mot · GA02So263 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So263 m. fl. 1986/87 So263 Ungdomen är framtiden och dagens ungdom är makthavare är exempel på fraser som man använt när man velat värna om ungdomar och deras rättigheter och möjligheter. Denna typ av fraser har dock hörts allt mindre . I stället har debatten kretsat kring ungdomar som problem; ungdomsvåld, ungdomsarbetslöshet, disciplinproblem bland ungdom och ungdomslösningar är bara några av de begrepp som används. Ungdomar betraktas inte längre som en tillgång och en viktig resurs för samhället, utan som en belastning, som något som ställer till problem och som kostar pengar. Den politik som bedrivs gentemot ungdomarna leder naturligtvis till svåra konsekvenser, inte bara på det materiella planet. Många ungdomar upplever att de inte har någon plats i samhället, dom har ingen roll, ingen funktion att fylla. Möjligheten till att påverka sin situation är också liten, de svar som ges är att man skall satsa på sig själv och misslyckas du så är det ditt eget fel. ökar hotet mot hela vår existens, oron för miljökatastrofer och kärnvapenhot är stor bland ungdomen. Enligt en undersökning bland mer än 900 skolungdomar, gjord av Läkare mot kärnvapen, tror mer än en tredjedel av de tillfrågade på kärnvapenkrig inom sin egen livstid. Ett samhälle som inte klarar av att ge den unga generationen en framtid och en tro är ett sjukt samhälle, ett samhälle som självt inte har någon framtid. Därför måste detta samhälle kraftigt omdanas. Den nuvarande ungdomsoch framtidsfientliga politiken måste med kraft slås tillbaka. Det krävs en politik för ungdomen och framtiden! Det krävs en socialistisk politik! För en samlad ungdomspolitik Vi vill med denna motion lägga grunden för en samlad ungdomspolitik, en politik för framtiden. Det kräver både historiska tillbakablickar, beskrivningar av dagens verklighet och att man sätter in ungdomspolitiska frågor i sitt sammanhang. Det kräver att man ser sanningen i vitögat; dagens är ett ojämlikt ungdomsfientligt klassamhälle. För att vända utvecklingen och lösa problemen krävs konkreta förslag, ordentliga resurser och, inte minst, en konsekvent socialistisk arbetarpolitik. Denna motion kan därför också ses som en sammanfattning av, eller ett komplement till de krav som vpk ställer på alla andra områden. Ungdomens situation och möjligheter är nämligen centrala i allt vårt arbete - ungdomen är framtiden! De ungas förändrade uppväxtvillkor Att vara barn eller ungdom var i tidigare samhällen bara en fråga om ålder. Inte en fråga om en speciell social tid i en människas liv. utgjorde barnen redan tidigt en del av arbetsstyrkan, och ansågs de knappt som fullvärdiga människor. Det var först hos den framväxande borgarklassen som barndom och ungdom blev speciella perioder i människans liv. En period man inte behövde ta fullt ansvar som person. En period fulld av utbildning och fostran till speciella normer, regler och värderingar. Inom arbetarklassen var fortfarande barn och ungdomar tvungna att tidigt gå ut i produktionen för att bidra till familjens försörjning. Det var först i mitten och slutet av som barnens arbetsdag begränsades i och som den obligatoriska skolan infördes. Men det skulle dröja ännu längre innan arbetarklassens unga fick en med borgarklassen jämförbar ungdomstid. I verklig mening var det först som ungdomstiden blev mellan barndom och vuxenlivet. Det var först då som verkliga ungdomskulturer, ungdomsproblem och ungdomskulten i verklig mening växte fram och började exploateras av de kommersiella krafterna. Ungdomstiden (dvs. från puberteten till det man av det övriga samhället har accepterats som vuxen) har blivit allt längre, dels på grund av en tidigare pubertet, men framför allt på grund av att utbildningstiden blivit allt längre och ungdomsarbetslösheten kraftigt ökat. Det har dessutom under skett enorma förändringar i de uppväxtvillkor som formar och präglar de uppväxande generationerna. Några av de viktigaste förändringarna är de följande: Det har skett en gigantisk folkomflyttning. Hundratusentals människor har ryckts upp från sina rötter, från släkt, vänner, lokal miljö och kultur och tvingats flytta till stora industristäders anonyma förortsområden. bodde man ofta i närheten av sitt arbete även i städerna. Naturliga träffpunkter och kontakter med grannar var vanliga. På så sätt var det en större social kontroll - på både gott och ont än i våra dagars sovstäder för arbetare. Där är det ofta ont om naturliga träffpunkter, vilket lätt leder till ensamhet, isolering och utslagning. Arbetssituationen har också förändrats . Genom långvarig facklig kamp har den fysiska arbetsmiljön förbättrats avsevärt. Den psykiska arbetsmiljön har ofta blivit sämre, med mer ensamarbete och högre arbetstakt, vilket för många lett till isolering och ensamhet även under arbetstid. Samhällets organisation och funktion har blivit alltmer svårförståelig för ungdomen, eftersom de inte ges någon inblick i produktion och arbetsliv. Skolans isolering och avståndet mellan bostadsområde och arbetsplatser bidrar till detta. Det alltmer teknologiskt och byråkratiskt styrda samhället ökar avståndet till de vanliga människorna. Familjestrukturen har kraftigt förändrats. Den vanligaste familjen är knappt längre mamma-pappa-barn utan "mamma-barn. Faderns roll i familj och samhälle har faktiskt minskat. Den förändrade familjen och det mer isolerade boendet har också lett till färre vuxenkontakter för de unga. Gängens betydelse har ökat i samvaro och uppfostran. Till denna kraftigt förändrade sociala uppväxt skall vi även lägga en massivare och än mer listig borgerlig indoktrinering som sker genom skola, massmedier, höger- och SAF-propaganda - men också genom de kommersiella krafterna i form av reaktionära och egoistiska ideal som förs fram i filmer, seriemagasin och olika modetrender. I avsaknaden av en meningsfull roll i samhället är de unga mer utsatta för detta, i och med att den enda roll som det kapitalistiska samhället på allvar erbjuder ungdomen är rollen som konsument. Detta visar oss med all önskvärd tydlighet att svårigheterna att vara ung i högsta grad är en klassfråga. När ungdomen var förbehållen överklassen var det ett skyddat lekrum . när också arbetarklassen tillkämpat sig rätten till en verklig ungdom så har det blivit år fyllda av exploatering och indoktrinering. Listiga reklammakare och trendsättare gör allt för att tjäna pengar på ungdomars osäkerhet och sökande efter en identitet. Det sätts likhetstecken mellan självsäkerhet och dyra prylar. Reklamens budskap är att du inte är något värd om du inte är vacker, rik och lycklig. Men, har du pengar kan du köpa dig ett värde, en självsäkerhet. Konstlade behov, normer och regler byggs upp av kapitalet i en allt snabbare takt. Unga människors behov av en identitet får de till stor del uppfyllt genom att vara som alla andra i gruppen ungdomar. Men alla orkar inte hänga med i trendkarusellen, många har helt enkelt inte råd. Att inte hänga med leder lätt till bristande självkänsla och mindervärdeskomplex. Som vanligt är det arbetarklassens unga som drabbas hårdast, de har minst pengar. Att människor, på det vis som skett, helt slitits ur sina landsdelar, rotsystem och släktband har knappast motstycke i historien. Visst har stora omvandlingar skett tidigare men då fanns en annan social sammanhållning. I (3/4-83) formulerade den finske författaren och psykiatrikern detta på följande sätt: Många människor är inte längre människor i den bemärkelsen ordet tidigare användes. De är inte längre bofasta någonstans där de har en tradition, en 1 * 1986/87. historia, en släkt, en roll som son eller dotter, far eller mor, syster eller kusin, ordförande i nyktherhetsnämnden eller sekreterare i frivilliga . Människans fästen eller fästpunkter har förstörts. Hon finns bara till i en dimension, som arbetskraft som kan transporteras efter behov och säljas där kapitalet har slagit rot. Ständiga och dagliga problem för unga Mycket tidigt möts barn och ungdom av det kapitalistiska samhällets konkurrens och utslagningssystem. Skolan lär för detta hårda samhälle. Språket, innehållet i undervisningen och betygen är medel med vilka konkurrenssamhällets värderingar och system indoktrineras i unga människor. Utsortering och utslagning påbörjas tidigt i skolan och får sina fulla effekter i högstadium och gymnasium. Anpassad studiegång i högstadiet och stark linjeuppdelning i gymnasiet är delar i detta system för utsortering. Många ungdomar har stora problem i skolan, men vad det i grunden handlar om är en skola som, trots vackra intentioner i läroplaner, är konkurrens- och utslagningsinriktad. Det är en skola som är inställd på att vissa skall slås ut. De som slås ut i skolan är också de som sedan fyller arbetslöshetsköerna. Till en början döljs man från officiell arbetslöshetsstatistik med hjälp av ungdomsplatser och ungdomslag. När det sedan är dags för den öppna arbetsmarknaden tvingas många att flytta för att över huvud taget få ett arbete. I storstäderna växer då i stället bostadsköerna. Man kan kanske få ett arbete - men var skall man bo? För dem som inte lyckas få arbete väntar den farliga arbetslösheten där självförtroende, självaktning, psykisk och fysisk hälsa snabbt urholkas. Särskilt allvarligt är det när unga människor i sitt första möte med öppen arbetsmarknad kastas ut i arbetslösheten. För dem som lyckas skaffa sig ett arbete kan andra problem snart uppkomma. Många arbeten som finns inom modern industri är så enahanda och tömda på skapande och meningsfullt innehåll att det med ett sådant arbete kan vara svårt att känna verklig identitet och mening i livet. Att en del ungdomar lämnar fasta arbeten vid industriernas löpande band förfasar sig ibland en del vuxna över, men den som själv stått vid en sådan arbetsuppgift några månader inser att det i längden är ett hot mot ens mänskliga värdighet att tvingas till upprepade arbetsmoment, utan överblick eller insikt i arbetsprocessen. Bristen på meningsfulla fritidssysselsättningar är ett annat växande problem som är särskilt tydligt i förortsmiljöerna, men även i vissa glesbygdsområden. I dessa nedskärningstider väljer många kommuner att först dra in på de områden som gäller barn och ungdom. Fritidsgårdar stängs, får ändrade öppettider, mindre personal. Det sparas på skolor och barnstugor. Det dras ned på föreningsstöd och mycket annat. Detta har lett till att ungdomar på många orter i anser att deras största problem är att de inte har någonstans att ta vägen. Vpk har tidigare tagit upp frågan om en levande ungdomskultur. ali anledning att upprepa kraven om ett aktivt stöd från samhällets sida till ungdomens egen skapande kultur. Den yttrar sig framför allt i utövandet av musik. har tidigare avslagit krav på stöd till ungdomens egen skapande musik med motivering att det är en angelägenhet. Ja, visst är det en angelägenhet men det är också en samhällelig angelägenhet. Att visa sitt stöd till ungdomarna genom olika former av kampanjer och uttalanden är inte nog. gäller det att gå från ord till handling. Det behövs ett direkt aktivt stöd till ungdomarnas egen kultur. Vpk menar att verkligen måste betona vikten av att stödja ungdomarna. Det räcker inte med att hänvisa till kommunerna. har det s. k. ungdomsvåldet debatterats flitigt i . a. har det med statsministern i spetsen startats en antivåldsgrupp. Man tror i breda kretsar att en del ungdomars våldsamma beteende kan stävjas genom sådana här grupper. Vpk menar att alla sådana lösningar bara är ett skrap på ytan. Under ytan kvarstår de verkliga problemen såsom rätten till ett framtidshopp, rätten till arbete och utbildning, rätten till en lön att leva på, rätten till en levande kultur m. m. Betänker man de stora förändringarna i samhället och de därigenom starkt förändrade uppväxtvillkoren inser man att de unga utsätts för våld från samhället. Ett våld som innebär att de inte ges något värde, inte någon roll eller identitet i samhället - att en del reagerar kraftfullt mot detta är inte så konstigt. Unga människor känner ofta en stark längtan efter gemenskap, trygghet och värme, eftersom det samhälle de vuxit upp i inte kunnat förverkliga dessa grundläggande behov. I stället söker man värme och gemenskap hos vännerna, i sitt gäng, i musiken, i dagdrömmar och fantasier. Samhällets våld mot ungdomar yttrar sig också i olika repressiva åtgärder och metoder som aldrig skulle accepteras om de riktat sig mot vuxna. Ett exempel på detta är den omvända bevisföring som på en del orter, t. ex. i , praktiseras för att få tag på unga haschmissbrukare. Socialtjänst, skola och polis samarbetar kring registrering av ungdomar som verkar misstänkta. Dessa tvingas sen, för att bevisa sin oskuld, bl. a. lämna återkommande urinprov. Detta förfarande strider helt mot all demokratisk och rättslig tradition vi har här i landet. Ingen skall behöva bli stämplad som knarkare eller kriminell utan att vara skyldig. Ett annat exempel på samhällets våld mot ungdomar är det sätt som husockupanterna behandlas på. Desperata bostadslösa ungdomar har tagit lagen i egna händer för att söka lösa sin akuta situation. De ockuperar hus som står tomma i väntan på rivning eller lyxsanering. De kräver sin rätt till en egen bostad. Vad blir samhällets svar? Massiva polisinsatser med tårgas och batonger. När ungdomen protesterar för att de nekas sina självklara rättigheter, finns det inga gränser för vilka resurser samhället kan sätta in för att stävja upprorsmakarna. Till och med kommunala bussar har satts in föra» frakta bort demonstrerande bostadslösa ungdomar. Men när de unga kräver ökade resurser för att få sina krav uppfyllda, då är det plötsligt tomt i kassakistorna, då hänvisas det till det statsfinansiella läget. krävs en politik som tar sikte på ett helt annat samhälle för att förverkliga drömmen om ett liv i gemenskap och trygghet för de unga. Men kan viktiga steg tas. Centrala krav för förändring Vi vill här understryka betydelsen av andra konkreta motioner som vi inlämnat i årets riksdag, som på ett avgörande sätt kan förbättra ungdomens villkor. Det krävs en helt annorlunda skola än den vi har . I vår motion om skolans inre demokrati har vi skissat på en annan skola, som lär för livet och inte för betygen, som lär samarbete och inte konkurrens och utslagning. Det krävs rätt till fasta jobb med löner som går att leva på. Det måste bli slut på nödlösningar som ungdomsplatser och ungdomslag, det måste bli slut med det grova samhällsvåldet mot de unga i form av arbetslöshet. Alla skall ha rätt till arbete med lön att leva på - det är viktigt inte bara av ekonomiska skäl, utan även för möjligheten att känna identitet och ha en roll i samhället. Det är alla ungas rätt att ha en meningsfull fritid. Därför krävs fortsatt satsning på bred ungdomsverksamhet, i form av såväl fritidsgårdar med demokratisk styrning som förenings- och idrottsverksamhet. Det krävs en rejäl satsning på den växande breda musikrörelsen i vårt land, med byggande av /kulturens hus, där de unga själva har ett stort ansvar för utformning och styrning, och där den positiva skaparlust som finns hos många unga kan tas till vara. Det krävs en ny bostadspolitik som satsar på de ungas behov av små lägenheter, ettor och tvåor. Det kan förverkligas genom bl. a. lägre hyror som frigör många lägenheter som bebos av unga familjer som egentligen behöver något större och genom nybyggnation. Denna politik har siktet inställt på ett annat samhälle, där det inte är högsta möjliga vinst för några få, utan allas rätt till jämlikhet och rättvisa som är drivkraften. Det innebär självklart att denna politik i flertalet ungas intresse kommer att få sina givna fiender i storfinans och etablissemang. Många problem är gemensamma för ungdomen i hela landet, men det finns också skillnader; i glesbygden finns inga jobb och i storstaden inga bostäder t. ex. Vi har tidigare i denna motion talat om de problem det för med sig när människor tvingas flytta från invanda och trygga miljöer till sterila förortsområden med ensamhet och isolering som följd. Detta är dock ofta det enda som erbjuds ungdomar , om de över huvud taget vill räkna med att få ett jobb och en möjlighet att försörja sig själva. Trots att många är medvetna om vad denna flyttlasspolitik för med sig i form av mänsklig isolering och vantrivsel, regional obalans och utarmning av hela landsändar, är det märkligt tyst om förslag som i verklig mening syftar till att bryta denna utveckling. Tvärtom verkar det som om allt fler samhällsplanerare och liknande mer och mer anammar storfinansens tal om att dela in i ett treortssystem. Ett system där s. k. kreativa poler, framför allt kring de tekniska högskolorna, utgör centrum för tänkande i samhället, för framtidens överklass och intelligentia. Till dessa kopplas sedan produktiva centra, orter med traditionell produktion, t. ex. av bilar, livsmedel eller pappersmassa. Här kommer det framtida samhällets "medelklass att bo, är det tänkt. Slutligen då omsorgsvården, glesbygd och utflyttningsområden, där man inte räknar med någon större produktion. Hit räknar man bl. a. inland och delar av Bergslagen och i dessa områden bor således det framtida samhällets underklass. finns också tydliga tecken som pekar mot att detta storfinansens önskesamhälle kan bli verklighet inom en inte alltför avlägsen framtid. Men det som är ett drömsamhälle för storfinansen är knappast något paradis för resten, det är inte heller svårt att konstatera. Vi tänker här redovisa några exempel från olika kommuner i landet, kommuner som kan passa in på olika ställen i treortssystemet. Vi börjar med den kreativa polen, vi har valt . Visst finns det utrymme för kreativitet - för ett fåtal. Några få ungdomar, framför allt från överklassen och övre medelklassen, kan gå spikrakt genom ungdomsskola och universitet och ut till välbetalda jobb inom framför allt data-, teknik- och elektronikbranscherna. Men för det stora flertalet ungdomar finns inte denna möjlighet, för dem väntar i stället traditionella tillverknings- eller serviceyrken. Arbetslösheten är inget större problem för ungdomarna i , generellt sett. Det finns dock många invandrarungdomar i första och andra generationen här och dessa har i genomsnitt högre arbetslöshetssiffror, framför allt på grund av längre arbetslöshetsperioder. Detta beror framför allt på att invandrarungdomen i regel har lägre utbildningsnivå än de svenska ungdomarna. De är också i större utsträckning hänvisade till konjunkturkänsliga näringsgrenar och yrkesområden. Naturligtvis spelar språksvårigheter också en stor roll. Här måste resurser sättas in för att ge invandrarungdomen utbildning och arbete. Långa arbetslöshetsperioder leder lätt till social utslagning, drogmissbruk och kriminalitet. Det allra mest skriande behovet för ungdom är dock rätten till en egen bostad. Av de ungdomar som står i bostadskö är bostadslösa. Dessa 38 000 ungdomar - en tredjedel av hela bostadskön är hänvisade till att bo hos kompisar och släktingar eller till att betala en andrahandsförmedlare för att få tak över huvudet. Att köpa en lägenhet är det inte många som har råd med, inte när priserna ligger uppåt en halv miljon. Anledningarna till bostadsbristen är många; byggandet har varit lågt, antalet ungdomar har ökat, många smålägenheter har försvunnit i och med saneringar och ombyggnation av äldre fastigheter. Men det finns också stora ekonomiska intressen i bostadsmarknaden, vita, svarta och grå pengar florerar om vartannat. Spekulation i bostäder är en lönande affär. Det är inte ovanligt att man kan tvingas betala uppåt . för ett hyreskontrakt på en etta i . Har man inte dessa pengar kan man i stället vara hänvisad till att betala ockerhyror för en andra- eller tredjehands lägenhet. som denna karusell pågår står många lägenheter tomma undre stora delar av året - direktörernas och pamparnas övernattningslägenheter. Andra lägenheter görs om till kontor. Men det finns även en annan ekonomisk sida av bostadsmarknaden. Många barnfamiljer som egentligen skulle vilja ha något större bor kvar i små lägenheter av ekonomiska skäl. Hyran blir för hög i en större lägenhet. Men ungdomarna är i längden inte heller hjälpta av special- och nödlösningar som är tidsbegränsade, t. ex. ungdomskontrakt. För vart skall man ta vägen sen? Den här typen av förslag leder bara till att problemen flyttas upp i åldrarna på samma sätt som man gjort med arbetslösheten. Ett annat viktigt område som drabbats av nedskärningar är fritidssektorn. minskade antalet skolgårdslekar med nära hälften, antalet parklekar och fritids- och kvartersgårdar med cirka en tredjedel. Till detta skall läggas att nedskränkningarna i årets budget är kraftigar än någonsin på fritidsområdet, totalt skall ca 30 miljoner sparas. När fritidsgården är stängd och man inte har någon annanstans att ta vägen, hänvisas ungdomen till gator och torg. De som har pengar kan ju betala för nöjen: musik, bio, disco, osv., men många ungdomar har helt enkelt inte råd. Dessutom är det betecknande för dessa kommersiella nöjen att de oftast bygger på passiv konsumtion - men ungdomar vill också ha möjlighet att göra något själva! I finns några ställen för ungdomars eget skapande, framför allt av musik. Men antalet repetitionslokaler och speltillfällen är långt ifrån tillräckligt. Även på skolområdet har kraftiga nedskärningar och besparingar gjorts. Skolor förfaller och utslagningen ökar till följd av nedskärningar av personal. Utbildningskvaliteten hotas på grund av otillräckliga resurser med bl. a. läromedel. Gemensam nämnare för ungdomens situation i är dock att problemen slår olika. Kommer man från ett välsituerat hem med någorlunda gott om pengar har man goda förutsättningar att ta sig fram, göra karriär, få en bra bosad osv., dvs. utnyttja den kreativa polen. Kommer man från ett arbetarhem i en förort är situationen en helt annat. Exempel från vad storkapitalet vill kalla omsorgsområden har vi valt från kommun i . Invånarantal: 8 135, . Det är en typisk utflyttningsbygd och dom som flyttar är i allmänhet unga människor. Men flyttar till jobben. Det är ont om kvinnojobb, framför allt i ytterområdena, men inte heller i tätorten räcker jobben, tjejerna tvingas flytta för att få jobb. Killarna har lättare att stanna, de kan få jobb i skogen eller på sågverk. Detta leder till en sned könsfördelning bland ungdomarna med överskott på killar. Koncentrationen av arbetstillfällena till tätorten leder till bostadsbrist där 300 står i kö till hyreslägenhet, Även här har kulturen fått kännas vid nedskärningar, liksom på många andra ställen. Inom skolan är det kanske allra största problemet att flera gymnasieutbildningar saknas, framför allt traditionella kvinnolinjer. Vill man t. ex. gå vårdlinjen, tvingas man flytta. För ungdomen i kan man alltså i stort sammanfatta situationen: Du ska ha stor, mycket stor, tur om du lyckas få ett arbete i . För de flesta står valet mellan att flytta eller bli arbetslös. Många väljer att flytta. Från s. k. produktionscentra har vi valt och , två traditionella industriorter. Men även om dessa orter enligt kapitalets modell skulle hamna i samma fack, finns det stora skillnader mellan dem. Västeråsungdomens situation påminner en del om stockholmarnas, medan förhållandena för de unga i mest liknar Arvidsjaurbornas. I är bostadsbristen det stora problemet, 4 300 personer söker lägenhet på 12 rum och kök, drygt en tredjedel av dem är ungdomar. Små lägenheter försvinner i saneringar och ombyggnationer, eller görs om till kontor. Kommunen satsar på byggande av småhus för barnfamiljer och på skrytbyggen i centrum i stället för lägenheter åt ungdomen. Totalt beräknas endast 169 nyproducerade lägenheter att bli klara . Kommunen är mycket beroende av ASEA, det är där jobben finns. Man har bl. a. gått med på att ett enormt glas- och betongkomplex - största skyskrapa skall byggas mitt i centrum, för att ASEA skall ha tillgång till ett hotell i veklig lyxklass för sina utländska affärskompanjoner.