prop · GB0369 · 1987-12-31 00:00:00 — Den första är att införa besvärsförbud i fräga om kommunalbesvär över fullmäktigbeslut om expropriation och förköp. Någon sakprövning av till ståndsfrågan kan ju knappast ske kommunalbesvärsvägen. Från rättssä kerhetssynpunkt bör det nya systemet med en laglighetsprövning av rege ringens tillständsbeslut kunna kompensera att ett besvärsförbud införs. Det finns dock problem som knyter an till besvär som avser frågor om 216 beslutet tillkommit i lagaordning. Frågan bör därför närmare analyseras i Prop. 1987/88:69 detfortsatta lagstiftningsarbetet. Här kan dock erinras om att besvärsför- Bilaga 2 bud av denna typ redan finns i nu gällande byggnadslagstiftning. Denandra lösningen hänför sig till effekterna av en laglighetsprövning på enpågående expropriationsprocess, I fall där det är angeläget med en snabb samhällsutbyggnadkan varje försening orsaka betydande kostnader. Införandet av ett system med laglighetsprövningkan tänkas inverka på domstolarnas bedömning av möjligheterna att fåförhandstillträde till marken. Expropriationslagen bör därför klart utformas såatt det framgår att förhandstillträde kan meddelas även innan laglighetsprövningskett. Om regeringsrätten därefter undanröjer regeringens tillstånd tillexpropriation får kommunerna stå riskerna för ett förhandstillträde och ocksäbära de ekonomiska konsekvenserna i form av ersättning eller på annat sätt. Ettsådant risktagande skulle innebära att kommunen primärt fick bedöma om en laglighetsprövningskett i förhalningssyfte eller var sakligt grundat och väga detta mot intressetatt snabbt fä tillträde till marken. Förbundsstyrelsensm-ledamöter reserverar sig mot majoritetens yttrande. Reservanternatillstyrker promemorieförslaget med en allmänt hållen hänvisning till att denenskildes rätt gentemot stat och kommun behöver stärkas. 6 Behovet av information om den nya prövningsmöjligheten Enligtregeringsrättens ledamöter torde kunskapen om det nya prövningsinstitutetsnabbt komma att spridas i vida kretsar. Hovrättenförordar att fullföljdshänvisning i någon form lämnas den enskilde. Vadgäller kommunalbesvär föreskriver kommunallagen ingen skyldighet för kommunalaorgan att förse sina beslut med besvärshänvisning. För sådana kommunala beslutgäller emellertid ofta att de inte riktar sig mot någon viss enskild ochkommunalbesvär kan anföras av envar kommunmedlem. När ett kommunalbesvärsmälavgörs i kammarrätt förses däremot beslutet i vanlig ordning medbesvärshänvisning (31 § första stycket andra meningen förvaltningsprocesslagen). Förvaltningsmyndigheternashandläggning av besvärsärenden regleras av förvaltningslagen (FL), vilken omarbetats i syfte att bl, a, stärka rättssäkerheten i förvaltningen (SFS 1986:223), FL är inte tillämplig be träffande regeringsärenden. Efter omarbetningen har skyldigheten att läm na fullföljdshänvisning skärpts. skulle part ges sådan om det var uppenbart att beslutet gått honom emot (gamla FL 18 § första stycket andra meningen), Uppenbarhetsrekvisitet har tagits bort (nya FL 21 § andrastycket), I förarbetena (prop, 1985/86:80 s. 71) sägs att fullföljdshän visning "skall lämnas i alla fall där ett överklagande kan komma ifråga" och att sådan i allmänhet bör lämnas även i fall då det är svårt att avgöra om beslutet kan anses ha gått den enskilde emot. Vissaförhållanden talar, som redan framgått, för att fullföljdshänvisning Prop.1987/88:69 ej skall behöva lämnas för det nya institutet, främst sexmånadersfristen Bilaga 2 och de övriga likheterna med mål om resning på legalitetsgrunden. Tilldetta kommer svårigheten att i varje enskilt fall bedöma om ärendet är av sådanart att det omfattas av den nya möjligheten till domstolsprövning. Såväl principiella skäl som rättssäkerhetsskäl talaremellertid för att fullföljdshänvisning skall lämnas. Det är här fräga om attinrätta en ny visserligen konstitutionellt särpräglad - besvärsmöjlighet. Avspeciell betydelse är härvid att man i promemorian anser den föreslagnadomstolsprövningen, till skillnad frän resning, utgöra ett sådant inhemskträttsmedel som anges i artikel 26 i konventionen. Den som vill klaga hoseuropakommissionen måste enligt artikeln först ha uttömt alla inhemska rättsmedel.Det vore stötande om den enskilde gick miste om denna klagomöjlig-het därföratt han ej blivit upplyst om att han haft ytteriigare ett inhemskt rättsmedelatt tillgå. Särskilt i de fall den enskilde ej har anledning räkna med attbeslutet brister i laglighetshänseende, utan endast ifrågasätter lämpligheten,ter sig konsekvenserna märkliga. 1 något fall torde europakommissionen hagjort avsteg från regeln att alla inhemska rättsmedel enligt artikel 26 skallha uttömts (jfr i 1985 s. 628), Detta bör dock intedämpa ambitionen att utforma fullföljdsregler-na på ett för den enskilde urrättssäkerhetssynpunkt helt betryggande sätt. vid i Stockholm:Om det nya institutet hade karaktär av ordinärt rättsmedel, borde uttryckligenkrävas att fullföljdshänvisning ges. Den föreslagna lagtexten upptar ingenregel härom, och i specialmotiveringen klargöres att avsikten inte är, att"någon formell besvärshänvisning till regeringsrätten skall lämnas".Trots att det nya institutet påstås erbjuda en utvidgad befogenhet att fåförvaltningsbeslut överprövade av domstol, skall alltså den av beslutetberörde inte informeras om möjligheten. Institutet framstår i detta avseendesom "extraordinärt". Svenska avdelningen av internationella juristkommissionenanser att besvärshänvisning i den rättssökandes intresse alltid bör ges, vilketockså ter sig naturligt för att understryka karaktären av domstolsprövning. Regeringsrättens ledamöter: I promemorian görs några reflektioneri vad mån det nya prövningsinstitutet kan föranleda ett behov av ökade resurserför regeringsrättens del. Med anledning av vad som där sägs vill vi framföraföljande. Någon systematisk genomgång för att utröna vilkaärendetyper som berörs, med utgångspunkt i 8 kap, 2 och 3 §§ RF, har inte gjorts i prome , och än mindre några antalsuppskattningar. Vi har tidigare uttryckt farhågor för att exempelvis icke överklagbara myndighetsbeslut om avslag på dispensansökningar o, d. på skatteområdet faller in under de föreslagna reglerna. Över huvud taget finns det anledning att uppmärksamma alla typer av ärenden där förbud mot fullföljd till förvaltningsdomstol har 218 införts och det är fräga om rättigheter och skyldigheterenligt RF 8:2 eller Prop, 1987/88:69 8:3, eftersom fullföljdsförbudet i sig kanfä till konsekvens att de nya Bilaga 2 reglerna blir tillämpliga. Ärendegruppersom faller under de föreslagna reglerna kan tänkas finnas inom bank- ochförsäkringslagstiftningen, lagstiftningen om socialavgifter,vapenlagstiftningen m,m. En systematisk genomgång och antalsuppskattning ärsåledes oundgängligen nödvändig innan man kan bedöma resursbehovet. Utlänningsärendenahar undantagits i promemorian och det är möjligt att andra mer eller mindrevittgående undantag kan behövas för att göra ärendevolymen hanterlig, i vartfall till dess närmare erfarenheter av det nya institutet har vunnits. Blir detsä att enbart avslag på en ansökan om ett tillstånd kan utlösa talerätt, kanman befara att ärendetillströmningen blir betydande. Det är av betydelse för belastningen på regeringsrättensresurser att reglerna blir klart utformade och noggrant kommenterade, sä attmissuppfattningar om deras räckvidd undviks. Kunskapen om det nya prövningsinstitutettorde komma att snabbt spridas i vida kretsar. Eftersom några särskilda kravinte skall ställas på innehållet i en ansökan om prövning, kan det antas attbl, a, många som vägrats tillstånd av olika slag eller fått sådana indragnakommer att utnyttja den nya möjligheten att skriva till regeringsrätten. till olika myndigheter kan komma att uppfattas som ansökningarenligt den föreslagna lagen och vidarebefordras till regeringsrätten.Skrivelser av nu angivet slag medför erfarenhetsmässigt avsevärdaarbetsinsatser eftersom det ofta inte står klart vilka önskemål denklagande har. Även om regeringsrättens prövning skall kunna ske på avdelningmed tre ledamöter i fall av enkel beskaffenhet, är det således att befara attregeringsrättens resurser kommer att visa sig otillräckliga. Vad ett omfattandekrav på muntlig förhandling skulle innebära i detta hänseende har antytts idet föregående. Ett behov av ökade resurser bör enligt promemorian iförsta hand mötas med regler som ger möjlighet till en rationalisering avregeringsrättens arbetsformer, en fråga som enligt promemorian har visstsamband med förslagen i rättegångsutredningens betänkande (SOU 1986:1) Översynav 2, Vad man närmast synes åsyfta är förslaget om vidgademöjligheter till endomarprövning av dispensärenden och vissa ärenden omresning. Vi vill i anledning härav erinra om att vi i vårt avgivnaremissvar över betänkandet tagit bestämt avstånd från det förslaget liksom vitidigare avvisat förslag i samma riktning. Hur stor belastningen påregeringsrättens resurser kan bli till följd av det nya prövningsinstitutetkan, som tidigare framgått, inte med säkerhet bedömas pä grundval avföreliggande material, men det kan befaras att regeringsrättens nuvarandeorganisation inte kommer att räcka till. : Det är svårt att avgöra vilka anspråk pånya resurser till regeringsrätten som de nya reglerna kan komma att leda till.Riskerna är betydande för att ett stort antal nya - ofta helt utsiktslösa - målkommer att ges in till regeringsrätten. Eftersom arbetsläget i regeringsrättenär mycket ansträngt, är det inte rimligt att räkna med att de nya målen skallkunna handläggas utan att regeringsrätten kompenseras för merarbetet. : Det bör uppmärksammas att antalet fallsom kom- 219 meratt anhängiggöras hos regeringsrätten - särskilt inledningsvis innan en Prop,1987/88:69 fast praxis utvecklats - kommer att vara beroende av hur de enskildaBilaga 2 uppfattar tillämpningsområdet. De kan med utgångspunkt från formuleringarnai RF 8:2 och 3 t, ex, komma att hos regeringsrätten anhängiggöra beslut som deöver huvud taget uppfattar som intrång i deras ekonomiska förhållanden. Någonrimlig metod att förhindra "okynnestalan" torde inte finnas.Kollegiet häller det inte för osannolikt att man i promemorian kan haunderskattat arbetsbelastningen hos regeringsrätten. Fullmäktigei : Fullmäktige vill ytterligare framhålla att promemorians förmodanatt reformen ej skulle i högre grad påverka regeringsrättens arbetsbörda kanförefalla tveksam. Enbart från det mycket begränsade område där riksbankenfattar administrativa beslut som berör enskilds rätt kan sålunda överklagandenförväntas enligt flera olika författningar. Tillämpningen avvalutaförordningen (1959:264) kommer att ge en del överklaganden. Ett fåtal målkan uppkomma vid tillämpning av lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Ävenvid tillämpningen av sedelinlö-senbestämmelserna i 2 § 2 mom, lagen (RBFS1975:6) med reglemente för (bankoreglementet) kan överklaganden avrättsfrågor tänkas förekomma. När sålunda en kanske inte helt obetydligmåltillströmning kan förväntas från rättsområden som över huvud taget ejobserverats i promemorian, ligger det nära till hands att anta att även andraförfattningar som kan alstra överklaganden till regeringsrätten blivitförbisedda. Den uttalade förmodan "att antalet ytterligare mål förregeringsrättens del inte blir alltför stort" måste därför tas med storförsiktighet, SACOISRåberopar följande uttalande av sitt medlemsförbund : På en punkt vill JUSEKbestämt hävda att slutsatsen i promemorian är felaktig, nämligen förmodandetatt antalet ytterligare mål för regeringsrättens del inte blir alltför stort.Det kan tvärtemot hävdas mot bakgrund av tillströmningen av ärenden frånSverige till kommissionen i att antalet mål kommer att bli mycketstort. Även om en betydande andel av dem kan komma att avgöras pä ettförberedande stadium, innebär det likväl en ökad arbetsbelastning. Medreservation för vad framtida rationaliseringar pä andra områden kan komma attmedföra för regeringsrättens del, vill understryka att ett genomförandeav förslaget erfordrar ett resurstillskott för beredning av de nya mältyperna. : fattas tusentals beslut inom förvaltningssektorn, varav en betydande mängd berör företagen. Hur många av dessa beslut som avser vad som i artikel 6 kallas civila rättighe ter är svårt att säga, I bilaga 3 till promemorian har intagits en lista på 33 lagar inom vilkas ram det kan förekomma sädana förvaltningsärenden som skulle omfattas av det nya institutet. Denna lista kan - vilket ju ocksä anges i promemorian - endast ses som en exempelsamling. Ett lag komplex som inte ens nämns är t, ex, den nya . Nära nog varje ärende enligt denna lag torde pä ett eller annat sätt gälla det materiella innehållet i äganderätten till fast egendom. Enbart mängden av ärenden från byggsektorn torde helt kullkasta promemorians beräkning av i vilken omfattning regeringsrätten kommer att fä mottaga ansökningar enligt den nya ordningen, 220 Detframstår sålunda som orealistiskt att regeringsrätten, vid sidan av Prop.1987/88:69 sina nuvarande uppgifter, skulle kunna bli den för hela riketgemensamma Bilaga 2 instans som prövar förvaltningsbesluts rättsenlighet.Visserligen skulle vägen till regeringsrätten stå öppen först sedan allaordinära rättsmedel uttömts. Många torde dock vara beredda att underkasta sigdenna vandring genom instanserna i vetskap om möjligheten att fåsaken prövad i regeringsrätten. : Promemorieförfattarnas bedömning av antalet besvär synes intevara tillfredsställande underbyggd. Det är inte osannolikt att mängden besvärblir sådan att det blir fråga om massärenden. Medborgarrättsrörelsen:I promemorian sägs att det icke kommer att finnas några större behov av nyaresurser för regeringsrätten. Bakom denna värdering ligger att man tror att detbara kan bli fråga om något enstaka mål . Denna beräkning är intehållbar. Förvaltningssektorn har i en enorm omfattning. Det träffasdagligen tusentals avgöranden inom förvaltningssektorn. Visserligen står vägentill regeringsrätten enligt förslaget öppen först sedan alla ordinärarättsmedel uttömts, dvs, man skall ha gått till slutinstansen påförvaltningssidan. Men många kommer att unerkasta sig denna vandring, när manvet att i slutändan finns äntligen möjlighet till domstolsprövning och det iregeringsrätten. Ett betydande antal processer kan väntas bli förda upp tillregeringsrätten. Denna domstols ställning kan snabbt komma att ändras på ett sättsom nu ej kan förutses. Arbetsbördanför regeringsrätten skulle komma att öka även av handläggningsskäl i betydandeutsträckning. Det torde föreligga enighet inom doktrinen att artikel 6 ikonventionen påfordrar att det kan hållas muntlig förhandling i målet för attkraven i artikel 6 skall anses uppfyllda. Promemorieförfattarens ståndpunkttorde inte vara hållbar. En realistisk bedömning ger vid handen att, om detföreslagna institutet införes, detta också kommer att användas av alla dem somvill klaga hos kommissionen över det aktuella förvaltningsbeslutet. Dessakommer dä - om inte annat så av taktiska skäl inför anförande av klagomål hoskommissionen att begära muntlig förhandling i regeringsrätten. Institutetsinförande torde framkalla ett betydande behov av resursförstärkning hosregeringsrätten. Fleraandra remissinstanser framhåller att den föreslagna prövningsmöjlighetenomfattar fler ärendegrupper än vad som framgår av exempelsamlingen ipromemorian. Se avsnitt 2 i remissammanställningen. Regeringsrättensledamöter: Det vore värdefullt om det nya prövningsinstitutet kunde ges ensärskild benämning, exempelvis "särskild laglighetsprövning". Dettaskulle nämligen så långt det är möjligt underlätta identifikationen av deärenden där sådan prövning påkallas. vid i : "Någon sär skild benämning på det nya institutet föreslås inte. Det kan inte anses 221 lämpligtatt låta detta omfattas av begreppet resning som ju av hävd har en Prop.1987/88:69 snävare betydelse." Detta är allt som sägs i promemorian idenna fråga. Bilaga 2 finner det ytterst opraktiskt atttillhandahålla ett namnlöst rättsmedel. Det måste vara en fördel för både denenskilde (sökanden?, klaganden? ), de organ vilkas beslut skall kunna angripasmed rättsmedlet och regeringsrätten att kunna verbalisera vad det gäller.Allvarligare är dock att oförmågan att finna en benämning illustrerar hurdiffust institutet är i konturerna. Antydningen om att "begreppet resning "- som enligt fakultetsnämndens uppfattning inte alls har "en snävarebetydelse" kunde vara ett alternativ, pekar emellertid, fullt korrekt,på att det här realiter rör sig om ett extraordinärt rättsmedel. Juridiskafakultetsstyrelsen vid i : Promemorian ger inte institutetett särskilt namn men man bör kanske överväga att ändå ge det en specifikbenämning bl, a, eftersom det inte skall anses vara ett extraordinärträttsmedel. Juridiskafakultetsstyrelsen vid i : Det är mycket opraktiskt, att detnya medlet saknar namn. För att kunna skilja det från förvaltningsbesvär,kommunalbesvär och resning kommer det förr eller senare att ges en beteckning ipraktiken, I fakultetsstyrelsens yttrande kommer medlet att kallas rättsbesvär,en term som redan kommit till användning i den rättspolitiska debatten. Fullmäktigei använder i sitt remissyttrande ordet "rättsprövning"för att beteckna den nya möjligheten till domstolsprövning. vid i : Det föreslagna institutet, som skulle innefatta en principiell nyhet i svensk rätt, avses skola regleras tillsammans med de till övervägande del organisatoriska bestämmelserna i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar, I anslutning till lagens 2 §, som endast innehåller kortfattade noteringar om regerings rättens huvudsakliga uppgifter, vilka preciseras i annan lagstiftning, skulle det nya institutet i en ny 2 a-paragraf få sin fullständiga reglering. Om syftet är att göra så få ingrepp som möjligt i gällande lagstiftning är lösningen otvivelaktigt elegant, men ur saklig och systematisk synpunkt kan den starkt ifrågasättas. Om det verkligen vore fräga om att tillföra den svenska rättsordningen en ny, betydelsefull rätssäkerhetsgaranti ett centralt instrument till vilket man kan hänvisa inför internationella fora - borde något slag av grundlagsförankring ha övervägts; någon tanke pä att ens omnämna institutet i regeringsformen - jfr RF 11:1 och 11:11 angå ende existerande ordinära och extraordinära rättsmedel framskymtar inte i promemorian. De föreslagna detaljreglerna om sakprövningsförut sättningar m, m, är av sådan art, att de närmast hör hemma i förvaltningsla gen och förvaltningsprocesslagen, där det ordinära förvaltningsbesvärsins- titutet regleras, men detta alternativ beröres inte heller. Ur en annan aspekt kan man hävda, att det gör ett något egendomligt intryck, att det nya, de facto extraordinära rättsmedlet över huvud taget detaljregleras, 222 medan deegentliga extraordinära rättsmedlen, resning och restitutio fatali- Prop.1987/88:69 um, endast beröres fragmentariskt i RF. nöjer sigmed Bilaga 2 att sålunda påpeka avsaknaden av redovisade övervägandenbeträffande valet av lagstiftningsteknik. Juridiska fakultetsstyrelsen vid i : Omreformen genomförs, bör detta ske genom en särskild lag eller möjligen genomändringar i förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen. Det är intelämpligt att stoppa undan ett nytt rättsmedel i en "a-paragraf i lagen omallmänna förvaltningsdomstolar, vilken lag till övervägande del innehållerorganisatoriska bestämmelser. Svenska avdelningen av internationella juristkommissionen:En föreskrift om möjlighet till domstolsprövning hör ej, som föreslås ipromemorian, hemma i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Den bör istället tas in i en särskild lag om prövning av beslut i förvaltningsärende. 10 Omprövning av expropriationstillstånd Regeringsrättens ledamöter: tillstyrker förslaget tillomprövning av expropriationstillstånd liksom de övriga ändringar som föreslås iexpropriationslagen och vattenlagen. JK har ingenting att invända mot de föreslagna ändringarnai expropriationslagen och vattenlagen. Hovrätten tillstyrker lagförslagen utom på en punkt. Detgäller anmälan enligt 3 kap, 10 § andra stycket expropriationslagen, Pä denpunkten har hovrätten följande synpunkter och förslag. Tillstånd till expropriation och upphävande av sådanttillstånd kan anses utgöra frågor i vilka ändamålsenlighet och politiskaöverväganden spelar in i sådan grad att domstol inte lämpligen bör handha dem.Av dessa principiella skäl bör det därför inte heller ankomma på domstol attbedöma om sannolika skäl föreligger för att expropriationstillstånd skallupphävas. Det kan vara lämpligt att anmälan sker via domstolen förviss formell kontroll och för att domstolen skall kunna bedöma om målet bör vilande-förklarasi avbidan pä regeringsbeslut. Hovrätten förordar därför att i 10 § andrastycket andra meningen "visat sannolika skäl för" byts ut mot"begärt". Farhågorna för missbruk av omprövningsinstitutet synes överdrivna.Med den av hovrätten förordade lösningen kommer dock möjligen fler anmälningaratt belasta regeringen (och regeringsrätten). De tillkommande anmälningarnatorde dock inte vara särskilt svårbedömbara. vid i Stockholm:Vad slutligen gäller frågan om expropriationstillstånd medför den föreslagna regleringen en ytterst komplicerad ordning. Sedan regeringen meddelat expropria tionstillstånd, kan fastighetsägaren utnyttja det ovan behandlade nya rätts medlet i syfte att få till stånd en prövning av frågan i regeringsrätten. Om tillstånd har lämnats, kan fastighetsägaren vidare i mål inför fastighets domstol om löseskillingens bestämmande begära, att domstolen skall läm na medgivande till att regeringen prövar, om tillståndet skall upphävas pä grund av att sådana ändrade förhållanden inträtt, att förutsättningar för 223 tillståndinte längre föreligger. Lämnar fastighetsdomstolen inte sådant Prop, 1987/88:69medgivande, kan detta beslut inte överklagas särskilt utan först i sambandBilaga 2 med domen. Hovrätt och högsta domstolen kan sålunda lämna medgivandetill att regeringen omprövar tillståndsfrågan först i samband med att dekomplicerade löseskillingsfrågorna avgöres genom dom. Detta innebär, att fråganom omprövning av tillståndet kan dra ut . Om domstol lämnar tillståndtill omprövning och regeringen vidhåller sitt beslut om expropriationstillstånd,kan fastighetsägaren äter utnyttja det nu föreslagna rättsmedlet och fåregeringens nya beslut prövat av regeringsrätten. Den beskrivna ordningenmedför risk för att expropriationsförfarandet blir långdraget, något som börundvikas. Vidare kan själva frågan om expropriationstillstånd bli föremål förprövning inför tre typer av instanser: 1) regeringen (två tillfällen), som bl,a, har att göra vissa politiska bedömningar, 2) regeringsrätten (tvåtillfällen), som skall göra en laglighetsprövning som delvis kan komma attberöra lämplighetsfrågor, samt 3) fastighetsdomstol, hovrätt och högstadomstolen, som traditionellt endast prövar frågor av ren rättskipningsnatur.Den föreslagna ordningen synes avvika från grundläggande principer förkompetensfördelningen. anser sig inte kunna tillstyrkaförslaget i föreliggande utformning. Förslagetrörande omprövning av regeringens expropriationstillstånd har givits en snävutformning. Någon obetingad rätt till omprövning vid förändrade förhållandenföreligger inte. Vidare uttalas att det ligger i sakens natur, att sådanaomständigheter som kan utgöra sannolika skäl för att regeringen skall upphäva expropriationstillståndetbör vara påtagliga och alltså inte fordra en omfattande utredning. Av ett ipromemorian anfört exempel framgår dock att det kan vara svårt förfastighetsägaren att inom ramen för en starkt begränsad utredning görasannolikt, att expropriationstillstånd inte bör lämnas (intresseavvägningsfallet).Fakultetsnämnden anser det betänkligt om den fria bevisföringens princip, somgäller inför allmän domstol, skulle komma att inskränkas till följd av ett vagtmotivuttalande.