prop · GB0390 · 1987-12-31 00:00:00 — .Statens planverk framhåller att det behöver göras en översyn av lagen Prop.1987/88:90 (1981:599) om utförande av eldningsanlåggningar för fast bränsle.Med Bilaga 2 nuvarande utformning kan lagen i vissa fall leda till att elvärmeväljs framför uppvärmning med bränslen. anser atl antaletstödformer bör begränsas men vill ändå förorda att man överväger ett stöd föreldning med fasta bränslen. befarar att luftkvalitetenkan komma att försämras i områden där det är vanligt med kombipannor för el,olja och ved om elförbrukningen minskar i sådana pannor. ochplanverket har.gemensamt föreslagit ulsläppskrav för nytillkommande pannor ochkaminer i tätorter, vilka skulle minska utsläppen drastiskt. Man bör enligtnaturvårdsverket överväga styrmedel från statens sida all påskynda utbytet av.befinlligakombipannor, LOsaknar förslag om ett långsiktigt stöd för förbättring av isolering,ventilation m, m, i elvärmd bebyggelse. Enligt börekonomiskt stöd motsvarande vad som gäller för flerbostadshus utgå också tillROT för småhus. Även i småhus och framhåller behovet av åtgärder för de direktelvärmdasmåhusen. Enligt mening borde det ankomma påenergiverket eller annan statlig myndighet eller forskningsinstitution alt ulvecklaett antal lyplösningar för ombyggnad av direktelvärmda småhus. Omkonvertering.av sådana småhus till annan uppvärmningsform ska komma till ståndbehövs också - utöver de tekniska lyplösningarna -ett ekonomiskt stöd- och slimulanssystemsom gör del möjligt för familjer alt finansiera ombyggnader av sina hus, LRFanför att en svårighet inom induslrin är att samhällsekonomiskt motiveradenyinvesteringar i elhushållande teknik inte kommer till stånd eftersomindustrin har höga avkastningskrav på insatt kapital. Förbundet menar all induslrindärför bör få tillgång till lånekapital med låg ränta för energihushållandeåtgärder etc. STUanser att en noggrann kartläggning av känd och tillämpad utländsk teknikavseende gasanvändning inom bebyggelsesektorn bör genomföras. Dämlöverbör sprängämnesinspektionens regler och krav, planverkets byggnormer etc.jämföras med normer i länder med stor erfarenhet av gasanvändning ibostadsbebyggelse. Man bör enligt STU pröva möjligheterna alt anpassa desvenska reglerna så atl gasteknikens användning i främjas. 2.4 Skapa förutsättningar för marknadsorienterade aktörerpåelområdet Allmännasynpunkter framförs av SPK som för sin del delar uppfattningen att det är angeläget att skapa förutsättningar för mer marknadsorienterade aktörer på elmarknaden. Detta bör enligt SPK gälla alla delar av elproduk tionssystemel, d. v. s. såväl produktion som distribution av hög- och låg spänd el. SPK delar vidare uppfattningen att elkonsumenterna bör ha tillgång till information som ger dem möjlighet att träffa rationella val vad 175 gäller tillförsel av ochhushållning med energi. Sådan information bör dock Prop. 1987/88:90innefatta alla tillgängliga energislag och hushållningsmöjligheler, och inte Bilaga 2 enbart elenergi. StockholmEnergi framhåller vikten av all rätta fömtsättningar skapas och att rättasignaler ges om prisbildning och kostnader för långsiktig planering för allainblandade aktörer - stat, kommuner, myndigheter (bl, a, SPK), energitjänstföretagoch användare/abonnentråd. Den staUiga energipolitiken och statens insatser förprissättning och lagstiftning bör i alla avseenden främja marknadsorienteringoch affärsmässighet, UHÄfinner den föreslagna utvecklingslinjen Ulltalände, Via lämpligt utformadetariffer och med stöd av de föreslagna energitjänstföretagen kan bmkarnaförhoppningsvis påverkas till effekUvare elanvändning eller elersättning.Såsom påpekas i utredningen har emellertid brukarna mycket olika kunskapsmässigaförutsättningar att fatta raUonella beslut om sin elanvändning, vilket enligtUHÄ gör det angeläget att, som utredningen också giort, lägga fram förslag sominnebär ett konkret ansvar för skilda myndigheter all svara för utbildning avoch informaUon skilda bmkar-kategorier. Bostadsstyrelseninstämmer i ullalandet i betänkandet att "Åtgärder för eleffektiviseringoch elersätlning är ofta så komplicerade och resurskrä-vande att företag ochhushåll inte på egen hand kan genomföra rationella åtgärder". Även omdetta är rikligt, bör man enligt inte underskatta denerfarenhet av användandet av el som finns bland brukarna. Det gäller både hur förbmkningensstorlek påverkas av del egna beteendet och även erfarenhet av överbelastning, tex när säkringar går och effekten är otillräcklig. Vad brukarna behöver ärhjälp med atl få den effekt de behöver och hjälp med alt anpassa sill beteendeUll energi- och effekttaxor. Bostadsslyrelsen påpekar i sammanhanget att valetav form för kommunala energitjänstföretag kan väsentligt påverka både kommunensoch köparens möjlighet till insyn och påverkan. Beslut inom kommunen kanöverklagas och de redovisningar och beräkningar som ligger bakom besluten äroffentliga handlingar, till skillnad från kommunala bolags handlingar. Förslagetatt stimulera att utvecklas till s. k. energitjänstföre-laig tasupp av ett stort antal remissinstanser. och tillstyrker utredningens förslag. kopplar detta till frågan om kommunernas myc kel vikliga uppgift alt samordna de olika inslanser som kan förse allmänhe- len med direktrådgivning. Detta gäller i tillämpliga delar kommunens egna tjänstemän som konsumentvägledare, byggnadsinspektörer och - där så dana fortfarande finns - energirådgivare. Även de kommunala energiver ken och i viss utsträckning solningsförelagen torde enligt konsumentver ket kunna utvecklas till aktörer inom detta område. Det är då bl, a, viktigt atl klarlägga i vilken omfattning och hur de olika instanserna kan hjälpa konsumenterna. Det är t, ex, angelägel atl fastslå vad slags informaUon 176 denkommunala konsumentverksamheten kan förmedla till allmänheten, Prop. 1987/88:90men också vad de inte kan slå till tjänst med, t, ex, att de normalt inte kanBilaga 2 genomföra besiktningar och ge individuellt anpassade åtgärdsförslag.Om inte den kommunala energirådgivningen finns kvar återstår del för konsumentenatt vända sig till konsultföretag och andra som mot ersättning genomförbesiktningar och lar fram åtgärdsförslag. och solningsförelagentorde , inom ramen för sin allmänna kundservice, ge allmänheten råd ivissa energifrågor. har ingenting atl invända mot alt manutvecklar denna verksamhet genom all t, ex, försöker kommersielltmarknadsföra sina energiljänsler i störte skala. instämmer i atl en ökad utveckling mot marknadsorienteradeenergiförelag är önskvärd. erinrar om att eldistributionen till två tredjedelar sköts av kommunägdaförelag, om man räknar i antal elkunder. De kommunägda elverkens medverkan för atluppnå effektiv elanvändning får därför stor betydelse. som står ibegrepp all göra investeringar i sina distribulionsanläggningar har stortintresse av atl stimulera kunderna till en raUonell elanvändning, Å andra sidanblir det, för elverk som redan har överkapacitet i sina distribuUonsanläggningar,på kort sikt sämre ekonomiskt utfall om elanvändningen minskar. Dessa elverkhar inte eget incitament för elhushållning. Alt genom lagstiftning åläggaelverken att verka för en rationell elanvändning och elhushållning är dock entveksam åtgärd. När distmbutionsanläggningarna successivt förnyas har bedömningarav den framtida elanvändningen stor betydelse för dimensioneringen av elnätenoch det bör ligga i både kundernas och ägarnas intresse atl genomföra lönsamma elhushållningsålgärderså all överdimensionerade elnät undviks. På ger elhushållning godåterbäring både i form av minskade produktionskostnader och lägre kostnader föröverföring av elkraften: De kommunägda elverken bör vara föregångare när detgäller detta synsätt. Enligt kommunförbundet kan elanvändningen i första handpåverkas genom generell rådgivning till kunderna. Denna verksamhet börfinansieras av elverken och ingå i den årliga elavgiften eftersom det ligger ialla kunders intresse att elverken ger denna service. Omfattande energiljänslerför speciella kundgrupper, t, ex, elvärmekunder, motiverar däremot särskildaavgifter som grundas på elverkens kostnader för verksamheten. Särskildavgiftsfinansiering är t, ex. motiverad för konsultmedverkan och för altfinansiera investeringar som är nödvändiga för verksamheten och som inte börsubventioneras av andra kundgrupper. LOställer sig bakom ambitionen att ge energiverk och andra energileverantörerbredare uppgifter som "energiljänst förelag" men utan att närmare gåin på tekniken att åstadkomma förändringen. LO vill bara peka på behovet av atlenergileverantörernas personal ges sådan utbildning alt de praktiskt kan bäradet ökade ansvaret. har inte heller något att erinra mot delegatio nens förslag beträffande eldistributörers och kommuners roll som energi tjänstföretag, fömtsatt all åtgärden blir ett stöd för konsumenten och inte ettförmynderi. 12 1987/88.1 saml. framhåller i sammanhanget allflera av Prop. 1987/88:90 dess medlemsförelag håller på att utvecklas energitjänstföretagoch Bilaga 2 bygger upp nya marknadsorganisaUoner. pekar likaledes på en allthögre grad av kundorientering hos landets energidislribuerande företag, inteminst de kommunala. Enligt föreningens uppfattning är energiljänsler ettintressant arbetsfält för distributörer av el, fjärrvärme och gas. De bästaförutsätt-, ningarna att tillgodose kundernas behov föreligger i de fall sammalokala distributör svarar för flera energislag. Även stöder aktivt atteldistributörerna utvecklas mot marknadsorienterade aktörer på energiområdetsamt att sådan verksamhet bedrivs på ett affärsmässigt sätt. anför att förslagen ligger i linje medden utveckling, som pågår inom företaget och som bl. a. innebär tillskapandeav en marknadsavdelning och en förskjutning av tyngdpunkten från produktion/distributionmot användning/kunder. Detta är ett uttryck för ambitionen att skapa enhelhetssyn avseende hela kedjan användning-distribution-produktion. Kundenskall kunna få hjälp med planering, upphandling, kontroll och service avteknisk utmstning och installationer. Energipriserna, tillsammans medinformation och utbildning för all utveckla kundens eget kunnande, skall göradet lättare för kunden atl med bibehållen "komfortsituation" nå enrationell elanvändning. SERO påpekar i sammanhanget att alla småhus som är uUämnadetill enbart elvärme av bl. a. sårbarhetskäl bör förses med alternaUv uppvärmningsom även kan kapa effekttoppar. Eldistributörerna bör därför uppmuntrasmåhusägare all installera en alternativ värmekälla genom alt antingen, som påvissa håll i , ge bidrag till installationen eller kraftigt sänka den fastaabonnemangsavgiften för den som under höglasttid kan klara sig med en lågeffekt. Däremot skulle man acceptera ett störte effektuttag övrig Ud. REL menaratt alla lokalt förankrade energidistributionsförelag har goda förutsättningar atl bli energitjänstföretag. Det är då viktigt att de fårarbeta för en koslnadseffektiv energidistribulion inom sina respektive konces sionsområden. Typen av kunder och slmkturen på koncessionsområdet måste bli avgörande för förelagels uppläggning av sin verksamhet och bedömningar måste även ske med delta som bakgrund. De lokala företagen har som regel en nära och god kännedom om den egna marknaden och behoven. Många exemplar visar att även mindre lokala eldistributörer utvecklas progressiva "energitjänstföretag". De lokala företagenbör ges möjlighet alt svara för all ledningsbunden energi (el, Qärrvärme, natur gas etc). När det gäller företagsformen pekar REL på alt allt fler kommu ner valt att ombilda el- och energiverk till bolag, en förelagsform som har fömtsättningar att genomföra de önskade förändringarna. För alt stär ka de lokala företagens roll föreslår REL vidare att kommunen och lokala distributörer vid prövning av ny områdeskoncession skall kunna besluta om ändringar i den lokala eldistributionen som innebär att de stora produ centernas distributionsområden övertas av lokala distribulionsföretag. Del bör vidare beslutas redan nu att erbjuda lokala företag att ta över förelags- 178 delar som ägs av . Av VEAB helägda förelag skall Prop. 1987/88:90 på samma sätterbjudas till berörda kommuner alternativt lokall förankrad Bilaga 2 ägarkonstellalion. SCBerinrar om alt det redan nu finns "energiljänst" - verksamhet av denföreslagna typen. Dels förekommer rena konsultföretag, dels andra förelag, t exeldistributörer, som bislår kunder/abonnenter i energihushållningsfrågor.Denna verksamhet är - eller kan förväntas bli - av en sådan omfattning atl detfinns behov av att kunna följa den statisUskt. SCB arbetar f n. med attutveckla slaUsUken om tjänslenäringarna men har med nuvarande resurser ejmöjlighet all speciellt kunna studera konsultförelag inriktade påenergiområdet. Fleraremissinstanser uttrycker tveksamhet till tanken på energitjänstföretag.Riksrevisionsverket anser att förslaget är intressant men att eldistributörernasincitament aU utveckla och sälja energiljänsler kan ifrågasättas. Det ärmöjligt alt eldistributörerna kan komma att verka för en eleffektivisering hoskonsumenterna. Det kan dock inte anses troligt att de har intresse av attutveckla teknik för elsältning. Bostadsstyrelsenframhåller för sin del all del finns väsentliga intressekonflikter mellan Ullförseloch användning. Det förhållande all leverantören skall medverka till en sänktanvändning, vilket påverkar avskrivningen i produktions- och distributionsled,är ett exempel på motsatta krav som denne ställs inför. SCPFmenar också all det finns risk för intressekonflikt mellan distributörer,energikunder och samhälle om eldistributörerna får en roll som energitjänstföretag.SCPF förmodar att utbytet i form av eleffektivisering och lägre elförbrukningblir relativt begränsat. SCPF ifrågasätter om det innebär ökad affärsmässighetall ge distributörerna funktioner som verkställare av statsmakternasintentioner i fråga om valet av energiformer i samband medkärnkraftsavvecklingen. LRFmenar att förutsättningarna för all kraftföretagen skall agera på ett församhället riktigt sätt inte alltid är självklara. "Elrean" ochpropagandan för direktel som lett ett svårbemästrat elberoende är exempelpå detta. Biobränslenas tilläggsvärden synes endast i ringa grad beaktas av kraftförelagensom ser billig energiproduktion som enda mål. Förbundet menar därför att mandels bör införa styrmedel, dels bör uppmuntra ett flertal aktörer inom dettaområde. Industrinsbyggmaterialgrupp pekar också på risken att förslaget om att ulveckla kraftproducenter och distributörer till energitjänstföretag kan inrymma risk för målkonflikter. MonopolsituaUonen och dubbelrollen bi drar härtill, då det är givet att varje företag önskar ligga nära kapacitetsla- ket. Del är därför viktigt atl del finns tillgång till opartiskaenergirådgivare. Frislående privata energitjänstföretag ska kunna konkurtera på lika vill kor, även om de vare sig är producenter eller distributörer. Gmppen förordar all utredningar genomföres i kommunerna för att dessa ska kunna bedöma hur man ska administrera och genomföra elbesparing inom sin kommun. Gmppen anser vidare all utredning bör ske om olika styrmedel och deras förväntade effekt. "Monopolställning" hos föreslagnaaktörer behöver också analyseras. Industrigruppenför energihushållning i byggnader (lEB) anför liknande Prop. 1987/88:90 synpunkter. Alt ge kraftproducenter och distributörer en favoriserad ställ-Bilaga 2 ning i sparprogrammen skulle sänka moUvationen för andra grupper som skulle kunna betyda myckel för sparprogrammens framgång. Del bör vidare råda konkurtens på lika villkor mellan företag som vill etablera sig som energitjänstföretag! Kraftproducenter, kommunala energiverk och övriga eldistributörer bör inte vara berätUgade till någon särställning på området. Dessutom anser lEB ligger det en risk i att låta elleverantörerna med sin monopolliknande roll helt få styra hur elenergin används. dasituationer, där nya och kanske miljöproblematiska energikällor tas i bruk, fårdet inte stå de resursstarka aktörerna fritt att opUmera sin verksamhet (jfr.kärnkraftuppbyggnaden). lEB avstyrker därför det förslag som betänkandetinnehåller i fråga om energitjänstföretagen. I stället förordas ensnabbutredning utifrån tankegångarna om kommunala fonder för energibesparing. HSBmotsätter sig starkt, all energidistributörernas faktiska monopol utnyttjas föralt skapa överskott, som därefter avses kunna investeras i energitjänstverksamhetutan lönsamhet. Distributörernas eventuella om-bildning till s, k, energitjänstföretagskall inte bekostats av abonnenterna. Verksamhetens kostnader sKall i ställettäckas genom intäkter från dem som kommer att utnyttja energitjänstverksamheten. framhåller att del visserligen kan ligga nära handsalt, som delegationen föreslår, eventuella övervinster tillgodogörs marknadengenom att energileverantörerna breddar sin verksamhet energisparrådgivningoch investeringar i energisparåtgärder hos förbmkarna. Men man kan enligtförbundet befara alt leverantörerna genom sin monopolställning och sitthuvudintresse i atl leverera energi inte kommer alt vara Ullräckligtintresserade av att åstadkomma för användarna optimala lösningar. Leverantöremasaknar den breda och diversifierade kompelens som erfordras för atlbehärska alla användares problemställningar. Med sina ekonomiska resurserskulle de kunna köpa upp och/eller konkurtera ut den kompelens somi dag finns hos ett antal konsulter, entreprenörer och kommuner.Monopolställningen skulle då kunna breda ut sig även till energi- och elsparområdetmed risk för att arbetet inom dessa områden alltmer skulle optimeras Ullleverantöremas förmån. Förbundet avråder därför från en sådan satsning ochföreslår i stället atl eventuella övervinster återförs förbmkarna för attbygga upp deras egen kompetens och ge specialförelag en utökad marknad. SABOår också tveksam till förslaget. framhåller inledningsvis att innebörden av begreppet "energitjänstföretag" i betänkandet inte ärenty digt definierat. En form, som också nämns i utredningen, är företag som säljer "färdig värme". Sådana förelag har tidigare funnits påmarknaden bl. a. som energy management-företag. SÄBO's erfarenheter av dessa företag är mycket negativa och ställer sig tveksamt en sådan inriktning av verksamheten. vänder sig särskilt mot de konsekven ser sådana företag kan ge för fastighetsförvaltningen även om det är möjligt att de skulle kunna ge positiva energihushållningseffekter i ett övergripan de perspekUv. För SABO-företagen är kontrollen av och kunskapen om 180 värmelillförselngmndläggande för deras möjlighet alt fylla en av sina Prop! 1987/88:90viktigast uppgifter, nämligen att tillhandahålla hyresgästema ett bra inom-Bilaga 2 husklimat, F, n, pågår en utveckling mot att ge hyresgästerna ettdirekt inflytande häröver, något som förutsätter ett direkt samarbete mellanföretaget och hyresgästen. Det torde inte vara möjligt att blanda in en tredjepart i detta samarbete. I sammanhanget påpekas vidare, att under många århar arbetat med utbildning av maskinister och bl, a, byggt upp undervisningsmaterialoch en kompetens på lärarsidan. Arbetet med att utforma arbets- och driftmtinerpågår nu och har kommit ganska långt. Mycken erfarenhet och kunnande skulle gåförlorad om någon annan skulle la över denna verksamhet. Även om såledesinte kan acceptera förslaget om energitjänstföretag i nuvarande utformningvill man framhålla att medlemsföretagen givetvis även i fortsättningen behöverbåde tekniskt stöd och utbildningshjälp för att på bästa sätt kunna fuliförasin uppgift. En inriktning av energitjänstföretag med innebörd att bostadsföretagenerbjuds tekniska produkter eller tjänster vid besiktning, upphandling ellerutbildning har därför givetvis sin plats på marknaden. De förändringar av ellagenoch kommunallagen utredningen föreslår kan möjligen stimulera detta, under fömtsättningall regeringen klargör vilka fömlsättningar och vilken inriktning som skallgälla för verksamheten. Något, som finner mycket väsentligt med tanke påden ojämvikt i ekonomiska styrkeförhållanden som råder. tar också upp frågan om hur verksamheten som energitjänstföretagskall definieras och beskrivas. Enligt förbundet torde vissa avgränsningar blinödvändiga. Om eldistributörerna avses bli nya aktörer på en energitjänstmarknadär det viktigt att de deltar på samma villkor som övriga. En utveckling mot rrionopolmåste undvikas och sunda konkurtensförhållanden måste bibehållas. Förbundet vamarför att mycket oreda kan skapas redan i ett kort perspektiv om en ekonomisktstark part bedriver en (ny och ovan) verksamhet på fel sätt. Å andra sidan kan,med rätt utformning på verksamheten, eldistributörernas nya roll bli en Ullgångpå marknaden, I sammanhanget påpekar förbundet alt konsull-ochentreprenörkunnande på installationsområdet behövs lokall för alt inte servicenför kunderna skall försämras. Detta talar för att eldistributörema som energitjänstföretaginte bör få en alltför stark ställning inom energiområdet. Föreningen sätter ett frågetecken för alt elspe- cialisterna eldistributörer, elinstallatörer och elkonsuller skulle yara de rätta att klara problemen med konvertering från el till andra energifor mer. Goda kunskaper, praktiskt och teoretiskt, om elproduktion, distribu tion och förbrukning, innebär lyvärt inte automatiskt all kunskaperna i byggnads- och VVS-teknik är lika goda. Dessutom har enligt föreningen endast ett fåtal av landets eldistributörer och elinslallalörsförelag någon forrri av kompetens för energihushållningsfrågor. Endast få har försökt sig på att arbeta med sådant. Energirådgivarkåren består till stor del av VVS- eller byggnadsingenjörer med omfattande vidareutbildning i energihushållningsfrågor. Den resurs som energirådgivarna utgör bör en ligt föreningen åter utnyttjas i största möjliga omfattning, 181 Även andra remissinstansertar särskilt upp energirådgivarna, . 1987/88:90 framhåller såledesatt del finns anledning alt på nytt förstärka och ulveckla Bilaga 2systemet med de kommunala energirådgivarna. De kan ha en viktig roll attsamverka med eldistributörema, vars främsta uppgift primärt inte är att minska elförsäljningen, , som tillstyrker förslaget om att eldistributörema skallverka för en rationell energianvändning och elhushållning, understryker all delkan förekomma tveksamhet från konsumenternas sida om huruvida producenter ochdistributörer inte företräder intressen som avviker från konsumenternas.Information och rådgivning till konsumenterna bör därför i huvudsak skefristående från producent- och leverantörsintressena och från de renodlatkommunalekonomiska intressena. Rådgivningsverksamheten från kommunallanställda välutbildade rådgivare bör därför återupptas. Rådgivningen i energifrågornakan lämpligen samordnas med rådgivning om radon, fukt och mögel och ombyggnad. Folkkampanjenmot kärnkraft - kärnvapen anför att utredningens tveksamhet inför atl föreslåstatligt stöd till energirådgivare i kommunerna är svårbegriplig. Ett sådantstöd skulle ge konkret sparstimulans och framförallt vara en markering Ullkommunerna om energipoliliska mål. Förslagetatt pröva förutsättningarna för att i ellagen föreskriva att eldistributörenåläggs att verka för elhushållning och rationell energianvändning tillstyrks avlandstingsförbundet och, med visa förbehåll, , och . anser därvid att några detaljföreskrifterom tvingande åtgärder inte bör lämnas, medan menaratt särskilda krav på inflytande måste ställas om energidistributörerha medbibehållen monopolställning skall tillåtas bli mer marknadsorienterade! RELanser att bedömningen av olika företags fömtsättningar att verka för elhushållningoch rationell energianvändning måste ske med hänsyn till resp,koncessionsområdes mark-nadsslmklur, t, ex, när det gäller mycket små ålerdistributörer.Man vill också öka möjligheterna att låta lokala distributörer överta koncessiönsrät-tigheterm, m. Tveksamhetmot förslaget uttrycks av flera instanser, RRV pekar på att den förändring av ellagensom utredningen föreslår ger eldistributörema en ny roll i förhållande tillkonsumenterna.