prop · GB0335 · 1987-12-31 00:00:00 — Avsnitt6.8 Verkan av en fastighetsöverlåtelse m.m. Fastighelsböckemahar kommit atl användas för anteckningar som inle är av rent faslighelsrällsligart. För inskrivningsmyndigheterna är del angeläget atl man visar vissåterhållsamhet med nya lyper av anteckningar i fastighetsböckerna. Deanteckningar som föreslås motsvarar i stort sett de som skall antecknas i faslighetsbokenligt 26 § bostadsförvallningslagen (1977:792) och 10§ bostadssancringslagen(1973:531). . DV har därför inte någon erinran mot förslaget i denna del. Anvisningsrätleninnebär ett tvångsingripande mol den som äger en fastighet. Av lagtexten bördärför klart framgå mot vem rätten kan riktas, så är emellertid inte fallet. 1exempel 5 och 6§§ i förslaget synes benämningarna husägare och fastighetsägareanvändas för samma subjekt. Enligt DVs mening bör en enhetlig benämningeftersträvas. Det kan lämpligen ske genom atl bestämmelserna i 30§bostadsförvaltningslagen eller 3§ bostadssaneringslagen får tjäna som förebild. Förslaget innebär atlinskrivningsmyndigheterna skall underrätta den lagfarne ägaren av fasligheten om denne inte är beslutels adressat. I I0§ bostadssancringslagen anges all underrättelse skall skickas om inte före läggandels adressat är den lagfarne ägaren. Delta torde också vara avsik len med den nu föreslagna bestämmelsen. DV ifrågasätter om det egentli- . gen finns någon anledning all skicka underrättelse lill den lagfarne ägaren. Någol motiv för all underrätta ägaren anges inte i promemorian. 1984/85:96 s. 58-59 uftalas att motsvarande föreskrift i lagen (1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. är motiverad med atl om fel har skett hos den före:läggande myndigheten om vem som är 126 ägare såfår den lagfarne ägaren möjlighel atl genom underrättelsen korri- Prop.1987/88:35 DV anser all detla är etl mycket svagt skäl för atl ålägga brukar isamband med ansökan ta fram olika uppgifter om fasligheten, a. vemsom är lagfaren ägare. För det fall etl föreläggande om vite riktas mot enägare lill byggnad på ofri grund, har underrättelsen lill den lagfarne ägaren inlenågon annan betydelse än att han får veta alt anteckningen Det kan över huvud tagel ifrågasättas om beslut ochföreläggande riktade mol ägare till byggnad på ofri grund skall Enligl 3§ skall hyresnämnden meddela kommunenanvisningsrätt, om det behövs för bostadsförsöriningen. I motiven (s.40)framhålls emellertid all någon prövning av bostadsförsöriningsbehovet i principinte är avsedd atl komma fill stånd. Även uttalandena i promemorian omavvägningen mellan allmänna och enskilda intressen synes i viss månmotsägelsefulla. Å ena sidan påpekas (s. 39) all från konslilulionellasynpunkter de kommunala principbesluten om behovet av anvisningsrätt ochdennas inriktning och omfattning endast ger uttryck för det allmännabostadsförsörjningsintresset saml alt detta intresse skall vägas mot delenskilda, när frågan om anvisningsräit skall bedömas av hyresnämnden. Å andrasidan anges del (s. 44) att, särskilt då det saknas en generell överenskommelsemed fastig-helsägarorganisationen på orten, kommunens uppfattning om anvisningsrättensinnehåll normall kommer all få större tyngd än husägarens. Vidare påpekas (s.45) atl en restriktiv bedömning av "undantagssilualionerna" ärpåkallad vid hyresnämndens skälighetsbedömning och atl någon allmän intresseavvägningmellan kommunens och fastighetsägarens intresse av alt förfoga överlägenheterna inte är avsedd. För all kommunernas principbeslut inte skall bli styrandeför hyresnämndernas beslut i en utsträckning som slår i strid med normgivningsmaktenenligl regeringsformen måste enligt bosladsdomslolens meninghyresnämndsprövningen följa vad som anges i den föreslagna 3 § och ipromemorian s. 39, dvs. utrymme måsle finnas för en reell behovsprövning och enintresseavvägning mellan kommunen och husägaren. Det får förutsättas atl kommunens begäran är så preciseradatt husägaren kan la ställning lill den, jfr 4 §. Tanken torde vara alt om husägaren inle går med på att lämna en utfästelse enligt kommunens önskemål så skall parter na förhandla med sikte på att nä en överenskommelse. Endast om en sådan inte kan uppnås bör nämndens prövning kunna påkallas (jfr s. 59-60). Del sagda bör komma lill uttryck i lagtexten. I paragrafenblandas materiella bestämmelser och föreskrifter om vad hyresnämndens beslut skall innehålla. Bestämmelsen bör lämpligen delas upp på tvä paragrafer. I en paragraf skulle sålunda kunna anges, att ett beslut om anvisningsräit har de rällsföljder som senare anges i lagen, alt beslutet skall gälla för av högst och att ett beslut om anvisningsräit får förenas med vite för att säkerställa åtlydnaden av förbu det i 6§. I en följande paragraf kan lämpligen föreskrivas vad hyresnämn dens beslut om anvisningsrätt skall innehålla, nämligen I) vilkalägenheter som omfattas av beslutet samt 2) de begränsningar eller särskilda villkor i övrigt som skall gälla för anvisningsrätten jämfört med vad som eljest framgär av 6 och 7 §§ i lagen. Ipromemorian diskuteras inte närmare under vilka förutsättningar ett beslul om anvisningsräitskall förenas med vite. För rättstillämpningen skulle del vara av värde omnågra riktlinjer härför kunde anges. Omde förhällanden som föranlett bifall lill kommunens begäran om anvisningsräitinte längre föreligger, bör husägaren kunna få beslutet om anvisningsrättupphävt. I förslagets 5 § anges förutsällningarna härför med ordalag som"uppenbart missgynnas", "slora olägenheter" och "annansärskild anledning". Uttryckssättet ger motsällningsvis en anvisning omvad hyresnämnden vid sin skälighetsbedömning har alt beakta. I promemoriantillfogas atl del bortsett från när husägare och kommun är överens - måslevara fråga om mera allvarliga och klara fall av missgynnande, mera flagrantafall av olägenheter och mycket speciella särskilda anleningar för atl beslutetskall kunna hävas enligt bestämmelsen. - Mot bakgrund av vad bostadsdomstolentidigare anfört om vikten av en reell intresseavvägning mellan parterna, villdomstolen ifrågasätta om inte förutsättningarna för upphävande av beslut om anvisningsräiti vart fall i promemorians motiv fått en alllför restriktiv beskrivning. Föratl utfästelser om anvisningsräit för kommun skall vara giltiga mol ny husägareuppställs i förslaget krav pä skrifllighel och visst avtalsinnehåll. Det hardäremot inte ansetts påkallat att i fråga om förhållandet mellan kommunen ochhusägaren föreskriva särskilda bestämmelser om innehållet i avtalen (se 2§). Bostadsdomslolenanser alt före rubriken om anvisningsräit bör tas in en bestämmelse omde grundläggande kraven på en utfästelse om anvisningsrätt för kommun och omatt en sädan utfästelse inle får förenas med vite. Till förekommande avosäkerhet om utfästelsens innehåll bör denna alltid ha skriftlig form.Innehållet i 11 § kan då utformas i närmare överensstämmelse med 8§hyresförhandlingslagen. Beträffandeinnehållet i andra slyckel i paragrafen vill bostadsdomstolen ifrågasältaom det inte lämpligen bör las in i lagen om arrendenämnder och hyresnämnder,jfr 17 § i den lagen. Av promemorian (avsnitt 6:3ff) framgår all hyresnämnden inleskall göra någon bedömning av del bostadsförsöriningsbehov som kommunen åberoparsom grund för sin ansökan om anvisningsräit. Mol bakgrund härav synes första prövningsledeli förslagels 3 § ha fått en missvisande avfattning och bör ändras från"om del behövs för bostadsförsörjningen" till "om kommunen harbeslutat att anvisningsräit behövs för bostadsförsörjningen" ellerliknande. Verkan av beslul om anvisningsräit utgår ifrån all ordet"fastighetsägare" insmugit sig i början på förslagets 6§ på gmnd avförbiseende och alt där rätteligen skall slå "husägare", jfr 1 §andra stycket och promemorian s.64ö. Upplåtelse m. m. Med "dröjsmål från husägarens sida" i förslagets9§ avses enligt promemorian (s.67) dröjsmål från husägarens sida med atl lämnameddelande enligt 7§. Delta bör i klarhetens intresse framgå redan av lagtextenoch därigenom markera all här inle avses någon särskild reglering av sådantdröjsmål som avses i 12 kap. jordabalken, jfr 12 kap. 13 § jordabalken. Om en lägenhet enligt 8§ andra slyckel skall anses haupplåtils lill kommunen och lägenheten på grund av dröjsmål som ovan sagts frånhusägarens sida inle kan tillträdas den dag som angivils i meddelandet enligt 7§ får hyresnämnden enligl 9 § på ansökan av kommunen besluta atl upplåtelsenskall gälla från en senare tidpunkt. Enligt 8§ andra stycket skall upplåtelse lillkommunen anses ha skett vid den lidpunkt dä kommunens begäran enligt 8 §första stycket kommit husägaren tillhanda. Det är då oklart vad som i 9 § avsesmed atl "upplåtelsen skall gälla från en senare lidpunkt". Avfattningenav 9§ för närmast tanken till att här med upplåtelse vad gäller hyreslägenhetermenas hyresförhållandets påbörian-de. Bestämmelsen i den föreslagna 14 § andra stycket är lillsin karaklär sådan att den närmast hör hemma i lagen (1973:188) omarrendenämnder och hyresnämnder. Anvisningsrätten avser bostadslägenheter i flerbostadshus.Detla innebär alt den föreslagna lagen får elt annat tillämpningsområdeän den nuvarande 129 9 1987/88. bostadsanvisningslagen,bl. a. kommer i fortsättningen enbostadshus som Prop. hyrs ut regelmässigt altfalla utanför lagstiftningen. Uttrycketflerbostadshus avses ha samma innebörd som i , dvs. hus medfler än två bosläder. delar den tveksamhet som kommit lill uttrycki promemorian om samtliga flerbostadshus skall omfattas av lagstiftningen. IGöteborg finns elt ganska slort antal hus med två fullständiga lägenheter ochmed en vindsvåning, som kan innehålla etl - tre uthyrningsrum eller en liten enrumslägenhet.Gränsdragningen mellan sådana tvåbostadshus och flerbostadshus medför iblandsvårigheter, nägot som hyresnämnden mött vid prövning av besittningsskyddetenligt 12 kap. 46 § första stycket 6 jordabalken (SOU 1966:14 s. 168). Man kanbefara all del kan uppslå åtskilliga tvister i hyresnämnden i frågan om ettsådant hus är eller bör vara underkastat anvisningsrätlen. Husägaren tordeockså komma att vägra godta den anvisade hyresgästen. Om kommunendå utnyttjar rätten all själv hyra lägenheten, är del slor risk för atl detuppkommer ell spänt förhållande mellan andrahandshyresgästen och husägaren, isynnerhet om denne själv bor i huset. a. dessa skäl skulle man kunnaöverväga atl ställa upp krav på ell större antal lägenheter för att lagen skallvara tillämplig. skall kunna pröva en ansökan om anvisningsrätt fordrasantingen alt husägaren har vägrat att efter skriftlig begäran lämna enutfästelse om anvisningsrätt eller all husägaren inte har uppfyllt en redanlämnad utfästelse om anvisningsräit. Föreligger inle någon av dessaförutsättningar torde avsikten vara att hyresnämnden skall avvisa kommunensansökan. Dessafömlsällningar för prövning är oklara och kan komma att leda till mångatvister. Bevisbördan ligger på kommunen. När det gäller situationen atlhusägaren vägrar atl lämna en utfästelse måste kommunen visa att kommunen hargjort en skriflig framställning om anvisningsräit. Förslaget anger inle närmarehur en sådan framställning skall göras. Vidare skall kommunen visa atlhusägaren har vägrat alt lämna en utfästelse. Belräffandefallet att husägaren inte uppfyller en lämnad utfästelse kan bevisfrågan bli änsvårare. Det kan t. ex. bli aktuellt att föra bevisning om huruvida husägarenhar tillåtlit byte eller andrahandsuthyrning ulöver vad utfästelsen medgett. Hyresnämndenanser atl den föreslagna regeln inte är praktiskt genomförbar. Den bör därförslopas. För att utmärka all lagstiftningen bygger på frivilligaöverenskommelser om anvisningsräit bör en allmän bestämmelse om detta las inredan i 1 §. Skulleen kommun - i strid mol andemeningen i lagen - föra frågan om anvisningsrätt till hyresnämnden ulan föregående framställning till husäga ren får detta beaktas vid handläggningen inför hyresnämnden genom att nämnden medlingsvis aktivt verkar för en överenskommelse mellan parter na. Har kommunen fiagrant åsidosatt sin skyldighet att ta initiativ lill 130 enskilda förhandlingar kanhyresnämnden inleda handläggningen med atl Prop. 1987/88:35 ge parternatillfälle att själva uppnå en överenskommelse om anvisningsrätt. Ettbeslul om anvisningsräit skall föregås av en bedömning av bostadsförsörjningsintressetoch den enskilde husägarens intressen. Detkommunala bostadsförsörjningsinlresset skall enligt uttalanden i promemorianvara skrifiigl dokumenterat, dock ulan krav på beslul av visst kommunalt organeller beslul i viss ordning. Dokumentationen skall vara så utförlig ochpreciserad att den kan appliceras på enskilda ärenden. Hyresnämndenvill här framhålla vikten av all de kommunala besluten verkligen ges elt sådanlinnehåll all de kan tjäna lill underiag för såväl de enskilda husägarnasställningstaganden som hyresnämndens prövning. Med hänsyn lill den betydelsesom besluten har, skulle det kunna hävdas att det i lagen bör ställas upp kravpå i vilken ordning besluten skall fattas och vilka frågor som skall behandlasi dessa. Enligt hyresnämndens mening kan man dock avslå från detta, bara manär medveten om att ett ofullständigt beslul kan medföra att ansökningar omanvisningsrätt ogillas. Utredningsskyldigheten för alt en anvisningsrätt behövsmed hänsyn till bostadsförsöriningen åvilar således kommunen. Del bör ocksåframhållas atl överenskommelser om anvisningsrättens omfattning och inriktingenligt 3 § andra stycket inle kan anses ersätta kommunens beslul om bostadsförsörjningsbehovet. Förall ett kommunalt beslul om bostadsförsöriningsbehovet skall kunna tillämpas iett ärende inför hyresnämnden torde fordras aft beslutet har vunnit laga kraft. Enfråga i detta sammanhang är om hyresnämnden i varie ärende självmant skall taupp spörsmålet om anvisningsräit behövs med hänsyn till bostadsförsörjningeneller om en sådan bedömning skall ske endast i de fall husägaren ha gjortinvändning härom. Etl uttalande i frågan bör ske i lagstiftningsärandei. Sedandet väl har konstaterats att det finns ell dokumenterat bostadsförsöriningsbehovsom kan appliceras på den enskilda fasligheten, kan hyresnämnden i principbesluta om anvisningsräit. Någon prövning av själva bostadsförsöriningsbehovetsom sådant skall inte göras inför hyresnämnden. förhållande bör enliglhyresnämnden framgå direkl av lagtexten. Däremot kan det bli aktuellt atl laställning till om hänsynen till husägarens enskilda intressen gör enanvisningsrätt oskälig. Tre undantagssiluatiöner anges i lagtexten. Delär alldeles uppenbart atl fillämpningen av de tre punkterna kan medförabetydande svårigheter. Del är därför viktigt alt man i förarbetena så långl detär möjligt preciserar de olika situationer där husägarens intresse normalt kananses väga över. Problemen blir inte mindre av atl bedömningen av hithörandefrågor kan växla kraftigt mellan olika kommuner. En fråga som inte harbelysts i promemorian gäller husägarens möjlighe ter alt disponera lägenheter för omflyttning av egna hyresgäster. system tillämpas i vissutsträckning av de allmännyttiga bostadsföretagen i . 1987/88:35Göteborg. För den händelse något uttalande inle görs i denna fråga tordelagförslaget få tolkas sä alt detta intresse normall inte kan åberopas avhusägaren, om kommunen motsätter sig systemet. Somlagtexten är uppbyggd får del anses ankomma på husägaren aU åberopa atl visa atlen anvisningsräit är oskälig mot honom. Enliglandra stycket skall en i kommunen träffad överenskommelse om anvisningsrättensomfattning och inriktning alltid vara vägledande för hyresnämndens beslul. Detär självfallet önskvärt att den kommunala anvisningsrätlen i göriigaste mån ärdensamma i en kommun oavsett om den har tillkommit genom avtal ellerhyresnämndsbeslut. Denna princip får dock inte hindra atl hyresnämnden iblandbortser från en överenskommelse, t. ex. när överenskommelsen bara gäller enmycket liten del av kommunens lägenhetsbestånd. Paragrafeninnehåller bestämmelser om innehållet i hyresnämndens beslut om anvisningsräit.Enligt hyresnämndens mening bör av beslutet alllid framgå lill vem husägarenskall lämna meddelande enligt 7§, l.ex. lillden kommunala bostadsförmedlingen. Enligtförslaget skall hyresnämnden ange den tid, högst som anvisningsrätlenskall gälla. I promemorian uttalas alt bör vara den normala fiden.Hyresnämnden anser att tiden normalt bör bestämmas i enlighet med kommunensyrkande, dock längst lill . Annan lid bör kunna bestämmas om det avsärskilda skäl är lämpligare. Detla bör framgå av lagtexten. - Hyresnämndenåterkommer lill liden för anvisningsrätten vid5§. Enligtförslaget får ett förbud enligl 6 § förenas med vite. Till vägledning förrättstillämpningen bör i förarbetena anges om vite normalt skall sällas uteller om så skall ske endast när del av någon anledning finns skäl misstänkaall husägaren inle fullgör sina skyldigheter. Vidare måste frågan om vitets slorlekbehandlas i förarbetena. Enligt hyresnämndens mening skulle det kunna övervägasalt ersätta vilessanktionerna med en regel om skadestånd liknande den som finnsi 26 § hyresförhandlingslagen. Ettbeslut om anvisningsräit kan behöva ändras, särskilt i de fall anvisningsbeslutetgäller för lång lid. Kommunen kan exempelvis önska utvidga sin anvisningsräittill följd av ändrade riktlinjer för bostadspolitiken. Husägaren å sin sidakan vilja få beslutet inskränkt eller upphävt, t. ex. därför att nya frivilligaanvisningsavtal eller beslut om anvisningsräit har ett innehåll som ärförmånligare för husägarna. Enkommun som önskar utvidga beslutet skall kunna ansöka hos hyresnämnden omdetta för prövning enligt 3§. Paragrafen bör uttryckligen anges omfatta ocksådenna situation. Husägarensönskan aft få ett beslul om anvisningsräit upphävt behand- 132 . las i 5 §. Enligt hyresnämnden bör denna paragrafuttryckligen anges Prop. 1987/88:35 omfatta också den situationen atthusägaren vill jämka beslutet. För alt hindra alt omprövning begärs i alllför slorutsträckning kan föreskrivas all ändring av en anvisningsräft förutsättersärskilda skäl. Etl möjligen bättre alternativ till den nu förordadeordningen skulle vara atl en anvisningsräit gäller tills vidare med möjlighet förpart alt efter viss "uppsägningstid" få anvisningsrätlen omprövad. Ensådan regel skulle göra det möjligt all vid behov kontinuerligt anpassaförmedlingsverksamheten lill ändrade förhållanden i kommunen. Som har framhålits tidigare reglerar depärtementsförslagetinle de frivil-hga överenskommelserna om anvisningsräit. Naturligtvis kan detuppkomma behov av all ändra också sådana överenskommelser under löpandeavtalslid. Detta kan ske enligl vanligt avtalsrättsliga regler, främst med stödav 36 § avtalslagen. Enligt hyresnämndens mening utgör della ytterligare ettskäl att överväga en konstruktion av lagstiftningen i enlighet med de allmännasynpunkter som nämnden har anfört i inledningen till della yllrande.Bestämmelserna i lagen skulle i så fall komma alt tillämpas på alla lyper av bostadsanvisningsavtaloberoende av om de kommil lill på frivillighetens väg eller efter beslul avhyresnämnden. Det är husägaren som bestämmer vilka villkor som skallgälla för upplåtelsen, bl. a. tillträdesdagen. Enligt hyresnämnden kansärskilda problem uppstå när en hyreslägenhet blir ledig med kort varsel. Deltakan bero på alt upppsägningstiden är kort, alt hyresvärden har gått med på attavsluta hyresförhållandet tidigare än som följer av hyresavtalets uppsägningsbestämmelseeller att hyresrätten upphör på grund av förverkande. Bestämmelserna i 7 § hindrar inle alt husägaren i debeskrivna situationerna anger en tillträdesdag som ligger nära i tiden. Detkan dä bli svårt för kommunen att till denna dag hinna anvisa bostadssökandeeller lämna meddelande till husägaren om all lägenheten skall upplåtas tillkommunen. Sker upplåtelse till kommunen kan hyresnämnden enligt 9 §besluta att upplåtelsen skall gälla frän en senare lidpunkt, om tillträde intekan ske den dag som husägaren har angett i sill meddelande enligl 7 §. Fördelta fordras dock att det föreligger ett dröjsmål från husägarens sida. Fårhusägaren förfoga över lägenheten kan han enligt 10 § få ersättning av kommunenför den skada som han lider genom atl han inte kan upplåta lägenheten på dentillträdesdag som har angetts i meddelande enligl 7 §, orn han har gjort vadsom skäligen kän fordras av honom för att få lägenheten upplåten (jfr prop.1979/80:72 s. 33, 34 och 48). kan det ifrågasättas om kommunen alllid skall vara skyldig atl hålla husägaren skadeslös i dessa situationer. Framför allt gäller detta när husägaren själv har valt atl gå med på att hyresavtalet skall upphöra med kort varsel. Kommunen bör vid tillämpningen av reglerna i 9 och 10 §§ alltid tillgodoräknas en viss kortare lid för all la ställning lillom anvisningsrätlen skall utnyttjas. Hur lång denna tidsfrist bör vara kan 133 naturligtvisvariera med hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet. Ett Prop.1987/88:35 uttalande i frågan i förarbetena skulle vara önskvärt. Första stycket i paragrafen innebär att hyran och övrigahyresvillkor kan underkastas prövning av hyresnämnden. En sådan prövning kan skeäven om nämnden inte har att ta ställning till frågan om fidpunkten för fillträdetskall flyttas fram (se prop. 1979/80:72 s. 46). Kommentaren till paragrafen ipromemorian har getts en utformning som lyder på alt de två frågorna måstesammankopplas. Underrättelse lill inskrivningsmyndigheten bör skickasförst sedan beslutet har vunnit laga kraft. Detla bör anges i lagtexten. tillstyrker innehållet i den föreslagnalagtexten med följande erinringar. I lagen görs ingen klar skillnad mellan införandel avanvisningsrätt och vad som händer när anvisningsräit föreligger men inteefterlevs av husägaren (se särskill 2§). Efter mönster avhyresförhandlingslagens system beträffande förhandlingsordning bör kommunen sålångt som möjligl eftersträva frivilliga avtal om anvisningsrätt. Lagen böremellertid innehålla en regel motsvarande 4 § om vad ett sådant avtal skallinnehålla. Om husägaren bryter mot ell frivilligl avlal om anvisningsräit, bördelta följas av någon sanktion. Atl säsom föreslagits i 2§ låta frågan omanvisningsrätten först bli prövad av hyresnämnden innan sanktionssystemet kanträda i kraft är ologiskl och harmonierar ej med bestämmelserna i hyresförhandlingslagen. Om frivilligt avlal inte kan uppnås, skall kommunen såsomföreslås i promemorian ha rätt att få frågan om anvisningsrätt prövad ihyresnämnden. Om förutsättningarna för anvisningsrätt är uppfyllda enligt 3§,skall nämnden således meddela beslut om anvisningsrätt och fastställa anvisningsrättensinnehåll enligt 4 §. Enligt 3 § anges som förutsättning bl. a. all anvisningsräitskall behövas för bostadsförsörjningen. Formuleringen i lagtexten lyder på alldetta är något hyresnämnden skall pröva. Så avses emellertid ej vara förhållandet.I motiven (s. 40) anges atl någon prövning av bostadsförsöriningsbehovet iprincip inte är avsedd alt komma till stånd utan atl detta måste ske inom ramenför den politiska debatten i kommunen. Första prövningsledet i 3 § bör därtorändras från "om det behövs för bostadsförsöriningen" till "omkommunen har beslutat att anvisningsrätt behövs för bostadsförsörjningen". Sanktionen bör vara densamma vare sig husägaren bryter motell frivil ligt avtal om anvisningsräit eller elt av hyresnämnden fattat beslut om 134 anser all sanktionen i bådafallen bör vara Prop. 1987/88:35 ideellt skadestånd, som skall tillfallakommunen. Frågan om skadestånd bör prövas av hyresnämnd. Den som vill fordraskadestånd bör enligt hyresnämndens mening var skyldig underrätta motpart och hänskjutatvisten till hyresnämnden på sätt och inom fid som framgär av 29 § hyresförhandlingslagen. Beträffande verkan av överlåtelse av fastigheten skallenligt 11 och 12 §§ i den föreslagna lagen såväl utfästelse av anvisningsrättunder vissa fömtsättningar som beslut om anvisningsräit gälla mol en ny ägareav huset. Enligt 13 § skall etl beslul om anvisningsräit inskrivas ifastighetsboken eller tomträltsboken.