prop · GB0393 · 1987-12-31 00:00:00 — Skälenför mitt förslag: gäller enligt 8 a § lag atl den somyrkesmässigt eller annars i störte omfattning föder upp, försäljer eller laremot hundar till förvaring och utfodring skall ha tillstånd till verksamheten.Enligt 16a § får vidare regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerföreskriva anmälningsskyldighet i vissa fall för den som upplåter hästar elleranvänder hästar i ridskoleverksamhel. Sådan anmälningsskyldighet harföreskrivits i 2 § djurskyddsförordningen (1979:287). Tillståndspliktför den som föder upp, försäljer eller tar emot hundar till förvaring och utfodring infördes genom en lagändring . Anledningen var en önskan atl åstadkomma én sanering av verksamheten. Anmärkning ar hade riktals mol denna därför atl den inte sällan drevs utan att djur skyddslagens föreskrifter tillfredsställande beaktades. Den gällande lill ståndsplikten har otvivelaktigt medfört all vi i allmänhet har en myckel god standard vad gäller hanteringen av hundar i bl. a. kennlar och . Jag anser därför alt en sådan tiUståndsplikt bör finnas även i fortsättningen. ' Förridskoleverksamhet och uthyrning i övrigt av hästar behövs enligt gällande bestämmelserinte tillstånd utan bara anmälan av verksamheten. Möjligheten atl föreskrivaanmälningsplikt infördes genom en ändring i djurskyddslagen. Ändringengenomfördes på iniUativ av lanlbmksstyrelsen. Styrelsen föreslog docktiUståndsplikt också för sådan verksamhet. Departementschefen anförde ianledning av förslaget (prop. 1978/79:13 s.22) att del fanns ett behov av altfrån djurskyddssynpunkl kontrollera den alltmer vanligt förekommandeanvändningen av hästar i ridskoleverksamhel och liknande men att detta behovkunde Ullgodoses genom föreskrifter om anmälningsplikt. Härigenom skullemyndigheterna få kännedom om verksamheten som ettanmälningsförfarande från administrativ synpunkt var mindre betungande änUllståndsplikt. Fleraremissinstanser har invänt möt atl ridskolorna och hästuthyrningen enbartomfattas av anmälningsplikt. De anser att tillståndsplikt bör gälla också försådan verksamhet. Jagdelar den uppfattningen. Erfarenheterna visar atl anmälan sällan görs och attbestämmelserna därför inte fyller den funktion som var avsedd. Jag anser ocksåatt möjligheten att beakta djurskyddsaspeklerna generellt sett är störte vid entillståndsprövning som normall sker innan verksamheten påbörjas än omingripanden skall ske i efterhand med anledning av en anmälan om verksamheten.Jag föreslår därför atl lillståndsplikt införs också för den som upplåterhästar eller använder hästar i ridskoleverksamhet, om det sker yrkesmässigteller i större omfattning. Enannan verksamhet som också enligt min mening bör diskuteras i det här sammanhanget är uppfödning av pälsdjur. Pälsdjursuppfödning inne bär att djur i stor omfattning hålls under för djuren extrema förhållanden. De djur det i allmänhet rör sig om, dvs. minkar och rävar, är utpräglade 30 rovdjur med störtrörelsebehpv. Att hålla sådana djur instängda i burar ställer krav både på godainsikter om uppfödningen och på personliga och materiella kvalifikationer hosuppfödarna. Mol den bakgmnden anser jag att lillståndsplikt bör införas ocksåför den som yrkesmässigt eller i stor omfattning föder upp pälsdjur. Enjordbrukare som bedriver pälsdjursuppfödning som bisyssla bör i allmänhetanses besitta de kvalifikationer som kan fordras för att få tillstånd. Jag vill i det härsammanhanget påpeka att också pälsdjur omfattas av de särskilda bestämmelsernatill skydd för animalieprodukUonens djur som föreslås. Detta innebär bl. a. attdjurens naturliga beteenden skall Ullgodoses, Delta bör föranleda en översynav nuvarande riktlinjer för djurhållningen, bl, a, vad gällerförvaringsutrymmenas storlek. 2.2.5Dopning m. m. Mittförslag: Djur som tränas för tävling eller som dehär i tävling på tävlingsbanaskall inle få utsättas för dopning eller någon annan otillbörlig åtgärd somökar eller minskar djurels prestationsförmåga eller påverkar dess temperament. Lantbruksstyrelsensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt såvitt avser djur som deltar itävling. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva till atl ett förbud mol dopning införs idjurskyddslagen. Några remissinstanser ifrågasätter om inte tillämpningsområdetbör utvidgas all avse även andra djur än sådana som används vid tävlingar.Flera remissinstanser erinrar om svårigheterna alt på ett adekvat sättdefiniera begreppet dopning. Skälenför mitt förslag: Frågor som rör tävling med djur och då framför allthästtävlingar har varit föremål för en intensiv debatt. Detär särskilt i anslutning till träning och tävling som hanteringen av djuren harifrågasatts. Viss utrustning - eller brist i denna har också ansetts varabetänklig från djurskyddssynpunkt. Medhänsyn de mycket stora ekonomiska intressen som kan vara förknippade medden aktuella tävlingsverksamheten är det enligt min mening vikUgt attdjurskyddsfrågorna ägnas särskild uppmärksamhet. De ekonomiska intressena kanmedverka till all djuren ibland kan hamna på mellanhand. Del bör dock samtidigtockså framhållas all mycket görs från häslsportens egna organisationer för allförbättra djurskyddet inom sporlen. Bestämmelserna i den nya djurskyddslagenmåste emellertid vara utformade så atl de tillgodoser de krav som fråndjurskyddssynpunkl kan ställas på hanteringen av lävlingsdjuren så atl intedessa krav får stå tillbaka för de ekonomiska intressena. Jag återkommer tilldessa frågor i specialmotiveringen. Undersenare år har framför allt åtgärder som syftar till atl öka eller minskaprestationsförmågan, hos tävlingshästar, s. k. dopning, uppmärksammals. Sådanaåtgärder är bl. a. alt tillföra djuret läkemedel eller andra ämnensom påverkar djuret under tävlingen. Även andra åtgärder eUer Prop. 1987/88:93ingrepp kan öka eller minska ett djurs prestationsförmåga, ändra desstemperament eller i anslutning UU en tävling påverka en sjukdomsprocess. Sådanaåtgärder eller ingrepp är exempelvis nervsnitt, akupunktur ochultraljudsbehandling. Då flera av de ifrågakommande ämnena och åtgärderna haren smärtlindrande effekt, sätts den skyddsmekanism som smärtförnimmelsen utgörur funkUon. Under tävlingen kan då skadade och sjuka kroppsdelar överansträngaseUer överbelastas. Efterverkningarna kan härigenom bli svåra ochläkningsprocessen fördröjs. En annan effekt är de biverkningar som vissadopningsmedel har och som kan vara av olika svårighetsgrad. Enligtlantbmksstyrelsens bedömning är, med hänsyn till de relaterade effekternapå djur, dopning och liknande åtgärder alt anse som ett allvarligtdjurskyddsproblem. Styrelsen föreslår därför all ett uttryckligt förbud motsådana åtgärder förs in i djurskyddslagen. Hästsportorganisationernahar i sina reglementen infört skärpta regler i syfte all begränsa dopning.Utgångspunkten för reglemenlsändringarna har varit alt värna om djurskydd ochavelsurval, att skapa sportslig rättvisa, att bevara spelsäkerhelen saml allbehåUa förtroendet för hästsporten gentemot allmänhet och myndigheter. Jagvill gärna understryka att de ansträngningar som gjorts frånhästsportorganisationerna är värdefulla. Jag utgår från att reglerna följs uppav sporlens organisaUoner och alt organisationerna avsätter tillräckligaresurser för kontroU. Jagvill emellertid betona den särställning som djurskyddet från mora-lisk-eUsksynpunkt intar i förhållande till övriga utgångspunkter förhäst-sportorganisalionernas åtgärder. Dessa senare är huvudsakligen av sportsligoch ekonomisk karaktär. Djurskyddets särställning motiverar enligt min meningatt samhället får förbättrade möjligheter alt ingripa mol oUllåten påverkan avdjur som används för lävlingsändamål. Jag delar sålunda lantbmksstyrelsens ochremissinstansernas uppfattning att det i djurskyddslagen bör föras inbestämmelser med den innebörden alt djur som tränas för och deltar i tävling påtävlingsbana inte får utsättas för dopning. Förbudet bör också gälla annanotillbörlig åtgärd som medför att djurets prestationsförmåga ökar eller minskareller att dess temperament påverkas. Förutom tävlingar med hästar är del ihuvudsak enbart hundkapplöpningar i vårt land som äger rum på tävlingsbana. Förbudeti själva lagen måste med nödvändighet bli allmänt hållet. För att del skallkunna tillämpas i praktiken behövs en precisering av förbudels innebörd. Ensådan bör ske genom verkslällighelsföreskrifter vari närmare anges vilkaåtgärder som är att anse som otillåten påverkan. Fråganom användningen av spö vid tävlingar med hästar har vid flera Ullfällen aktualiserats bl.a, i (se senast JoU 1984/85:3), Något generellt förbud mot användning av spö inom hästsporten har inle föror dals eftersom spöet i vissa situaUoner kan vara av betydelse för säkerheten då del gäller att snabbt kortigera djuret. Enligt min mening bör aga av djur inte tillåtas. En bestämmelse härom bör tas in i den nya djurskyddslagen. En viss användning av spö anser jag dock vara förenlig med ett sådant förbud. Jag återkommer till den frågan i specialmotiveringen. Med hänsyn främst till denstora omfattning som tävlingsverksamheten med lolalisatorspel har anserlanlbmksstyrelsen att samhällets Ullsyn över verksamheten bör förslärkas. Jagåterkommer senare denna fråga. 2.2.6Användning av djur för vetenskapliga ändamål Mittförslag: Nuvarande ordning för tillståndsprövning och eUsk prövning avanvändning av djur för vetenskapliga ändamål bibehålls i huvudsak oförändrad.Den etiska prövningen utsträcks dock till att omfatta alla djurförsök och intebara mera ingripande sådana. Vid inrättningar där försöksdjur används skall delfinnas en föreståndare för verksamheten. Kravinförs på atl de som arbetar med djurförsök skall ha den utbildning som behövs.Vidare skall föreskrifter kunna meddelas om skyldighet för den som använderförsöksdjur att lämna uppgifter om användningen. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tUlstyrker eller lämnar utan erinran utredningensförslag i de delar de innebär att nuvarande prövningsordning bibehåUs.Flertalet remissinstanser är också positiva till förslaget alt alla försök ifortsättningen skall underkastas etisk prövning. Några instanser framhållerdock att om samtliga djurförsök skall omfattas av prövningsplikt måste dedjurförsöksetiska nämndema ges möjlighet atl handlägga ärendena på sådant sättatt man undviker förseningar av försöken. Flera remissinstanser är emellertidnegativa tUl förslaget i den här delen. Skälenför mitt förslag: Förutomall de allmänna reglerna lag gäller också försöksdjur så finns ilagen vissa bestämmelser som direkt reglerar användningen av sådana djur. Djurfår således enligt 12 § inle användas för vetenskaplig forskning ellerundervisning, sjukdomsdiagnos eller framställning av läkemedel eller annatdärmed jämförligt ändamål utan att lanlbmksstyrelsen har lämnat Ullstånd.Kravet på tillstånd gäller endast sådana djurförsök som är förenade medoperaUvt ingrepp, inspmtning eller blodavtappning eller annars medför ångesteller annat lidande för djuret. Vid verksamheten får endast användas djur somhar fötts upp för ändamålet. Sådan uppfödning fordrar tillstånd avlanlbruksstyrelsen. Medstöd av bemyndigande i 12 § har regeringen i förordningen (1979:286) omanvändning av djur för vetenskapligt ändamål m.m. föreskrivit att kravet påtillstånd till djurförsök inte skall gälla för högskolan eUer sådantforskningsinstitut, laboratorium eller sjukhus, som drivs av staten,landstingskommunerna, kommunerna eller Svensk laboratorie- 3 1987/88. tjänst.Vid sådan institution eller inrättning skall i stället finnas en förestån- Prop. 1987/88:93 dåre som ansvarar för verksamheten. Nuvarandebestämmelser om etisk prövning lag infördes med verkan fr. o. m. den1 juh 1979 (prop. 1978/79:13, JoU 5, rskr. Bestämmelserna innebär attregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifterom prövning från etisk synpunkt i fråga om sådan verksamhet som avses i 12 §första stycket, dvs. sådan verksamhet som enligt lagens bestämmelser fordrartillstånd av lanlbmksstyrelsen. Ienlighet med riksdagsbeslut inrättades den Ijuli 1979 en etisk nämndför djurförsök i varje högskoleregion. Vidare inrättades en centralförsöksdjursnämnd med uppgift bl. a. att vara ett samordnande och planerandeorgan inom försöksdjursverksamheten. Nämnden skäll också verka för att minskaförsöksdjursanvändningen bl. a, genom stöd alternativa och kompletterandemetoder till djurförsök. Dedjurförsöksetiska nämnderna har till uppgift alt pröva användningen avförsöksdjur. Vid prövningen skall enligt förordningen om användning' av djurför vetenskapligt ändamål m. m. hänsyn tas till å ena sidan djurförsöketsbetydelse och å andra sidan lidandet för djuren. Nämnderna har enbart enrådgivande funktion. som har meddelats av lantbruksstyrelsen i styrelsens kungörelse(LSFS 1982:29) med föreskrifter om de djurförsöksetiska nämnderna gäller somallmän regel att nämnden vid prövningen skall beakta såväl etiska (moraliska)aspekter som djurskyddssynpunkter. Nämnden bör bl. a. diskuteraforskningsprojektets syfte, om problemet kan lösas på annat sätt och utananvändning av försöksdjur eller med djur av annat slag, om försöket kan görasmed en för försöksdjuret skonsammare metod och om försöket är ett onödigtupprepande av tidigare gjorda försök för samma ändamål. En försöksledare skallenligt kungörelsen innan ett försök påbörjas antingen anmäla försöket eUeransöka om etisk prövning. Anmälan skall göras för följande typer av försök - försök som utförs på sövda djur som inte får vaknaupp igen (s. k. akulförsök), - avlivning av försöksdjur för uttagande av organeller organdelar, - beleendeförsök utan ingrepp eller användning avtvångsanordningar, - enkla utfodringsförsök för utprovning av olikafoderstater, - försök i övrigt som kan förmodas framkalla endastobetydlig smärta eller ångest. Förövriga försökstyper skall ansökan göras. Atl utnyttja djur förvetenskapliga ändamål innebär en konflikt mellan å ena sidan djurskyddskravet och å andra sidan det krav som humanitära och andra viktiga samhällsintressen ställer på kunskapen om oss själva och vår omvärld. Den medicinska och biologiska gmndforskningen sträcker sig som utredningen också har anfört över vida områden där försöksdjur enligt en aUmän uppfattning, vilken även jag delar, måste få användas och där djurexperiment inte kan ersättas med olika modeUlesler baserade på icke djurförsök. Som exempel kan nämnas studier söm syftar ny baskun skap om centrala biologiska verknings- och funktionsprinciper. också sökandet efter nyaoperationsmetoder, särskilt inom iransplanla- Prop. 1987/88:93lionskimrgin. Däremothar ibland ifrågasatts användningen av djurförsök för att utprova olikaprodukter. Sådana undersökningar kan omfatta allt från läkemedel till mereller mindre angelägna konsumtionsvaror. styrs behovet avdjurförsök inom del här området av myndighetsföreskrifter som innebär krav pådjurbaserade tester för alt t. ex. en produkt skall godkännas. Enligtmin mening är det viktigt atl djurförsöken begränsas till atl avse bara sädanafall då del är angelägel från allmän synpunkt atl ulföra försöket. a. beaktas betydelsen av den kunskap som kan vinnas. Inte heller bördjurförsök få förekomma om likvärdig kunskap kan vinnas genom användning avalternativa metoder. Sådana alternativa metoder för atl skaffa sig den önskadekunskapen finns delvis ocli en snabb utvärdering av nya metoder kanförväntas. Jag utgår därvid från all de myndigheter som föreskriver djurförsökföljer denna utvärdering- och fortlöpande ser över sina krav. skaU verka för att användningen av försöksdjurbegränsas genom att främja utvecklingen av alternativa metoder. Djurförsökvid tillverkning av kosmetiska produkter m.m. Iolika sammanhang har krav framförts om förbud för vissa djurförsök. Framförallt gäller detta djurförsök som avser kosmetika och andra produkter av merapertferl intresse. Frågan har senast behandlats i (JoU1986/87:11, rskr, 110). Jordbmksutskotlet hänvisade då till djurförsöksutredningensbetänkande där frågan om ett sådant förbud övervägdes. Enligt utskottet börfegeringens bedömning och förslag i anledning av detta belänkande avvaktas. Iutredningens belänkande anförs att djurförsök för framsläUning av kosmetiskaprodukter, om med del menas skönhetsmedel i egentlig mening, inle förekommer ivårt land annat än i mycket begränsad omfattning. Vidare anför utredningen atldet måste beaktas att gränsdragningen mellan kosmetika och hygienprodukter avhögre nyttighetsgrad inte är klar. Som exempel pekas på tvål och tandkräm samtskyddskrämer som används inom viss industri. Sådana produkter bör enligtutredningen liksom vissa andra nödvändiga produkter i vår vardagsmiljö varadokumenterat tillförlitliga från hälsosynpunkt. Mot den bakgmnden harutredningen inte funnit anledning att föreslå några åtgärder som skulleinnebära att de nu aktuella försökstyperna skulle särbehandlas. Fråganom djurförsök på del här området har samband med en annan fråga som också harvarit föremål för uppmärksamhet vid upprepade tillfällen nämligenfrågan om en skyldighet att på kosmeUka ange om produkten har testats på djur.Senast har denna fråga behandlats av jordbruksutskottet (JoU 1985/86:6) somdärvid hänvisat tiU beslul i anledning av lagutskottets (LU1984/85:39) uttalande. a. anfört följande. Utskottet vill stryka under att del 35 självfallet är viktigt atlkosmetiska preparat inte ger allergireakUoner eller Prop. Preparatenbehöver därför givetvis testas innan de börjar Den vanligasteteslmeloden synes vara olika former av Uppenbart gårdet inte all undvika all sådana ibland är Isitt belänkande anför lagulskotlet vidare att det här inte är fråga omprodukter som har ett viktigt medicinskt intresse. Utskottet anser att det ärangeläget atl man söker få till stånd en begränsning av djurtesterna och enövergång till andra testmetoder. Ett verksamt medel härvidlag skulle enligtutskottets mening kunna vara införandel av obligatoriska uppgifter påvamförpackningarna om använda djurtester. Produkter som försetts med uppgifterom verkställda djurtester skulle kunna påverka producenterna all användaalternativa testmetoder. Sådana metoder finns också redan tillgängliga påmarknaden. Frågan om utformandet av en innehållsdeklaration av önskat slag påkosmetika är emellertid komplicerad. Som konsumentverkels företrädareframhåller kan en sådan information lätt bli missvisande och ge konsumentenett intryck av att ett användande av varan är helt riskfritt frånallergisynpunkt, även om så inle skulle vara fallet. Enligt utskottets meningkan man inle heller bortse från atl del ofta kan vara mycket svårt attkonstatera huruvida en i produkten ingående ingrediens tidigare i någotsammanhang testats på djur. Det är därför en uppenbar risk för att en på envaruförpackning angiven uppgift om att djurtest inte förekommit i själva verketinle är riklig. De nu angivna svårigheterna bör emellertid inte få leda tillall man avslår från all söka få till stånd en information påkosmetikaförpackningar. Utskottet anser det därför angeläget att nugör ett klart uttalande om viklen av atl en sådan varudeklaration kommer tillstånd. Påförslag av lagutskottet har givit regeringen till känna behovet avkraftfulla insatser från statsmakternas sida i syfte atl få till stånd enordning som innebär alt på kosmetiska och hygieniska preparat anges ompreparatet eller dess olika beståndsdelar testats på djur. Medanledning av riksdagsbeslutet uppdrog regeringen åt att utredafrågan. lämnade sill förslag till regeringen ,Därefter har förslaget remissbehandlats. Socialstyrelsenhar lämnat förslag till föreskrifter som bl, a, innebär all djurtestadekosmetika vid försäljning skall vara märkta "testade i djurförsök".Med djurtestade kosmeUka skall avses varor som tillverkaren har testat på djuroch varor som innehåller ämnen som råvarutillverkaren har testat på djur.Enligt bör antingen märkningsskyldigheten åläggas med stöd avmarknadsföringslagen eller märkningsbestämmelserna meddelas i en särskild lag. Socialstyrelsensförslag avstyrks av en rad remissinstanser, bl. a. av kemikalieinspektionen, riksrevisionsverketoch giftinformalionscentralen. I yttrandena hänvisas främst till risken för enökad användning av produkter vars skadliga effekter inte är kända. Remisskritikenhar sin grund i vissa förhåUanden som redovisas i social styrelsens förslag. Enligt styrelsen är djurtester del viktigaste Ullgängliga medlet när det gäller atl utröna kemikaliers inneboende biologiska egen- 36 skaper.Såväl i som i andra länder finns för flera olika typer av Prop.1987/88:93 kemikalieprodukler krav på djurtester innan produkterna fårsaluhållas eller användas i samhället. Vid en översiktlig genomgång av olikaländers nationella regler och riktlinjer utarbetade av internaUoneUaorganisationer framgår atl prakUskt tagel samtliga tester skall utföras pådjur. Endast en alternativ testmetod synes ha godtagils från vetenskapligsynpunkt, nämligen testning av kemikaliers mulagenicitet i bakterier ochcellkulturer. Del pågår forskning för att få fram alternativa metoder UUtoxikologiska . Enligt har dock denna forskning fram dag inle givit sådana resultat atl sedvanliga djurtoxikologiska tester kanersättas. Eftersom man i den nya lagen om kemiska produkter och dessförarbeten starkt betonar behovet av ökad kunskap om egenskaperna hos olikakemiska ämnen bör del också för svensk del krävas toxikologisk testning avkosmetiska och hygieniska produkter. Enligt utgörs dessa undersökningarhuvudsakligen av djurlesler då alternativa metoder inte finns tillgängliga . Isitt förslag framhåller vidare atl ett ämne kan ha djur-testatsav en råvaruleverantör eller i något annat sammanhang, exempelvis av enbranschförening eller av ett oberoende forskningsinstitut. Sannolikt harsamtliga ämnen som förekommer i kosmetiska produkter i någotsammanhang varit föremål för djurtesl. Enligt kan man intekräva av tillverkare och råvaruleverantörer att de skall utreda om ett ämnenågon gång någonstans i världen varit föremål för djurtest. Märkningskravelföreslås därför begränsas lUl att gälla ämnen som testats avoriginaltillverkaren eller av råvamlillverkaren. Jaggör för egen del följande bedömning. En skyldighet alt på kosmetika-,förpackningar redovisa om djurtesl förekommit skulle enligt lagutskottetverksamt kunna bidra till en övergång till andra testmetoder. Detta motiv förmärkningsskyldigelen har bärkraft endast under förutsättning all andratestmetoder finns tillgängliga. Så är emellertid i allmänhet inte fallet. I avsaknad av alternativatestmetoder finns del i stället anledning att befara all märkningsskyldigheten får de negativa effekter som flera av remissinstanserna har pekat på. Det är i och för sig rimligt att som social styrelsen föreslagit begränsa märkningsskyldigheten liU att gälla djurlesler som förekommit hos tillverkarna av den slutliga produkten och dennes råvaruleverantörer. Begränsningen innebär emellertid uppenbara risker för atl konsumenterna missleds. Detta särskilt med hänsyn till att sannolikt samUiga de ämnen som ingår i kosmetiska produkter har djurtestats i något sammanhang. Det föreslagna märkningskravel kan i kombination med brislen på alternativa testmetoder få också en annan och än allvarliga re konsekvens. Del kan komma alt marknadsföras produkter som är oUll- räckligt undersökta av tillverkarna och därför skadliga för konsumenterna. Jag delar helt uppfattningen all skälen mot djurförsök är särskilt starka när det är fråga om att undersöka andra produkter än sådana som har medi cinsk betydelse eller på annan grund kan sägas vara livsnödvändiga. tidigt är det enligt min mening inte försvarbart atl undanta kosmetika från de undersökningskrav som gäller i fråga om kemiska produkter i övrigt. Enligt lagen om kemiska produkter är tillverkare och importörer skyldiga 37 att utreda i vad mån derasprodukter kan vara skadliga för människor och Prop.