prop · GB03147 · 1987-12-31 00:00:00 — Dessa bestämmelser gäller även när det ärfråga om elt yttrande till en annan myndighet i ett mål eller ärende som rörmyndighetsutövning mot enskild hos denna. Delta innebär att förvaltningslagensregler om bl. a. kommunikafion skulle vara tillämpliga vid ett förfarande därsocialnämnden avgav ett yttrande till i ett LVM-ärende. Etlsådant förfarande skulle innebära risk för dubbla processer och därmed onödigtdröjsmål genom atl en missbrukare t. ex. begär att fä inställa sig pä ettsammanträde med socialnämnden. För atl undvika en sådan ordning föreskrivs i 8§ att socialnämnden skall lämna en redogörelse för missbrukarens förhållanden iolika avseenden. Det uppdras alltså åt nämnden atl föranstalta om en utredningsom inte skall mynna ul i elt förslag. Utredarens uppgift blir endast alt samlain och sammanställa fakta och upplysningar. Eftersom det inle blir fråga om någotegentligt yttrande frän nämnden blir förvaltningslagens regler om 94kommunikation m. m. inte tillämpliga. Av 52 § SoL följer alt missbmkaren bör hällasunderrättad om de journalanteckningar och andra Prop. 1987/88:147anteckningar som förs om honom. Missbrukaren får i vart fall möjlighet attyttra sig över redogörelsen sedan målet anhängiggjorts i domstolen. Ävenom del är socialnämnden, eller en tjänsteman hos nämnden, som utför självautredningsarbetet, är del som nämnts vid 7 § som har ansvaret föratt utredningen blir fullständig. kan låta kompletterautredningen t. ex. genom att uppmana socialnämnden atl vidta nägon ytterligareutredningsåtgärd. En företrädare för kan naturligtvis också väljaatt träffa missbrukaren under utredningen. Eftersomdet är socialnämnden som skall ordna en plats för missbmkaren pä etl LVM-hem,är det lämpligt atl nämnden åläggs att upplysa om vilket hem somkan komma i fråga. Den ändring som görs i förhållande lill vad som gäller äralt skyldigheten uttryckligen läggs på nämnden. I praktiken fungerar det redanså att inhämtar uppgifter från socialnämnden, som bäst kännerklienten och som har en god överblick över institutionsresurserna. Socialnämndenhar ell värdansvar för missbrukaren. Detta innebär bl. a. atl det ärsocialnämnden som skall anordna insatser för missbrukaren utanför LVM-hemmet,om intagning sker (se 27 §). Det är viktigt att socialnämnden på ett fidigtstadium, redan under ulredningsförfarandet, kan ange vilken vård utanförLVM-hemmet som bör komma i fråga. Det är angelägel för vårdens resultat allLVM-vården utnyttjas för sädana insatser. Därför skall en plan över värden iallmänhet ingå i utredningen när länsrätten bedömer om LVM-vård kan ansesbefogad. Det ligger i sakens natur att en långtgående konkretisering avplanerna inle alltid är möjlig. En översiktlig planering bör dock alllid kunnagöras. 9§ skall i samband med att redogörelsen enligt 8 § upprättas utseen tjänsteman hos nämnden som skall svara för kontakterna med missbrukaren ochmed olika vårdgivare. Iparagrafen slås fast att en tjänsteman hos nämnden skall utses till kontaktmanför missbrukaren i samband med att redogörelsen upprättas. Bestämmelsen har sinmotsvarighet i 14 § andra stycket tredje meningen i den gamla lagen, men angernu tydligare alt kontaktmannen skall utses redan under utredningstiden.Erfarenheterna visar att den enskilde behöver stöd även under denna tid.Avsikten är atl kontaktmannen skall följa missbrukaren under hela vårdfiden.Efter vårdtidens slut eller om tvångsvård inte kommer till stånd finns intelängre nägon gmnd för en kontaktman enligt LVM. Om del är befogat och iöverensstämmelse med den enskildes vilja kan dä utses kontaktperson enligt SoL.I vart fall bör det vara naturligt att samma person hos socialnämnden även färett ansvar för de eventuella frivilliga insatser som kan komma i fräga. Tillkontaktmannens uppgifter hör att informera den enskilde om vilka regler somgäller för vården. En annan viktig uppgift är atl förmedla kontakt med andra imissbmkarens närhet som kan bistå denne. Detta förutsätter givetvis samtyckefrån den enskilde. Enledamot av socialnämnden kan, till skillnad från vad som har , gällt,inte längre utses till kontaktman. 10 § När utredningen harinletts skall , om det inte är up- Prop. 1987/88:147 penbart obehövligt, besluta om läkamndersökning av missbmkaren samt utseen läkare för undersökningen. Läkaren skall i ett intyg ange missbrukarensaktuella hälsotillstånd. Bestämmelsenmotsvarar 5 § tredje stycket första meningen och 25 § första stycket förstameningen i den gamla lagen. Som framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt4.4, skall läkaren enbart uttala sig om missbmkarens aktuella hälsotillståndoch inte om fömtsättningarna för tvångsvård enligt hans åsikt är uppfyllda. Detär länsrätten som har all göra bedömningen om fömtsättningar för tvångsvårdföreligger. Läkarundersökningbehöver inte ske om det är uppenbart obehövligt. Därmed avses t. ex. det falletatt elt aktuellt läkarintyg redan finns i ärendet. 11 §Anser efter utredning alt det finns skäl alt bereda någon tvångsvård, skall ansöka om sådan vård hos länsrät ten. Tillansökan skall fogas de uppgifter socialnämnden lämnat enligt 8 § och, om detinte möter synnerligt hinder, ett läkarintyg om missbrukarens aktuellahälsotillstånd. Omansökan inte innehåller läkarintyg eller om det behövs av något annat skäl, fårrätten besluta om läkamndersökning. Förstaoch andra styckena motsvarar i huvudsak 5 § i den gamla lagen. Länsstyrelsenskall i sin ansökan ange vilka omständigheter som åberopas som stöd föransökan. skall bifoga socialnämndens uppgifter om missbrukarensförhållanden m. m. och i normalfallet elt läkarintyg. Bestämmelsen i tredjestycket motsvarar 25 § första stycket andra meningen i den gamla lagen. Elttillägg har gjorts med orden "eller om det behövs av något annatskäl" vilket lar sikte på del fallet alt rätten av någon anledning ansersig behöva etl nytt intyg. 12 §Har rätten beslutat om tvångsvård skall socialnämnden se till alt beslutet verkställs genom alt missbmkaren bereds värd i elt hem som avses i 22 § eller, i fall som avses i 24 § första stycket, på sjukhus. Rätlensbeslut upphör alt gälla, om vården inte har påbörjats frän dendag dä beslutet vann laga kraft. Beslutetupphör också alt gälla om missbrukaren, sedan vården har påbörjats, i följd antingen har vistats olovligen utanför elt hem som avses i22 § eller varil inlagen i häkte eller kriminalvårdsanstall. Bestämmelseni första stycket motsvarar 6 § första stycket och 12 § första stycket andra meningen i den gamla lagen. Här har bestämmelserna förts samman och därmed anges tydligare vad socialnämndens verkställighets- åtgärder avser. I verkställigheten ingår atl se lill att missbrukaren får en plats på ett LVM-hem och all han inställer sig på hemmet. Om socialnämn den finner atl missbrukaren behöver sjukhusvård skall nämnden se till all han bereds plats på ett sjukhus för inledande sjukhusvård. Att själva beslutet om intagning på etl LVM-hem fattas av den som förestår vården "" där framgär av 25 §. Av 45§ framgär alt polismyndigheten pä begäran skall Prop. 1987/88:147 biståsocialnämnden med alt genomföra ett vårdbeslut. Bestämmelseni andra stycket, som har sin huvudsakliga motsvarighet i 6 § andra stycket iden gamla lagen, har anpassats till motsvarande bestämmelse i LVU. Tidsfristenhar sålunda utökats frän räknat frän den dag då rättensbeslut vann laga kraft. Genom ändringen motverkas att beslutet om vård hinnerförfalla, om missbmkaren håller sig undan. ger ett rimligt utrymmeför att förmå missbmkaren att inställa sig frivilligt och för att, vid behov,ordna polishämtning. Bestämmelseni tredje stycket år ny och har tillkommit som en följd av bestämmelserna i 21 §om beräkning av värdtiden. Som värdtid skall enligt 21 § inte räknas den tid dåmissbrukaren utan tillstånd vistas utanför ett LVM-hem eller då han är häktadeller intagen i en kriminalvårdsanstall. Detta innebär att vårdtiden förlängsmed den tid som missbmkaren varil avviken eller intagen i häkte ellerkriminalvårdsanstalt. Om missbmkaren i något fall skulle vara avviken ellerintagen i följd - skall beslutet omtvångsvård upphöra att gälla. Efter en så är del rimligt att endomstol avgör om fömtsättningar för vård är för handen. Det fordrasalltså ett nytt ansöknings- och domstolsförfarande för att missbrukaren efterdenna lid skall kunna vårdas med stöd av LVM. 13§ eller polismyndigheten får besluta atl en missbmkareomedelbart skall omhändertas, om 1. det är sannolikt att han kanberedas vård med stöd av denna lag, och 2. rättens beslut om värd inte kanavvaktas pä grund av att han kan antas få sitt hälsotillstånd allvariigtförsämrat, om han inte får omedelbar vård, eller på gmnd av att det föreliggeren överhängande risk för att han till följd av sitt fillstånd kommer atlallvarligt skada sig själv eller någon närstående. beslut om omhändertagande inte avvaktas, får beslut omomhändertagande fattas av nämndens ordförande eller någon annan ledamot somnämnden har förordnat. Beslutet skall anmälas vid nämndens nästa sammanträde. Närlänsstyrelsen har ansökt om tvångsvård, fär även rätten besluta att .missbrukaren skall omhändertas. Paragrafensinnehåll har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.5. Förstastycket har sin motsvarighet i 8 § första stycket i den gamla lagen. En nyhetär dock att socialnämnden vid sidan av polismyndigheten skall kunna besluta omomedelbara omhändertaganden. skall alltså även fortsättningsvisbesluta om ett omhändertagande av en missbmkare som polisen träffarpå i sin verksamhet, om fömtsättningarna för att göra det är uppfyllda. besluta om omhändertagande i fall där dessföreträdare har uppmärksammat eller fått vetskap om missbrukare som behöverlas om hand. Tilläggetav en social indikation i 4 § första stycket 2 har inte lett till någon utvidgning av gmnderna för omhändertagande. 7 1987/88. Det är socialnämnden som sådan som skallfatta beslut Prop. 1987/88:147 om omhändertagande. Ofta är detemellertid mycket bråttom. Del är då inte alltid möjligt alt tillkalla nämndenför alt denna skall besluta i frägan. Nämndens ordförande eller någon annanledamot som nämnden har förordnat har därför getts rätt att besluta omomedelbart omhändertagande, om nämndens beslut inle kan avvaktas. Etl beslutsom har fattats av nämndens ordförande eller någon annan ledamot kan inte ändrasav nämnden. För att ge nämnden insyn i hur dessa ärenden handläggs haremellertid föreskrivits en anmälningsplikt lill nämnden. Beslutet skall anmälasvid nämndens nästa sammanträde. Regeln motsvarar vad som föreskrivs omomedelbart omhändertagande i 6 § andra stycket LVU. Tredje, stycket motsvarar 8 § andra stycket i den gamlalagen. 14 § En läkare skall göra anmälan lill socialnämnden, omhan i sin verksamhet kommer i kontakt med någon som kan antas behöva tas om hand enligl denna lag och han bedömer att denne inte kan beredas tillfredsställande vård eller behandling genom läkarens egen för sorg eller i övrigt inom hälso- och sjuk värden. I paragrafen, som är ny och utformad på liknande sätt som6 § andra stycket, åläggs en läkare att anmäla behov av omedelbartomhändertagande direkt till socialnämnden om behovet av vård inte kantillgodoses av honom själv och inte heller på annat håll inom hälso- ochsjukvården. Regeln har införts för att en läkare om det är brådskande inleskall vara hänvisad till att vända sig fill för att initiera ettärende om tvångsvård. Han kan i stället vända sig direkt till socialnämnden,som om fömtsättningarna är uppfyllda snabbt kan besluta om ett omhändertagande.Bestämmelsen har behandlats i den allmänna motiveringen,' avsnitt 4.5. 15 § eller polismyndigheten beslutat omomedelbart omhändertagande, skall beslutet genast underställas länsrätten eller, om beslutet har fattats efter det atl har ansökt om tvångsvård, den rätt som prövar frågan om vård. skall genast underrättas om beslutet. fatlat beslutet, skall myndigheten genast underrättasocialnämnden om sitt beslut. Paragrafen, som har sin motsvarighet i 9 § första stycketförsta meningen och tredje stycket första meningen i den gamla lagen, haranpassats till alt även socialnämnden skall kunna besluta om omedelbaraomhändertaganden. Bestämmelsen om alt ett omedelbartomhändertagande genast skall underställas länsrätten har bibehållits. Del finnsinle skäl atl ge socialnämnden en längre frist när det gäller atl underställaelt omhändertagande än vad som gäller för polismyndigheten.Socialnämnden får se lill att det skapas ändamålsenliga rufiner inomsocialförvaltningen för omedelbara omhändertaganden. Andra stycket.Länsstyrelsen skall genast underrättas om socialnämn- Prop. 1987/88:147 denseller polismyndighetens beslut om ett omhändertagande. Det är ocksånaturligt att polismyndigheten även i fortsättningen genast underrättarsocialnämnden, som har det direkta ansvaret för att missbmkaren får den hjälpoch vård som han behöver. skall enligt 19 § se fill att den somär omhändertagen utan dröjsmål bereds vård på ett LVM-hem eller påsjukhus. 16 §Innan ett beslut om omhändertagande underställs rätten skall den myndighet som fattat beslutet, om det inte möter hinder, låta den omhändertagne få del av handlingarna i ärendet samt undertätta honom om hans rätt att 1. yttra sig skriftligt tillrätten inom en viss angiven tid, 2. begära muntlig förhandling, och 3. erhålla rättshjälp genomoffentligt biträde. Myndighetenskall också upplysa honom om att rätten kan komma att avgöra målet även omyttrande inte lämnas. Bestämmelsen,som motsvarar 9 § första stycket andra meningen och dd av 9 § tredje stycketandra meningen i den gamla lagen, har ändrats redaktionellt. Den nuvaranderegeln om att det är polismyndigheten som skall låta den omhändertagne få dd avhandlingarna och som skall upplysa honom om vissa förhållanden har utvidgatstill att avse även socialnämnden som en följd av att även nämnden gettsbefogenhet att fatta beslut om att omhänderta en missbmkare.Bestämmelserna om underrättelse och upplysning till den omhändertagne gälleräven när omhändertagandet har beslutats efter det att har ansöktom värd. 17 §Rätten skairså snart det kan ske och senast från det att beslutet underställdes rätten eller, om beslutet inte är verkställt när det underställs, från det att beslutet verkställdes, pröva om omhändertagandet skall bestå. Denna tid får förlängas till , om det på gmnd av någon särskild omständighet är nödvändigt. Omdet inte finns skäl för omhändertagande, skall rätten genast upphäva beslutet. Paragrafenmotsvarar 9 § andra stycket i den gamla lagen. Här har emellertid införts ennyhet som består i att fristen för rättens prövning räknas från det attomhändertagandet har verkställts, i de fall beslutet inte var verkställt närdet underställdes. Den nya bestämmelsen tar sikte framför allt påsocialnämndens omhändertaganden, eftersom polismyndigheten av naturliga skäl iregel fått ett omhändertagande verkställt innan det underställs. Ommissbmkarens frånvaro omöjliggör för rätten att fastställa ett omhändertagandebeslut,är räften tvungen att upphäva beslutet, trots att inissbmkaren när hanpåträffas kan vara i stort behov av ett omhändertagande. Med den nyaberäkningen av fristen för rättens prövning kan man undvika en ny omgång medomhändertagandebeslut och underställning. Bestämmelsen har behandlats i denallmänna mofiveringen, avsnitt 4.5. 18 § Om omhändertagande har beslutats enligt 13 § första eller andra 99 stycket, skall ansökan om tvångsvård ha kommit in till länsrätten inom en vecka från det länsrättenmeddelade beslut att omhändertagandet skulle Prop. 1987/88:147 bestå. Haransökan inte kommit in eller finner länsrätten att det intelängre finns skäl för omhändertagande, skall länsrätten tipphäva beslutet omomhändertagande. Ettbeslut om omhändertagande upphör att gälla när rätten avgör frågan om vårdenligt denna lag eller om den omhändertagne häktas. Paragrafenmotsvarar 10 § i den gamla lagen. Förutom vissa redaktionella ändringar har formuleringen "haransökan inte kommit in" i andra meningen ersatt den fidigare "görsinte ansökan", för att bättre stämma överens med tidsfristen i förstameningen. 19§ skall se fill att den som är omhändertagen enligt 13 § utandröjsmål bereds värd i ett hem som avses i 22 § eller, i fall som avses i 24 §första stycket, pä sjukhus. Paragrafenhar sin motsvarighet i 12 § andra stycket i den gamla lagen. Vissaredaktionella ändringar har gjorts. Bestämmelsen innebär att socialnämnden säsnart som möjligt skall ordna plats vid ett LVM-hem eller vid behov på eltsjukhus. Om det behövs får nämnden begära biträde av polisen för att inställamissbmkaren vid LVM-hemmet eller på sjukhuset. 20§ Tvångsvärden skall upphöra så snart syftet med vården är uppnått och senastnär vården har pågäll (värdtid). Värden skall anses påbörjad närmissbmkaren på gmnd av beslut om omhändertagande eller tvångsvårdinställt sig vid eller förts till etl hem som avses i 22 § eller ett sjukhus.Vården upphör genom beslut om utskrivning enligt 25 §. 1paragrafen, som delvis motsvarar 7 § i den gamla lagen, anges när och hur denbeslutade tvångsvården skall upphöra samt hur vårdtiden beräknas. Vårdenskall upphöra när syftet med vården är uppnått. Syftet är som framgår av 3 §att motivera missbrukaren att frivilligt medverka till fortsatt behandling ochstöd för att komma ifrån missbruket. När detta syfte har uppnåtts, skalltvångsvården upphöra. Enbart det förhållandet alt den intagne själv förklararsig mofiverad att ta emot frivillig vård är inte fillräckligt. Det måste görasen noggrann prövning i varje enskilt fall. Om syftet inte uppnås, fär vårdenpågå . Vårdtiden fär inte förlängas. Av 21 § framgår att dentid som en tvångsvårdad missbrukare utan tillstånd vistas utanför etl LVM-hem,liksom den fid han är häktad eller intagen i en kriminalvårdsanstall, inteskall räknas in i vårdtiden. Denmaximala vårdtiden har utökats från enligt gällande ordning . Huvuddelen av LVM-klienterna är alkoholmiss brukare i åldrarna . För dessa finns i allmänhet inget behov av en långvarig institutionsvistelse. Vårdtiden på LVM-hemmet för denna 100 gruppbör liksom nu som regel kunna begränsas till någon eller ett par Prop.1987/88:147 månader.Det är däremot väsentligt att institufionsvistdsen följs av stöd ochbehandling i öppna program på hemorten. Del är en viktig uppgift för socialnämndenatt se till att denna gmpp av missbmkare efter en kortare tidpä LVM-hemmet möts av adekvata vårdformer utanför LVM-hemmet. LVM-hemmetsstyrelse har fått uppgiften alt övervaka att de intagna tidigt fårmöjlighet aU pröva vård i andra former (29 §). Förde yngre missbmkarna bör vårdtiden enligt LVM ge utrymme för erforderlig tid påLVM-hemmet för bl. a. molivationsarbete och planering och - i de flesta fallen- möjlighet att på försök pröva andra vårdformer som t.ex. enskilt drivnabehandlingshem eller kommunalt drivna sådana hem, som inte är LVM-hem. Fördessa yngre missbrukare är det av behandlingsskäl ofta lämpligt med en längretids värd på ett behandlingshem, kanske eller . En sålångvarig behandling förutsätter missbrukarens frivilliga medverkan. Detförhållandet atl tvånget enligt LVM kommer att ligga kvar bör emellertid kunna ge missbrukaren del stöd han kan behöva för attfullfölja behandlingsprogrammet. Vårdtidenpå ett LVM-hem avses komma att endast i undantagsfall uppgå till sex månader.Genom institutet vård i annan form (27 §) ges goda förutsättningar för en tidigutslussning från LVM-hemmet. Ett viktigt motiv för en längre vårdtid är justmöjligheten att i ett inledningsskede omgärda värd utanför LVM-hemmet med ettvisst tvång. Enligtnuvarande ordning beräknas värdtiden utifrån uttalanden i förarbetena till dengamla lagen. Vad som har sagts där har inte kommit till uttryck i lagtexten. Avmotivuttalandena till 7 § i den gamla lagen (prop. 1981/82:8 s. 78) framgår attvården påbörjas genom ett beslut om intagning i ett sådant hem som är särskiltavsett att lämna värd enligt den lagen. Beslutet om intagning fattas av den somförestår vården vid hemmet efter framställning av socialnämnden. Om missbmkarendessförinnan har varil omhändertagen, räknas den fiden inte av frånvårdtiden. Det är inte nödvändigt att missbmkaren faktiskt alltid inställer den ansvariga institutionen. Värden kan också inledas pä sjukhus. Tiden försjukhusvistelse räknas i allmänhet in i värdtiden. Dethar under remissbehandlingen påpekats att beslut om intagning och den faktiska intagningen på institution eller på sjukhus ibland sker , och att den enskilde klienten därför inte vet när vårdfiden börjar löpa. Beräkningen av vårdtiden mäste vara rättssaker och okompli cerad. I paragrafen föreskrivs därför att värden påbörjas när missbmkaren kommer till institufionen eller sjukhuset. Det är således den faktiska instäl lelsen och inte dagen för intagningsbeslulet som är avgörande. I de flesta fall torde dock den faktiska inställelsen och dagen för beslut om intagning sammanfalla. Pä det sätt lagtexten är utformad kommer värdtiden att till skillnad från nuvarande ordning även omfatta den tid då en missbmkare som är omhändertagen vistas på ett LVM-hem eller på sjuk hus. För den enskilde klienten framstår del ofta som naturligt att räkna vårdtiden från den dag intagningen skedde, vare sig det gäller ell beslut om omhändertagande eller ett beslut om vård. Vården upphör genom beslutom utskrivning, vilket enligt 25 § fattas av Prop. 1987/88:147 den somförestår vården vid LVM-hemmet. Ommissbmkaren själv vill och det finns möjligheter att behålla honom på LVM-hemmet,kan han naturligtvis bli kvar där även efter utskrivning från värden enligtLVM. Vården fortsätter då i frivilliga former och regleras av bestämmelserna isocialtjänsfiagen. 21§ Som vårdfid räknas inte den fid då missbmkaren 1. olovligen vistas utanför etthem som avses i 22 § eller 2. är häktad eller intagen ikriminalvårdsanstalt. Den innehåller regler om avräkning från vårdfiden när missbmkarenolovligen vistals utanför ett LVM-hem eller är häktad eller intagen ikriminalvårdsanstall. Somframhållits i den allmänna mofiveringen (avsnitt 4.6) är det anmärkningsvärtvanligt med avvikningar från LVM-hemmen. Den föreslagna bestämmelsen i punkt 1innebär att den tid under vilken missbmkaren är avviken inte skall räknas somvårdtid. Det är endast olovliga vistelser utanför LVM-hem som avses. Ommissbmkaren på försök har förts över till vård i annan formenligt 27 §, räknas detta givetvis inte som en olovlig vistelse utanför hemmet.En missbmkare som genomgår ett behandlingsprogram utanförhemmet och som på nytt börjar missbmka eller håller sig undan från behandlingenfår hämtas äter fill LVM-hemmet. Om missbmkaren efter ett beslut om hämtninghåller sig undan, skall inte räknas in i vårdtiden. Av12 § tredje stycket framgår att beslutet om vård upphör att gälla omavvikningen eller intagning i häkte eller kriminalvårdsanstalt varar minst sexmånader i följd. Beträffandepunkt 2 kan del i och för sig te sig självklart att inte heller vistelse i enkriminalvårdsanstalt skall räknas som vårdtid enligt LVM. Ett straff som ådömsenligt har ett helt annat syfte än ett beslut om LVM-vård.Verksamheterna styrs av olika mål och intressen. Har man funnit situationenvara sådan att LVM-vård måste komma till stånd, skall sådan vård inte kunnaersättas med en vistelse i kriminalvårdsanstalt, i vart fall inte generellt. Enannan sak är att det enskilda fallet ibland kan te sig annorlunda. En vistelsei en kriminalvårdsanstall kan leda till att det inle finns skäl att efterfrigivningen fortsätta LVM-vården. Om man finner att syftet med LVM-vården haruppnätts, skall den givetvis upphöra. 22§ Tvångsvärd lämnas genom hem som drivs av landstingskommuner eller kommuneroch som är särskilt avsedda att lämna vård enligt denna lag (LVM-hem). Eltsådant hem skall ledas av en styrelse. Styrelsenföreslår vården vid hemmet i den mån uppgiften inte har överlåtits på ensärskild föreståndare. Bestämmelsenhar sin motsvarighet i 11 § första och Qärde styckena i den Avspråkliga och lagtekniska skäl har de hem som anges i paragrafen Prop.1987/88:147 kallats för LVM-hem. Ordet används i det praktiskaspråkbmket.