prop · GB03128 · 1987-12-31 00:00:00 — Åtgärder vid svenska källor har storbetydelse framför allt för förhållandena i kustnära områden och är därförmycket angelägna. Det är nödvändigt atl vissa omställnings- ochanpassningsåtgärder sker i jordbruket. Andra sektorer i samhället kommer ocksåatt beröras av olika åtgärder, vilka redovisats i den av regeringen tidigarebeslutade propositionen 1987/88:85 om miljöpolitiken inför 1990-talet. Sverigesandel av den totala belastningen av närsalter på omgivande havsområden framgårav följande sammanställningar. Län andel andel Prop. kväve (%) fosfor (%) Källa: Rapport . Åtgärdsgrupp Väst, 1988. Trots att det nu befintliga underlaget har brister stårdet klart atl jordbruksmarken svarar för en betydande - och i vissa fall heltdominerande del av närsalttiltförseln via vattendragen. Denna tillförsel ärdelvis beroende av jordbruksdriften i sig, men består även till en del av dennaturliga ufiakning som sker från all mark oavsett dess utnyttjande. Den totalakväveullakningen från svensk har beräknats till ca /år.Ungefär hälften kommer från i södra slättbygd ochmellanbygd. Hur stor del av den faktiska kväveullakningen som når framtill kuster eller andra vattenmagasin beror på transportsträckans längd. Underyl-transport sker en kväveavgång lill luften - s.k. denitrifikafion - vilkenkan vara avsevärd om sträckan är lång. Vad jag nu har redovisat talar för att åtgärder måstevidtas i jordbruket för att bidra till en minskad föroreningsbelastning i kust-och havsområden. Det finns även ett allmänt intresse av atl minska utlakningenfill vattensystemen i inlandet, inte minst i syfte att förbättra dricksvattnetskvalitet. Det råder stor enighet om att främst kvävdäckagetkan minskas med två olika typer av ätgärder, nämligen genom förbättradgödselhantering, särskilt vad avser stallgödsel, och genom en ökad andelbevuxen och vinter. Vidare anses allmänt att åtgärderna iförsta hand bör sättas in i områden som är särskilt känsliga från utlaknings-synpunkt.Jag redovisar i det följande förslag fill ett åtgärdsprogram, vilket bl. a.syftar till en avsevärd reduktion av närsaltläckaget i jordbruket. 3.2 Jordbrukets roll beträffande nitratförorening avgrundvatten Nitratförorening av grundvatten är som jag har antytt idet föregående ett problem inom jordbruksintensiva områden. Detta gällersärskilt områden med sandiga, genomsläppliga jordar och områden med stordjurtäthet där nitralufiakningen från är stor. I och Svealanduppskattas totalt 100000 människor dricka vatten med nitrathalter över hälso-gränsvärdet,nitrat per liter. Tilltagande nitratförorening av många allmännavattentäkter har ökat kommunemas kostnader för vattenförsörjningen. har nitratproble- men bemötts med olika tekniska åtgärder som t.ex. att utnyttja djupare, 13 nitratfattigaregrundvattenmagasin eller att rena vattnet genom jonbytes- Prop. 1987/88:128teknik. När tekniska åtgärder inte varit möjliga eller olönsamma har nitrat-förorenadevattentäkter fått tas ur bruk. Föratt klara den kommunala vattenförsörjningen i mänga jordbruksintensivaregioner kommer tillämpade tekniska ätgärder att vara nödvändiga hjälpmedelocksä . Markutlakning är nämligen en i tiden utdragen process.Detta gör all ocksä effekter av utlakningsbegrän-sande ätgärder tar tid altuppnå. enskilda vattenförsörjningen ute i jordbrukslandskapet är nitrat-problemenofta ännu större genom atl vattentäkterna vanligtvis är grunda, grävda brunnaromgivna av . Föratl långsiktigt trygga vattenförsörjningen krävs i ökad utsträckning åtgärdersom nedbringar åkermarkens nitralutlakning. Miljöförbättrande ätgärder ijordbruket bör därför ha ett med havsföroreningsproblemen jämställt mål,nämligen atl skydda och avlasta våra grundvattentillgångar. 3.3 Jordbrukets andel av kvävetillförseln till luften Kvävetillförselntill luften sker i huvudsak genom utsläpp av kväveoxider och ammoniak. Kväveoxidulsläppenkommer främst från biltrafik och förbränningsanläggningar. Ammoniakulsläppenkommer framför allt från stallgödsel. Mankan enligt den av presenterade Aktionsplan 87 mot luftföroreningaroch försurning räkna med att av det ammo-niakkväve som deponeras i södraSverige härrör från svenska källor. När det gäller nedfallet av oxideradekväveföreningar torde, som ett genomsnitt för landet, det svenska bidragetvara . Huvuddelen av depositionen kommer således från utlandet. Åtgärderför att nedbringa kväveutsläppen i andra länder framstår därför som särskiltangelägna. Detkonstateras i aktionsplanen att ammoniakulsläppen svarar för ca en tredjedel avkväveutsläppen från svenska källor och att jordbruket -främst stallgödseln -står för av dessa utsläpp. Det finns därför anledning att genomsärskilda miljöförbättrande åtgärder minska ammoniakulsläppen från jordbruket.Ammoniakavgången kan begränsas genom åtgärder i stallarna, vid gödsdlagring ochspridning. utreder i samråd medlantbruksstyrelsen hur detta kan ske. Jordbrukstekniska insfitutet har iuppdrag alt göra en kostnadsanalys för tänkbara åtgärder. bör ensamordning ske mellan olika åtgärder för att minska jordbrukets bidrag lillvatten- och luftföroreningarna. 3.4 Bekämpningsmedelsanvändningen i jordbruket Försäljningenav kemiska bekämpningsmedel varierar mellan olika år främst beroende på årsmän, förekomst av skadegörare och växtodlingsför hållandena i övrigt. Försäljningen i var 1986 ca aktiv substans . Av den totala försäljningsvolymen svarade ogräsbekämpningsmedel för huvuddelen. Den relativt sett höga förbruk ningen av ogräsmedel sammanhänger delvis med den ökade specialisering- 14 eni växtodlingen som har skett under . Odling av Prop.1987/88:128 ettåriga grödor, t.ex. stråsäd, gynnar ogräset. Ävenodlingstekniken med tidig vårsådd och skördelröskning verkar i samma riktning.Den ökade gödsling som har skett under samma lidsperiod har emellertid getttätare bestånd vilket ökat grödornas konkurrenskraft gentemot ogräset. Som enföljd av delta och den intensiva ogräsbekämpning som har skett har ogräsmängdensamtidigt minskat. Enligl vad jag har erfarit bör det därför på betydandearealer vara möjligt att tolerera en nägot högre ogräsmängd i fält. Det bör alltsävara möjligt alt i motsvarande mån reducera doserna vid ogräsbekämpning, ivissa fall ner lill hälften av normal dos. Det är enligt min mening angelägetatt denna typ av information snabbi sprids fill lantbrukare och rådgivare. Såsker också, enligt vad jag har erfarit, genom lantbruksverkets försorg. Förbrukningenav svamp- och inseklsmedd i är relativt liten jämfört medogräsbekämpningsmedel. Mycket kan dock ändå göras för att få ner användningenav dessa medel. Växtförädling och fillgång på lämpliga sorter spelar här roll. Från miljösynpunkt är det ett viktigt mål för förädlingsarbetet altta fram sorter som har sådana egenskaper att kemikalieanvändningen kannedbringas till elt minimum. Det ligger i sakens natur alt denna typ av arbeteär en långsiktig process. Det är därför än mer angeläget att arbetetintensifieras. Ytterligare åtgärder som kan vidtas för att minska användningenav insekts- och svampmedel är bl. a. en fortsalt utveckling av prognos- ochvarningsverksamheten lill vilken jag återkommer i det följande. Användningenvarierar också mellan landsdelar och är betydligt vanligare i södra ochmellersta slättbygder än i övriga delar av Jandet. Del beror bl. a. påklimatologiska skillnader mellan landsdelar men också på växtodlingens inriktning.I de södra delarna av landet är andelen slätter- och betesvallar mindre ochandelen potatis och olika spannmälsgrödor större än i övriga delar av landet. Bekämpningsmeddsanvändningenhar även etl samband med intensiteten i jordbruksdriften. En hög kvävegödslingsnivåleder nämligen till kraftigare växtbestånd som i sin lur förutsätter ökadanvändning av bekämpningsmedel mot olika svampar. Internationelltsett är förbrukningen i jordbruket av bekämpningsmedel låg i Sverige.Resthalter av bekämpningsmedel i svenska jordbruksprodukter ligger normaltlångt under acceptabla gränser. Enligt min mening är del dock angeläget altnedbringa resthalterna av bekämpningsmedel i jordbruksprodukter och riskernamed dessa medel till elt minimum. Bekämpningsmedlens påverkan pä vår miljö medstörningar på såväl flora, fauna som vattendrag är andra problem som jag anservara angelägna att komma till rätta med. Rapporterom bekämpningsmeddsresler i vattendrag pekar pä förhållanden som inte böraccepteras även om resthalterna är låga. Kemiska bekämpningsmedel kan även hanegativa effekter på växtskadegörarnas naturliga fiender och därmed rubbaekosystemets försvarsmekanismer. Den vilda och faunans betydelse förkulturlandskapet är självklar. Jordbruketbidrar fill att forma det svenska kulturlandskapet. Det öppna, varieradeodlingslandskapet utgör en väsentlig del av del svenska kulturarvet. Underefterkrigstiden har stora förändringar skett i odlingslandskapet. Dennaförändring har inneburit bl. a. sammanläggningar av mindre jordbruk,nedläggning, minskning av betesmarksarealer, främst naturliga belen, minskningav antalet nötkreatur, borttagande av odlingshinder, invall-ning och utdikning.I samband med nedläggningen av jordbruk har stora arealer kommit attplanteras med skog eller vuxit igen på naturlig väg. Från jordbrukets synpunkthar strukturrationaliseringen varit ett led i den förda jordbrukspolitiken, somi hög grad gått ut på alt gynna stordrift och hög produktivitet. Frånnaturvärds- och kulturmiljösynpunkt utgör den beskrivna förändringen etlproblem genom atl vissa biotoper, växt-och djurarter samt kulturmiljöer hotas.Landsbygden riskerar därigenom att utarmas på väsentliga kvaliteter. Enligtnu gällande riktlinjer för livsmcddspoliliken skall jordbruket ta hänsyn lillkravet på en god miljö och till behovet av en långsiktig och planeradhushållning med våra naturtesurser. Ett hänsynstagande fill miljöns natur- ochkulturvärden måste alllid ingå som elt led i all markanvändning i samhället.Ett sådant hänsynstagande finns för jordbrukets del föreskrivet i lagen omskötsel av jordbruksmark. Det är angeläget att sådan hänsyn i ökad utsträckningtas vid de fortsatta förändringar i odlingslandskapet som utvecklingen för hiedsig. Jagåterkommer i del följande med förslag om åtgärder.som syftar till atl skyddadel traditionella odlingslandskapet. Bestämmelsersom har belydelse för miljöhänsynen inom jordbruket finns framför allt iföljande lagstiftning. Ensådan verksamhet på en faslighet som kan orsaka förorening av mark, vattendrag,sjö eller annat vallenområde eller av grundvatten eller störning föromgivningen genom luftförorening är enligl definitionen i 1 § miljöskyddslagen(1969:}%! ), ML, miljöfariig verksamhet. Den som utövar eller ämnar utövamiljöfarlig verksamhet skall enligt 5 § ML vidta de skyddsåtgärder, tåla denbegränsning av verksamheten och iaktta de försiktighetsmått i övrigt som skäligenkan fordras för alt förebygga eller avhjälpa olägenhet. Omfattningen avåliggandena bedöms med utgångspunkt i vad som är tekniskt möjligt vidverksamhet av del slag som är i fråga och med beaktande av såväl allmänna somenskilda intressen. Vid avvägningen mdlan olika intressen skall å ena sidansärskild hänsyn tas lill beskaffenheten av det område som kan bli utsatt förstörning och betydelsen av de verkningar som störningen får. Å andra sidanskall särskilt beaktas nyttan av verksamheten samt kostnaden för skyddsåtgärderoch den ekonomiska verkan i övrigt av försiktighetsmått som kommer i fråga. Medslöd av ML kan regeringen meddela föreskrifter om förhandspröv- 16 ning av miljöfariigverksamhet. Sådan förprövningsskyldighet gäller för Prop. 1987/88:128 närvarandeför ladugårdar, stall eller annan anläggning för djur med utrymme för flera än100 djurenheter. Med en djurenhet avses t. ex. ell fullvuxet nötkreatur, 10slaktsvin eller 100 Qäderfän. I etl tillståndsbeslut med anledning av enförprövning skall de villkor som skall gälla för verksamheten anges. Sådanavillkor kan bl. a. avse gödselhanteringen. Ävenom förprövningsskyldighet inte har föreskrivits kan en sådan ske pä frivilligväg. Harverksamheten inte tillståndsprövals kan en tillsynsmyndighet meddela deförelägganden om försikfighetsmått och förbud som behövs för att lagensbestämmelser skall efterlevas. om försiktighetsmått vid miljöfarlig verksamhet kan inteföreskrivas med slöd av ML annat än undantagsvis. Avintresse i det här sammanhanget är främst 8a§ ML. Om det från allmän synpunktär särskilt angeläget att skydda ett vattendrag, en sjö eller etl annatvattenområde mot förorening, fär regeringen, med stöd av 8a§, förklaravattenområdet och angränsande marker som etl särskilt förore-ningskänsligtområde. För ett sådant område skall regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, ge närmare föreskrifter om skyddsåtgärder,begränsningar och försiktighetsmått i övrigt för verksamheter inom området.Sådana föreskrifter innebär enligt bestämmelserna i paragrafen ingen ändring itidigare meddelade tillständsbeslut. Hittillshar bemyndigandet utnyttjats beträffande i och beträffandeLaholmsbukten. De föreskrifter som därefter har meddelats för dessa områdeninnehåller bl. a. bestämmelser om gödselhantering, lagring av gödsel ochdjurhållning. 1987/88:85 om miljöpolitiken inför 1990-talet föreslås en utvidgning avtillämpningsområdet för 8a§ så all möjligheter ges att meddela föreskrifterinte bara för att skydda känsliga vattenområden utan också för alt skyddaområden som är särskilt belastade av luftföroreningar eller annan miljöfarligverksamhet. Den föreslagna utvidgningen torde dock knappast få någon störrebetydelse såvitt avser jordbruksförelag. Tillsynenöver ML åvilar och länsstyrelserna. har dencentrala tillsynen och den fortlöpande tillsynen inom länet.Efter åtagande av en kommun får överiåta tillsynen ål miljö- ochhälsoskyddsnämnden. Sädan överlåtelse har skett i ett fyrtiotal kommuner. Inyssnämnda proposition föreslås vissa ändringar också vad gäller tillsynen.Förslagen innebär den ändringen att tillsynen över icke tillståndspliktigverksamhet lokalt utövas av miljö- och hälsoskyddsnämnden. Ivattenlagen (1983:291) finns vissa bestämmelser om skydd för vatten försörjningen. Till skydd för sådana yl- eller grundvatlentillgångar som utnyttjas för eller kan antas komma all utnyttjas för vattentäkt finns en aktsamhelsregd i 19 kap. 1 §. Alla som vill bedriva sädan verksamhet eller utföra sådana åtgärder bl. a. på land, vilka kan skada vattentillgången, är skyldiga att vidta de anordningar, tåla de begränsningar av verksamheten och iaktta de försiktighetsmått i övrigt som skäligen kan fordras för att 17 2 1987/88. förebygga eller avhjälpaskadan. Som exempel på åtgärder som omfattas Prop. 1987/88:128 av aktsamhetsregelnkan nämnas bl. a. utspridande av gödsel eller bekämpningsmedel. Tillskydd för en vattentillgång kan besluta om etl behövligtskyddsområde. kan föreskriva de inskränkningar i rätten attförfoga över fastigheter inom området som behövs för att tillgodose ändamåletmed skyddsområdet. Försvåras pågående markanvändning avsevärt eller tas annansmark i anspråk får föreskrifter meddelas endast efter särskild framställning. Hälsoskyddslagen(1982:1080) innehåller bestämmelser om ätgärder för att hindra uppkomsten avsanitära olägenheter och för att undanröja sädana olägenheter. Med stöd avhälsoskyddslagen har kommunerna i 11 § första stycket 2 hälsoskyddsförordningen(1983:616) bl. a. bemyndigats att meddela föreskrifter om spridande av naturliggödsel inom område med detaljplan eller intill sådant område. Äveni övrigt kan en kommun genom miljö- och,hälsoskyddsnämnden, i den män detbehövs, meddela förelägganden och förbud för att hindra uppkomsten av sanitärolägenhet eller för alt undanröja sådan olägenhet. Naturvårdslagen(1964:822) innehåller bestämmelser om skydd för naturmiljön som på olika sättkan få belydelse för jordbruket. Så gäller t. ex. att med stöd av7§ kan förklara etl område som naturteservat. Det kan ske om området särskiltbehöver skyddas eller vårdas på grund av sin betydelse för kännedomen omlandets natur, sin skönhet eller märkliga beskaffenhet eller därför all det ärav väsentlig betydelse för friluftslivet. I beslut om naturreservat fårföreskrivas de inskränkningar i rätten att förfoga över fastigheter som ärnödvändiga för att trygga ändamålet med reservatet. Sådana föreskrifter kanavse bl. a. uppodling, dikning, plantering och användning av bekämpningsmedel.Med stöd av 19 § kan område, inom vilket särskilda ätgärder behövs för attskydda eller vårda naturmiljön men som inte lämpligen bör avsättas tillnaturreservat av förklaras som naturvårdsomräde. Bestämmelserom användningen av jordbruksmark finns också i lagen (1979:425) om skötsel avjordbruksmark. Lagens huvudsakliga syfte är att reglera när jordbruksmark fårtas ur jordbruksproduktion. Med jordbruksmark avses och kultiveradbetesmark. Därutöver innehåller emellertid lagen också bestämmelser som innebäralt naturvårdens intressen skall beaktas vid skötsel av jordbruksmark och vid annanmarkanvändning i jordbruket. Med slöd av lagen har regeringen i förordningen(1979:426) om skötsel av jordbruksmark bemyndigat lantbruksstyrdsen att efter samrädmed bl. a. meddela föreskrifter om den hänsyn som skall tastill dessa intressen. Någrasärskilda bestämmelser om miljöskydd finns däremot inte i lagen. Inte hellerinnehåller lagen några bémyndiganden i det hänseendet. Tillsynenöver efterlevnaden av skölsellagen utövas av lantbruksnämnden. Enligtlivsmedelslagen (1971:511) år syftet med livsmedelskontrollen alt skydda konsumenterna mot skadliga eller på annat sätt från hälsosynpunkt otjänliga livsmedel. Vidare skall oredlighet i handeln med livsmedel mot- 18 Mångafrämmande ämnen förorenar ofta våra livsmedel, bl. a. genom sin Prop.1987/88:128 förekomst i luft och vatten. Bekämpningsmedel kan t. ex. via luftoch jord tas upp av växande sädesslag och hamna i vårt bröd eller via vattenbyggas in i alger för att sedan anrikas i näringskedjor och slutligen förorena matfiskar.Livsmedelsverket, som har del centrala ansvaret för livsmedelskontrollen, harbestämt en övre gräns för hur myckel bekämpningsmeddsresler som får finnas iolika livsmedel. Länsstyrelsenhar ansvaret för livsmedelskontrollen inom länet. Miljö-och hälsoskyddsnämndenhar den omedelbara tillsynen inom varje kommun. Slutligenbör nämnas lagen (1985:426) om kemiska produkter. Lagen syftar lill attförebygga att skador på människors hälsa eller i miljön förorsakas av kemiskaämnens inneboende egenskaper. Lagen är tillämplig på hanteringen av kemiskaämnen och beredningar (kemiska produkter). Med hantering avses bl. Enligt 5 § skall den som hanterar en kemisk produkt vidta deåtgärder och iaktta de försikfighetsmått i övrigt som behövs för atl motverkade angivna skadorna. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår meddela särskilda föreskrifter om försiktighetsmått. Med stöd av dettabemyndigande har bl. a. föreskrifter meddelats om spridning avbekämpningsmedel. Regionaltoch lokalt utövas tillsynen, såvitt avser hanteringen av kemiska produkterinom jordbruket, i princip av resp. miljö- och hälsoskyddsnämnden. 5 Förslag till miljöförbättrande åtgärder i jordbruket 5.1 Minskning av växtnäringsläckaget Detråder enighet om alt jordbrukets negativa miljöpåverkan måste begränsas vidutformningen av den framtida produktionsinriktningen. kust- och havsområdena runt är så allvarlig alt omfattandeåtgärder är nödvändiga . Kunskaperna är också tillräckliga för attidentifiera vissa åtgärder som är verkningsfulla och genomförbara från praktiskoch ekonomisk synpunkt. Detta gäller såväl jordbruket som andra sektorer i vårtsamhälle. tidigare nämnda utredningarna, dvs. aktionsplanerna och den s. k. intensitetsulredningen,har elt antal förslag lämnats i syfte atl minska jordbrukets miljöpåverkan. Detkan konstateras att jordbruket i vissa avseenden har påtagligt negativaeffekter på miljön och att dessa effekter har samband med produktionensstruktur och intensitet. Några särskilt angelägna områden är minskning av växtnäringsläckagetoch användningen av bekämpningsmedel. Jagkommer alt redovisa förslag som syftar lill en bättre hantering av stall- och handelsgödsel samt till att hålla en större andel av åkermarken bevuxen och vinter. Vidare lämnar jag i det följande bl. a. en redogörelse för det pågående programmet för halvering av bekämpnings medelsanvändningen. Mittförslag: Regeringen eller den myndighet regeringen föreskriver skall gesbemyndigande alt utfärda generella föreskrifter för djurtätheten. Mittställningstagande: Utgångspunkten för föreskrifterna bör vara förslaget iaktionsplanen mot havsföroreningar. En viss områdesvis differentiering avföreskrifterna är befogad. Spridningskon-trakl skall godtas. Föreskrifternaskall omfatta samtliga företag med flera än 10 djurenheter i hela landet.Kraven skall vara uppfyllda . Utredningensförslag: Överensstämmer i stort med mitt förslag och ställningstagande.Utredningen föreslår dock inte alt föreskrifterna bör omfatta hela landet. () anser att animalie-produktion generellt börvara arealbunden vid nyetablering. Kraven föreslås dock vara mindrerestriktiva än enligt aktionsplanens förslag. För övriga företag förordas enindividuell prövning i relation lill växtodling och gödselbehov. Etableradeföretag med fler än tio djurenheter och med överskott av stallgödsel bör haavsättningen tryggad genom långsikfiga avtal. Lantbruksstyrelsen stöder iprincip förslaget i aktionsplanen, men anser att spridningskontrakt bör godtas.Viss andel av betesarealen bör även inräknas i arealunderlaget. Även andra sättatt omhänderta stallgödsel bör beaktas. Etl flertal lantbruksnämnder anser attkraven bör utformas efter regionala förhållanden och anser attspridningskontrakt bör accepteras. Vissa hävdar att den föreslagna gränsen fördjurtätheten är alltför restrikfiv. förordarindividuellt eller regionalt anpassade krav med hänsyn till bl. a.driftsinriktning, areal och jordart. Skälenför mitt förslag och ställningstagande: Stallgödselhanteringen har tidigareofta främst betraktats som elt "kvittblivningsproblem". är kunskapernabetydligt bättre beträffande den faktiska hanteringen och dess negafivaeffekter från miljösynpunkt. Det råder enighet om att stall-gödsdhanleringenutgör ett av jordbrukets främsta miljöproblem. Min uppfattning är attjordbrukarna själva delar denna syn, som man alltmer ser stallgödselnsom en resurs. Jag anser att de åtgärder som är praktiskt genomförbara börvidtas redan nu för att stallgödseln sä snart som möjligt tas till vara på eltsätt som minskar belastningen på miljön. Jordbruket är en näring med lång planeringshorisont.Det är därför viktigt alt de långsiktiga målen klargörs på ett tidigt stadiumoch att jordbruket ges rimlig lid för den anpassning som är nödvändig frånmiljösynpunkt. Desynpunkter jag här har framfört berör i hög grad frågan om djurtätheten. Isåväl aktionsplanen som intensitetsutredningen förordas att anima-lieproduktionenbör vara arealbunden. Jag delar i princip denna uppfattning och anser således atlantalet djur bör vara relaterat till den areal som finns tillgänglig förspridning av gödseln. Stallgödseln är som förut nämnts Prop. 1987/88:128 enviktig resurs som bör utnyttjas med varsamhet för atl sä långt möjligt minimerautlakningsproblemen. Detta kan ske med en bättre och mer välavvägd hanteringoch genom att antalet djur anpassas till spridningsarealen. Grödornasfosforbehov bör i princip inte överskridas vid stallgödselhanteringen.Huvudsyftet med en arealanpassad animalieproduktion är att minska denöveroptimala kvävetillförsel som förekommer på stallgödslade arealer. om djurhållningen i jordbruket bör mot denna bakgrund kunnautfärdas. Anpassningenav djurhållningen lill arealunderlaget borde, idealt sett, ske med utgångspunkti produktionsförhållandena hos det enskilda förelaget. Växtnäringsbehovet och utlakningenstyrs av många olika faktorer, varav några av de viktigaste är klimat, jordart,växtodlingens inriktning och gödsling.