen ska ha möjligheter attöverta ytterligare delar av den direkta tillsynen. Ett avskaffande av § 44 a imiljöskyddslagen som ger miljö- och hälsoskyddsnämnden denna möjlighet, vore mycketolämpligt. Nämndenvill även understryka att miljö- och hälsoskyddsnämnderna ges en fortsatt starksjälvständig ställning i den kommunala organisationen sä att inte derastillsynsarbete kan ifrågasättas. 4.4.80 Kristianstadkommun: Utredningen föreslår att tillsynen av verk samheterna på koncessionsnämndslistan överförs fill , som inte utövar sådan löpande tillsyn. Länsstyrelsernas tillsyn kommer att omfatta 4 200 anläggningar pä länsstyrelselistan, medan kommunernas tillsyn, fömtom de IOOOO verksamheter som kommer att omfattas av kravet pä miljölov, även fär tillsyn över all icke prövningsplik- fig verksamhet Utredningenhar dock inte övertygande visat fördelarna med dessa infö- ringar. Principen om sammanhållen prövning och tillsyn, liksom vikten av att undvika nedbrytning av etablerad organisation och kompetens talar enligt kommunens uppfattning för att den nuvarande arbetsfördelningen mellan olika myndigheter bör bibehiillas. Trenivå-systemetkommer att innebära ineffektivitet och ett onödigt dubbelarbete. Det borderäcka att och miljö- och hälsoskyddsnämnden utövar tillsyn.Länsstyrelsen bör således även utföra tillsynen av verksamheterna päkoncessionsnämndslistan. Arbetsfördelningen mellan kommun och länsstyrelse börbibehållas oförändrad. 4.4.81 Stenungsundskommun: Sammantaget är det svårt att finna fördelar med överflyttning av tillsyn till SNV. Speciellt för branscher som petroke- mi är det viktigt att tillsynen stannar hos . Miljö-och hälsoskyddsnämnderna föresläs fä tillsyn över verksamheter pålänsstyrelsens nuvarande lista samt alla icke förprövningspliktiga verksamheter,I vissa kommuner har miljö- och hälsoskyddsnämnden redan övertagit dennatillsyn och även tillsyn som enl, förslaget skulle hamna hos och , Kommunernasmöjligheter och intresse och bedriva tillsyn enl. miljöskyddslagen bör gesutrymme att påverka denna strikta fördelning. Nuvarande möjlighet enl. § 44 aom överenskommelse mellan kommun och länsstyrelse om fördelning av tillsynenbör därför finnas kvar i någon form. 4.4.82 Markskommun: Utredningens förslag om ett sammanhållet hel hetsansvar, för såväl prövning som fillsyn, på respektive central, regional och nivå är som helhet bra. Kommunenanser dock att en viss flexibilitet mäste finnas i systemet. bör gesmöjlighet att i vissa gränsfall efter samråd, kunna Prop. 1987/88:85delegera över tillsyningsansvaret till kommunen, precis som kommunen Bilaga10.3 kan lämna över komplicerade ärenden till , Samma sak börgälla förhällandet SNV/länsstyrelse, Detta för att uppnå bästa möjligaeffektivitet. Kommunenvill också påpeka att det råder osäkerhet beträffande miljölovens rättsstatussamt att decentraliserad miljöprövning kan leda till stora lokala variationer.Det är därför viktigt att centrala råd och riktlinjer utarbetas . Dessutomvill kommunen uppmärksamma den risk för lojalitetskonflikt som finns mellanolika kommunala förvaltningar då en stor del av fillsynen riktas mot kommunensegna anläggningar, säsom avloppsverk, värmeanläggningar m. m. Kommunenanser att de föreslagna tillständslistorna i stort är bra och stämmer väl medvad som är rimligt för vår kommun att ta över ansvaret för. En regelbundenöversyn av listorna bör dock ske, för justeringar upp och ner. Kommunenanser vidare att ambitionsnivån för den miljöstörande verksamheten som inte ärprovningspliktig, och som helt faller inom kommunens ansvarsområde börklargöras. Denna verksamhet kan vara mycket resurskrävande. Kommunenanser att miljöstörande verksamhet såsom vägar och flygplatser bör tillständsprövas, 4.4.83Skara kommun: Kommunen förordar att en lägsta nivå för kommunernas ansvar fastställsmen att kommunerna därutöver frivilligt fär åtaga sig uppgifter utöver dennalägsta nivå, § 44 a i nuvarande miljöskyddslag bör därför bibehållas. Länsstyrelsernabör även fortsättningsvis utföra tillsyn över verksamheter påkoncessionsnämndslistan. Utredningenbör överväga om inte de olika listorna kan uppdelas efter branscher, Iövrigt tillstyrks förslaget. Detär uppenbart, vilket också utredningen påpekar, att miljöfrågor numera är och iframtiden kommer att vara högt prioriterade politiska frågor i vårt samhälle.Det är därför rimligt att anta att kommunernas engagemang i miljöskyddsarbetetmåste öka. Detta understryks dessutom av att kommunernas ansvar enligt annanlagstiftning (, hälsoskyddslagen, lagen om kemiska produkterm. ställer krav på sakkunskap inom miljöskyddsområdet. 4.4.85Sala kommun: Ur dessa synvinklar bör det fastsläs att ansvaret för miljöskyddet skall åvila kommunerna. Det måste vara en ange lägenhet att ta ansvar och fä insyn i en av de frågor som har högst politisk prioritet i vårt samhälle. Detta garanterar dessutom att nödvändiga resur ser kommer miljövärden tillhanda, Ombetänkandets föreslagna ansvarsfördelning skulle vinna gehör, kom mer kommunerna att åläggas tillsynsansvar - och därmed möjligheter till 429 insynoch påverkan av kommuninnevånarnas yttre miljö - endast för de Prop. 1987/88:85 allra minsta s.k. miljöfarliga verksamheterna.