prop · GB0310 · 1987-12-31 00:00:00 — Huvudregeln i 13 kap. 2 § ABL eller raotsvarande om att likvidation skall skeså snart det egna kapitaletunderstiger hälften av det registreradeaktiekapitalet skulle ju alltjämt gälla, och arbetstagarledamöterna liksom övrigastyrelseledamöter är givetvis skyldiga att iaktta den regeln, även ora förarbetstagarledamöterna något personligt betalningsansvar inte föreligger. Någonfullständig ansvarsbefrielse är det inte heller fråga om. Skadeståndsansvaret enligt t.ex. 15 kap. 1§ ABL kommer alltjämt att gälla,och en arbetstagarledamot som genom sitt agerande i styrelsen uppsåtligen eller av oaktsamhet åsarakar skada kan bli ersättningsskyldig förskadan. Härtill kommer att arbetstagarledamöterna, som ju enbart har en minoritetsrepresentationi styrelsen, inte raot de övriga styrelseledamöternas uppfattning kan driva igenom egna förslag i styrelsen. Inte heller i detta avseendesynes därför någon invändning med fog kunna göras. Med hänsyn till den vikt principen oralikställdhet mellan styrelseledamöterna tillmäts,inte minst på arbetstagarsidan, bör avsteg inte görasraed raindre vägande skäl talar fördet. De skäl som man från arbetstagarsidan har anfört för en begränsning av det personliga betalningsansvaret får emellertid anses vara av den arten att demotiverar ett avsteg från huvudregeln om likställdhet. I promeraorians lagförslag (15 §)föreslås sålunda att ansvar enligt bestämmelsen i 13 kap. 2 § fjärde stycket ABL eller motsvarandebestämmelse i annan lag inte skall gälla en arbetstagarrepresentant. Den föreslagna nya ordningen innebär alltsäinte någon fullständig ansvarsbefrielse för arbetstagarrepresentanterna när fräga omlikvidationsplikt kommer upp i företaget.Regleringen komraer eraellertid praktiskt sett att leda till att de blir ersättningsskyldiga endast i de fall där det verkligen ärstyrkt att de genora sitt handlande i styrel- sen förorsakat skada. Järafört raed dennuvarande ordningen innebär detta Prop. 1987/88: 10 ett väsentligt förbättrat skydd, vilket bättre motsvarar arbetstagarrepresentanternas ställning i styrelsen. 8.3 Närvarorätt på stämma Som tidigare nämnts(avsnitt 8.1) har arbetstagarledamöterliksora övriga styrelseledamöter rätt och ivissa fall också skyldighet att närvara påföretagets stämma. Styrelsen och verkställande direktöreni t.ex. ett aktiebolag är enligt 9 kap. 12 § ABL skyldiga att vid bolags-stämraa meddela upplysningar angående förhållanden som kan inverka på bedömandet avbolagets årsredovisning och dess ekonomiskaställning eller av annat vid stämman förekommandeärende. Styrelsens medlemmar har däremot inte rösträtt och de har inte heller,rätt att vid bolagsstämma framställa förslag, om de inte saratidigt äraktieägare. Av den redogörelsen (avsnitt 3,2) har framgått att arbetstagarrepresentanter kan ha sådana rättighetergenora att lokal facklig organisation utövarrösträtt för aktier tillhörande en löntagarfondstyrelseeller fjärde fondstyrelsen, 1 fråga ora rätten att närvaraoch yttra sig vid ett företags stämma är utgångspunkten den motsatta när det gällersuppleant för styrelseledamot; denne har 1princip inte rätt att delta. Har suppleanten Inträtt 1 styrelsen, har han emellertid samma ställning till stämmansora den ordinarie medlemmen. Med hänsyntill den särskilda ställning som arbetstagarsuppleanterna är tillförsäkrade, bl.a. genom närvarorätt vid styrelsens sammanträden, torde gällanderätt beträffande dessa vara att de på motsvarande sättsom arbetstagarledamöterna har rätt att närvaraoch yttra sig vid stämma. På arbetstagarhåll ute i företagenhar viss osäkerhet rått om arbetstagarsuppleanternas rätt och möjligheteratt delta på stämma. För att någon tvekan inte skall behöva råda i dettaavseende har i promeraorians lagförslag(12 §) uttryckligen angetts attsuppleant för arbetstagarledamot har rätt att närvaraoch yttra sig vid företagets stämma, även oraledamoten är närvarande. 9 SANKTIONSREGLER Prop.1987/88: 10 1 det har framhållits att den rättsliga grunden för de an ställdas representation i företagens styrelser finns i skilda lag komplex. Lagarna ora styrelserepresentation innehåller regler som - enkelt uttryckt - garanterar själva rätten till styrelserepresentation, raedan det raateriella innehållet istyrelseuppdraget bestäras av regler i annan associationsrättslig lagstiftning, t.ex, ABL, Den senare associationsrättsliga lagstiftningen innehållersanktionsregler av olika slag av vilka bl,a. skadeståndsreglerna har berörts i det föregående. Vidare finns straffbestäraraelser(se 19 kap, 1 § punkten 2 ABL med hänvisningartill 8 kap. 8 § andra stycket och 8 kap. 9 § första stycket samma lag) som avser att säkra att arbetstagarledamöter na får tillfälle att effektivt delta i styrelsearbetet. LSA ochLSABF däremot saknar helt sanktionsbestämraelser. En" arbetsgivare eller en arbetstagarorganisation som bryter mot styrelserepresentationslagens bestäraraelser kan således inte drabbas av någon påföljd. Däremotkan parterna vända sig till arbetsdomstolen ochgenom fastställelse- eller fulIgörelsetalan få avgjort det som ärtvistigt. Ett avgörande i dora stolen rae.l anledning av en ful Igörelsetalan kan också förenas liied ett vitesföreläggande. En förutsättning för att en tvist ora tillämpningen av LSA eller LSABF skall kunna prövas av arbetsdomstolen är att tvisten avser förhållandet raellan företaget och de anställda (21 § LSA, 20 § LSABF). Tvisten äri sä fall en arbetstvist. Den kan t.ex.gälla fråga om en arbetstagarrepresentants rätt att delta i arbetet inom ett arbetsutskott ellerfråga om jäv förarbetstagarrepresentant. Tvister sora uteslutande rör arbetstagarorganisationernas interna förhållanden, såsom t.ex. ord- ningen för att utse arbetstagarrepresentanter enligt 12 § LSA, ärun- Prop. 1987/88: 10 dantagna arbetsdomstolens prövning. Undantagna från domstolens prövning är vidare de frägorsom eller regeringen har att avgöra, dvs. frågorom tillstånd enligt 13 § andra stycket LSA och undantag enligt 18 § LSA resp. 19 §LSABF. Från arbetstagarorganisationernas sidahar kritik fraraförts raot att skadeståndsbestäramelsersaknas i LSA och LSABF. Det har framhållitsbl.a. att övrig lagstiftning pä området innehåller regler om skadestånd, och att det inte finns anledning tro att de skäl som bärupp dessa regler skulle ha raindre giltighet ifråga om arbetstagarnas rättigheterenligt styrelserepresentationslagstiftningen. Skadeståndsregler skulle vidare, menar kritikerna, bidratill att flera tvister påområdet blev föreraål för avgörande i arbetsdomstolen. I detta har det sagts liggaett särskilt värde eftersom domstolens domar får stor genomslagskraft bland parterna på arbetsmarknaden och att det därmed skapas en störreenhetlighet vid tillämpningen av lagstiftningen. Förslag om att lagen tillförs bestämmelserom skadestånd har även framförtsfrån arbetsgivarhåll. Detta förslaghar dock varit mer begränsat och har haft sin utgångspunkt i en föreslagenändring av styrelserepresentationslagenvad gäller sekretess. Med hänsyn till det anförda har i promeraorians lagförslag (16 §)tagits in särskilda bestämmelser om skadestånd. Bestämmelserna, som kommenteras närmare i specialmotiveringen, har utformats efter mönster av skadeståndsbestäramelser i annan arbets!agstiftning och innebär att en arbetsgivare eller arbetstagarorganisationsora bryter mot lagen skall betala skadestånd.Skadeståndet kan avse både ersättningför den förlust som uppkommer (ekonomiskt skadestånd) och ersättningför den kränkning som lagbrottet innebär (allmäntskadestånd). Om det är skäligt, kanskadeståndet sättas ned eller helt falla bort. Till skadeståndsreglernahar i förslaget knutits bestäramelser om frister som skall gälla för talan omskadestånd (17 §), Talefristreglerna Innebär 1 korthet att den som vill kräva skadeståndpå grund av lagbrott skall underrätta motparten om sitt anspråk inom fyra månaderfrån det skadan inträffade. Har inom påkallats förhandlingrörande anspråket enligt raedbestäramandelagen eller med stödav kollektivavtal, Prop. 1987/88: 10 skall talan väckas efter det att förhandlingen avslutades. I annat fall skall talan väckas inora åttamånader från skadans uppkomst. Följs inte dessa tidsfrister, har talan gått förlorad. Även talefristreglerna kommenteras närraare i specialmötiveringen. 10 SPECIALMOTIVERING Prop.1987/88:10 10.1 Förslagettill lag om styrelserepresentation förde anställda I den allmännamotiveringen har redovisats vilka huvudfrågornai utredningsarbetet varit och på vilkapunkter som arbetet har mynnat ut i förslagtill ändringar av saklig betydelse i dennya lagen. Dessa förslag berör raer änhälften av den nya lagens paragrafer.Härtill kommer de ändringar i bestämraelsernasora föranletts av att regler i LSA ochLSABF saraordnats. Vissa bestäramelser ide nu gällande styrelserepresentationslagarnahar bedömts vara obehövliga. Det gäller4 och 7 §§ LSA och dess motsvarigheter i 3och 6 §§ LSABF. Dessa bestämraelser har alltså inte tagits raed i det nya lagförslaget.Detta kommenteras i anslutning till den nya 4 §. Vidare är 19 § LSA numera obsolet, eftersom lagen (1976:350) omstyrelserepresentation för samhället i aktiebolag, ekonoraiska föreningar och stiftelser har upphört att gälla(jfr prop. 1981/82:112 och SFS 1982:315). Vissa andra bestämraelser, nämligen9 §, 15 § andra stycket och 23 § LSA samt 7,8, 10 och 22 §§ LSABF, har bedörats vara av den arten att de lärapligen börföras över till de associationsrättsligaförfattningar som reglerar de skildaföretagstyperna, dvs. ABL, FL m.fl.lagar (se avsnitt 2.2 - 2.10). Med hänsyn till de relativt omfattande förändringar somföreslås i regelsystemet har det ansetts befogat att låta den lagtekniska och språkliga översynenomfatta även de återstående delarnaav lagen. Detta innebär å andra sidan inte att det nya lagförslagetradikalt skulle avvika frän den tidigare uppläggningen av lagstiftningen. Tvärtora ansluter förslagetnära till de nu gällande styrelserepresentationslagarna både vad gällerinnehållet och dispositionen i stort. Ennyhet är att det i syfte att öka överskådligheten har införtssärskilda rubriker i lagen. I denspecialraotivering som här följer skall närmare redovisas hur bestämmelserna idet nya lagförslaget förhåller sigtill motsvarig- Prop. 1987/88: 10 heter i gällande lagar och på vilka punkter sora tillägg eller förändringarhar gjorts. Under denna rubrik har samlats vissa regler av allmän betydelse förde följande bestämraelserna i lagen. I 1 § anges lagens ändaraål och dess tillärapningsområde. Därefterpreciseras i 2 § vilka typer av.företag som orafattas av lagen. I den paragrafensandra stycke ges vidare en definition av vad som i lagen menas med koncernrespektive moderföretag och dotterföretag. De bådasenast nämnda bestämraelserna har sina motsvarigheter i gällande styrelserepresentationslagar (1-3 §§ LSA och 1-2 §§LSABF). I 3 § finns dessutom en bestämmelse, utan motsvarighet i gällande rätt,som rör arbetstagare som är verksamma i ett konmissio-närsföretag mensom har sina anställningsförhållandenreglerade med ett annat företag, huvudföretaget. Dessa arbetstagare skall vid tillärapning av den nya lagen betraktas sora anställda även ikonmissionärsföretaget, 1 § Denna lag syftar till att genorastyrelserepresentation ge de anställda insyn i och inflytande på företagets verksamhet, 1 denna paragraf,som har sin motsvarighet i gällandelagar, anges lagens syfte. anges i allmänna ordalag tillämpningsområdet för lagen, nämligen att de anställda i ett företag skall ges insyn i ochinflytande pä företagets verksamhet. Den redaktionella förändringen har gjorts att de olika företagsformerna aktiebolag, ekonoraiska föreningar, bankinstitut ra,fl, som uttryckligenanges i gällande lagar har ersatts raed detsaralande begreppet företag. Detta begrepp definierassedan närmare i 2 §. Sora koraraer att framgå där har tillämpningsområdetför lagstiftningen vidgats något. 2 § avses i denna lag aktiebolag, bankinstitut, försäkringsbolagoch ekonomisk förening. förstås svenska juridiska personer sora enligt bestäraraelser-na i 1 kap. 2 § aktiebolagslagen (1975:1385), 1 a § lagen (1951:308) ora ekonomiska föreningar eller 1 kap. 9 § försäkringsrörelselagen(1982:713) är moderföretag och dotterföretagi förhållande till varandra. I paragrafens förstastycke anges vad som i lagen avses med företag,näraligen aktiebolag, bankinstitut, försäkringsbolag och ekonoraisk före- Av dessa företagstyperorafattas bankinstitut och Prop. 1987/88: 10 försäkringsbolagav LSABF och aktiebolag och ekonomiska föreningarav LSA. Enligt LSA omfattas emellertid inte alla ekonoraiska föreningar av lagen. Ömsesidiga försäkringsbolag, sjukkassor, understödsföreningar och andra försäkringsföreningar, hypoteksföreningar, vissa föreningar av trafikförsäkringsanstaltersamt jordbrukets kreditkassor (2 §p. 2-3) är undantagna från lagens tillämpningsområde. Som framgårav den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2) hardessa undantag slopats 1 promemorieförslaget.Tillämpningsområdet förlagstiftningen har därmed utvidgats 1 förhållande till vad sora nu gäller. I andra stycket ges, 1 överensstäramelse med gällanderätt (3 § andra stycket LSA och 2 § andra stycket LSABF), en definition av lagens koncernbegrepp.Saraordningen av LSA och LSABF har föranletten viss redaktionell omarbetning av bestäraraelsenutan att någon förändring i sak åsyftats. Någonnärmare kommentar erfordras inte. 3 § En arbetstagare som stadigvarande är verksam i ett kommissionärsföretag utanatt ett anställningförhållande föreligger raed det företaget skall vid tillämpning avdenna lag betraktas som anställd även i koramissionärsföretaget.. Denna paragraf, sora saknar motsvarighet i gällande styrelserepresentationslagar, syftar tillatt eliminera vissa ur styrelserepresentations-synpunkt otillfredsställande förhållanden sora kan uppstå i s.k. kommissionärsföretag. Som närmarehar beskrivits i avsnitt 5.4 ärsituationen inte sällan den att arbetstagare verksamma1 ett konmissionärsföretag har sina anställningsförhållandenreglerade med ett annat företag, huvudföretaget. Effekten av en sådan konstruktion, som oftast har sin grund ipersonaladministrativa överväganden, är att arbetstagarna i konmissionärsföretaget integes möjlighet till styrelserepresentationi det företag i vilket de arbetar. Genoraden nu aktuella bestäraraelsen skall arbetstagare som på det angivna sättetstadigvarande är verksamma i ett kommissionärsföretag, utanatt ett anställningsförhållande föreligger, vid tniärapningen av den nya lagen betraktas sora anställda även i det företaget. Arbetstagarna ges därraed rättatt genom den fackliga organisationen utse arbetstagarrepresentanter 1styrelsen för kommissionärsföretaget, även om de har träffatsina anställningsavtal med ett annat företag. Om kommissionärsföretaget är bundet av kollektivavtal i förhållande till flera arbetstagarorganisationer, kan regeln vidare fä betydelse för vilkenorganisation sora har rätt att utse arbetstagarrep- Prop.1987/88: 10 resentanter i styrelsen (jfr 8 § nedan). Några problera rörande vilka företagsora är att anse sora koraraissionärs-företag skallinte behöva uppstå. Begreppet anknyter till den definition avkommissionärsföretag som ges i 43 § 2 raorakoramunalskattelagen (1928:370), I ett typiskt koramissionärsföretagsförhållandedriver ett aktiebolag, kommissionärsbolaget,verksamhet för ett annat företags, huvudföretagets,räkning. Verksamheten bedrivsvisserligen under kora-raissionärsbolagetsegen firraa, men den är av osjälvständig karaktär och behärskasi realiteten av huvudföretaget. En utförlig redogörelseför koramissionärsbolagsförhållanden återfinnsi rättsfallet NJA 1975 s, 45. Jfr också AD 1979 nr 129. En förutsättning för att bestämmelsen skall bli tillämplig är att arbetstagarna stadigvarande är verksamma i komraissionärsföretaget. Härigenom undantas från bestäraraelsens tillämpningsområdetillfälligt inlånade arbetstagare. Av betydelse för att avgöranär en arbetstagare skall anses varastadigvarande verksam i ett företag blir iförsta hand vad som har avtalatsmellan parterna eller vad som i övrigtkonrner fram om avsikten med arbetet. Har avsikten redan från början varitatt en arbetstagare skall utföra sittarbete i kommissionärsföretaget, får han anses vara stadigvarandeverksam 1 företaget så snart arbetet påbörjats. Men äveni de fall där avsikten från början varitatt arbetet skall vara begränsat i tidenraen där utvecklingen rent faktiskt harlett till att arbetstagaren har arbetat kvar i företaget kansituationen vara att bedöma så att arbetstagaren skall anses vara stadigvarande verksam i företaget. Den omständighetenatt en arbetstagare, som stadigvarande ärverksam i ett kommissionärsföretag, skall betraktas som anställdi det företaget utesluter inte att haneller hon vid tillärapningen av lagen även skall betraktas sora anställd i det företagdär det egentliga anställningsförhållandet föreligger.Detta framgår genom att lagtexten anger att arbetstagarenvid tillämpningen av lagen skall betraktassom anställd "även" i komraissionärsföretaget. Läget är här detsararaa sora när det gäller styrelserepresentation ikoncernföretag. De anställda i t,ex, ett dotterbolag inom en koncernbetraktas som anställda såväl i dotterföretaget som i moderföretaget när det gäller representationen där. Rätten till styrelserepresentation Prop.1987/88: 10 Detta avsnitt innehållerde grundläggande bestämraelserna ora rätttill styrelserepresentation för de anställda. Bestämraelserna,4-5 §§ i lagförslaget, raotsvaras riärmast av 5-6 §§ LSA och 4-5 §§ LSABF. 1 förhållande till de nu gällande reglerna pä omrädet innebär förslaget en utökad representationsrätt i vissa störreföretag som bedriver verksamhet inoraskilda branscher. I sådana företag ges de anställdarätt att utse tre ledamöter och tre suppleanter för dessa i styrelsen (4 § förstastycket). Förändringen har medfört vissa justeringar i övrig lagtext under detta avsnitt. Detta kommer attredovisas närmare 1 det följande. 4 § I ett företag som inte ärmoderföretag och som under det senast förflutna räkenskapsåret här ilandet,har sysselsatt i genomsnitt rainst 25 arbetstagare har de anställda rätttill två ledamöter i styrelsen (arbetstagarledamöter) och en suppleant för varje sådanledamot. verksamhet inom skildabranscher och har det under det senast förflutnaräkenskapsåret här i landetsysselsatt i genomsnitt minst 1 000 arbetstagare, har de anställda rätttill tre ledamöter i styrelsen och en suppleant för varje sådanledamot. De anställdas rätt till styrelserepresentation enligt första stycket fårdock inte leda till att antalet arbetstagarledamöter överstiger antalet övriga styrelseledamöter. Första och andra styckena äger motsvarande tillämpning på moderföretag. Dåskall vad som där sägs ora företag avse koncernen i dess helhet,och rätten till styrelserepresentationtillkomma samtliga anställda inom koncernen, I paragrafens förstastycke första meningen anges vad som får betecknas som huvudregeln i fråga om de anställdasrepresentation i styrelsen. Innebördenav denna bestämmelse är att de anställdai sådana företag som enligt 2 § omfattas av lagen, men ej är.moderföretag, i princip har rätt att utse tvåledamöter i styrelsen och en suppleant för varje sådanledamot, om företaget sysselsätter rainst 25 arbetstagare. Det bör påpekas att med anställd här förstås den som enligt gängse civilrättsligt betraktelsesätt ärarbetstagare i företaget. Någon sådanlegaldefinition av begreppet som finns i 4 §LSA och 3 § LSABF har därför inte bedörats nödvändig. Detta betyder, till skillnad från vad sora nu gäller,att alla arbetstagare i företaget, oavsett anställningsform och arbetstid, blir att betrakta somanställda. I paragrafens förstastycke, andra meningen, finns en bestämmelsesom Prop. 1987/88: 10 ger de anställdaen utökad rätt till representation i företagsom bedriver verksamhet inom skilda branscher och som under det senast förflutna räkenskapsåret här i landethar sysselsatt i genomsnitt rainst 1 000 arbetstagare. Den närmare bakgrunden till denna bestämmelse, sora saknar motsvarighet i gällande styrelserepresentationslagar, har redogjortsför i avsnitt 6.2. Som där har framhällitssyftar bestämmelsen till att vidgarepresentationen för de anställda såatt även de anställda vid driftsenheter sora inte tidigare haftrepresentation i styrelsen nu skall fåmöjlighet till insyn i verksamheten.Ofta torde det förhålla sig så att de anställda vid en sådandriftsenhet tillhör en annan arbetstagarorganisation än den eller de som har utsettarbetstagarrepresentanterna. Detta äremellertid inte nödvändigt. Det kan också förekoraraa att de anställda vid en driftsenhet som inte tidigare haft representation istyrelsen från den egna enheten tillhör samma arbetstagarförbund som de anställda vid den större driftsenhet som har utsettarbetstagarrepresentanterna. Frågankommenteras ytterligare i anslutning till 8 §. I normalfallet torde någrasvårigheter knappast föreligga att fastställa om ett företag bedriver »verksamhet inom skilda branscher. I tveksamma fallkan ledning hämtas från den SNI-kod (Svensk Näringsgrensindelning) som finns för varje arbetsställei företagsregister. Rätten till utökad representation är enligt förslaget vidare beroende av att företaget under det senast förflutna räkenskapsåret här i landethar sysselsatt i genomsnitt 1 000 arbetstagare. Med undantag för antalet arbetstagare är regelns konstruktion i detta avseende densamma somden i 5 § LSA och 4 § LSABF. Det räckerinte med att företaget vid ett visst tillfälle har 1 000 arbetstagare utan företaget skall av i genomsnitt ha haft minst detta antal. Beräkningen grundas därvidpå förhållandena under det senast förflutna räkenskapsåret. Uppgift om vilken tid ett företags räkenskapsår omfattar finns i företagets bolagsordning, stadgar e.d. (se t.ex, 2 kap. 4 § 9 ABL), Regeln i paragrafens andra stycke motsvarar närmast 5 §andra stycket LSA, Regeln har omarbetats i syfte att omfatta även företag ivilka en utökad representationsrätt för de anställda föreligger,I ,sak blir läget dock detsamma som ; regelnger uttryck för principen om minori- tetsrepresentation i styrelsen för de anställda. De skall således inte Prop. 1987/88: 10ges raöjlighet att koraraa i majoritet 1 styrelsen. Tredje stycket har sin motsvarighet i 5 § tredje stycket LSA och 4 § andra stycket LSABF. Bestäraraelsen har omarbetats redaktionellt. Någon särskildkommentar till detta krävs inte. I nuvarande 7 §LSA och 6 § LSABF erinras om att ett företags beslutande organ kan besluta omstyrelserepresentation för de anställda utövervad respektive lag ger rätt till. En uttrycklig bestämmelse om det har bedörats vara överflödig. Någon ändring i sak avses dock inte. 5 § När arbetstagarledamöter harutsetts, förändras inte de anställdas rätt till styrelserepresentation ,om antalet anställda eller antalet övriga styrelseledamöter minskar. Bestämmelsen motsvaras av 6 § LSA och 5 §LSABF. I 6 § LSA behandlas två fall. Dels den situationen att antalet anställda 1 ett företagminskar under 25 efter det att arbetstagarrepresentation Införts, dels fallet att antalet styrelseledamöter nedgårunder två. Enligt gällande lag förändras ej de anställdasrätt till styrelserepresentation på grund av dessa omständigheter. Den sakliga förändring som har gjorts i bestämmelsen ärföranledd av förslaget om en utökadrepresentationsrätt i vissa större företag enligt4 § första stycket andra meningen. Förändringen syftar till att även 1 det fallet trygga en kontinuerligrepresentation i styrelsen för de anställda. Om antalet anställda i ett sådant företag går ned under 1 000 anställda eller antalet styrelseledamöterminskar, förändras således inte de anställdas rätttill representation. antalet arbetstagare stannar på en nivåunder den gräns som gäller förföretaget, upphör eraellertid rättentill styrelserepresentation när mandatperiodenlöper ut. Ingenting hindrar dock attföretaget beslutar att det ändå skallfinnas arbetstagarrepresentanter i styrelsen. Bestämmelserna har också omarbetats redaktionellt föratt dess innebörd skall bli tydligare.