prop · GB0373 · 1987-12-31 00:00:00 — Dessutom förordar jag att begreppet"grundbelopp" används i stället för "grundavgift", bl, a,eftersom det inte är fråga om någon avgift i egentlig mening. Jagkommer längre fram (avsnitt 2,12) att behandla rådgivningsinstitutet. Jagkommer där att förorda att rädgivningsavgiften bestäms så att avgiften för entimmes rådgivning motsvarar timkostnadsnormen i taxa förgemensam ansökan om äktenskapsskillnad. Denna timkostnadsnorm, som alltsåutgör det beräknade normalarvodet för biträden enligt RHL, är i 1987 ärs taxa445 kr. Om mitt resonemang godtas,behöver grundbeloppet för rättshjälpsav giften inte framgå direkt av RHL, I stället bör det ankomma på domstols verket att ärligen bestämma grundbeloppet. Utgångspunkten bör därvid vara att grundbeloppet fastställs till samma belopp som timkostnadsnor men i taxan för gemensam ansökan om äktenskapsskillnad. Maximibelop pet för rättshjälpsavgiften för rättssökande med högre inkomster bör lik som beräknas genom att på visst sätt bestämda andelar av den högre inkomsten läggs till grundbeloppet, 45 Med den nya rädgivningsavgiften återförs nivån på derättssökandes Prop. 1987/88:73 kostnader för rådgivningen till - relafivt sett- vad som gällde vid RHL:s tillkomst. För att hålla avgifterna på en rimlignivå för rättssökande med små inkomster kan grundbeloppet enligt min mening - isaklig överensstämmelse med vad som tidigare gällde lämpligen utgöramaximibeloppet upp till en beräknad årsinkomst av två gånger basbeloppet.Grundbeloppet blir därmed lika med maximibeloppet i större omfattning . kommer detta att gälla för rättssökande med en beräknadårsinkomst om högst ,, vilket kan jämföras med den nu gällande gränsen35 . Den avgiftssänkning som jag förordar bör, som jag nyssnämnde, också komma dem till godo som kommer i fråga för nedsättning ellereftergift av avgiften. Enligt min mening är det mest angeläget att vidgautrymmet för att efterge avgiften helt. Detta bör möjliggöras bl, a, genom attslopa 12 § första stycket tredje meningen RHL, Därigenom klargörs att endastden rättssökandes egen förmåga att betala avgiften skall läggas till grund förbedömningen. Det bör, liksom , ankomma pä attmeddela de närmare föreskrifterna för bl, a, nedsättning och eftergift avrättshjälpsavgiften och rådgivningsavgiften. Vad gäller utformningen av avgiftssystemet föreslårkommittén som jag nämnt en sänkning av den fasta avgiften men en skärpning avden rörliga avgiftsdelen. Ett avgiftssystem som är utformat på det sättetbidrar enligt kommittén till ett ökat kostnadsmedvetande hos de rättssökande. Det nuvarande systemet med en rättshjälpsavgift och entilläggsavgift pä av viss del av biträdesarvodet infördes den 1 maj1983, Jag anser att det är för tidigt att dra nägra slutsatser omtilläggsavgifterna har fått avsedd effekt, nämligen att öka de rättssökandeskostnadsmedvetande. En skärpning av den rörliga avgiftsdelen kan sägas i vissmån strida mot tanken att varje rättssökande skall bidra tillrättshjälpskostnaderna efter sin ekonomiska förmåga. Kommittéförslaget gör detockså svårare för de rättssökande alt i förväg skapa sig en uppfattning omrättshjälpsavgiftens storlek. Jag förordar därför att utformningen avavgiftssystemet i detta hänseende inte ändras , Niigra skäl alt nu ändratilläggsavgiftens storlek finns enligt min mening inte. Enligt gällande ordning uppgår tilläggsavgiften högst tillett belopp motsvarande fem gånger maximibeloppet. Det är i och för sigovanligt att filläggsavgiflerna uppgår till så stora belopp. En så högtilläggsavgift mäste emellertid ofta anses överstiga vad de rättssökande kanbetala, I princip är ju nämligen maximibeloppet för rätlshjälpsavgiflen ettuttryck för vad samhället anser att den rältssökande har råd att betala. Jagförordar därför att det högsta tilläggsbeloppet begränsas till det dubblamaximibeloppet. Detta får anses fullt tillräckligt för att hållakostnadsmedvetandet pä en hygglig nivå. Det är inte förenligt med tanken bakom tilläggsavgiftenatt den skall utgå på den del av biträdesarvodet som understiger den rältssökandes maximi belopp för rättshjälpsavgiften. Dessutom bör, liksom , tilläggsavgiften beräknas endast på den del av arvodet som överstiger etl visst belopp. Del beloppet, som är ,, har inte förändrats sedan tilläggsavgiften 46 infördes.En viss höjning av beloppet är nu mofiverad. Även detta belopp Prop.1987/88:73 bör kopplas till basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Jagförordar därför att beloppet höjs fill ett belopp som motsvarar en femtedel avbasbeloppet. Med utgångspunkt i basbeloppet för blir beloppet alltså4820 kr, Mina ändringsförslag har utformats i enlighet härmed. Kommitténhar vidare föreslagit att tilläggsavgift skall utgå även i fall då allmänrättshjälp beviljats i angelägenhet rörande bodelning. Förslaget har intenärmare berörts av remissinstanserna. Enligt min mening står det förslaget intei överensstämmelse med den grundläggande tanken bakom tilläggsavgiften,nämligen att förmå den rättssökande att medverka till att hålla nererättshjälpskostnaderna. Den utsedde skiflesmannen/bodelnings-förrättaren är juinte ombud för den som har sökt rättshjälp ulan skall förrätta bodelningenopartiskt. Det skulle framstå som mindre välmotiverat att ta ut entilläggsavgift av den rältssökande i situationer där det är denrättssökandes motpart eller bodelningsförättaren som förorsakat en ökning avrättshjälpskostnaderna. Jag biträder därför inte det förslaget. Enannan fråga som kommittén berör (huvudbetänkandet s, 114) är hur enföreliggande underhållsbörda skall påverka den rältssökandes beräknadeårsinkomst vid bedömningen av om han är berättigad till allmän rättshjälp ochberäkningen av maximibeloppet för rättshjälpsavgiften. gällerenligt 13 § första stycket RHL att inkomstgränserna enligt 12 § första ochandra styckena skall höjas med , för var och en till vars underhåll denrättssökande bidrar. En förutsättning är dock all den rättssökande bidrar tillunderhållet i väsentlig omfattning. På motsvarande sätt skall den rättssökandesårsinkomst enligt 6 § minskas vid bedömningen av om han är berättigad tillallmän rättshjälp. Förnärvarande beaktas föreliggande underhållsbörda oavsett till vem ett underhållfaktiskt betalas. När del gäller alt bedöma de rättssökandes betalningsförmågaligger det enligt min mening närmare till hands att endast ta hänsyn tillförsörjningsbörda som avser närstående, dvs. maka, förutvarande maka, sambo ochbarn. Detta överensstämmer med kommitténs förslag. Enligt min mening bör idetta sammanhang med barn avses även annans barn som den rättssökande ärunderhållsskyldig mot enligt enligt 7 kap, 5 § . Jag förordardärför att RHL ändras i enlighet härmed både när det gäller att bestämma om denrättssökande är berättigad till allmän rättshjälp (6 §) och när del gäller altberäkna maximibeloppet för rätlshjälpsavgiflen (13 §), Denna begränsninginnebär alt kravet att den rättssökande måste bidra i väsentlig omfattning tillnågons underhåll bör kunna slopas, även om det medför att den rättssökande iblandmedges avdrag för etl större belopp än han är skyldig att betala i underhåll. Kommitténföreslår att det bör överiämnas till regeringen eller attbestämma storieken på avdrag för föreliggande underhällsbörda. Kommitténförordar dock att avdraget bestäms till ett schabloniserat belopp. De praktiska fördelarnamed ett schablonmässigt bestämt avdragsbelopp är enligt min mening så stora att det inte bör komma i fråga alt överge det 47 Enligt min mening bör vidare del belopp varmed Prop. 1987/88:73 avdragmedges för föreliggande försörjningsbörda liksom anges i RHL, men det börbestämmas som en andel av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Jagförordar därför att den rättssökande skall medges avdrag med ett halvtbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring för vaije närstående till varsunderhåll han bidrar. Detbör liksom åvila alt meddela närmare föreskrifter förberäkning av den rättssökandes ekonomiska förhållanden och av maximibeloppetför hans rätlshjälpsavgifl. Jaghar i det följande ställt samman tabeller som visar de av mig föreslagnamaximibeloppen för rätlshjälpsavgiflen, om rättshjälp hade beviljats . (Basbelopp: . Grundbelopp: ,) * Med tillämpning av nuvarande föreskrifter rörande nedsättning och eftergift av rättshjälpsavgift,** Dessa inkomstlägen ligger utanför den allmänna rättshjälpen. Detär vanskligt att beräkna omfattningen av de kostnadsökningar som följer medmina nu redovisade förslag. Sänkningen av avgifterna bör i sig inte medföranågra betydande kostnadsökningar. Av tillgänglig statistik framgår nämligen attden genomsnittliga rätlshjälpsavgiflen är . Avgiftssänkningarna kommeratt bli störst i inkomstgrupper som har en betydligt högre rätlshjälpsavgiflmen som i gengäld inte omfattar så många individer. Det är naturiigt att räknamed att antalet rättshjälpsärenden kommer att öka till följd av den föreslagna avgiftssänkningen och av den av mig tidigare förordade höjningen av inkomsttaket för rätt till allmän rättshjälp, men att säga hur stor ökningen kommer alt bli kan bara göras i form av mer eller mindre kvalificerade gissningar. Det har av flera remissinstanser omtalats att det finns rättssökande som drar sig för alt få till stånd en 48 rättsligprövning när de upplyses om den höga egenavgiften, Mina förslag tar sikte päbl, a, den gruppen. Emellertidtorde de dominerande kostnaderna för den allmänna rättshjälpen uppstå ifamiljemål. Dessa mål kan inte antas öka i någon nämnvärd grad genom denförordade sänkningen av egenavgifterna. Det är däremot rimligt att förutsättaalt fler av parterna i dessa mål finner anledning att söka rättshjälp med denya lägre avgifterna, Å andrasidan kommer de tidigare mest kostnadskrävande måltyperna -fel i fastighet ochskadestånd vid personskada - att i stort sett helt föras bort frånrättshjälpens område. De kostnadsökningar som följer av mina förslag i dettaoch föregående avsnitt kommer därför enligt min bedömning att klart understigade besparingar som uppnäs genom mina förslag om begränsningar av rättshjälpenstillämpningsområde (avsnitt 2,2,1 och 2,2,2), 2.4.2 Försäkringsersättning för rättshjälpsavgiften Mittställningsstagande: Kostnaden för rätlshjälpsavgiflen får även i fortsättningentäckas av rätlsskyddsförsäkringen. Kommitténsförslag: Rätlsskyddsförsäkringarna föreslås - med visst undantag inte fåersätta den rättssökandes kostnad för rättshjälpsavgiften. Detta skall uppnåsgenom en förklaring av försäkringsinspeklionen alt sådan ersättning äroförenlig med sund försäkringsverksamhel (huvudbe-länkandels, 121-126), Remissinstansernaavvisar enhälligt detta förslag (remissammanställning Is, 84-102), Skälen för mitt ställningstagande: Enligt kommitténförekommer del inte sällan att en rättssökande som beviljas allmänrättshjälp har en rättsskyddsförsäkring. Enligt de normala villkoren för rätlsskyddsförsäkringenär den rältssökande skyldig alt i första hand ansöka om rättshjälp. Beviljasrättshjälp, svarar försäkringsgivaren för kostnaderna för rättshjälpsavgifteni den män avgiften överstiger förså'kringstagarens självrisk. Däremot ersätterförsäkringen inte tilläggsavgiften. Kommitténanser att den nuvarande ordningen i de fall där den rältssökande har sävälrättsskyddsförsäkring som allmän rättshjälp innebär alt ett avrättshjälpslagstiftningens syften, likheten inför lagen, inte kan förverkligas.Därtill kommer att rättshjälpavgifternas styrande effekt elimineras. Kommitténhar under utredningsarbetet inhämtat att försäkringsgivarna inte har för avsiktatt upphöra med att ersätta försäkringstagarnas kostnader för rältshjälpsavgifterna.Kommittén föreslår därför att försäkringsgivarna skall förhindras att ersättade rättssökandes kostnader för rättshjälpsavgiften. Undantag bör dock görasför den mot vilken en helt ogrundad talan riktas. Enligt kommittén kräverförslaget inte någon författningsändring eftersom den nuvarande ordningentorde strida mot den s, k, sundhetsprincipen. 4 1987/88. Kommitténsförslag att förhindra försäkringsgivarna att ersätta de rättssökandeskostnader för rättshjälpsavgiften har kritiserats av snart sagt allaremissinstanser. Kritiken riktar in sig säväl pä motiven för förslaget som påden valda tekniken. Jag skall inte här närmare gä in på denna kritik utan fårhänvisa till remissammanställningen. Jag anseratt intresset att vidmakthålla de rättssökandes kostnadsmedvetande i de fallnär den rältssökande har både rättshjälp och rättsskydd i tillräcklig gradtillgodoses genom tilläggsavgiften i rättshjälpen och självrisken irättsskyddsförsäkringarna. Försäkringsgivarna har dessutom aviserat en höjningav självrisken. Med hänsyn härtill och till den massiva remisskritiken för jaginte vidare kommitténs förslag. Prop, 1987/88:73 anser jag att rättshjälpens förmånerenligt nuvarande ordning (9-10 §§ RHL) är i de flesta hänseenden väl avvägda.Endast pä nägra punkter lar jag upp förslag till ändringar. 2.5.2 Utomprocessuell utredare privat sakkunnig tekniskt biträde Mittförslag: Rättshjälpsbiträdels befogenhet att utom process besluta om utredningbehålls oförändrad. Som en nyhet föreslås biträdel få befogenhet att irättegång besluta om utredning genom s, k, privat sakkunnigbevisning till etlsammanlagt högsta belopp motsvarande en tiondel av basbeloppet enligt lagen omallmän försäkring. Några regler om tekniskt biträde förs inte in i RHL, Kommitténföreslår alt biträdets befogenhet att utom process besluta om utredningbegränsas fill utredningar till en kostnad om sammanlagt högst . Såvittgäller befogenheten att inom process besluta om utredning överensstämmerkommitténs förslag i allt väsentligt med mitt. Kommittén föreslär också attvissa regler om möjlighet att anlita tekniskt biträde förs in i RHL(huvudbetänkandet s, 132-136), Remissinstansernatillstyrker i allt väsentligt kommitténs förslag. Mänga anser dock altbiträdets befogenheter skall avse utredningar m, m, fill ett belopp om högst . Vissa instanser - däribland -avstyrker förslaget i frågaom tekniskt biträde (remissammanställning I s, 184-201), Bakgrundoch skälen för mitt förslag: Enligt 9 § andra stycket 2 RHL anses som kostnadför rättshjälpen den rättssökandes kostnad för dels bevisning vid allmändomstol, bostadsdomslolen, och arbetsdomstolen och dels nödvändigutredning i sådana angelägenheter som kan komma under sådan domstols prövningeller som skall prövas av skiljemän. Förmånen av all fä kostnaderna förutredning - säväl inom som utom process - betalda av rättshjälpen hartillkommit för att sakförhållan- denaskall kunna klarläggas av någon som har särskilda kunskaper inom Prop,1987/88:73 del område som den rättsliga angelägenheten avser. En förprocessuellutredning skall kunna läggas till grund för förlikningsförhandlingar och kunnaåberopas som bevisning i en domstolsprocess. Enutredning som företas inom ramen för en rättegäng som är anhängig vid bl,a, allmän domstol utförs antingen av en av domstolen utsedd sakkunnig eller aven annan sakkunnig, en s,k, privat sakkunnig. Ersättningen till en sakkunnigsom utsetts av domstolen bestäms av domstolen till skäligt belopp. En privatsakkunnig kan av domstolen få ersättning endast efter de regler som gäller förvittne. Omutredningsuppdraget har lämnats till en sakkunnig av någon annan än domstolenefter talans väckande, kan domstolen inte bestämma någon ersättning för detarbete den sakkunnige lagt ner. Om uppdraget har lämnats av en part medrättshjälp, omfattar denna inte ersättning för den privat sakkunniges arbete(NJA 1981 s, 546), Om rätlshjälpsbiträdet har lämnat utredningsuppdraget tillden sakkunnige innan talan väcktes, kan denne emellertid vara berättigad tillersättning av allmänna medel för det arbete som faller inom ramen föruppdraget, även om arbetet faktiskt utförts efter talans väckande (NJA 1984 s.688), Däremotkan den privat sakkunnige begära ytterligare ersättning av den part somåberopat honom. Parten anses oförhindrad att - oavsett om han har rättshjälpeller inte - begära ersättning av motparten för de kostnader han haft för densakkunnige. Föralt kostnaderna för utredning i en angelägenhet som inte är anhängig vid allmändomstol, bostadsdomslolen, eller arbetsdomstolen skallomfattas av rättshjälpen erfordras enligt 25 § RHL i princip att beslut omutredning fattas av rättshjälpsnämnden. Det sagda tar sikte pä såväl enangelägenhet som är anhängig vid någon annan typ av domstol, t, ex, en allmänförvaltningsdomstol, som på angelägenheter som ännu inte har anhängiggjorts vidnågon domstol, I fråga om utredning av mindre omfattning får dock biträdetenligt 25 § RHL alltid själv besluta. Med mindre omfattning avses i deltasammanhang enligt 23 § första stycket RHF sådan utredning som kan beräknaskosta högst . Densom har medverkat i en utredning som har beslutals av en rättshjälpsnämnd harrätt till skälig ersättning. Om angelägenheten när anspråket framställs är anhängigvid en domstol (jfr 25 § RHL), beslutas ersättningen av domstolen, I annatfall beslutar rältshjälpsnämnden om ersättning. Medtekniskt biträde brukar avses en person som är rätlshjälpsbiträdet behjälplig ifrågor som rör tolkningen av utredningsresultatet, argumentering i tekniskafrågor och liknande, RHL innehåller inga regler om sådana biträden. Det tekniska biträdetanlitas av rätlshjälpsbiträdet, som tar upp kostna den för det tekniska biträdet i sin kostnadsräkning, Rättshjälpsbiträdels bedömning av behovet av sådant biträde prövas alltså i samband med att rättshjälpsbiträdels ersättningsanspråk granskas. Om del tekniska biträdet skall höras som sakkunnig inför rätten, betraktas han som privat sakkunnig och ersätts av domstolen på samma sätt som andra privata sakkunniga, 51 Vad jag nu har sagt om bevisning och utredning lar intesikte på de Prop, 1987/88:73 kostnader som är förenade med tagande ochundersökning av blodprov vid utredning av faderskap. Reglerna om ersättning fördessa kostnader återkommer jag till senare (avsnitt 2.5,3), Reglerna i RHL om bevisning och utredning är - som tordeha framgått av den redogörelse jag lämnat - komplicerade och har medförttillämpningssvårigheter, såväl rörande frågan om vem som är behörig att beslutaom utredning som beträffande rätten till ersättning. Inte sällan förekommer detsvårigheter att klargöra skillnaden mellan tekniskt biträde och privatsakkunnig. Kommittén har försökt att komma till rätta med problemengenom att föreslå bl, a, att regler om tekniskt biträde förs in i RHL,Kommittén föreslär också att rättshjälpsnämnden oftare än skallbesluta om utredning och dessutom då alltid utse utredare. Biträde skallenligt kommitténs förslag dock alltid fä besluta om utredning om kostnadernaberäknas uppgå till högst , således även om saken är anhängig viddomstol. Av min redogörelse framgår alt en part som i en rättegånghar rättshjälp inte kan få ersättningen för en privat sakkunnigs arbete betaltav rättshjälpen. Om han vill anlita en privat sakkunnig, får han alltså självbetala den sakkunniges arvode. Det förhållandet alt rättshjälpen inte ersätterkostnad för privat sakkunnig kan medföra alt part med rättshjälp kommer i ensämre ställning än sin motpart. är det, som framhållits i tidigarelagstiftningsärenden (prop, 1978/79:90 s, 168), av kostnadsskäl inte lämpligtmed en obegränsad möjlighet att anlita privata sakkunniga i rättegång på detallmännas bekostnad, I lagrådsremissen ansåg min företrädare att en rimligavvägning var alt - som kommittén föreslagit - tillåla rättshjälpsbiträdet attpå rättshjälpens bekostnad själv utse en privat sakkunnig för en högstakostnad om . Jag delar hans uppfattning men menar att begränsningenäven här lämpligen bör bestämmas till en kvotdel av basbeloppet enligt lagen omallmän försäkring. En lämplig kvotdel aren tiondel, vilket med utgångspunkt i1987 års basbelopp innebär att gränsen blir2 4IO kr. Inom den angivna ramen kan biträdet exempelvis få ensakkunnig som kan avge ett utlåtande över den av motparten åberopadeutredningen. Ett sådant utlåtande kan t, ex, påvisa behovet av alt rätlen utseren offentlig sakkunnig. Den föreslagna ordningen påverkar givelvis inte partensmöjlighet att för överskjutande ersättningsbelopp kräva ersättning avmotparten, I lagrådsremissen förordade min företrädare alt rättshjälpsbiträdelsbefogenhet att anlita sakkunnig borde begränsas till fall där någonutrednings-kostnad för den rältssökande inte har uppkommit tidigare. Efterpåpekande av lagrådet avstår jag från att ta upp den begränsningen i mittförslag. Jag förordar att 24 § RHL ändras i enlighet med vad jag nu har sagt. Kommitténs förslag att rättshjälpsmyndigheterna skallpröva behovet av tekniskt biträde rimmar enligt min mening mindre väl med uppfattningen alt del tekniska biträdel är en ren partsrepresentant. Det arbete som det tekniska biträdet utför anses vara en del av rättshjälpsbiträdets eget arbe- 52 Om det skulle visa sigatt det tekniska biträdets arbete inte har gagnat saken, kan del beaktas närersättningen till rättshjälpsbiträdet bestäms. Jag anser således inte alt det iRHL bör föras in några regler om tekniskt biträde. Kommittén föreslår vidareatt rältshjälpsnämnden allfid skall besluta om utomprocessuella utredningar.Biträdet föreslås dock av praktiska skäl alltjämt fä besluta om utredningar omden sammanlagda kostnaden beräknas bli högst . Kommitténs förslag hari princip tillstyrkts eller lämnats utan erinran under remissbehandlingen.Mänga remissinstanser anser dock att den föreslagna beloppsgränsen förbiträdets behörighet, för att undvika onödig byråkrati, bör höjas till ca 5 000kr. framhåller förekommer utredningar framför allt i angelägenheter somrör fastigheter eller byggnader. Dessa tvister kommer i fortsättningen inte attbelasta den allmänna rättshjälpen. Skälen för att införa den av kommittén föreslagnabegränsningen av biträdets befogenheter väger därmed inte lika tungt. Ijämförelse härmed väger enligt min mening intresset att undvika onödigbyråkrati över. Jag lägger därför inte fram något ändringsförslag på den härpunkten. Vad som skall anses som utredning av mindre omfattning bör även ifortsättningen preciseras i RHF, Jagvill i detta avsnitt avslutningsvis ta upp en fråga om utredningar i miljöskademäl,I propositionen angående miljöskadelagen (1986:225) berörde min företrädarefrågan om utredningar i den typen av mål (prop, 1985/86:83 s, 13), Medanledning av ett uttalande i betänkandet (SOU 1983:7) Ersättning förmiljöskador (s, 206-209) om att rältshjälpsnämn-derna med tillämpning av den dågällande lagstiftningen skulle ha varit för restriktiva med att ge tillståndtill utredningar som de rältssökande begärde förutskickades att frågan omutredningar i miljöskademål skulle tas upp i samband med behandlingen av rättshjälpskommillénsförslag. Enligtmin mening fär behovet av särregler i RHL för utredningar i miljöskademäl ansesha minskat i och med miljöskadelagens tillkomst, främst beroende pä delättnader i den skadelidandes bevisskyldighet som följer av den nya lagen. Dettorde därmed i färre fall än tidigare komma att bedömas som onödigt altutredning görs. Under den begränsade tid som lagen varit i kraft har hellerinte framkommit något som tyder på att en särregel är motiverad. Skulleutvecklingen visa att mina anlaganden är oriktiga, får frågan självfallet tasupp på nytt. Mitt förslag: Bestämmelseni 9 § tredje stycket RHL slopas. Detta innebär att de rältssökandes kostnaderför sådan blodundersökning eller annan undersökning rörande ärftliga egenskapersom avses i lagen (1958:642) om blodundersökning m, m, vid utredning av faderskaputgör en rättshjälpskostnad även om utredningen sedermera skall anses fäkaraktären av bevisning. Kommitténs förslagöverensstämmer med mitt förslag (huvudbetänkan- Prop. 1987/88:73 dets.137-138). Remissinstanserna:De remissinstanser som berör förslaget tillstyrker det eller lämnar det utan erinran(remissammanställning I s. 184210). Skälenför mitt förslag: Del finns i RHL flera bestämmelser som tar sikte på bl. a,blodundersökning i faderskapsmål.