prop · GB0373 · 1987-12-31 00:00:00 — Mittförslag utgår som sagt från att försäkringsbolagen på nytt tar på sig ansvaretför parternas kostnader för rättsligt biträde i de skadeståndsfall som försbort från RHL:s tillämpningsområde, I praktiken blir det därmed försäkringsbolagensom kommer att närmare bestämma om utformningen och omfattningen av deträttsliga biståndet. Det är därför angeläget att försäkringsbolagen inte ändrarvillkor och praxis på ett sådant sätt att befogade rättsskyddsintressen intekan tillgodoses. Dejuridiska biträden som får anlitas enligt RHL skall vara advokater, biträdande jurister vid advokatbyrå eller andra lämpliga personer. När nu nästan alla skadeståndsärenden förs bort från rätts hjälpen såvitt gäller den utomprocessuella fasen är det angeläget att kom petensnivån inte försämras, särskilt som det i händelse av rättegång är lämpligt att den som har biträtt under det utomprocessuella skedet också 29 kan anlitas somrättshjälpsbiträde. Mot denna bakgrund torde det enligt min mening inte mötanågot hinder om försäkringsbolagen uppställer vissa kompetenskrav på depersoner som skall lämna biståndet i fräga, I själva verket skulle en sådanåtgärd stå i principiell överensstämmelse med mitt förslag att begränsautrymmet för andra än advokater och biträdande jurister på advokatbyråer attkomma i fråga för uppdrag som biträde enligt RHL (jfr avsnitt 2,6,2 och2,11,4), Det är också naturhgt att försäkringsbolagen - liksom staten -försöker på olika sätt kontrollera kostnadsutvecklingen för det juridiskabiståndet. Vidmina överväganden i denna del har det varit av betydelse för mitt ställningstagandeatt försäkringsverksamheten är reglerad i lag och står under tillsyn avförsäkringsinspektionen. Jag utgär från att försäkringsinspektionen ochdomstolsverket följer hur den nya ordningen faller ut i praktiken. Enligtvad jag har inhämtat behöver den nu föreslagna ändringen medföra endastblygsamma höjningar av försäkringspremierna. 2.2.2Rättshjälp i angelägenheter som rör fastigheter, byggnader, motordrivna fordon,eller båtar Mitt förslag: Det s.k. fastighetsundantaget utvidgas på sä sätt att rättshjälp inte heller fårbeviljas en tidigare ägare av en fastighet eller byggnad, I övrigt behållsnuvarande ordning. Kommitténs förslag:Kommittén föreslär att allmän rättshjälp i allmänhet inte får beviljas iangelägenheter som rör fastigheter, byggnader, motordrivna fordon, husvagnareller båtar, om det har funnits en möjlighet att teckna enrättsskyddsförsäkring som omfattar en sådan angelägenhet. Om den rättssökandeskulle sakna sådan försäkring, får rättshjälp beviljas endast om synnerligaskäl föreligger (huvudbetänkandet s. 7781), Remissinstanserna:Kommittéförslaget har fått ett blandat mottagande. Många instanser tillstyrkerförslaget eller lämnar det utan erinran. Vissa instanser - och - avstyrker. Kritikernahävdar bl, a. att det föreslagna undantaget är sä vittomfattande atträttshjälpens värde som social förmån urholkas betänkligt(remissammanställning I s, 29-83), Skälen för mitt förslag:Med rättsskyddsförsäkring brukar avses en försäkring som ersätterförsäkringstagarens kostnader för det rättsliga förfarandet i tvister som hanär inblandad i. Villkoren för rättsskyddsförsäkringar är i stort settlika hos alla försäkringsbolag. Rättsskyddsförsäkringens omfattningöverensstämmer på många punkter med den allmänna rättshjälpens. Enbetydelsefull skillnad är dock att rättsskyddsförsäkringen inte omfattartvister med anknytning till äktenskapsskillnad. Till skillnad frånrättshjälpen ersätter rättsskyddsförsäkringen också den rättssökandes kostnadför vad han har ålagts att utge i ersättning för motpartens Detsammanlagda ersättningsbeloppet är i varje en- Prop. 1987/88:73 skiltärende begränsat, vanligen till . Rättsskyddsförsäkringenutgör en obligatorisk del av en paketförsäkring, dvs, enförsäkring som innehåller flera delar. Det är alltså nästan omöjligt för enprivatperson att teckna en separat rättsskyddsföf-säkring eller att välja borträttsskyddsmomentet i en paketförsäkring, Imånga fall är rättsskyddsförsäkringen kopplad till visst slag av egendom.Rättsskydd utgör sålunda ett moment i den frivilliga halvförsäkringen förmotorfordon. Rättsskydd ingår vidare som ett moment i villaförsäkring,husvagnsförsäkring, båtförsäkring och reseförsäkring. Även i en vanlighemförsäkring ingår ett rättsskyddsmoment. Rättsskyddet i hemförsäkringen ärinte kopplat till någon särskild typ av egendom. Däremot omfattarhemförsäkringens rättsskydd inte tvister angående sådan egendom som omfattas avandra rättsskyddsförsäkringar. Somframgått av min redogörelse fördes de tvister som avser fastighetereller byggnader bort från rättshjälpens område. Det ansågs att dessa oftamycket kostnadskrävande tvister inte skulle subventioneras av det allmänna utanfastighetsägarna borde själva ombesörja ett tillräckligt rättsskydd genomprivata försäkringar. Kommittén föreslår nu dels att detta s, k,fastighetsundantag utvidgas och dels att angelägenheter rörande motordrivnafordon, och båtar pä motsvarande sätt som beträffandefastighetstvister förs bort från den allmänna rättshjälpens område. Kommitténhar uppställt fyra krav för att olika slags rättsliga angelägenheter skallkunna föras bort frän området för allmän rättshjälp och i stället täckas avrättsskyddsförsäkring. Kraven är följande: - Det skall finnas en möjlighetatt skydda sig försäkringsvägen, - Försäkringspremien får intevara större än att det kan antas att den rättssökande kan betala den, - Försäkringstäckningen skallvara god, - Konsekvenserna av uteblivenförsäkring vid ett rättsligt förfarande får inte bli oacceptabla från allmänsynpunkt. Kommitténhar undersökt hur de fyra kraven tillgodoses bl, a, beträffande fastigheteroch byggnader, motordrivna fordon, och båtar (huvudbetänkandet s,77-81), Kommittén har kommit fram till att beträffande samtliga dessa typer avegendom finns en möjlighet att skydda sig försäkringsvägen och att de premiersom kommer att gälla inte kan antas bli större än att de rättssökande kanbetala dem. När det gäller befintlig försäkringstäckning anser sig kommittén haskäl att förutsätta att så gott som alla fastigheter och byggnader med någotvärde är försäkrade, eftersom kreditgivarna kräver det.Försäkringstäckningen beträffande båtar har varit svårare att bedöma eftersombåtar dä ännu inte registrerades. Kommittén utgår emellertid från att det finnsett stort antal små båtar som saknar särskilt försäkringsskydd men att destörre båtarna oftast har detta skydd. Enligt kommittén saknade ca fyra procentav alla motorfordon och av alla försäkring med rättsskyddsmomentär 1980 resp, 1981, Kommitténanser mot den bakgrunden att det är fullt acceptabelt att den enskilde beträffande dessa slags egendom själv får bära ansvaret om han 31 på grund av bristande försäkringsskydd inte kan hävda sinrätt. Endast i Prop. 1987/88:73 vissa udda situationer - vid sjukdom eller närmindre värdefull egendom ger upphov till dyrbara processer - anser kommitténatt ett kompletterande skydd behövs. Kommittén föreslår därför att rättshjälp,när rättsskyddsförsäkring saknas i dessa fall, skall få beviljas om det finnssynnerliga skäl för det. Därigenom anser kommittén att ocksä det fjärde ochsista kravet är uppfyllt. Den besparing som uppstår om angelägenheter rörandemotordrivna fordon, och båtar undantas från rättshjälpens områdeuppskattar kommittén till något över två milj, kr . Utvidgningen avfastighetsundantaget skulle enligt kommittén ge ytterligare 14,5 milj, kribesparingar. Jag tar först upp det föreslagna undantaget förangelägenheter rörande motordrivna fordon, och bålar. I likhet med kommittén anser jag att ett sådant undantaginte kan utformas så att rättshjälpen alltid träder in så snart som denrättssökande saknar försäkring med rättsskyddsmoment. Ett sådant system skulleinte uppmuntra människor att teckna och vidmakthålla rättsskyddsförsäkringar.Undantaget mäste alltså utformas så att ocksä de som saknar men borde ha haftett försäkringsskydd omfattas av undantaget. Men då skulle det också kunnauppstå situationer där den rättssökande finner sig stå helt utan skydd för derättsliga kostnaderna och i mänga fall antagligen tvingas avstå från att görasin rätt gällande. Detta måste undvikas sä långt det är möjligt. Beträffande de typer av egendom som jag nu behandlar ärdet inte alls ovanligt att försäkring med rättsskyddsmoment saknas. Enbidragande orsak till detta är sannolikt att försäkringsskyddet i dessa fall iförsta hand är en fråga för egendomens innehavare ensam och inte päfordras avnågon annan, som fallet är i fråga om fastigheter och byggnader. Kommitténs förslag har således från dessa utgångspunkterenligt min mening vissa svagheter. Mot denna bakgrund och med hänsyn till derelativt blygsamma besparingar som skulle följa med kommitténs förslag anserjag att kommitténs förslag i denna del inte bör genomföras. Jag förordarsåledes att nuvarande ordning bibehålls. När det gäller undantaget för fastigheter och byggnader ärsituationen annorlunda. Här gäller en inskränkning ifastighetsägares rätt till rättshjälp i angelägenheter som rör fastigheteneller byggnaden. Som kommittén anför torde fastigheter och byggnader i dagendast i undantagsfall vara oförsäkrade. Banker och andra kreditgivareuppställer nämligen som villkor för en kredit mot säkerhet i enfastighet eller en byggnad att egendomen är försäkrad'. Det är ocksä från flerasynpunkter angeläget att ägarna ordnar ett tillfredsställande försäkringsskyddför sina fastigheter eller byggnader. Den grundläggande tanken bakom fastighetsundantaget är attägaren själv får ombesörja sitt rättsliga skydd genom att teckna och vidmakthålla en villaförsäkring, I dessa försäkringar ingår alltid ett rättsskyddsmoment. Mot denna bakgrund framstår det som skäligt att samhällets rättshjälp inte omfattar fastighetens eller byggnadens ägare i rättsliga angelägenheter som 32 rörfastigheten eller byggnaden. Det nu gällande fasfighetsundantaget är Prop,1987/88:73 utformat i enlighet härmed. Detär enligt min uppfattning varken möjligt eller lämpligt att upphäva RHL:sfastighetsundantag. Tvärtom anser jag att de skäl som föranledde undantaget äralltjämt bärkraftiga. Detfinns emellertid anledning att uppmärksamma att den nuvarande utformningen avfastighetsundantaget gett upphov till vissa tillämpningsproblem. Frågan omäven tidigare ägare av en fastighet omfattas av undantaget vid tvist rörandefastigheten har i praxis inte fått ett entydigt svar. Kommittén har försöktkomma till rätta med detta genom en formulering som skall klargöra attundantaget träffar både säljare och köpare. Den av kommittén föreslagnaformuleringen sträcker sig emellertid längre, Enligi kommitténs förslag skallalla angelägenheter som rör fastighet eller byggnad och som hade kunnat rättsskyddsförsäkrasundantas frän rättshjälpens område. Undantaget skulle därmed principiellt kommaatt omfatta även hyresgäster, bostadsrättshavare och andra nyttjanderättshavare. Denvanligaste typen av fastighetstvist har varit tvister rörande feleller skada på fastighet i samband med överlåtelse av fastigheten. Trots attsäljaren efter överlåtelsen är ägare till fastigheten omfattas ensådan tvist av den villaförsäkring som säljaren hade vid försäljningen.Försäkringsfallet anses nämligen ha uppkommit i och med överlåtelsen av fastigheten.Säljarens rättsliga kostnader för en sådan tvist ersätts således av säljarensvillaförsäkring även om han i samband med försäljningen sagt upp försäkringen. Motdenna bakgrund är det rimligt att låta fastighetsundantaget utvidgas fill attomfatta även en tidigare ägare av fastigheten eller byggnaden. Utvidgningen börgälla inte bara om säljaren faktiskt hade försäkringsskydd utan ocksä om hanborde ha haft sådant skydd. Liksom bör inte något hinder moträttshjälp anses föreligga om den rättssökande har eller hade enrättsskyddsförsäkring av normal omfattning som dock inte omfattar just den ifrågavarandeangelägenheten. Jagförordar sammanfattningsvis att fastighetsundantaget utvidgas till att omfattaäven tidigare ägare av fastigheten eller byggnaden. Deninskränkning i den allmänna rättshjälpens tillämpningsområde som jag förordat idetta avsnitt vilar på tanken att de enskildas behov av ekonomiskt bistånd idessa fall får tillgodoses genom rättsskyddsförsäkringar. Det är därförangeläget att rättsskyddsförsäkringarnas villkor inte förändras pä ett sådantsätt att de rättssökandes möjligheter att ta sin rätt till vara begränsas i enoacceptabel omfattning. Vid de kontakter med företrädare förförsäkringsbranschen som har förevarit i detta lagstiftningsärende harupplysts att några sådana förändringar inte planeras men att man med hänsyn tillkostnadsutvecklingen självfallet inte kan utesluta förändringar . Jagvill i anslutning härtill framhålla att det finns skäl att hoppas på en viss minskning av de kostnadskrävande fastighetstvisterna . Vid nybyggnationen bör man självfallet kunna dra nyttiga erfarenhe ter av 1970-talets småhusbyggande och förhoppningsvis undvika de fel som har medfört sä många tvister. Vidare har staten genom inrättandet av 33 3 1987/88. småhusskadenämnden(prop, 1985/86:48, BoU 6, rskr, 62, SFS 1985:1040 och 1119) påtagit sig ettvisst ansvar för vissa fel, kan besluta om bidrag till ägareav fukt- och mögelskadade småhus för förbättringsåtgärder, 1983 ärs småhusköpsutredning (Ju 1983:03) har lagtfram delbetänkandet (SOU 1987:30) Fel i fastighet. Förslagen i betänkandetkan, om de genomförs, komma att medföra att antalet fastighetstvister på siktminskar. Det sagda hindrar självfallet inte att jag noga kommer attfölja utvecklingen när det gäller rättsskyddet i fastighetstvister. 2.2.3 Rättshjälp vid bodelning Mittförslag: Allmän rättshjälp i ärende om bodelning mellan tvä makar får beviljasendast om det med hänsyn till boets beskaffenhet (Och makarnas personligaförhållanden finns särskilda skäl för rättshjälp. Kommitténs förslag överensstämmer med mitt förslag(huvudbetänkandet s, 90-93), Remissinstanserna: Kommittéförslaget som sådant godtas iallmänhet av remissinstanserna. Vissa förespråkar emellertid att en möjlighetatt förordna biträde i bodelningsärenden återinförs (remissammanställning I s,103-144), Skälen förmitt förslag: Innan jag går in på frågan om rätt till rättshjälp vid bodelningvill jag först nämna något om den nya lagstiftningen på familjerättens områdesom har antagits av och som bl, a, innebär att giftermålsbalkenersätts av en ny äktenskapsbalk. Vissa frågor som rör ogifta sammanlevande parregleras i en ny lag om sambors gemensamma hem. Den nya lagstiftningen träder ikraft (SFS 1987:230-232, 788 och 789), Tillkomstenav den nya har föranlett följdändringarna i bl. a, RHL (SFS1987:806), Dessa betingas främst av att institutet boskillnad mönstras ut ur äktenskapsbalkenoch av att skiftesmannen vid bodelning ersätts av en bodelningsförrättare.Enligt den nya balken skall bodelning kunna äga rum såväl inom äktenskapet somvid äktenskapsskillnad eller dödsfall. Bodelning inom äktenskapet förutsätteremellertid att parterna är överens om det och något behov av rättshjälp tordeinte finnas i dessa fall (jfr prop, 1986/87:86 s, 119), Bodelningsförrättareenligt RHL kommer sålunda att kunna förordnas endast i samband med bodelningmed anledning av äktenskapsskillnad. De nya reglerna om bodelning m, m, träder i kraft före delagändringar som kan följa av detta lagstiftningsärende. Vid mina övervägandeni det följande utgår jag därför från den nya och jag kommerhär att använda begreppen skiftesman och bodelningsförrättare som synonymabegrepp. Bodelningmellan makar skall enligt äga rum bl. a, när Prop. 1987/88:73 detdöms till äktenskapsskillnad. Om makarna inte kan komma överens om hur boetskall skiftas, kan domstol på endera makens begäran utse en bodelningsförrättare,som har befogenhet att vidta tvångsskifte av egendomen om det blir nödvändigt.En sålunda genomförd bodelning kan klandras av makarna, rätt till skäligt arvode och ersättning för sina kostnader. Makarna svarargemensamt för betalningen av bodelningsförrättaren. Enligtgällande regler finns det inget hinder mot att allmän rättshjälp beviljas iärende om bodelning. Rättshjälpen innebär att kostnaderna för skiftesmannenbetalas av allmänna medel (9 § första stycket 7 RHL), Däremot kan enligt 20 §andra stycket sista meningen RHL biträde inte förordnas i ärenden om bodelning.Rör ärendet av bodelning kan dock biträde förordnas. Reglernaom allmän rättshjälp vid bodelning har ändrats vid ett flertal tillfällen. Enredogörelse för dessa ändringar finns intagen i prop, 1982/83:61 s, 27 f till vilkenjag får hänvisa. Sammanfattningsvis kan sägas att utvecklingen har inneburit enalltmer långtgående begränsning av utrymmet för allmän rättshjälp vidbodelning. Ävenom det således inte i RHL finns några regler om utrymmet för allmän rättshjälpi ärenden om bodelning förutsattes redan vid lagens tillkomst att möjligheternaatt få allmän rättshjälp i dessa ärenden skulle vara begränsade, I förarbetenauttalas bl, a, att det i allmänhet inte torde föreligga något behov av särskildbiträdeshjälp vid bodelning (prop, 1972:4 s, 337), Det har i senarelagstiftningsärenden poängterats att mycket starka skäl måstefinnas för att allmän rättshjälp skall få beviljas vid delning av ordinära bon.Enbart en tvist om rätten till bostaden har inte ansetts utgöra tillräckligtskäl för att bevilja allmän rättshjälp. Vidare har lagstiftaren uttalat att detinte kan godtas att rättshjälp beviljas endast av det skälet att makarna harsvårt att samarbeta och finner bodelningsfrågorna svårhanterliga. Trotsde gällande reglerna och den restriktivitet i tillämpningen som har förutsattsi tidigare lagstiftningsärenden har, enligt kommitténs beräkningar, statenskostnader för rättshjälp i bodelningsärenden ökat kraftigt, från ca 1,5 milj,kr är 1979 till 6,5-7 milj, kr, , Kommitténföreslår en lagregel, enligt vilken allmän rättshjälp skall kunna beviljas ibodelningsärenden endast om det finns särskilda skäl med hänsyn till boetsbeskaffenhet och makarnas personliga förhållanden. Med detta vill kommitténuppnå att rättshjälp beviljas bara om det i boet inte finns tillgångar av sådanomfattning att kostnaderna för bodelningen kan betalas och det dessutom finnsett särskilt behov av att en skiftesman förrättar bodelningen. Kommitténsförslag har i allmänhet tillstyrkts eller lämnats utan erinran avremissinstanserna. Vissa instanser - däribland allmänna advokatbyrån i jurister vid allmänna advokatbyråer -har emellertidhävdat att det finns starka skäl som talar för att biträde i vissa situationerbör kunna förordnas även i bodelningsärenden. Föregen del anser jag att det inte är rimligt att en så stor del av de 35 begränsaderesurser som står till buds på rättshjälpsområdet skall läggas Prop. 1987/88:73ner på angelägenheter som rör fördelning mellan makar av deras privata egendom.Jag anser, i likhet med kommittén, att ytterligare inskränkningar mäste göras.Framför allt bör en omfördelning ske när det gäller rätten till rättshjälp vidbodelning, så att rättshjälp kommer i fräga bara i de situationer där det ärbefogat med hänsyn till rättshjälpens grundläggande syfte, nämligen att stödjapersoner som inte har råd att betala kostnaderna i en rättslig angelägenhet. Enligtgällande ordning utgör den omständigheten att boet är omfattande ett skäl förrättshjälp medan däremot utsikterna till rättshjälp vid delning av mindre bonär begränsade. Detta förhållande är enligt min mening inte tillfredsställande.Som kommittén föreslagit bör principen vara att om det finns tillräckligatillgångar i ett bo, bör i första hand dessa tillgångar tas i anspråk för attbetala skiftesmannen/bodelningsförrättaren. föreslär bör därför som villkor för rättshjälp krävas att det föreliggersärskilda skäl med hänsyn till boets beskaffenhet. Vidbedömningen av om särskilda skäl skall anses föreligga med hänsyn till boetsbeskaffenhet bör i första hand beaktas boets behållning, dvs, det sammanlagdavärdet av makarnas andelar efter det att skulderna har täckts. Det böremellertid inte heller komma i fråga att bevilja allmän rättshjälp isituationer där boet inte kan antas visa en positiv behållning av denstorleken, men där skuldtäckning skall ske med stora belopp. Enviktig fråga i detta sammanhang är om rättshjälpen skall upphöra om detsedermera kan konstateras att boets ställning är avsevärt bättre än som uppgavsi ansökningen om rättshjälp. Enligt min mening skulle det föra för långt att isådana fall alltid besluta att rättshjälpen skall upphöra. Självfallet kan detinte godtas att den rättssökande fortsätter att åtnjuta allmän rättshjälp, omhan i ansökningen om rättshjälp medvetet har lämnat oriktiga uppgifter. Ensådan omständighet medför emellertid enligt 34 § första stycket 2 RHL alltidatt rättshjälpen skall upphöra och att den rättssökande normalt själv fårbetala kostnaderna för rättshjälpen. Jag kommer i det följande (avsnitt 2,7,3)vidare att föreslå att rättshjälpen, om ofullständiga uppgifter har lämnats,skall kunna upphöra bara när den rättssökande har underlåtit att lämna enuppgift som han visste eller hade skälig anledning att anta var av betydelseför bedömningen av hans ansökan. Härigenom skapas enligt min mening etttillräckligt skydd mot att rättshjälp felaktigt beviljas i angelägenheterrörande bodelning. Någon särregel som tar sikte direkt på rättshjälpensupphörande i dessa fall behövs alltså inte. Det får anses åvila den utsedde bodelningsförrättarenatt bevaka frågan om det finns skäl att förordna om rättshjälpens upphörandeoch i så fall anmäla saken till rättshjälpsnämnden. Äveni de fall där det står klart att särskilda skäl med hänsyn till boetsbeskaffenhet föreligger bör, liksom enligt nuvarande praxis, krävas att detfinns särskilda skäl för rättshjälp med hänsyn till makarnas personliga förhållanden.Denna förutsättning bör, som kommittén föreslagit, lagfästas. Liksomför närvarande bör gälla att motpart som själv inte har rättshjälp i ärende om bodelning i princip är skyldig att till staten återbetala hälften 36 avrättshjälpskostnaderna (31 § tredje stycket). Bodelningenär i princip en privat förrättning av betydelse främst för de båda makarna.Bodelningen kan emellertid också ibland vara betydelsefull från socialsynpunkt. Jag tänker då främst på den situationen att makarna har barntillsammans och den gemensamma bostaden är föremål för tvist. Motsvarandegäller i den situationen dä den ene maken saknar tillgångar och den andrevägrar att medverka frivilligt till bodelningen, I dessa beskrivna situationeroch andra liknande fall har parterna ofta tillgång till ett biträde, nämligenbiträdet i skillnadsmålet. Jag menar inte att biträdet själv skall arbeta medbodelningsfrågan i större omfattning än vad som sker . Däremot börbiträdet i skillnadsmälet vid behov kunna informera parterna om möjlighetenatt begära förordnande av bodelningsförrättare. Om någon av parterna skallbeviljas rättshjälp för själva bodelningen, får bedömas med utgångspunkt i RHL:sregler. Varken det nuvarande eller det föreslagna systemet torde hindra att enmake som i samband med en bodelning befinner sig i ett utsatt läge fårerforderlig hjälp. Enligt dennya får bodelningsförrättaren vidare befogenheter att beslutai olika frågor än skiftesmannen har . Detta förhållande kan tänkas inverkapå frågan om det finns särskilda skäl för rättshjälp. Det finns enligt minmening anledning att längre fram undersöka vilken betydelse som den nyafamiljerättsliga lagstiftningen har fått för tillämpningen av reglerna omallmän rättshjälp. 2.2.4 Allmän rättshjälp i utlänningsärenden Mitt ställningstagande: Gällande ordning om rätt tillallmän rättshjälp tillgodoser behovet av rättsligt bistånd i de ärenden somrör utlänningar men inte omfattas av reglerna om offentligt biträde. Bakgrund och skälen för mitt ställningstagande: Det finnsofta behov av juridiskt biträde i utlänningsärenden. Den rättssökande befinnersig i en besvärlig situation och de frågor som saken gäller är inte sällan avavgörande betydelse för honom.