prop · GB0385 · 1987-12-31 00:00:00 — Det handlardels om urval av kriterier för miljövänlighet, miljöpåverkan osv(miljöaspekten), dels om märkningens utformning med tanke på konsumenternasbehov av adekvat information (konsumentaspekten), dels om hur omfattandeprövningsförfaranden och/ eller tillsyns- och kontroUverksamhet olika typer avsystem fömtsätter (byråkrataspekten) samt dels om vilka kostnader som ärförknippade med olika typer av system för myndigheter, företag och konsumenter(kostnadsaspekten), I sammanhanget bör ocksä övervägas bl. a. hur den befintligamärkningen när det gäller miljö- och hälsofarliga kemiska produkter skallintegreras i det tänkta nya märkningssystemet. Detär vidare viktigt att införandet av ett system med miljömärkning sker som en del av ett störte åtgärdspaket av informationsinsatser, vars syfte är 397 attallmänt verka för ett ökat intresse bland konsumenterna för de miljö- Prop.1987/88:85 aspekter som är förknippade med olika konsumtionsmönster och pro-Bilaga 10.3 duktval. I ett sådant störte ätgärdspaket bör också ingå informationsinsatserriktade direkt mot producent-, grossist- och detaljisfleden för att främja ett"förebyggande" arbete, dvs. få tUl stånd en ökad miljömedvetenhet sommotverkar att från miljösynpunkt mindre lämpliga produkter kommer ut påmarknaden. SNV är alltså, son redan antytts, inte berett att ta på sig rollensom märkningsorgan. Genom de höga krav pä objektivitet och saklighet som ärförbundna med statUg myndighetsutövning skulle märkningen bli mycket resurskrävandeoch konflikfladdad. Man kan nog utgå tfrän att protester och överklaganden frändem som inte får "miljövänlighetsstämpeln" blir legio. Beslutom ev miljömärkning bör istället åvila något mindre ansvarstyngt organ t. ex,stiftelse, partsammansatt nämnd eller möjligen någon ideell organisafion. SNVsroll bör vara att bidra med sakkunskap när det gäller främst miljöeffekter avolika produkter. Det kan gälla deras egenskaper vid användning (t. ex. bilar)eller som avfall (t, ex. batterier). 3.4.96 : Miljömärkning kan göras pä flera sätt. Man kan varna för produkter som inte skall deponeras, kvittblivas eller slängas, man kan ha faktaupplysning, man kan ha positiv s. k. miljömärk ning. Av de alternativ som finns anser att det är det första, dvs. varning/upplysning om att produkten icke får slängas i soporna utan måste tas om hand pä speciellt sätt, som är det bästa. Ett sådant system diskuteras också inom EG och här föresläs ocksä att varningssym bol skall åsättas produkter som uppfyller vissa kriteria för ecotoxicitet etc. Dettaär ett informationssystem som väl harmonierar med andra traditionellainformationssystem, ex. varning för hälsorisker. Det föreslagna systemet medpositiv märkning kan istället för det önskade ge en mängd , sidoeffekter. Förstoch främst att ange, som utredningen exemplifierar, fakta som kadmiumfri ellerasbestfri eller fri från vilka dagsaktueUa ämnen som helst, kan vara starktvilseledande. Beroende på den dagsaktuella debatten kan vissa i media aktualiseradeämnen visas icke ingå, ett förhållande som snarare vilseleder än informerar.Exempel av typ "Denna produkt innehåller endast godkända livsmedelsfillsatser"borde varna för efterföljd. Vimotsätter oss inte ett med EG harmoniserat miljömärkningssystem, men det skalldå ovara uppbyggt pä vetenskapliga kriterier typ fisktoxicitet etc. o anbringas päprodukter som möter dessa kriterier 3.4.97 : Utiedningen berör frågor om miljödekla rationer och positiv miljömärkning av varor, Nägra konkreta förslag i dessa avseenden lämnas dock inte, Idet fall att sådana märkningssystem vidareutvecklas kan det uppstå problem som kan vara svåra att lösa tillfredsställande. Mänga produkter kan t, ex. påverka miljön pä olika sätt, beroende pä dels vilken tillverk ningsprocess som utnyttjats, dels produktens innehåll av olika ämnen. anseratt vidareutveckling av vammärkning av fakta- Prop. 1987/88:85 karaktär fill ledning för konsumenterna är möjlig. Enefter tysk modell positiv miljömärkning som mäste innebära en sammanfattandevärdering av flera olika egenskaper, måste för att ge avsedd effekt utgå ifrånmycket klara kriterier. Det kan vara en mycket grannlaga uppgtft att genomföraen sådan värdering av flera miljöpåverkande faktorer. Om man beaktarbakomliggande produktionsprocesser i flera led för olika typer av produkterblir det omöjligt att på ett rättvisande sätt göra jämförelser. Mängaindustriföretag har bedrivit ett ambitiöst miljöarbete.Industriförbundet vill för sin del verka för att miljöhänsynen fär en ytterligareökad tyngd vid utveckling av nya produkter och industriprocesser. En riktigutveckling måste innebära att miljöbelastande effekter undviks och förebyggs. 4.1.6Socialstyrelsen: delar i princip de grundtankar som framförs i utredningen och tillstyrker dessa. Det är även styrelsens upp fattning att vissa gmndläggande brister i kontrollen av miljöfarliga verk samheter inte är att söka i själva miljöskyddslagen utan i tillsynen av denna,--- Styrelsensuppfattning är således att bristerna i tillsyns- och sanktionssystemet inte ärknutna till utformningen av lagstiftningen utan mer till tillämpningen avdenna. Styrelsendelar mot den bakgrunden utredningens uppfattning att tillsynen och kontrollenbehöver förbättras. Detta är nödvändigt för att upprätthälla miljöpolitikenstrovärdighet, för att avskräcka potentiella lagöverträdare och för att minskarisken för olaga utsläpp samt som en följd därav även skador på människorshälsa. Det är väsentligt att den miljöpolitiska trovärdigheten upprätthållsäven för att styrelsens ambitioner inom områdena förebyggande hälsoskydd ochhälsoupplysning inte skall undergrävas. Styrelsendelar även utredningens uppfattning att företagens egenkontroll bör utgöra ettstarkt inslag i tillsyns- och kontrollsystemet. Socialstyrelsenstöder den allmänna principen om systemtillsyn, vilket bl. a, innefattar enstörte och vidgad egenkontroll hos de miljöförorerande företagen. 4.1.22Fiskeristyrelsen: godtar helt utredningens övergri pande ståndpunkter att betydligt ökade resurser behöver tillföras miljö skyddslagssystemet. En hög teknisk och naturvetenskaplig kompetens måste finnas hos myndigheterna för att de skall kunna möta argument och yrkanden från företrädarna för de som utövar miljöfarlig verksamhet. Nuvarande system med individuell prövning av anläggningarna bör bibe hållas som ökad uppmärksamhet behöver läggas vid utarbetande 399 av nya samt successivomarbetning av redan utfärdade allmänna råd. 1987/88:85 Genom dekommande allmänna råden för villkorsskrivning kommer sanno- Bilaga 10.3likt villkoren att bli klarare och mer enhetligt utformade.Företagens egenkontroll kommer liksom , aft utgörabasen för myndigheternas information om och kontroll av utsläppen frånföretagen, 4.1.28Statens provningsanstalt: Enligt utredningen kräver decentraliseringen en klaroch entydig ansvarsfördelning, vilket vi enligt ovan instämmer i men inteanser att utredningen givit tillräckliga fömtsättningar för. När det gällertillsynen är det minst lika viktigt att underiaget i form av föreskrifter ochprövningstillstånd ger sä klara instruktioner att fillsynen kan genomföras utanalltför stora opreciserade bedömningar. Gmnden för en bra tillsyn liggerhuvudsakligen i föreskrifter, fillståndsprövning och teknik för framtagning avrelevant beslutsunderiag, provtagning, analys etc. Medgoda förutsättningar inom detta område kan man mycket väl decentraliseratillsynsarbetet till LST och MHN. Utredningensklarläggande av intentionen att arbeta för en systemkontroll bör noteras ochunderstrykas ytterligare. En utvecklad systemkontroll ger goda möjligheter imiljövårdsarbetet om de rätta förutsättningarna skapas. Systemkontrollen byggerpå en rätt utformad tillsyn och egenkontroll. Det är i det sammanhangetnödvändigt att göra klart för sig vad som är egenkontroll och vad som ärtillsyn av egenkontrollen. 4.1.34Statens naturvårdsverk: SNV bedömer att den individuella prövningen ocksåkommer att ha stor betydelse , men anser att den behöverkompletteras med andra styrmedel, som t. ex. avgifter och generellt bindandenormer för mindre störningskällor, som förekommer i ett stort antal. Åven vissautsläpp av betydelse globalt eller regionalt, som t. ex. freon, kan behövaregleras genom generellt bindande normer. Denindividuella prövningen har lett till att miljömyndigheterna fått god kunskapom olika branschers miljöproblem, tillgänglig reningsteknik och andra åtgärderför att minska utsläpp och störningar. Dessa kunskaper har bidragit till attmyndigheterna har kunnat identifiera nya problem och kräva åtgärder för attkomma tillrätta med dem. SNV vill understryka den betydelse den individuellaprövningen även har för kunskapsuppbyggnaden hos myndigheterna, så att dessakan driva miljöskyddsfrågorna vidare allt eftersom nya problem identifieras, Ioch med att ett stort antal företag nu har installerat reningsutrustning m, m. har intresset för underhälls- och skötselfrågor ökat. Tillsyns- och kontrollfrågor har därmed mer än tidigare kommit i fokus. Det är en utveckling som vi delar med ett stort antal andra länder. Svårigheterna ligger inte främst i att vid starten av en miljöfarlig verksamhet fä till stånd de miljöskyddsinstallationer och andra åtgärder som angivits i tillstånds beslutet, utan i att fortsättningsvis, är efter är, få hörsamhet mot givna villkor och föreskrifter. Det är också ur ett samhällsekonomiskt perspektiv viktigt, att de mycket stora miljövårdsinvesteringar som gjorts ger ett 400 En välfungerande tillsyn och kontroll innebär att förut- Prop. 1987/88:85 sättningarna för detta ökar. Utredningenföreslär ett antal åtgärder för att förbättra tillsynen och kontrollen. Genomdecentralisering och ett sammanhållet ansvar för prövning och tillsyn päcentral, regional och lokal nivå anser utredningen att förutsättningarna ökarför att myndigheternas arbete skall kunna bedrivas effektivt och resurssnält. Egenkontrollensbetydelse för myndigheternas tillsynsarbete understryks av utredningen: SNVdelar utredningens uppfattning att tillsynen är eftersatt och behöverförbättras. Detta är nödvändigt för att upprätthålla miljöpolitikenstrovärdighet, att tillförsäkra en utsläppare en rättvis behandling och för attavskräcka potentiella lagöverträdare och därmed minska risker för olagligautsläpp och skador. Denfrämsta orsaken till den bristfälliga tillsynen är otillräckliga resurser hostillsynsmyndigheterna. 4.1.36Kemikalieinspektionen: Kemikalieinspektionen anser liksom utredningen att detär väsentUgt att företagens produktkontrollarbetare blir av mer förebyggandekaraktär, Lagen om kemiska produkter lägger ansvaret för en bättrekemikaliekontroll pä företagen. Inspektionens arbete med författningar,kontroll samt rådgivning och information är upplagt efter den principen. Måletär att få företagen att utveckla kompetens och mtiner för sin egenkontroll säatt de kan bedriva en förebyggande verksamhet, främst bestående i att utredaoch bedöma farligheten hos sina produkter och därefter informera om resultaten.Inspektionsverksamheten är därför till stor del inriktad pä systemkontroll.Inspektionen är övertygad om att det behövs inspektionsverksamhet för att fåefterlevnad av lagstiftningen. Det är inspektionens uppfattning att enväsentlig orsak till den bristande kemikaliekontrollen hos tillverkare ochimportörer är att dessa tidigare inte varit föremål för någonmyndighetskontroll att tala om. Särskilt små och medelstora företag uppvisarbetydande brister. miljöskyddslagen gällt har samhällets syn pä miljöskyddsfrägornaskärpts. Miljöproblemen har också i viss män förändrats. Lagen är visserligenutformad så att den kan anpassas till nya situationer, men trots detta finns,som framgår av betänkandet, vissa brister främst beträffande tillsynen och päföljdssyste-met. Utredningensförslag skall ses mot bakgrunden av att enligt direktiven framlagda förslagskall kunna genomföras inom ramen för totalt oförändrade resurser. Enligthovrättens mening är det emellertid nödvändigt att miljövärdsorganisationen gesde resurser som krävs för att komma till rätta med dagens miljöproblem. De är imänga fall både allvarliga och omfattande och kräver brådskande och effektivaåtgärder, 4.1.52Länsstyrelsen i : har inte samma uppfattning som utredningen att den förstärkta egenkontrollen skulle med föra att tillsynsmyndighetens deltagande i besiktningar och rutinmässiga inspektioner kan nedbringas påtagligt till förmån för systemtillsyn och myndighetsutövande kontroll. Av erfarenhet vet att den fält- 401 26 1987/88. mässigt bedrivna tillsynen- besiktningar och inspektioner - inte kan Prop. 198''/88:85 ersättas avenstaka besök för systemtillsyn eller av tillsyn frän skrivbordet. Bilaga10.3 Tillsyn kräver förutom kompetens även erfarenhet och trovärdighet vilket fillskapasgenom samspelet parterna emellan på fältet. 4.1.74Stockholms kommun: Vissa frågor som behandlas av utredningen finns det ensamstämmighet om. Sålunda kan förvaltningen instämma när utredningen pekar pä egenkontrollensåsom grundläggande instrument för fillsyn och kontroll av miljöstörandeverksamheter, Pä samma sätt instämmer förvaltningen i utredningens uttalanderörande behovet av att givna resurser nyttjas sä effektivt som möjligt och attonödigt dubbelarbete skall undvikas, 4.1.85Sala kommun: Det framstår som nödvändigt att kraftigt förstärkamiljöövervakningens resurser. Utredningens allmänna överväganden om stärktaresurser säväl genom företagens egenkontroll som tUlsynsorganenspersonalresurser är därför mycket välmofiverade. Detta avser även förslagen omförstärkta insatser avseende information, internationellt samarbete ochutbildning. Det är dessutom helt nödvändigt med en förstärkt lagstiftningavseende främst sanktioner, 4.1.91 Ingenjörsvetenskapsakademäen: I utredningenföreslås ett ökat miljöansvar från företagens sida samt att deras egenkontrollförbättras. slås fast att övervägande skäl talar för att manbibehåller den individuella prövningen av företag i stället för att tillämpamer allmänna normer och föreskrifter. IVA delar detta synsätt men utesluterinte en vidgad användning av generella föreskrifter när det gäller,verksamheter som förekommer i stort antal och för ämnen med globala elleromfattande regionala effekter. vill vi betona att företag inom mångabranscher tagit pä sig ett omfattande ansvar för att imöjligaste mån undanröja miljöproblem som härrör från deras verskamhet. Exempelär här skogsindustrin där miljöinvesteringsdelen under de senaste decenniernalegat på och där ett omfattande utvecklingsarbete genomförsgenom branschens forskningsstiftelse . 4.1.92 : Förbundsstyrelsen ärmedveten om att det finns olika uppfattningar om hur prövnings- ochtillsynsverksamheterna skall vara organiserade samt om uppgiftsfördelningenmellan stat och kommun. Därför har styrelsen i huvudsak begränsat sitt yttrandetill frågan om systemuppbyggnad, utbildning, resurser och ikraftträdande. Sedanstatsmakterna tagit ställning till dessa frågor finns det anledning att gesynpunkter på organisafionens och systemets detaljer. Styrelsen förutsätteratt det fortsatta arbetet kommer att ske i nära samverkan med förbundet, 4.1.97Sveriges industriförbund: När det gäller kontroll och tUlsyn bygger miljöskyddslagen på att företag som bedriver miljöfarlig verksamhet svarar för en omfattande egenkontroll. anser att det även i 402 fortsättningen börbedrivas en effektiv egenkontroU och att den bör följas Prop. 1987/88:85upp av myndighetstillsyn. När kontrollen och tillsynen har bringats att Bilaga 10.3 fungera fullt ut kommer miljöskyddsarbetet att fungera utanomfattande straffsanktioner. Industriförbundetrekommenderar företagen att förstärka sin egenkontroll enligt ett nyligenantaget miljöprogram. ställer sig inte avvisande till attökade resurser stäUs fill myndigheternas förfogande. Huvuddelen av en sådan förstärkningbör tilldelas länsstyrelserna. 4.2.22Fiskeristyrelsen: Förslaget att det för samtliga tillståndspliktiga anläggningarskall avges en ärlig miljörapport tillstyrkes. Härigenom kan fiskeristyrelsenoch fiskenämnderna på ett snabbt och enkelt sätt få uppgifter om utsläpp sompåverkar fiskevården. Dessa myndigheter kan dä direkt hos tillsynsmyndighetengöra de påpekande som erfordras om utsläppen exempelvis hotar den framtidareproduktionen, fiUväxt eller vandringen av fisk i ett vattenområde. Ommyndigheternas miljökontroll i aUt störte utsträckning skall baseras päföretagens egenkontroll krävs en standardisering av nuvarande provtagnings-,analys- och utvärderingsmetoder. sker denna verksamhet genom industrinspersonal, otaliga konsulter och laboratorier. Någon gemensam helhetssynexisterar inte. Mycket av detta skulle avhjälpas genom auktorisation. Det ärväsentligt att auktorisationen kommer att gälla hela kontrollkedjan. Enaldrig sä god precision vid haltbestämning kan aldrig uppväga brister vidprovtagning eller flödesmätning vid t, ex. utsläpp- och transportberäkningar.Av detta skäl är det också bra om samma auktoriserade kontrollorgan kan utförasamtliga moment i kontrollen. 4.2.30Statskontoret: Ett mål i svensk miljövård är att förorenaren själv skallbekosta de åtgärder som krävs för att motverka miljöstörningar. Det är interimligt att den offentliga sektorn belastas med kostnader för en utbyggdkontrollverksamhet. Utredningensförslag innebär att egenkontrollen förstärks genom miljö revisorer, kontrollprogram och en årlig miljörapport. I princip ansluter vi oss till utredningens förslag. Idet nuvarande systemet lämnar företagen periodvisa rapporter. Detta ärbetungande både för uppgiftslämnarna och mottagarna. Den nya miljörapportensom föresläs komma en gång per är innebär därför en förenkling för både uppgtftslämnarnaoch för myndigheterna. Det material som kommer in till tillsynsmyndigheternakommer att minska avsevärt. Vi tillstyrker förslaget som ligger i linje medsträvandena att förenkla det statliga regelsystemet. 4.2.33Länsstyrelsernas organisationsnämnd: delar utredningens uppfattning att egenkontrollen bör ges fastare former, framför allt vad gäller rapportering, kontrollens utformning och resultatens fillförlitlighet, 403 tillstyrker förslagetatt en miljörapport lämnas ärligen och att Prop. 1987/88:85 rapportengranskas av myndigheterna. Detta innebär att länsstyrelserna Bilaga 10.3 mästegä igenom ca 4200 rapporter. Dessa genomgångar kräver för att bli meningsfullaen omfattande resursinsats från länsstyrelsernas sida. Det är angeläget attrapporterna kan inges till länsstyrelserna löpande för attarbetsbelastningen inte skall koncentreras till samma tidpunkt, LONtillstyrker att samtliga tillständspliktiga anläggningar i princip skall hakontrollprogram och att dessa skall vara mer omsorgsfullt utformade än i dagför att kvalitetssäkra kontrollens inriktning och innehåll. Som föreslagits iutredningen bör SNV genom allmänna råd m. m. ta fram generella och branschanpassademodeller för att förenkla arbetet med de individuella kontrollprogrammen. Ävenarbetet med kontrollprogrammen blir resurskrävande. 4.2.34Statens naturvårdsverk: SNV tillstyrker förslaget om miljörapport. Vilkenrapportering som behövs vid sidan av och eventuellaavvikelserapporter får bedömas av vederbörande tillsynsmyndighet och reglerasgenom kontrollprogrammet. SNV bedömer att det även i fortsättningen kommer attkrävas en rapportering som avser del av år för mänga verksamheter. Däremotersätter enligt nuvarande kontrollprogram. SNVtillstyrker ocksä att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges rätt att utfärda föreskrifter om innehåll. På så sätt erhålls en likformighet över landet, vilket bör innebära att uppgifter na frän rapporteringen blir enhetliga och jämförbara. Detta är av stor betydelse när det gäller att göra sammanställningar och statisfik över utsläpp t. ex. från en bransch eller till en recipient. Vadgäller föreskrifter om kontrollprogrammens innehåll anges i betänkandet attåtgärder bör vidtas för att kvalitetssäkra kontrollens inriktning ochomfattning. En sådan kvaUtetssäkring bör, sägs det, "bäst kunna ske genomatt möjligheter ges att utfärda föreskrifter om kontrollens utformning.Utredningen föreslår därför att en ny bestämmelse införs i ML som gerbemyndigande att utfärda sådana föreskrifter som berör kontrollens utformning,dvs, vad som skall kontrolleras och hur det skall ske inom olikabranscher," Denföreslagna bestämmelsen i ML har dock fått ett mycket snävare innehåll än vadsom svarar mot utredningens motivering, I lagmmmet anges nämligen endast attföreskrifterna skall gälla vad ett kontrollprogram skall innehålla. EnligtSNV:s mening bör regleiingen utformas så att skyldigheten för utövaren avmiljöfarlig verksamhet att utöva kontroll av verksamheten slås fast i en bestämmelsehärom i avsnittet om tillsyn i ML och att samma bestämmelse i stora drag angerde olika moment som ingår i kontrollen. 4.2.58Länsstyrelsen i : Förslagen tillstyrks. Länsstyrelsenställer sig något tveksam till den ökade arbetsinsats som krävs i och med införandet av ett obligatorium för alla tillståndspliktiga 404 verksamheteratt dels avge årlig miljörapport, dels ha ett fastställt kontroU- Prop.1987/88:85 program. Redan nu finns som regel kontrollprogram fastställt för deverk- Bilaga 10.3 samheter där ett sådant program kan anses vara ett viktigthjälpmedel i tillsynen. För ett stort antal tillståndsgivna verksamheter ilänet saknas dock kontrollprogram, t, ex. djurstallar. Eftersom antalettillståndspliktiga verksamheter minskar genom införandet av miljölov,försvinner de verksamheter där behovet av kontrollprogram är litet.Länsstyrelsen finner att det är ett rimligt krav att säväl kontrollprogram sommiljörapport blir obligatoriska för tillständspliktiga verksamheter och attlagtexten ändras enligt förslaget. Iegenkontrollen finns redan ett system med besiktningsmän som kommitatt fungera allt bättre. Denna besiktning är vanligtvis en tekniskfunktionskontroll, som föreskrivs i kontrollprogrammen. delarutredningens uppfattning om det olämpliga i att länsstyrelsetjänstemän självautför sådan besiktning med tanke på personalbristen. Däremot kan det i vissalägen vara viktigt att tillsynstjänstemän är närvarande. Systemet medperiodisk besiktning utförd av utomstående konsult bör vidareutvecklas. Medtanke på ökade krav på kvalitetssäkring bör auktorisation av kontrollorganprövas enligt utredningens förslag. 4.2.66Länsstyrelsen i län: Rörande förslaget om årlig miljörapport kan nämnasatt i de kontrollprogram som fastställer, vUket sker för de fiestaav de miljöfarliga verksamheterna, finns krav på årsrapport med det innehållsom utredningen föreslår. För att höja statusen pä miljövärden anserlänsstyrelsen att det bör föreskrivas att ett sammandrag av årsrapporten skallingå i företagets årsredovisning. Utredningensförslag om uppbyggnaden av ett auktoriserat kontroUor-gan för delar av egenkontrollenbör studeras närmare. Enligt uppfattning bör dock i förstahand, för att underlätta tillsyn, möjligheter med biträde avsakkunniga besiktningsmän tas till vara. Detta sker inom län bl, a,beträffande kommunala avloppsreningsverk, vilket medfört att länsstyrelsenstillsyn i detta avseende kunnat minska väsentligt som driftsäkerhetenför anläggningarna förbättrats, 4.2.68Länsstyrelsen i : Företagens egenkontroll i form av införandetav obligatorisk årlig miljörapport förordas i betänkandet. Årsrapporter avgesredan i av de störte företagen, men bör enligt uppfattninggälla samtliga tillständspliktiga verksamheter. Förbättringav företagens egenkontroll genom framtagandet av bättre kontrollprogram medenhetligare och precisare innebörd vilka lättare kan tolkas och följas. Ensådan kvalitetsökning föreslås bli genomförd genom att regeringen eller denmyndighet regeringen bestämmer ges rätt att utfärda föreskrtfter omkontrollprogrammens innehåll. Kontrollprogram finns i länet för praktiskttaget alla tillståndspliktiga verksamheter, där det ansetts behövligt.