prop · GB03114 · 1987-12-31 00:00:00 — RFV anser att, om en automatisk justering alls skall införas,den högsta dagpenningen i stället bör justeras med hjälp av basbeloppet enligtlagen om allmän försäkring. Skälenför mitt förslag: Den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäk- ringenhöjs inte nu med någon automatik. Varje höjning prövas i stället för Prop.1987/88:114 sig. Hänsyn tas då till pris- och löneutvecklingen men också tilldet slatsfi-nansiella läget. Vanligtvis höjs dagpenningen vid varjebudgetårsskifte vilket innebär en höjning var tolfte månad. Längre periodermellan höjningar har förekommit. Erfarenheternaav denna ordning visar alt det är svårt att undvika eftersläpningar gentemotlöneutvecklingen. Särskilt kraftiga höjningar måste tillgripas vartannat ellervart tredje år för att rätta till uppkomna obalanser. För den arbetslöse hardetta inneburit att värdet på dagpenningen successivt urholkals. som arbetar fått en förbättring av sin inkomst genom löneutvecklingen.Denna orättvisa bör nu undanröjas. Även den som är arbetslös bör ha rätl altfå del av ett förbättrat löneläge. A-kassekommitténhar haft i uppdrag att överväga dels metoder för höjning av dagpenningen utankoppling lill något index, dels system för anpassning av dagpenningen tilllöneutvecklingen. Kommittén har stannat för att föreslå alt dagpenningen skalljusteras med hänsyn lill löneutvecklingen. För egen del anser jag ocksåatt elt system med årliga justeringar är det mest rättvisa. Ilikhet med kommittén anser jag också att de årliga justeringama bör kopplas filllöneutvecklingen. Kommittén har efter att ha vägt för- och nackdelar hos olikalönestatistiska källor på arbetsmarknaden föreslagit atl den högstadagpenningen bör följa löneulveckhngen för vuxna arbetare inom egentligindustri. Denna löneutveckling redovisas i en av SAF och LO gemensamtframtagen lönestatistik. Själv har jag också vid mina överväganden funnit atllöneutvecklingen för vuxna arbetare inom egentlig industri ger den bästagarantin för en rimlig kompensation eftersom flertalet av dem som' berörs ärarbetare eller tjänstemän på mellannivåer. Jag kan med hänsyn tillkostnadseffekterna inte tillstyrka /SR: s förslag att dagpenningen skallhöjas till högsta sjukpenningklass. Jag anser i likhet med kommittén att detbör vara den procentuella utvecklingen av tidlön och ackord för vuxna arbetareinom egentlig industri som skall ligga till gmnd för anpassningen av denhögsta dagpenningnivån. Mätningen bör därvid utgå ifrån den högstadagpenningen som gäller för . Förändringen bör sedan beräknas genom atldetta belopp multipliceras med etl tal (jämförelsetal) som angerlöneutvecklingen mellan året innan den nya dagpenningnivånskall gälla och . Det sålunda framräknade beloppetavrundas till närmaste hela krontal. Jag är inte beredd alt tillstyrka /SR:sförslag all det skall finnas möjligheter att kompletteraarbetslöshetsförsäkringen med ytterligare ersättning för inkomsttagare medhögre inkomster. Anpassningenav dagpenningnivån bör ske fr. o. m. den första måndagen . Detta är möjligt eftersom det statistiska underlaget som skall ligga lill grund för prövningen av behovet av anpassning finns klart året innan. Det är också lämpligt att det sker vid denna fidpunkt för att hålla tidsfördröjningen mellan utfallet av löneutvecklingen och den nya dagpenningen så kort som möjligt. Att anpassningen bör ske fr. o. m. den första måndagen beror på att ersättningen beräknas 25 Beslut om den nya högstadagpenningen kan således fattas under no- Prop. 1987/88:114 vember ellerdecember månad. Det bör ankomma på regeringen att fastställa den nya högstadagpenningen utifrån de principer som jag nu har förordat. Denberäkningsmetod och den ordning i övrigt som jag nu har förordat förfastställande av högsta dagpenningen inom arbetslöshetsförsäkringen bör kunnaanvändas även i fråga om KAS och utbildningsbidragen vid arbetsmarknadsutbildningoch yrkesinriktad rehabilitering. Därvid bör som utgångsvärden naturligtvisgälla de ersättningsbelopp i krontal som gäller för dessa bidragsformer för år1989. Somlägsta dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen föreslår jag att i fortsättningenskall gälla stödbeloppet i KAS. Jag föreslår också att samma högsta och lägstadagpenning i fortsättningen bör tillämpas av samtliga arbetslöshetskassor. Detfinns enligt min mening inga skäl till att kassatillhörigheten skall fåinverka på ersättningens storlek. Denordning som jag nu har föreslagit för att anpassa ersättningsnivåerna förarbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag bör tillämpas första gången vidfastställande av de nivåer som bör gälla fr. o. m. , dvs. m. den första måndagen . I avvaktan härpå bör vissa uppjusteringarske av nivåerna och , dvs. fr. o. m. denförsta måndagen resp. . Jagföreslår att den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen höjs till 425kr. fr. o. m. och till . fr. o. m. den 2 januari 1989.Vid samma fidpunkter bör KAS höjas till . De nya reglernaom att samma högsta och lägsta dagpenning skall gälla i samfiiga arbetslöshetskassorbör träda i kraft . Minaförslag föranleder ändringar i 17§ lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkringoch 18 § lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Höjningarna av denhögsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen och av KAS fr. o. m. den 4 juli1988 bör komma till uttryck genom endast en ändring av beloppen i den nuvarandelagtexten (lagförslagen 1 och 2). Fr. o. m. bör paragrafernafå en ny lydelse som bemyndigar regeringen att fastställa den högstadagpenningen resp. stödbeloppet utifrån de principer som jag har förordat. I17 § lagen om arbetslöshetsförsäkring bör även införas en bestämmelse om attdagpenning utges med lägst stödbeloppet i KAS. Höjningarna av den högsta dagpenningenoch av KAS fr. o. m. bör regleras i övergångsbestämmelsertill de lagändringar som föreslås träda i kraft (lagförslagen4 och 5). Regeringen har riksdagensgodkännande att anpassa nivåema på ut bildningsbidragen vid arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabi litering till dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen. Om god känner de höjningar av den högsta dagpenningen som jag har föreslagit fr.o.m. och avser jag att senare föreslå regeringen att genom förordning besluta om höjning av utbildningsbi dragen enligt följande. Utbildningsbidraget för den som är berättigad till ersättning från erkänd arbetslöshetskassa bör höjas fill högst . och till högst . fr. o. m. den 2 januari 1989.För 26 densom är lägst och inte har rätt till ersättning från arbetslöshetskassabör bidraget vid samma fidpunkter höjas till . Bidragsnivånsom gäller för den som är och som inte är berättigad tillersättning från erkänd arbetslöshetskassa bör höjas till 181 kr.resp. () har i skrivelse den 21december 1987 (dnr A 6284/87) hemställt aft det lägsta utbildningsbidragetskall höjas med . per dag fr. o. m. och att det därefterskall följa med höjningen av den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringeni kronor. SARF har vidare hemställt om vissa förbättringar avresekostnadsersättning och traktamenten vid arbetsmarknadsutbildning. Jag ärinte beredd alt fillstyrka dessa framställningar. Fr. o. m. föreslåsalltså nya principer gälla för att fastställa den högsta dagpenningen iarbetslöshetsförsäkringen. På gmnd härav bör regeringen inhämta ettgodkännande av aft regeringen fr. o. m. får anpassa nivåemapå utbildningsbidragen genom tillämpning av samma beräkningsprinciper. Jagavser atl återkomma till denna fråga i den blivande propositionen. Mittförslag: Dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen skall utgå av denförsäkrades dagsförtjänst inom ramen för den gällande högsta och lägstadagpenningen. Till den somtillerkänts ålderspension i form av folkpension, allmän tilläggspension ellerannan pension som utgår på gmnd av förvärvsarbete skall dagpenning utgå av den försäkrades dagsförtjänst, dock högst med den gällande högstadagpenningen. Från den sålunda framräknade dagpenningen skall pensionsavdrag görasmed 1/260 av årspensionen. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget.TCO och SO påtalar vikten av övergångsbestämmelser för ålderspensionärer somredan uppbär ersättning enligt de gamla reglerna, /SR motsätter sig bestämtsänkta kompensationsnivåer med nuvarande låga högsta dagpenning. Organisationenpåpekar också alt i tjänstepensionsavtalen motsvarar full pension numera (i vissa fall mer) av slutlönen. SAF ifrågasätter om inte kompensationsnivånpå är för hög. Skälen för mitt förslag:För närvarande kan dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen uppgå lill sommest 91,av den försäkrades dagsförtjänst före arbetslösheten. Dagpenningenfår dock inte uppgå till högre belopp än den gällande högsta dagpenningen i denkassa medlemmen fillhör. Dagpenningen fastställs i förhällande lill medlemmensdagsförtjänst enligt en av AMS fastställd s. k. överförsäkringstabell(20 § lagen om arbetslöshetsförsäkring). Inom den allmänna sjukförsäkringen tilläm- pasemellertid en kompensationsnivå på av den sjukpenninggmndan- Prop.1987/88:114 de inkomsten. Jag finner del naturligt mot bakgmnd av att jag straxkommer att föreslå att karensdagarna avskaffas i arbetslöshetsförsäkringen,vilket redan har skett i sjukförsäkringen, att även kompensationsnivån anpassasfill vad som gäller inom sjukförsäkringen. För den enskilde ersättningstagareninnebär detta att dagpenningen minskar med som mest . per dag vid en högstadagpenning om . Detta kompenseras dock i flertalet fall av deförbättringar som slopade karensdagar medför. Dagpenning till den enskildeskall dock inte få utgå med högre belopp än den gällande högsta dagpenningeneller med lägre belopp än den gällande lägsta dagpenningen. Enförsäkrad som får någon form av ålderspension före fyllda kan vidarbetslöshet få arbetslöshetsersättning om den s. k. tjänstetidsfaktorn inteuppgår lill 0,8 eller mer. Detta innebär alt om för full pension krävs t. ex.30 inljänandeår så bortfaller rätten fill arbetslöshetsersättning om denförsäkrade har fått ihop minst 24 inljänandeår. Den som har färre inljänandeårkan får ersättning. Dagpenningen fastställs då på vanligt sätt. Fråndagpenningen görs sedan ett pensionsavdrag med ett belopp som följer av en avAMS fastställd pensionsavdragstabell. Densom på detta sätt får arbetslöshetsersättning kan få en sammanlagd inkomst,dvs. inkl. pensionen, som överstiger vad han skulle ha fått om han hade intjänaträtl till hel pension. Kommitténhar i enlighet med sina direkfiv övervägt möjligheterna att helt slopa rätlen lillarbetslöshetsersättning i samband med pension. Kommittén har emellertid, mot bakgmndav atl många ersältningstagare med pensioner har relativt små sådana på grundav att de har sökt sig ut i arbetslivet vid relativt hög ålder, förordat attdet fortfarande skall vara möjligt att kombinera arbetslöshetsersättning medpension. Ävenjag har vid mina överväganden funnit att det också fortsättningsvis bör varamöjligt för den som inte har fyllt att uppbära arbetslöshetsersättningsamtidigt med pension. För många med små pensioner är den enda möjligheten attfå en dräglig inkomst att så länge som möjUgt stå till arbetsmarknadens förfogande.Delta gäller särskilt för äldre kvinnor som har sökt sig ul på arbetsmarknadensent efter att ha ägnat åt hushållsarbete. Dessa har ofta intetillräckligt många inljänandeår för full pension. Dockfinns det anledning att göra vissa ändringar i nuvarande bestämmelser för altbl. a. undvika fall av överkompensation. Dessutom bör bestämmelserna vara såutformade att de motverkar att ålderspensionärer anmäler sig påarbetsförmedlingen endast för alt dryga ut pensionen med arbetslöshetsersättningutan att de är reellt arbetssökande. Föralt uppnå dessa syften föreslår jag att kompensafionsnivån för ålderspensionärer i arbetslöshetsförsäkringen bör vara av den fidiga re dagsförtjänslen. Detta är samma ersättningsnivå som gäller för hel pension inom flera allmänt förekommande pensionssystem. Från den dag penning som har fastställts på detta sätt skall därefter göras avdrag med pensionsbeloppet. Avdraget bör motsvara 1/260 av årspensionen. Genom detta avdragssystem förenklas pensionsavdragen avsevärt. sionsavdragstabellerbehöver inte längre fastställas och omarbetas med Prop. 1987/88:114 jämnamellanrum. Även i detta fall bör gälla att dagpenning till den enskilde aldrigskall få utgå med högre belopp än den gällande högsta dagpenningen. Däremotbör dagpenningen för ålderspensionärer kunna understiga den gällande lägstadagpenningen om detta föranleds av pensionsavdrag. Mittförslag innebär således atl arbetslöshetsersättningen jämte pensionen inte,som ofta är fallet, får översfiga vad som normall utgår i hel pension.Vidare innebär del alt begränsningsregeln om Ijänstetidsfaktorn 0,8 eller merkan slopas. Denna regel är egenfiigen bara avpassad till det stafiigapensionssystemet och det har visat sig svårt att tillämpa den påandra pensionssystem. Närdet gäller vilka pensioner som skall påverka ersättningsrätten så vill jag, ilikhet med kommittén, inte föreslå några ändringar i förhållande fill nuläget.Även i fortsättningen bör således avdrag göras vid, fömtom ålderspension frånfolkpensioneringen och den allmänna tilläggspensioneringen, endastålderspension som utgår på gmnd av förvärvsarbete. Jag vill betona att med detsistnämnda avser jag inte bara ersättningar som benämns pension utan ävenersättningar med andra benämningar men som uppenbarligen har karaktär avpension till följd av förvärvsarbete. För att pensionsavdrag skall göras skalldet räcka med att den försäkrade har fillerkänts pension. En försäkrad somfrivilligt avstår från att lyfta pensionen skall inte därigenom kunna slippaavdrag. Deförslag i fråga om pensioner som jag nu har redovisat avser bara arbetslöshetsförsäkringen.I fråga om KAS har jag inte funnit skäl att föreslå några ändringar i dettaavseende. Bestämmelserna om pensionsavdrag i KAS är restriktiva. KAS-beloppetär dessutom så lågt att det inte ger utrymme för någon överkompensation. Minaförslag föranleder ändringar i 20 och 21 §§ lagen om arbetslöshets försäkring. I 20 § första stycket bör de nya bestämmelserna om kompensa tionsnivåer tas in. Bestämmelserna om överförsäkringstabell skall därvid utgå eftersom dagpenningen nu skall fastställas till en procentuell andel av dagsförtjänsten. I första styckets första mening bör göras en hänvisning till 17 § första och andra styckena för att markera att dagpenningen dock inte får överstiga den gällande högsta dagpenningen eller understiga den gällan de lägsta dagpenningen. I fall som avses i 20 § första stycket andra mening en, dvs. i fråga om försäkrad som tillerkänts ålderspension, skall likaså gälla att dagpenningen inte får överstiga den gällande högsta dagpenning en. Dock skall i sådant fall den gällande lägsta dagpenningen kunna under skridas om detta föranleds av pensionsavdrag. En hänvisning behöver i delta fall göras endast fill första stycket i 17 §. I 21 §, som gäller pensions avdrag, bör i första stycket göras en hänvisning till 20 § första stycket andra meningen i vilken anges kompensationsnivån för den som tillerkänts ålderspension. Vidare bör nuvarande bestämmelser i 21 § första stycket om inplacering i avdragsklass enligt en av AMS fastställd pensionsavdrags tabell och om nedsättning av dagpenningen ersättas med en bestämmelse om nedsättning av dagpenningen med 1/260 av årspensionen. 21 § andra stycket bör upphävas med hänsyn till mitt förslag all regeln om tjänstelids- 29 faktorn 0,8 eller mer börslopas. De nya reglerna börträda i kraft . För den som vid ikraftträdandet uppbärarbetslöshetsersättning samfidigt med pension bör nuvarande regler gälla tillsden pågående ersättningsperioden har gått till ända. För annan försäkrad somvid ikraftträdandet får ersättning bör dagpenningen inte få sättas ned underpågående arbetslöshetsperiod till följd av de nya reglerna omkompensationsnivå. Regler med denna innebörd har tagits in iövergångsbestämmelserna till lagförslag 4. 2,3 Ersättningsregler 2.3.1 Karensdagarna Mitt förslag:Karensdagarna i arbetslöshetsförsäkringen och KAS tas bort. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt såvitt avser arbetslöshetsförsäkringen.Kommittén har funnit det angeläget att avskaffa karensdagarna även i KAS.Kommittén har emellertid avstått från att föreslå detta, eftersom den inte harkunnat finna möjligheter att finansiera en sådan reform. Remissinstanserna:Flertalet av remissinstanserna påtalar att ett slopande av karensdagarna iarbetslöshetsförsäkringen bör följas av elt slopande av karensdagarnai KAS. Man anser att det skulle vara fel att särbehandla endera stödformen. SAFanser att karensen i någon mån bör behållas för att stävja missbruk och minskakostnaderna. Statskontoret föreslår en sänkning av karensdagarna från fem till ireoch menar atl regering och riksdag då skulle få en bättre överblick överreformens konsekvenser innan man beslutar att la steget fullt ut. Utrymmeskulle då skapas för en motsvarande åtgärd inom KAS förutsatt atl kompensationsnivånminskas till . och Landsfingsför-bundel avstyrkerförslaget med tanke på osäkerheten beträffande kostnader, utfall ochfinansiering. Skälen för mitt förslag:Innan ersättning från arbetslöshetsförsäkringen eller KAS får utgå måste enligtnu gällande regler den arbetslöse fullgöra . Bestämmelser omkarens har funnits sedan den första kassaförordningen trädde 1935. Motivenför karensdagarna har varit flera. Ett har varit alt den arbetslöse under dennärmaste tiden efter det att anställningen upphörde ansågs ha tillgångar tillförfogande för sitt eget och familjens uppehälle. Ett annat har varit alt manvid arbetslöshet behöver för att pröva den arbetslöses situation ochöverväga lämpliga åtgärder. Karensen skulle sortera bort de kortaarbetslöshetsfallen som därigenom inte skulle belasta arbetsförmedlingen ocharbetslöshetskassorna. Först efter en tids arbetslöshet ansågs den arbetslöse iallmänhet behöva hjälp. Föregen del anser jag atl dessa argument är hållbara. Jag vill erinraom all karensdagarna i sjukförsäkringen har tagits bort. Den som drabbas avarbetslöshet kan inte sägas ha bättre förutsättningar att själv klaradet inkomstbortfall som karensdagarna innebär än den som drabbas av sjukdom.Ett kraftigt ekonomiskt avbräck i början av arbetslösheten kan få långvarigaekonomiska konsekvenser både för den som relativt snabbt får ett nytt arbeteoch den som får vänta . Jag kan därför inte se några skäl fill attbehålla denna skillnad mellan sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen. Att karensdagarna skallsortera bort de korta arbetslöshetsfallen är inte något att sträva efter.Snarare är det utomordentligt vikfigt alt den som har drabbats av arbetslöshetsnabbt kommer till arbetsförmedlingen för att lämpliga åtgärder skall kunnasättas in i elt tidigt skede. Härigenom kan lättare förebyggas attarbetslösheten utvecklas till att bli långvarig och kostsam att bryta eller altden enskilde hamnar i en situafion med ofta återkommande kortaarbetslöshetsperioder. Vidflera tillfällen fidigare har från olika håll förts fram förslag om att slopa karensdagarna.Dessa förslag har oftast stupat på att det har bedömts ekonomiskt svårt attgenomföra en sådan reform. Kommittén har genom sina förslag till ändring av bl.a. kompensationsnivån visat att det går att finansiera reformen inom ramen föroförändrade kostnader. Motdenna bakgmnd föreslår jag att karensdagarna i arbetslöshetsförsäkringen skallslopas. Detta bör ske fr.o.m. . Av rättviseskäl anser jag attäven karensdagarna i KAS skall slopas . Det går enligt minmening inte att försvara att olika regler skall gälla i detta avseende i debåda stödsystemen. Kostnaden för att slopa karensdagarna i KAS är ej heller såstor att den motiverar en särbehandling av dem som uppbär KAS. Kostnaden för att slopa karensdagamai arbetslöshetsförsäkringen har jag beräknat till ca 250 milj. kr. och iKAS till ca 20 milj. kr. Minaförslag medför att 13 § i lagen om arbetslöshetsförsäkring och lagen om kontantarbetsmarknadsstöd bör upphävas. Förslagen föranleder följdändringar i 11, 14,15, 16 och 30 §§ lagen om arbetslöshetsförsäkring och i 11, 14, 15, 16 och 27 §§lagen om kontant arbetsmarknadsstöd, vilka bara innebär att begreppenkarensvillkor, karensdagar och karensfid utgår. Av samma skäl bör också mbrikernaföre 13 § i lagarna om arbetslöshetsförsäkring och kontant arbetsmarknadsstödändras. Mitt förslag: Avstängningstidenförlängs med för den som frivilligt utan giltig anledninghar lämnat ett arbete eller som har skilts från ett arbete på gmnd avotillbörligt uppförande. I konsekvens härmed ökas för dessa fall den totala avstängningstidenräknat i kalenderdagar. Kommitténs förslag:Kommittén föreslår att avstängningstiden förlängs från 20 till 25 ersältningsdagarför den som har lämnat ett arbete frivilligt ulan giltig anledning eller somhar avvisat ett lämpligt arbete utan godtag- bart skäl om arbetetskulle ha varat . Vid arbeten av Prop. 1987/88:114 kortare varakfighetskall avstängningstiden inte förlängas. Den totala tiden under vilken enavstängning får räknas föreslås förlängd från 56 för densom blir avslängd . Remissinstanserna:Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen erinran mot kommitténs förslag.TCO uttalar sig principiellt mot en förlängning av avstängningstiden, menaccepterar det förslag som ligger. Skälenför mitt förslag: Enligt lagarna om arbetslöshetsförsäkring och kontantarbetsmarknadsstöd skall en arbetslös avstängas från rätt till ersättning visstid om han eller hon 1. harlämnat sitt arbete frivilligt utan giltig anledning, 2. har skilts från arbetet på gmnd av ofillbörligt uppförande, 3. har avvisat erbjudet lämpligt arbete, eller 4. utan att uttryckligen ha avvisat sådant arbete ändå genom sitt uppträdandeuppenbarligen vållat, att anställning ej kommit till stånd. Avstängningsfidenär om det är sannolikt att arbetet skulle ha varat och om arbetet skulle ha varat mer än fem menhögst . Vid arbete av längre varaktighet än är avstängningstiden20 ersättningsdagar. Jaghar alldeles föreslagit att karensdagarna skall slopas i arbetslöshetsförsäkringenoch KAS. I likhet med kommittén finner jag det orimligt atl en avveckling avkarensdagarna skall komma den som har lämnat en anställning frivilligt utan gilfiganledning till godo. De slopade karensdagarna innebär ju att man fårersättning snabbare och jag anser att det skulle vara stötande om detta skullegälla även när någon har lämnat sin anställning frivilligt. Detsamma gällerenligt min mening den som har skilts från sitt arbete på gmnd av otillbörligtuppförande. I båda dessa fall skall de sökande, sedan de har anmält sig påarbetsförmedlingen, vara avstängda från ersättning och däreftervanligtvis fullgöra . Först därefter får ersättning utgå. Närkarensdagarna slopas kommer dessa sökande, med oförändrade avstängningsregler,att få ersättning än . Detta bör motverkas genom att avstängningstideni dessa fall förlängs med det antal dagar som karensen utgör, dvs. Tillskillnad från kommittén kan jag däremot inte anse att avstängningstiden skallförlängas bara i det fall då ett arbete skulle ha varat . Ävennär det gäller arbeten av kortare varaktighet skall sökanden fullgöra femkarensdagar. Det finns enligt min mening inga hållbara skäl för att behandladessa fall generösare än om arbetet skulle ha varat . Avstängningstidenbör därför enligt min mening alltid förlängas med för densom frivilligt utan giltig anledning har lämnat ett arbete eller som har skiltsfrån etl arbete på gmnd av otillbörligt uppförande. I konsekvens med mitt förslagbör den totala avstängningstiden, dvs. den tid under vilken en avstängningfrån ersättning längst får räknas, i dessa fall förlängas från 14, 28 eller 56kalenderdagar lill 28, 42 eller . De förlängda avstängningsfidernabör gälla både i arbetslöshetsförsäkringen och KAS och träda i kraft den 1januari 1989. Jagdelar inte heller kommitténs uppfattning alt avstängningstiden skall 32 förlängas även för den somhar avvisat ett erbjudet lämpligt arbete utan godtagbart skäl.