prop · GB03100 · 1987-12-31 00:00:00 — En avsevärd del av yrkesutbildningenbör förläggas till arbetsplatser, särskilt under del tredje året.Detta kommer att bidra till att höja kvaliteten i den gymnasialayrkesutbildningen. Skolan och arbetslivet slår här inle i någotmotsatsförhållande lill varandra. För en bra yrkesutbildning är de i ställetvarandras förutsättning. - Den förlängda utbildningstiden ger utrymme för enutökning av allmänna ämnen.Kunskaper i ämnen som svenska, engelska, samhällskunskap, matematik eller något estetiskt ämne gereleverna möjligheter till fortsattastudier, bl. a. vid vissa högskolelinjer. Men det är också så att man i yrkeslivet numera inte alltid kan dra någonbestämd gräns mellan behovet av s.k. yrkesämnen och av allmänna ämnen. Själva yrkesutbildningenär ofta så avancerad atl den fordrar stöd av kunskaper i t.ex,språk, matematik och samhällskunskap, - Genom atlpå yrkeslinjerna erbjuda en klart yrkesinriktad studieslart bör denna del av gymnasieskolan mer än hittillsuppfattas som en ny och annorlundaskolform jämfört med . Eleverna skall kunna känna atl deras yrkesplaner las på allvar ochbörjar förverkligas. Studieobestämda elever erbjudsintroduktionskurser. - Genom en ny typ av kompetensrelaterade kursplaneri yrkesämnena bör inlärningstiden kunna variera, så att var och en gårvidare till näsla avsnitt av en kurs förstnär han eller hon lärt sig det föregående. Min egen positiva bedömning av dessa förslagöverensstämmer i allt väsentligt medremissinstansernas. En modernisering av yrkesutbildningen brådskar. Del är inte acceptabelt att nära hälften av våraungdomar får en utbildning, som i flera avseenden har brister ochbegränsningar med hänsyn till de kravsom framtiden ställer och vad de själva, som medborgare, har rätt allfordra. Det är hög lidatt göra något. är jag förvissad om att ett omfattande kursplanearbele fordras, innan en modernisering kan komma i gång över hela fältet. Ordentlig lid krävs ocksåför planering och förberedelser iövrigt, Arbetsplatsföriäggning och ett större inslag av allmänna ämnen ger anledning till ingående pedagogiska överväganden. Detsamma gäller även de rent yrkespedagogiska frågorna.Praktiskt vunna erfarenheter behöver komma in i bilden. För alt förena dessa båda ståndpunkter kommer jagi en sårskild propo sition atl föreslå, all entreårig försöksperiod inleds 1988/89 och samordnas med övrigt arbete i syfteatl förbättra kvaliteten på gymnasie skolans yrkeslinjer. Detta utvecklingsarbete bör bedrivas i kommuner och regioner med olika arbetsmarknadsmässiga förutsättningar. avser jag att särskilt följaarbetet med alt föriägga delar av utbild ningen till arbetsplatser saml hurden utvidgade undervisningen i allmänna 23 ämnen utfaller i prakfiken. Jag har för budgetåret1988/89 - del första året av utvecklingsperioden Prop. 1987/88:100 -reserverat 24,4 milj. kr. Min avsikt är att utvecklingsarbetet skall omfal- Bil. 10 la 5000 intagningsplatser för vart och ell av de tre läsåren. Därutöverredovisar jag i föreliggande proposition mina förslag om att anvisa 10milj. för att möjliggöra en bättre undervisning i svenska på vissayrkesinriktade linjer (anslaget B 19), Min bedömning är vidare atl erfarenheterna från läsåren1988/89, 1989/ 90 och 1990/91 bör göras lill föremål för en samlad utvärderinghösten . Jag avser därefter att återkomma tillregeringen med ett slutgiltigt ställningstagande till den fortsattareformeringen av den yrkesinriktade utbildningen. Förutsättningarna för en pådetta sätt förbättrad yrkesutbildning kommer då säkrare att kunna bedömas. 2.3.4Ny läroplan för 1990-talet Jaghar nu talat om två utvecklingslinjer utifrån två propositioner, den ena från1984 om i första hand de teoretiska utbildningarna och den andra en kommande omyrkesutbildning- Det är av slor vikt atl de närmaste årens utvecklingsarbetebedrivs så att det gagnar hela gymnasieskolan. Denna skolform kommer enligt minbedömning atl ställa mycket stora krav på de utvecklingsresurser som kommunernai dag förfogar över, i första hand medlen för lokalt utvecklingsarbete.Kommunerna har visat stort engagemang för såväl det redan pågåendeutvecklingsarbetet som det aviserade reformarbetet. Utifrån delta vågar jag förmin del förutsätta atl kommunerna kommer att se minst lika positivt somhittills på gymnasieskolans behov vid sin prioritering av medel för lokalskolutveckling. Gymnasieskolan är utbyggd i alla delar av landet.Härigenom har ungdomar fått tillgång till utbildning nära sina hemorter.Särskilda åtgärder har vidtagits för att kommuner som har ett litetelevunderlag skall kunna erbjuda utbildning på så många linjer som möjligt.Ofta arrangeras yrkesinriktade linjer i B-form. Flera kommuner har så kalladealternativa eller samordnade timplaner för de teoretiska linjerna. Dessatimplaner har kommit till för att göra det möjligt att lill en rimligkostnad kunna erbjuda utbildningen även i glesbygd. Ibörjan av 1990-talel minskar ungdomskullarna i gymnasieskolåldern kraftigt. I många regioner uppgår minskningen till . Det är däiför en utomordentligt viktig uppgift att planera för att de kommuner som har gymnasieskola också i framfiden skall kunna erbjuda sina ungdomar en gymnasial utbildning. 1987/88:64 om särskilda regio nalpolitiska insatser i delar av Bergslagen och norra inland har jag redogjort för mina förslag om åtgärder för gymnasieskolorna i dessa regio ner och preliminärt beräknat ca härtill under en femårs period- Gymnasieskolan har 27 linjer och ca 550 specialkurser. Detta stora utbud av studievägar måste nu sättas ifråga. Ungdomar i 16 19-arsåldern har rätt till gymnasiala utbildningar som ger bredd och senare valmöjlighe ter. Antalet studievägar kommer alt minska kraftigt vid bifall fill mina kommande förslag om den framtida yrkesutbildningen. Hämtöver anserjag alt ytterligare två översyner bör göras. Den första Prop. 1987/88:100 gäller de tvååriga mer allmänt inriktadelinjerna - .den sociala linjen. 10 konsumtionslinjen, musiklinjen och den estelisk-prakliska linjen. Den so ciala linjen och konsumtionslinjen är de största linjerna i denna gmpp. Intresset från ungdomarna atl söka dessa linjer har dock minskat. fanns ca 8 500 som sökte till dessabåda linjer. Av dessa sökte 3 600 lill konsumtionslinjen- Möjligheterna attfortsätta med högskolestudier direkt efter den sociala linjen harbeskurits genom de särskilda behörighetskrav som gäller för tillträde lill den nya grundskollärarutbildningen. hävdarall osäkra och dåligt sludiemoliverade elever också i framliden behöver studieallernaliv i gymnasieskolan som ärallmänt inriktade och relativtkorta. Men en fråga bör också ställas fömtsättningslösl, nämligen om förekomsten av sädana studiealternativverkligen är det bästa sättet att stödja den grupp osäkra ungdomar det här ärfråga om och som praktiskt tagel alltid är flickor. Jag anser att dessa och andra frågor rörande dennagmpp av studievägar fordrar ennoggrann genomlysning och avser alt återkomma till hur en översyn skallske i propositionen om yrkesutbildning. Den andra nära förestående översynen gäller denuvarande tre- och fyraåriga linjerna - humanistisk,samhällsvetenskaplig, treårig ekonomisk, naturvetenskaplig och fyraåri.gteknisk linje. I avsnitt 2.5 lägger jag fram mina förslag om enförsöksverksamhet med förstärktingenjörsutbildning på mellannivå- budgetproposition avser jag att redovisa mina slufiigaställningstaganden till hur denna ingenjörsutbildning i framliden skall utformas. Detta kan komma att få konsekvenserför i först hand den fyraåriga lekniska linjen. I detta sammanhang ges bl.a. tillfälle atl ingående pröva de moderna språkensställning pä de teoretiska linjerna. Av vikt blir också alt pröva hur dessa linjer bäst kan bevaras på de orter därde redan finns, när elevunderlagetkraftigt minskar under 1990-lalet. Min ambition är att nya timplaner för dagenstre- och fyraåriga linjer skall kunna tillämpas fr, o. m, läsåret1991/92. Jag har redogjort för de utvärderingsresultatav och mina synpunkter på den försöksverksamhet och det utvecklingsarbete somhittills bedrivits och som haft sin tyngdpunkt inom de studievägar jagnu talar om. Denna försöks- ochutvecklingsperiod sträcker sig fram lill och med /90.Jag är övertygad om atl - när perioden i sin helhet utvärderats vi därifrån kommer att ha mycket väsentliga bidrag tillhela gymnasieskolans förnyelse. Vad jag nu redovisat utgör hörnstenarna i arbetetmed en ny läroplan för gymnasieskolan. Som framgår avredogörelsen har arbetet planerats så att den nya läroplanen skall kunna trädai kraft i början av 1990-talel, Den nya läroplanen kommer att bära en starkprägel av vad jag anser viktigast för 1990-talets gymnasieskola. Kort sammanfattat gäHer del för del första all kraven på kvalitet måste vara högtställda. Det gäller innehåll, arbetssätt och arbetsmiljö vid såväl sludieförberedande som yrkesinriktade linjer. För det andra gäller det alt gymnasieskolanär till för alla ungdomar och skall vara bra för alla. I dennaambifion finns ett villkor inbyggt - nämligen 25 attgymnasieskolan då inle kan utformas lika för alla. Alt studievägarna i Prop.1987/88:100 gymnasieskolan nu blirmer likvärdiga skall inle betyda att deras olika Bil. 10 utbildningsprofilsuddas ut. Jämlikhetsbegreppet, som så starkt präglar utbildningspolitiken, utgår från allas lika värdeoch bygger på insikten atlmänniskor är olika. mål och riktlinjer uttrycker detta på följande sått: "Barn är olika då dekommer till skolan. Skolan bör heller inte sträva efter att göra dem lika. Närde lämnar skolan bör de göra det medbibehållen individualitet och särprägel och med en uppövad förmåga attrespektera individualiteten hos andra människor". Det är denna grundskolansmålsättning som är gymnasieskolans utmaning och som skall prägla dessutformning. 2.4 Den allmänna vuxenutbildningen Samhälletsinsatser på vuxenutbildningsområdet har legat på en i stortoförändrad nivå. Trots detta har omfattningen av vuxenutbildning totaltsett blivit störte. Detta beror på atl personalutbildningen har ökat,dvs. sådan utbildning som äger rum ihuvudsak på arbetsgivarens villkor och bekostnad i förelag, myndigheteroch kommuner. Kännedomen om den totala omfcittningen ochinriktningen av den personalutbildning som förekommer i ärofullständig. Därtill är det osäkert om denkompetensuppbyggnad som sker hos de anställda i första hand har formen av klart urskiljbarautbildningsinsatser. Det finns forskare som hävdar alt den i ställetäger rum i ett mera informellt system och genomden kunskapsutveckling som sker i själva arbetet. Enligt uppgift i arbelskraftsundersökningen ()deltog inemot en miljonpersoner (av de sysselsatta) i någon form av personalutbildning under del första halvåret1986, Andelen deltagare är klarthögre inom den offentliga sektorn än inom den privata. De allra flesta förefallerdelta i myckel korta utbildningar, från någon dag . Kostnaderna för personalutbildningen är intenärmare kända. En ungefärlig skattning ger vid handen all de i form av lönunder utbildning och övriga kostnader är minst lika slora som de sammantagnastatliga utgifterna förvuxenutbildning och för ekonomiskt slöd till dellagarna inom utbildnings-och arbetsmarknadsdepartementens områden. Dessa uppgår lill cirka nio miljarderkronor. Trots att alltså personalutbildnin.gen redan nukräver slora resurser talar det mesta för att den bör ökaväsentligt i volym. tvivel kommerarbetskraftens utbildning, eller snarare dess kompelens, atl få allt störtebetydelse för vårt lands möjligheter som industri- och välfärdssamhälle. Detär i detta perspektiv man måste se det ökande intresset från näringslivetssida att avsätta resurser för investeringar i de anställdas utbildning ochkompelens. Behovet avbättre utbildad arbetskraft har giort sig gällande främst inom de expanderande delarna avtjänstesektorn och inom de avancerade högleknologiska företagen inom induslrin. redningen(LU 87) och andra bedömare sker en strukturell utveckling inom Prop,1987/88:100 näringslivet mol ett ökat kunskaps- och ijänsteinnehåll iproduktion och Bil. Det finns alltså all anledning för samhället atlverka för ökade insatser för personalutbildning. måste man varamedveten om de problem som är förknippade med personalutbildningen, problemsom också kan komma alt öka. Eftersom behoven är sårskilt lydliga där ärpersonalutbildningen särskilt omfattandeinom expanderande delar av tjänstesektorn och varusektorn, Det innebär attpersoner anställda inom sådana förelag har särskilt slora möjligheter att få utbildning- Samtidigtutvecklas allt tydligare inom dessa förelagen intern arbetsmarknad som erbjuder nya och intressanta arbetsuppgifteroch möjligheter lill avancemang. I företag som arbetar inom andra sektorer och branscher är möjligheterna tillpersonalutbildning ofta väsentligt mindre. Dels har företagen troligen inle rådatt salsa på utbildning, dels ärinvesteringar i utbildning ofta inte det som för förelagen synes mestangeläget. Del finns alltså risk för att personalutbildningen bidrar till attarbetsmarknaden segmenteras. Utbildningsmöjligheterna är inte bara ojämntfördelade mellan olika företag. AvoHka undersökningar framgår, alt möjligheterna lill utbildning också inom såväl förelag som myndigheter är mycketskevt fördelade. Del är främst de som redan har god utbildning ochkvalificerade befattningar som erbjuds personalutbildning, I en nyligen publicerad undersökning som gjorts avSvenska Metallindu-striarbetareförbundelbekräftas bilden. Av Metalls medlemmar har fåll 0-2 dagars utbildning, medan har fått mer än nio dagars utbildning som betalats avarbetsgivaren. Undersökningen visar också atl det finns sloraskillnader i synen på utbildning mellan fackklubbarna och arbetsgivarna. Enklar majoritet av klubbarna vill i förstahand satsa på atl ge sina medlemmar baskunskaper, medan arbetsgivarna vill atl Metall-medlemmarna iförsta hand skall vidareutbilda sig i yrket. Det är inle för myckel sagt att arbetsgivarsynenhittills har präglat personalutbildningen. Det är naturligtvis integivet att detta förhållande skall råda ocksåi framtiden. Då det gäller användningen av medlen i förnyelsefonderna finns ettfackligt inflytande, och det har enligt Metalls undersökning medfört ett klartstöd för det slag av utbildning som fackklubbarna önskar. Det är möjligt all den situationen ånyo uppståratt del finns anledning församhället att söka påverka personalutbildningens omfattning och inflytandet över den, såsom syftet var medförnyelsefonderna, I huvudsak bör manemellertid räkna med atl besluten om personalutbildning även i framtidenkommer att fattas lokall i företagen. Man kan alltså hoppas att personalutbildningen iframtiden i större utsträckning blir tillgänglig för dem som har den kortaste utbildningen bland de anställda och att den i högre gradblir inriktad på att ge dessa anställda breda baskunskaper. Gränserna för utbildningsmöjligheterna kommer då atl bestämmas i överenskommelser mellan arbetsgivarna och 27 de fackliga organisafionerna inom de ramar som de olikaföretagens lön- Prop. 1987/88:100 samhet och framtidsutsikter sätter. Dettaensamt ger inle individen frihet Bil. 10 atlsjälv bestämma vilken utbildning han eller hon vill delta i, inle ens i ell mycketframgångsrikt företag. I förluslföretag och i företag med osäkraframlidsutsikter blir den anställdes möjligheter till utbildning små. Arbetsmarknadsutbildning år definitionsmässigtsådan utbildning för vilkenutbildningsbidrag beviljas. Den är i huvudsak avsedd för personer som är eller riskerar att bli arbetslösa. Den äger mmdels som särskilt anordnad arbetsmarknadsutbildning, vilket innebär utbildningsom upphandlas av länsarbetsnämnderna, dels som utbildning inom det reguljärautbildningsväsendet eller hos vissaandra utbildningsanordnare. Den normala fömtsättningen för allarbetsmarknadsutbildning skall beviljas är alltså att den enskilde bedöms behöva utbildning för atl få ensäker plats på arbetsmarknaden. Detinnebär alt hans eller hennes behov av utbildning prövas av en myndighet. Arbetsmarknadsutbildningens syftemedför att den som regel är klartyrkesinriktad, men, om det bedöms nödvändigt eller värdefullt, alt den kanföregås av eller kompletteras med utbildning av mera allmänt slag, somofta äger mm i det allmänna utbildningsväsendet. Möjligheterna till personalutbildning är således framförallt slora för dem som är anställda inom den offentliga sektorn samt fördem som har en relativt säker sysselsättningi framgångsrika företag med en kunskapsintensiv produktion av varor och tjänsier eller på kvalificeradebefattningar i myndigheter och kommuner. Möjligheter fillarbetsmarknadsutbildning har man främst omman befinner sig i den andra extremen, dvs. om man är eller riskerar allbli arbetslös. Del är uppenbart att personalutbUdningen ocharbetsmarknadsutbildningen baradelvis kan tillgodose vuxnas behov av och önskemål om att förbättra sinakunskaper, och att de därtill är tillgängliga bara för ett begränsat antal personer. Detta gäller även föryrkesinriktade studier. Denvuxenutbildning som sorlerar under kallar jag fortsättningsvis för den allmännavuxenutbildningen. Denna bedrivs avett flertal olika anordnare: och statlig utbildning för vuxna (komvux och gmndvux), folkhögskolor ochstudieförbund. Målen för den allmänna vuxenutbildningenfastställs av och är en delav utbildningspolitiken. De är mera generella än de som gäller för personalutbildningoch arbetsmarknadsutbildning. Den allmänna vuxenutbildningen står öppen för iprincip alla vuxna och för gmpper som själva söker sig till den därföratl de rent allmänt vill förbättra sinakunskaper inom ell eller flera områden eller själva anser sig behöva störrekompetens i samhälle och arbetsliv. Deltagarna gör uppoffringar i tidoch levnadsstandard för att utbilda sig. I stor utsträckning använder de sin fritid för atl bedriva studierna;de som bedriver dem på helfid fårförsörja sig på studiemedel eller särskih vuxenstudiestöd, vilka, trots att de delvis består av lån, vanligen integer fuH ersättning för förlorad arbetsinkomst. Den allmännavuxenutbildningen erbjuder i huvudsak studier av bred och gmndläggande karaktär. Den vänder sigframför allt till dem som fick en kort och otillräcklig utbildning i ungdomen, och den har som främsta 28 utbildningspoliliskamål all höja den allmänna kunskapsnivån i samhället. Naturligtvis är den allmånnavuxenutbildningen av störst betydelse för Prop. 1987/88:100 dem som inte får sina behov av ökade kunskapertillgodosedda i sitt arbete Bil. 10 ellergenom personalutbildning, samt för dem som inte på heltid deltar i särskilt anordnad arbetsmarknadsutbildning- Fördem är den allmänna vuxenutbildningenden enda möjligheten att befästa och öka sina kunskaper i organiserade former.Även för dem som har förmånen att få personalutbildning är den allmänna vuxenutbildningenav slor betydelse då den erbjuder många alternativa studiemöjligheter. Den allmänna vuxenutbildningen är, somjag nysshar nämnt, inriktad på alt erbjuda bred, grundläggande allmän utbildning.Allting tyder på atl utbildning avdelta slag blir allt viktigare både för individerna och för samhället- Därför kommer den allmännavuxenutbildningens tyngdpunkt även att ligga inom detta område.Denna uppgift är av vital utbildningspolitiskbetydelse, nationellt och lokalt. Den är långsikfig och kan inte fågöras beroende av olika företags och branschers utveckling eller av tillfälliga konjunktursvängningar. Delär en uppgift som inte kan överläs, men väl kompletteras, av personalutbildningoch arbetsmarknadsutbildning. Enför framtiden viktig fråga är hur utbildningsväsendets utbud av kortare teknisk utbildning skall samordnas ochorganiseras sä atl de samlade resursernaför sådan utbildning utnyttjas på effektivast möjliga sätt. Viktigt är vidare att beakta de aHl starkare signalernafrån näringslivets sida om att dentekniska utbildning som ges på gymnasieskolans T-linje ärtillräcklig utan behöver kompletteras. Jag har tidigare berört dessa frågor i budgetpropositionerna1986 och 1987, I föregående års budgetproposition framhöll jag att en komplettering av T-linjenpå kort sikl bör ske genom att man inom högskolan erbjuder kurser om 40 poäng,vilka bygger på det fiärde året av T-linjen- Jag framhöll vidare att den framtida inriktningen, omfattningen och organisationenav den tekniska utbildningen på mellannivå noga behöver belysas såvälekonomiskt som organisatoriskt och fidsmässigt. Jag meddelade därför min avsikt att återkomma till regeringenmed förslag om atl tillsätta enarbetsgrupp inom med uppgift att särskilt studera förutsätlningarna att föra allteknisk ulbUdning på mellannivå till högskolan. En sådan arbetsgrupp för samordnadingenjörsutbildning på mellannivå (SIM-gruppen)tillsattes av mig , Enligt sina direktiv skulle gruppen senast den15 lämna förslag om ev. ändrad och /eller utvidgad försöksverksamhet medingenjörsutbildning på mellannivå. Vidare skall den senast den 15 mars 1988avlämna sina slutliga förslag, 1 den delrapport (Ds U 1987:12) Försök medsamordnad ingenjörsutbild ning på mellannivå som gruppen avlämnade föreslås att den pågående försöksverksamheten med en förlängning av den fyraåriga tekniska linjen med ett femte är iKronobergs och förändras vad gäller det flärde och det femte året, vilka föreslås bli ersatta av. 80-poängsutbildning i högskolan. Vidare föreslås på ett stort antalorter ny Prop. 1987/88:100 försöksverksamhet med både80-poängsulbildning i högskolan som ersätt- Bil. 10 ning för fjärde året av fyraårig teknisk linje och 40-poängsutbildningsom bygger på del Qärde året av denna linje. Den föreslagna försöksverksamheten är så utformad alt den inte skall föregripa deställningstaganden som arbetsgruppenenligt sina direktiv skall redovisa i sin slutrapport vad gäller behoven av en förstärktingenjörsutbildning på mellannivåsamt denna utbildnings dimensionering och lokalisering, kostnadsfördelning mellan stat och kommun, frågan omhuvudmannaskapet för utbildningen m, m, Enligt min mening är del angeläget att denlekniska utbildningen på mellannivåförstärks. Den föreslagna försöksverksamheten kan ge viktig information om huren sådan förstärkning kan åstadkommas. Jag föreslår därför atl sådan försöksverksamhet påbörjas /89. Jag återkommer fill delta under berörda anslag förgymnasieskolan (anslaget B19) resp, högskolan (anslaget D 8), 2.6 De mindre och medelstora högskolorna Dennuvarande högskoleorganisationen är nu drygt . har högskolorna fått en stark lokal ochregional förankring. Förväntningarnapå dem från såväl ungdomsstuderande som från vuxna med önskemål om fortbildning och vidareutbildningär stora. Företrädare för kommuner,landsting och länsstyrelser saml för olika företag och organisationer hyser en stark tilltro tillhögskolans möjligheter atl bidra till altlösa problem av lokal och regional betydelse och atl medverka fill utvecklingeni regionen. Denna förankring är viktig och värdefull. Denenskilda högskolan kan emellertid inle ensam tillgodose de vill skilda önskemåloch förväntningar som ställs på den.Det är därför angelägel atl betona atl varje enhet utgör en del i ell nätverk,där också de universitet och högskolor som har fasta forskningsresurser ingår. Detta nätverk är enviktig fömtsättning för att ett landmed de geografiska och befolkningsmässiga egenskaper som har fullt ut skall kunna dra fördel av enslagkraftig högskoleorganisation. Kontakter och samarbete mellan universiteten ochhögskolorna är av mycket slor betydelse förhögskoleutbildningen. De är viktiga inte bara därför atl varje universitet ochhögskola kan och bör utveckla en egen kompelens som är av betydelse också för andra enheter inom organisafio nen. Kvaliteten på den utbildningsom de mindre och medelstora högsko lorna ger får inte förutsättas varaannorlunda än kvaliteten på den utbild ning som ges vid universitet och högskolor med fast forskningsorganisa tion. Universiteten slår i tät och nära förbindelse med den vetenskapliga utvecklingen internationellt.