prop · GB03105 · 1987-12-31 00:00:00 — Partiernaär utsatta för massmedias och 90 väljarnasgranskning av vilken könsfördelning de har i olika sammanhang. Prop.1987/88:105 Så är inte fallet för de fackliga organisationerna, de behöver interiskera att Bilaga 1 tappa medlemmar på grund av att de inte driverjämställdhetspolitik eller har starkt mansdominerade styrelser. (2) Partierna behandlar andrafrågor. Inom de politiska partierna behandlas ett brett spektrum av frågor somrör kvinnors hela livssammanhang, frågor som kan hänföras såväl fill detoffentliga livet som till det privata. Inom de fackliga organisationernabegränsar man sig till frågor som löner och förhållanden på arbetsplatsen. (3) Inställning till separatakvinnogrupper. En tredje anledning till att kvinnor haft lättare att nå maktoch inflytande inom de politiska partierna än inom de fackliga organisationernaär säkerligen att man inom partierna har en mer positiv syn på att kvinnororganiserar sig separat. Varförbehövs fler kvinnor i politiken? Den frågan har vi valt att besvara så här:Utan en jämn könsfördelning i beslutande församlingar blir såväl demokratin sombesluten ofullständiga. Kvinnorär hälften och några till av befolkningen. En jämn könsfördelning i beslutandeförsamlingar är därför en viktig demokratifråga. Kvinnors och mäns erfarenheter skiljer sig från varandra. För attkunna fatta relevanta beslut behövs underiag från både kvinnors och mäns erfarenhetssfärer.Det är alltså inte bara fråga om att enskilda kvinnor stängs ute från maktensboningar. Det handlar också om att viktiga områden och frågeställningar stängsute, samhället går miste om viktig kunskap. En jämn könsfördelning i beslutandeförsamlingar blir därför en viktig resursfråga. Attkvinnor och män har olika erfarenheter och ansvarsområden och därmed ocksåolika kunskaper att tillföra är en ganska okontroversiell ståndpunkt. Menhar kvinnor och män också olika intressen? Enviktig uppgift för de styrelser och kommittéer vi studerat är att fördelaresurser. De områden som styrelseledamöterna anser vara särskilt viktiga fårmest pengar, andra får stå tillbaka. Vilka områden som prioriteras skiljer sigåt mellan företrädare för olika partier men ibland också mellan företrädare förolika kön. När det gäller att öka kvinnorepresentationen tycks det ocksåföreligga olika intressen mellan kvinnor som grupp och män som grupp. En jämnkönsfördelning i beslutande församlingar blir därmed en intressefråga somgynnar kvinnor. Ökadkvinnorepresentation av demokratiskäl är ett mål i sig. Både kvinnor och mänskall ha ett reellt inflytande i hela samhället. Men ökad kvinnorepresentationkan också betraktas som ett medel, ett medel att lyfta upp nya frågor ochinfallsvinklar och att få dem betraktade som politiskt relevanta. Målet blir dåen politik som utformas för och av kvinnor och män gemensamt, en politik somtar tillvara allas intressen. Attkönskvotering är en het potatis konstaterade vi redan i vårt första Vi redovisar idetta slutbetänkande de argument för och emot 91 könskvoteringvi stött på under vårt arbete. Många av argumenten mot Prop. 1987/88:105könskvotering är av ideologisk karaktär. Partier och organisationer har Bilaga 1 olika ideologiska uppfattningar i många frågor. 1 inställningen tillkönskvotering däremot har nästan alla organisationer och partier sammaideologiska ståndpunkt. Deideologiska invändningarna mot könskvotering bygger pä uppfattningen attjämställdhet skall nås med(l) könsneutrala åtgärder, (2) utan kollision medandra demokratiska principer och (3) på frivillig väg. Vi har en annanuppfattning. Vihar visat med åtskilliga exempel att villkoren inte är lika för kvinnor ochmän. Vi frågar oss därför vad könsneutrala åtgärder hjälper i ett samhälle sominte är könsneutralt. Vi har också konstaterat att det i prakfiken ofta uppstårett motsatsförhållande mellan jämställdhet och "demokrati".Jämställdhet som demokratisk princip tycks bara kunna tillämpas när den intestår i strid med andra principer. Vi menar istället att jämställdhet innebäratt demokratin ökar. Vi menar också att frivillighetens väg inte är gångbar.Hittills har den vägen inte lett fram till jämställdhet trots att möjlighetenfunnits och även fått stöd i lagar och förordningar.Frivillighetens väg är inte framkomlig om målet skall kunna förverkligas inomöverskådlig fid. Föratt studera hur könskvotering kan fungera i praktiken har vi genomfört tvåfallstudier. Vi har granskat hur kvinnorepresentationen genom den metoden harökat i och . INorge har man större erfarenhet av och mer genomgripande beslut om "annorlundarekryteringsformer", könskvotering, än i . Tre av de politiskapartierna i har infört könskvotering i sina stadgar. ISverige har vi ingen erfarenhet av regelrätt könskvotering. I , engrannkommun till , har dock den socialdemokratiska arbetarekommuneninfört en form av kvotering. Här valde man att etappvis införa jämnkönsfördelning. Ingen av dem som redan satt i nämnder eller i fullmäkUge skulle"petas" om de önskade behålla sin plats och hade utfört ett braarbete. Denna strategi var lyckosam, ingen behövde känna sig förbigången. Viredogör i betänkandet för diskussioner och problem som föregick besluten omkvotering liksom för hur reglerna har fungerat i praktiken. Följdernaav en störte andel kvinnor i politiken var i flera avseenden desamma i bådeNorge och . Det som beskrevs som de mest positiva och tydligaeffekterna och som betonades i både och var attbeslutsunderlaget breddats och förnyats, att fler av de närvarande deltar idebatterna, att de "mjuka" frågorna ökat i status och att stämningenpå sammanträdena blivit lättsammare. Allaövriga nordiska länder har lagar som syftar till en jämnare könsfördelning i offentliga styrelser och nämnder. Det enda undantaget är . Genomsin lag har den längsta traditionen på området. Prop.1987/88:105 Denna lag har fått stå modell för dem som tagits i bruk iDanmark, Bilaga 1 och . INorge där lagen varit i kraft är kvinnorepresentationen ungefärdubbelt så hög som i . Kvinnoandelen i norska statliga organ är igenomsnitt , motsvarande siffra hos oss är . Viredogör i betänkandet för lagarnas utformning, tilllämpning och effekter. Röjundan hindren nu! Närskall det bli en självklarhet att kvinnor nomineras och väljs i samma utsträckningsom män? Vi menar att det finns nog med program om jämställdhet - nu är detdags att tillämpa dem. Kvinnorepresentationenökar inte till en jämställd nivå av sig själv. För att verkligen nå målet om enjämn könsfördelning krävs mer än vackra ord på ett papper. Det krävs konkretamål och handlingsplaner och det krävs att handlingsplanerna efterlevs. Viredovisar en mängd hinder inom partier, organisationer och statsförvaltningmen vi ger också tips på hur hindren kan undanröjas. Dessa tips kansammanfattas i följande punkter: Sprid uppdragen - begränsamångsyssleriet Ledningen måste visa sittintresse synen på kompetens ochkvalifikationer Uppvärdera och synliggörkvinnors kunskaper Utbilda män i kvinnofrågor Ge kvinnor chans till praktiskträning Ordna riktad utbildning tillkvinnor som utgår från kvinnors egna behov Underlätta för kvinnor att bildakvinnliga stödgrupper Formulera kriterier för val Ordna speciell utbildning förvalberedningar Upprätta konkreta mål ochhandlingsplaner Detär dock inte bara de nominerande organisationerna som bär skulden till den lågakvinnorepresentationen. Även har försummat frågan. Föratt kunna skrida från ord till handling krävs mer än allmänna rekommendationerockså från regeringens sida. De förslag vi lämnar fill regeringen kommer, omde antas och förverkligas, att leda till att målet om en jämn könsfördelninginte förblir en utopi. Vi föreslår regeringen . attanta som mål att en jämn könsfördelning skall vara uppnådd år Bilaga 1 1998samt attanta som etappmål att kvinnorepresentationen skall vara ochminst , attavsätta medel för en treårig projektverksamhet som syftar till att ökakvinnorepresentationen i statliga organ, attår 1992 föreslå att lagstifta om jämn könsfördelning omkvinnorepresentationen då inte uppgår till , attnuvarande bestämmelse om gemensam beredning vid större förändringar skärps såatt den även gäller vid kompletterande utnämningar samt attde förordningar där regeringen anger metoder för att förbäftra kvinnorepresentationenkontinuerligt utvärderas och omprövas, attårligen redovisa könsfördelningen i statliga styrelser och kommittéer förriksdagen, attstimulera olika forskningsorgan att i ökande omfattning initiera, finansieraoch bedriva forskning om kvinnors möjligheter fill inflytande och makt isamhället. Bilaga 2 Prop. 1987/88:105 Bilaga 2 Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (SOU1987:19) Varannan damernas Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts avarbetsdomstolen (AD), hovrätten över och ,jämställdhetsombudsmannen (JämO), jämställdhetsnämnden, nämnden förstyrelserepresentationsfrågor, statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN), AMU-styrelsen,(), statskontoret, , ,(), (), statens industriverk (SIND),(), juridiska fakultetsstyrelsen vid ,i län, länsbostadsnämnden i län, länsarbetsnämndeni län, länsskolnämnden i län, i län,utvecklingsfonden i län, i län, iNorrbottens län, (), , Vänsterpartietkommunisterna. (), (),(), (),Fredrika-Bremer-Förbundet (FBF), i (LO),(), Centralorganisationen /SR,(), och Samhälle (HS),(), ,(), och . Därutöver har () samtHARÖ kommit in med yttranden. LO har inkommit med yttranden från (), , FörsäkringsanställdasFörbund (FF), , Hotell- och Restauranganställ-dasFörbund, (), ,och (). Den följande sammanställningen av remissinstansernassynpunkter följer i huvudsak den disposition som finns i betänkandets kapitel 9Våra förslag till regeringen. Först redovisas emellertid ett antal allmänna synpunkter. En klar majoritet instämmer i utredningens bedömningar ochförslag. Många har även pekat på att uppmärksamheten kring utredningen, främst dess kartläggning av den nuvarande kvinnorepresentationen, har haft posi tiva effekter som i sig kommer att påskynda utvecklingen mot en ökad kvinnorepresentation. Flera remissinstanser har också betonat värdet av att uppnå en jämn könsfördelning i de statliga organens styrelser som ett led i en ökad demokrati i samhället. Några instanser konstaterar att betan- 95 kandets resonerandetext innehåller förslag som inte kommer till uttryck i Prop. 1987/88:105den egentliga förslagsdelen men som delvis är en förutsättning för att Bilaga 2 målen för kvinnorepresentationen skall kunna uppnås. 2 Konkreta mål för ökad kvinnorepresentation Utredningens förslag om mål för kvinnorepresentationentillstyrks av i stort sett samtliga remissinstanser. Ingen instans avvisarförslaget. Några, bl. a. AMS och SAV, instämmer i förslaget men anser att enjämn könsfördelning skall råda när båda könen finns representerade med minst40%. 5AF anser att målet jämn könsfördelning inte bör uppfattas som en absolut 50/50-fördelning.Även i län har diskuterat innebörden av en jämnkönsfördelning. Man ansluter sig emellertid till utredningens förslag medmotiveringen att det annars dels kan bli svårt att motivera enskilda instanseratt välja kvinnor dels att det blir svårt att inom en rimlig tid nåett riksgenomsnitt på . LO stöder också utredningens förslag om de olikaetappmålen men anser att hänsyn bör tas till att mångauppdrag är knutna till olika kongress- eller andra mandatperioder av varierandelängd. LO påpekar vidare att kraven på en rättvis könsfördelning bör ställas ävennär det gäller kommunala nämnder och styrelser. SÖ vill särskilt understrykaatt konkreta mål och handlingsplaner bör utarbetas för alla statliga organ. En klar majoritet av remissinstanserna stöder utredningensförslag om en treårig projektverksamhet. Två instanser avvisar förslaget ochtvå uttrycker viss tveksamhet. De två organisationer som avvisar förslaget är ochCenterns kvinnoförbund. Dessa båda organisationer framhåller att de politiskapartierna har nått längre när det gäller kvinnorepresentation än andra gruppersom är företrädda i de statliga organen. Man menar vidare att de olika gruppersom behöver förstärka sin kvinnorepresentation kan göra detta utan projektmedeloch föredrar istället att det direkta stödet till kvinnoorganisationerna ökar. JämO uttrycker, liksom ,tveksamhet till förslaget. är en ganska för att planera, utföraoch utvärdera projekt säger i sitt yttrande och menar att det ligger enviss fara i att projekten kan komma att betraktas som "jippon". LO,som instämmer i förslaget om projektversamhet, anser att projekttiden börutsträckas till åtminstone en femårsperiod. LO anser även att projekten börvara ett led i en handlingsplan som är förankrad i ledningen för den ansökandeorganisationen. vill rikta uppmärksamhet på viktenav att ledningen i respektive organisation visar ett aktivt intresse förprojektverksamheten. Fredrika-Bremer-Förbundet och i Norrbottenslän betonar 96 att projektverksamhetenmåste ges klara riktlinjer och tillräckliga ekono- Prop. miska resurser för attmöjliggöra kraftfulla insatser. Statskontoret förutsät- Bilaga 2 ter att ett mergenomarbetat projektförslag tas fram och att detta vägs mot de ändamål pengarna användstill . understryka att projektenbedrivs med okonventionella metoder och med fantasi och prestigelöshet. Länsskolnämndeni län menar att det är viktigt att kontinuerligt utvärdera de metodersom används i projekten för att nå målen snabbast möjligt. Man ser det ocksåsom viktigt att resultaten av projekten görs kända samt att utbildninganordnas. Även i län tar upp frågan om utbildning ochanser att regeringen bör avsätta medel och verkställa utbildning ijämställdhetsfrågor för chefer och övrig personal i statsförvaltningen. Enmajoritet av remissinstanserna instämmer i utredningens förslag att regeringenår föreslår att lagstifta om jämn könsfördelning omkvinnorepresentationen i statliga organ då inte uppgår till . Etttiotal instanser avvisar emellertid förslaget och några är tveksamma. Fyraremissinstanser framför krav på lagstiftning redan nu och ett par har intetagit ställning. Blanddem som avvisar förslaget finns arbetsmarknadens parter. LO, TCO och /SRanför liknande principiella invändningar. Lagsfiftning strider, enligt dessaorganisationer, mot principen att organisationerna själva skall avgöra vem somär bäst lämpad att företräda dem. LO anser att en eventuell lagstiftning börövervägas först . () motsätter sigbestämt alla tankegångar om kvotering. anser att frågan böranstå tills dess att projektverksamheten har genomförts. Enmajoritet i anser att lagstiftning kan vara ett sättatt påskynda utvecklingen, men att även andra åtgärder måste övervägas för attåstadkomma den nödvändiga attitydförändringen. På denna punkt har moderatasamlingspartiets och representanter i styrelsen reserverat sig.Dessa menar att lagstiftning är ett olämpligt sätt att påskynda utvecklingen. Blandmyndigheterna ställer sig och avvisande tillförslaget medan () uttrycker tveksamhet. Andra, merflexibla, vägar är att föredra anser dessa myndigheter. a. följande mot bakgrund av propositionen (1986/87:99) om ledning avden stafiiga förvaltningen: Ingahinder föreligger därför för regeringen att fritt pröva de förslag man erhåller från organisationerna. I propositionen säger föredra gande statsrådet också att det är viktigt att kvinnorepresentationen i styrelserna ökar och anger att regeringen har för avsikt att just be de nominerade organisationerna om namn på såväl manliga som kvinn liga kandidater till styrelseuppdragen. Mot bakgrund av ovanstående kan vi inte se att det skullevara Prop. 1987/88:105 något intrång i organisationernas inre liv att lagstiftaom en jämnare Bilaga 2 könsfördelning i offentliga organ. Utseendet avledamöter i dessa organ faller å andra sidan helt inom regeringenskompetensområde och lagstiftning är därför inte nödvändig för att åstadkommaändrade regler. GU avvisar tanken på att regeringen nu skulle föreslåriksdagen att 1992 lagstifta om jämn könsfördelning i de statliga organen, omkvinnorepresentationen då inte uppgår till . Vilken lagstiftning som iframtiden skall föreslås och antas bör regeringen och riksdag vara fria att dåbedöma. Juridiska fakultetsstyrelsen vid framförgenom sin forskningsnämnd liknande tankegångar; Enligt forskningsnämndens uppfattning ankommer det påregeringen att besluta om vilken typ av politisk strategi man vill använda sigav för att förmå ovilliga organisationer att ändra sin hållning i kvinnofrågan.Denna strategi kan inte ha den formen att den sittande regeringen nu beslutaratt det skall framläggas ett lagförslag med visst innehåll. Hovrätten över och konstaterar attbetänkandet inte innehåller något förslag till lagtext som föranlederhovrättens synpunkter. Några remissinstanser är inte främmande för tanken attredan nu införa tvingande regler, däribland , . Dessa organisationer ställer sigemellertid bakom utredningens bedömningar och förslag. i och statskontoret menaratt det är riktigt att tillsvidare inte föreslå lagstiftning men att det finnsutrymme för att skärpa reglerna om inte övriga föreslagna åtgärder gerresultat. Om en lag införs, bör den enligt statskontorets mening, omfatta heladen offentliga sektorn. i län anser att lagen, om denkommer till stånd, skall utformas så att den gäller alla indirekt valdastyrelser, kommittéer m. m. oberoende av vem eller vilka som utser ledamöternai dessa organ. SAMN påpekar att ett lagförslag bör vara väl förankrat hosdem det berör och ifrågasätter om det motstånd som finns mot lagstiftningär raserat . JämO, SSKF, kommunisterna och JämställdhetsärbetaresFörening anser att lagstiftning bör genomföras tidigare än vad som föreslås avutredningen. JämO anför bl. a. följande: för kvotering är så övertygandeatt det är ägnat att förvåna att det inte gått att omvända tillräckligt mångaföreträdare för partier och organisationer. JämO anser att de av utredningen uppsatta målen för enjämnare könsfördelning är realistiska. Som redan framförts anser JämOemellertid att regeringen inte bör avvakta fram att föreslåriksdagen lagstiftning för ökad kvinnorepresentation. Enligt JämOs uppfattningskulle detta endast innebära onödig tidsfördröjning. Regeringen bör iställetså snart som möjligt överlämna ett förslag till om lag om jämnkönsfördelning i statliga styrelser och Förslaget kan utformas i enlighet med deriktlinjer som Prop. 1987/88:105 utredningen angivit. Lagen bör träda ikraft så att reglerna om Bilaga 2 etappmålen blir tillämpliga successivt. SSKF anser att ett lagförslag bör komma tidigare än 1992: Ett av argumenten mot kvotering, är att det är kompetensensom skall vara utslagsgivande vid urvalet, inte könet. Av den debatt som nuförekommer, kan man dra slutsatsen att kvinnor skulle kandidera till uppdrag deinte har kompetens nog att klara av. SSKF vill utifrån egna erfarenheterframhålla att det faktiskt istället är precis tvärtom. Kvinnorna överväger oftastmycket noga innen de tackar ja till ett uppdrag och rannsakar sina kunskaper iännu högre grad än vad många män gör. S Regeringens förordningar skärps och utvärderas De som yttrat sig i frågan har tillstyrkt utredningensförslag. Ingen remissinstans avvisar förslaget i denna del. och desskvinnoförbund framhåller att det bör finnas en enhet inom somhar en samlad bild över samtliga utnämningar. Den metod som använts för att ökakvinnorepresentationen, att utifrån de nominerande organisafionerna be om tvånamn, ett av vardera könet, har emellertid diskuterats i några yttranden. och dess kvinnoförbund föres\år istället en annanmetod. Dubbla nomineringar har inte varit en framkomlig väg.Centerpartiet föreslår därför att nominerande parter skallnominera av vartdera kön. Det är en starkare metod jämfört meddubbla nomineringar, undviks inblandning i parternas interna demokrafi. Vpk anser att rekommendationen om nominering av en kvinnaoch en man bör ändras till lag. Ett principbeslut om lagstiftning bör, enligtVpk, tas . menar att det står klart attledamöter av statliga styrelser skall betraktas som allmänföreträdare och intesom representanter för de nominerande organisationerna och anser därför attstaten har full frihet att uppställa regler för hur nomineringen skall gå tilloch att välja mellan föreslagna kandidater. Liknande synpunkter framförs frkrjuridiska fakultetsstyrelsen vid : Den statliga styrning som ligger i att välja mellan två avorganisatio nen föreslagna namn till en post i ett statligt organ innebär inte något ingrepp i organisationens inre verksamhet. Likaväl som staten utan att göra sig skyldig till något ingrepp i föreningens inre förhållanden kan bestämma om en organisation över huvud skall vara represen terad i ett statligt organ, kan den uppställa vissa villkor för denna representation. Det är inte heller troligt att staten skulle begagna 99 denna möjlighet att välja mellan två förslag för att uppnånågra andra Prop. 1987/88:105 mål än ökad jämställdhet. Flera myndigheter har diskuterat vikten av skärptaförordningar och särskilt pekat på det ansvar som vilar på statsförvaltningenoch dess företrädare i de aktuella styrelserna. AMS ställer sig inte främmandetill att regeringen ger statliga myndigheter skärpta föreskrifter att statenskall representeras av både kvinnor och män. JämO anför bl. a. följande: När det gäller statens företrädare bör dessa enligt JämO:suppfattning inte som utses enbart bland de högre tjänstemännen. Dencentrala statsförvaltningen bör till lika del låta staten företrädas av dekvinnor som finns på andra och tredje nivåerna i hierarkin och som oftabesitter kunskap i sakfrågorna i väl så stor utsträckning som de högreplacerade männen. SAMN pekar på nödvändigheten att förändrarekryteringsbasen så att kvinnor i större utsträckning kommer att ingå i deturval som utgår från när styrelser m. fl. 6 Årlig redovisning för Ingen av remissinstanserna har haft något att invända motförslaget att könsfördelning i statliga styrelser och kommittéer skallredovisas för . föreslår att inte barariksdagen utan även generaldirektörerna får ta del av redovisningen.Länsstyrelsen i län föreslår att den statisfik länsstyrelserna föreslåssamla in för vatje län skall offentliggöras i länen så att samfiiga statligaorgan i respektive län och lokala massmedier kan ta del av informationen. SAMNnämner att myndigheten har möjlighet att följa jämställdhetsutvecklingen inomstatsförvaltningens chefsskikt. anser att det är viktigt att depositiva insatser som gjorts framhålls i uppföljningsarbetet. 7 Forskning för förändring Förslaget tillstyrks av en klar majoritet. Några instanserhar särskilt betonat vikten av ytterligare forskning på området, däribland SÖ,länsskol-nätnnden i län, , SSKF och LO. a. följande: Detta förslag förtjänar att framhållas särskilt. Denkvinnoforskning som fått ökat utrymme får inte bli ytterligareett alibi för att inget eller litet sker på jämställdhetsområdet. Tvärtom ärett ökat stöd till kvinnoforskningen tillsammans med andra medel för att uppnåjämställdhet nödvändiga att verka jämsides och . Utöver de synpunkter som är en direkt följd avutredningens förslag, har en rad övriga synpunkter och förslag lämnats frånremissinstanserna. Länsarbetsnämndeni län har föreslagit att åtgärder safts in för Prop. 1987/88:105 ökad jämställdhet i skolundervisningen. SÖunderstryker särskilt vikten av att man inom olika myndigheter ochorganisationer får till stånd konstmktiva diskussioner kring begreppenkvalifikationer och kompetens. SÖ betonar också behovet av att det kommer tillstånd utbildning av män i "kvinnofrågor". Dagens jämställdhetsproblemberor inte enbart på illvillighet eller ointresse utan lika ofta på bristandekunskap, skriver SÖ. HusmodersförbundetHem och Samhälle föreslår att materialet i utredningen ligger till grund fören studiecirkelverksamhet inom statsförvaltningen som skulle kunna vara tillnytta för alla parter. Centernoch dess kvinnoförbund har föreslagit att jämställdhets-kommittéen äterinrättas.De båda centerorganisationerna menar också att kommittén bör samordnas medJämO.