mot · GA02u413 · 1987-01-27 00:00:00 — m. fl. (c) Nedrustning 1986/87 U413-416 föreslår i denna motion en rad åtgärder som syftar till att främja nedrustning och varaktig fred. Ett av krav är ett program för nedrustning av kärnvapen. Viktiga delar i programmet är: o fullständigt stopp för kärnvapenprov o fullständigt stopp för tillverkning av kärnvapen och dess vapenbärare o förbud mot all vidare utplacering av kärnvapen och kärnvapenbärare o fullständigt förbud för produktion av klyvbart material för vapenändamål o avtal om icke-första-användning o stoppa utbyggnad av kryssningsmissiler o stoppa militarisering av rymden o visar i motionen på sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen och kräver ett förhindrande av spridning av kärnvapen via kärnkraftsteknik och kärnkraftsavfall o vill ha en fördjupad nordisk dialog om en kärnvapenfri zon i norra och föreslår att en parlamentarisk arbetsgrupp tillsätts. måste göra sitt yttersta för att få fram ett heltäckande förbud mot kemiska vapen, anser och vill att FN undersöker uppgifterna om kemisk krigföring i . vill få till stånd begränsning av den kapprustningen och vill ha återhållsamhet med övningar. Den svenska vapenlagstiftningen bör ses över i syfte att skapa säkrare garantier. Svenska vapen får inte komma till användning i konflikter mellan eller inom stater. Rustningarna är det mest iögonenfallande exemplet på hur vi slösar med de resurser som vi borde använda för att lösa mänsklighetens överlevnadsproblem. Därmed bidrar vi till att fördjupa fattigdomen. Fattigdom och orättvisor är i sin tur en huvudorsak till konflikter och krig. Krigen innebär ökad fattigdom och en omfattande miljöförstörelse. På det sättet kommer vi in i en ond cirkel av tragiska dimensioner. Världens samlade militära utgifter uppskattas till ca 700 miljarder dollar eller . Det motsvarar Mot. värdet av de samlade investeringarna i samtliga och är U413 ungefär 20 gånger så mycket som de västliga industriländernas samlade u-landsbistånd. Denna vetskap borde vara en ännu större drivkraft till arbete för fred för enskilda och länder än vad den är . När vi dessutom vet att de stora kärnvapenarsenalerna hotar mänsklighetens överlevnad och vår civilisations bestånd inser vi att vi måste sätta till alla krafter för att bryta upprustningsspiralen. Utgångspunkten för nedrustningsarbetet är vårt eget lands säkerhet och tryggheten för det egna folket. Men nedrustningspolitiken har också internationella mål. Den syftar till att skapa en fredlig utveckling i världen. Den vill skapa bättre förhållanden mellan världens länder. Genom olika konventioner syftar den till att minska riskerna för krig. måste vi dock konstatera att det inte träffats någon överenskommelse som leder till minskning av hotet från kärnvapen mot mänsklighetens rätt till överlevnad. Det råder inget som helst tvivel om att det finns ett brett folkligt stöd för en sådan överenskommelse i . Huvudansvaret för att hejda den fortgående kapprustningen ligger hos kärnvapenmakterna. Något oväntat beslöt president och generalsekreterare att träffas för ett arbetsmöte i . När de åter skildes visade det sig att de inte hade kunnat komma överens om konkreta nedrustningsåtgärder. När den första besvikelsen hade lagt sig, kunde man ändå konstatera att samförstånd hade nåtts på flera viktiga punkter. Det gällde en halvering av de strategiska vapnen , det gällde ett tillbakadragande av alla medeldistanskärnvapen från och det gällde en uppgörelse om framtida kärnvapenprov. Förhandlingarna i har fått förslag till det fortsatta långsiktiga arbete mellan och . Det är viktiga och konkreta resultat. Traditionellt har man förbundit säkerhet med militär säkerhet garanterad av vapen som förutses skydda mot yttre militära hot. En ökad medvetenhet om de icke-militära hoten har vuxit fram . Exempelvis har den utbredda ekonomiska krisen samt den oansvariga resursförbrukningen och miljöförstöringen som drabbar stora delar av jorden och dess fortsatt ökande befolkning givit säkerhetsbegreppet ytterligare dimensioner. Stabilare ekonomier och en mer rättvis fördelning av världens resurser är viktiga förutsättningar för skapandet av fred och säkerhet i världen. Kapprustningen visar att ökad säkerhet inte står att finna genom fler och mer sofistikerade vapen. Medan man trott sig skapa säkerhet genom ömsesidig avskräckning inom ett system av terrorbalans, upplevs dess system nu som det verkliga hotet. En fortsatt upprustning måste ersättas av en ömsesidig nedrustning. Säkerheten kräver i dagens läge framför allt att ett globalt accepterat 2 system för fredens bevarande skapas. Vad som behövs är en effektiv meka- Mot. 1986/87 nism både för att hindra kärnvapenkrig och för att över huvud taget förebygga U413 att konflikter mynnar ut i krigshandlingar. måste ge FN:s generalsekreterare allt tänkbart stöd i hans ansträngningar att stärka världsorganisationens och i synnerhet säkerhetsrådets roll i detta sammanhang. Nedrustning är en angelägenhet för alla FN:s medlemsstater. Också i det direkta förhandlingsarbetet måste därför FN:s roll stärkas. För att bidra till detta bör ta på sig en större andel av finansieringen av FN:s verksamhet. bör ta upp diskussioner om en nordisk gemensam satsning. De nordiska länderna har från olika säkerhetspolitiska utgångspunkter gemensamt skapat en situation präglad av fred och stabilitet. Den svenska nedrustningspolitiken har kommit att i ökande grad gälla frågor som har stor betydelse för den svenska säkerheten. Nedrustningsarbetet måste användas som ett aktivt säkerhetspolitiskt instrument. Det är en självklar del i arbetet för en fredligare värld. Vi måste eftersträva en fortgående dialog som kan bidra till avspänning och ökat förtroende i hela , till ett utökat ekonomiskt samarbete över blockgränserna och till respekt för mänskliga fri- och rättigheter. Resultatet från om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder och nedrustning i gav en värdefull grund i detta arbete. hävdar de små nationernas rätt att delta i nedrustningsarbetet. Svensk utrikespolitik måste även framgent vara inriktad på att ställa all teknisk och diplomatisk kompetens i den internationella nedrustningens tjänst. Vi måste ta vara på det engagemang för fredsarbete som finns i vårt land. Program för nedrustning av kärnvapen Hotet om kärnvapen är dominerande också för svensk säkerhet. Att förhindra kärnvapenspridning, främja nedrustning på kärnvapenområdet och att arbeta för att befintliga kärnvapen aldrig kommer till användning är av centralt intresse för oss. För att det skall kunna innebära en verklig säkerhet måste alla kärnvapen avskaffas. De vetenskapliga studierna om kärnvapenkrigets effekter har visat en ohygglig bild. har inte bara skrämmande omedelbara effekter. Det rymmer också långsiktiga konsekvenser som kan ödelägga vår jord och oåterkalleligen påverka betingelserna för allt mänskligt liv på vår planet. Ett kärnvapenkrig drabbar alla folk och alla stater, även dem som finns långt bort från krigsskådeplatsen. måste fortsätta att driva de krav som framförde i FN 1982 och som den socialdemokratiska regeringen senare fullföljt: - ett fullständigt stopp för kärnvapenprov - ett fullständigt stopp för tillverkning av kärnvapen och dess vapenbärare - ett förbud mot all vidare utplacering av kärnvapen och kärnvapenbärare - ett fullständigt förbud för produktion av klyvbart material för vapenändamål. 1* 1986/87. En sådan frysning av kärnvapenutvecklingen skulle kunna utgöra det första Mot. och mest effektiva steget mot betydande minskningar av kärnvapenarsena- U413 Därefter kvarstår problemen att hantera de stora lager av kärnvapen som kommer att utgöra en fortsatt risk. Löften om icke-första-användning skulle kunna leda till att kärnvapenstaterna minskar sitt beroende av kärnvapen. Därmed skulle antagligen kämvapentröskeln höjas avsevärt. måste fortsätta att verka för att få till stånd sådana utfästelser. har länge drivit ett aktivt arbete för att få till stånd provstoppsavtal. Ett provstopp skulle praktiskt taget innebära slut på kärnvapen. Det finns ett gällande partiellt provstoppsavtal . har i lagt fram förslag till ett fullständigt provstoppsavtal. har också tagit fram en metod för att seismologiskt mäta och kontrollera kärnexplosioner. Även om vi inte känner bakomliggande motiv kan vi konstatera att företagit ett ensidigt kärnvapenprovstopp och även inbjudit till avtal om provstopp. uppehåll har varat . Från har vi i särskilt kritiserat de franska kärnvapenproven vid Mururoa som sker mot befolkningens vilja. Den nuvarande regeringen har helt avstått från att kritisera dessa prov. Det sker med hänvisning till att bör kritisera alla kärnvapenprov generellt. Den bör fördöma kärnvapenprov var helst de förekommer och oberoende av vilket land det gäller. Ett tiotal provstoppsavtal tillhör de områden som bör ha en särskild prioritet. bör ta förnyade initiativ för att få till stånd ett sådant avtal. Kryssningsmissiler är en relativt ny vapentyp som har egenskaper som gör att det finns särskild anledning att försöka få till stånd ett förbud mot användningen av dem. De är lågflygande och svåra att upptäcka. De är förhållandevis billiga att tillverka och kan därför befaras få en allt större spridning om inte åtgärder sätts in för att förhindra detta. De kan dessutom utgöra ett särskilt hot mot oberoende länder som , genom att de med sina flygbanor kan kränka vårt territorium. Även oavsiktliga kränkningar eller olycksfall vid hanteringen av dem kan innebära ett hot mot oss. Vi anser därför att det är angeläget att få till stånd internationella förhandlingar som syftar till ett förbud mot kryssningsmissiler. Sådana förhandlingar bör i första hand inriktas på de typer av kryssningsmissiler som har lång räckvidd och som innebär ett särskilt hot mot neutrala länders territorier. Rymden tillhör hela mänskligheten och får inte missbrukas för krigiska syften. Det är positivt att kunna använda satelliter i rymden för kommunikation och information. Det är också nödvändigt med satelliter för att kontrollera avtal på nedrustningsområdet. och har tillsammans skickat upp 2 000 militärt inriktade satelliter. föreligger en risk för ytterligare militarisering av rymden genom utveckling av vapensystem direkt för rymden. har testat antisatellitsystem. Båda stormakterna forskar kring partikelstrålvapen och laser för rymdändamål. President har i , under stort motstånd, gått in för ett strategiskt försvarsinitiativ, SDI, allmänt kallat Stjärnornas krig. Det är ett stort forskningsprogram som syftar till att med nya rymdbaserade kärnvapen slå ut motsidans kärnvapen. vill på detta sätt åstadkomma ett heltäckande försvar i rymden. Förslaget har väckt stort motstånd, både bland allierade och på hemmaplan i . Kongressen har dragit ned begäran om 5,2 miljarder till SDI till omkring 3 miljarder. Det förberedande mötet i mellan supermakternas ledare, och , misslyckades just på grund av det amerikanska SDIprogrammet. var inte beredd att göra några överenskommelser om nedrustningsbegränsningar om vidhåller sitt SDI-program. FN har gett nedrustningskonferensen i uppdrag att förhandla för att förhindra en kapprustning i rymden. När supermakterna kommer så långt som till prov med de nya systemen, äventyras ingångna avtal, och förhandlingarna om rustningsbegränsningar försvåras ytterligare. Tidsfaktorn är av avgörande betydelse; därför är det nödvändigt att utan dröjsmål få till stånd internationella förhandlingar för att förhindra en kapprustning i rymden. inträffade olyckshändelser vid kärnkraftverket i Tjernobyl och haveri med en strategisk atomubåt .Dessa händelser har ytterligare aktualiserat frågor om risker och konsekvenser vid bekämpning av anläggningar och material som skulle kunna leda till spridning av radioaktivitet. En särskild fara utgör möjligheten att kärnkraftverk skadas i krig och att stora mängder radioaktivt material sprids ut i omgivningen. Utredningar publicerade visar att om en sådan anläggning träffas av ett kärnvapen uppstår en oerhörd förstärkning av strålningsverkan. Men även ett angrepp på kärnkraftverk med konventionella vapen kan utlösa spridning av stora mängder radioaktivitet. Angrepp på kärnkraftverk skall därför jämställas med massförstörelse. måste fortsätta att verka för att sådana angrepp förbjuds inom ramen för ett avtal mot radiologisk krigföring. Sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen utspel om Atoms för peace förutsatte att en absolut gränslinje skulle kunna hållas mellan civil kärnkraft och militära kärnvapen. Gränsen skulle hållas med hjälp av tekniska och administrativa system. bildades, fördrag om icke-spridning undertecknades. Vapenmakterna var dock undantagna från kontroll. och kärnvapenarsenaler byggdes upp med hjälp av plutonium från civila gaskylda grafitreaktorer som producerade elkraft. Dessa drivs fortfarande, och de engelska reaktorerna går också för räkning. Plutoniumproduktion i forskningsreaktorer har visat sig vara den väg som flera länder försöker utnyttja för att kunna skaffa sig kärnvapen. Flera stater söker uppenbarligen få reaktorer och upparbetningsanläggningar i egen regi, där upparbetning är svår att motivera annat än som bas för vapenframställning. Genom den civila kärnkraften blir hela plutoniumteknologin en svag länk. Upparbetning, transporter, lagringar etc. ingår. Med en omfattande hantering kan plutoniumstölder och terroraktioner bli återkommande företeelser. Flertalet europeiska stater med kärnkraftsprogram har valt att upparbeta reaktorbränslet och kommer då att äga stora mängder reaktorplutonium. Hur detta skall användas är icke bestämt, utan man förhandlar bara om lagring i regi eller under dess kontroll (IPS). Detta är ingen lösning, bara ett uppskjutande av problemet. Slutförvar av använt kärnbränsle enligt den svenska KBS-3-metoden kan inte heller accepteras, eftersom den enligt vår mening inte uppfyller kraven på en säker förvaringsmetod. är motståndare till kärnkraftverk i . Vi har bl. a. gjort det utifrån vetskapen om sambandet kärnkraft och kärnvapen. anser att bör ta initiativ till åtgärder för att förhindra spridning av kärnvapen via kärnkraftsteknik och kärnkraftsavfall. Kemiska vapen (C-vapen) finns ett förbud mot användning av kemiska och bakteriologiska vapen i krig. Över 100 stater har anslutit sig till detta Genéveprotokoll. Stormakterna och ett antal andra länder har reserverat sig för second use, som innebär att de har rätt att försvara sig med C-vapen om de blir angripna av sådana. Emellertid är detta protokoll inte tillräckligt. Det behövs en ny och mer heltäckande konvention. Riskerna är stora annars att man får en ny generation av kemiska vapen, de s. k. binära vapnen. Kemiska vapen har alltid varit svåra att handskas med för angriparen. De binära vapnen innebär att man kan hålla olika kemiska medel separerade från varandra och att de blandas först i avskjutningsögonblicket. Detta gör dem betydligt lättare att handskas med, och därmed ökar riskerna för ny produktion av C-vapen. har beslutat om tillverkning av binära C-vapen. har enligt rapporter använt kemiska vapen Mot. 1986/87 1986 . Framför allt skall bevattningstunnlarna ha utsatts för U413 angrepp. Vi anser att regeringen måste begära en FN-studie för att få detta klarlagt. Arbetet med en ny konvention har också fått fart framåt genom den bevisade användningen av C-vapen i kriget mellan och . Detta är ett brott mot Genéveprotokollet. En konvention som förbjuder även planering för och tillverkning av C-vapen skulle innebära att man tidigare kan upptäcka om ett land avser att bryta mot konventionen. pågår regelrätta förhandlingar i nedrustningskonferensen om C-vapenkonvention. Flera arbetsgrupper arbetar med detta. a. trilateralt med och om förstörelse av produktionsanläggningar för C-vapen. En fråga som alltid vållar stora svårigheter i nedrustningsförhandlingar är inspektionsfrågorna och kontrollen av efterlevnad av olika avtal. förändrade sin inställning när det gällde kontrollen av en C-vapenkonvention. är också positiv till tidig förstörelse av kemiska vapen. Detta är ett betydande framsteg. Likaså att det nu råder enighet om klassificering av gifter för både militärt och civilt bruk. Det råder enighet också om principerna för en konvention. Den skall förbjuda utveckling, produktion, förvärv, lagring, fortsatt innehav och överföring av kemiska vapen samt förstöring av lager och produktionsanläggningar för kemiska vapen. Detta konventionsarbete är det mest hoppfulla inom nedrustningskonferensen . kommer att vara ordförande i kommittén vid nedrustningskommittén. måste göra sitt yttersta för att få fram en heltäckande konvention . Det pågår en omfattande marin rustning. Kapprustningen till havs har också medfört att allt större delar av det fria havet nu används av båda blocken för övningar och annan militär närvaro. Det har blivit allt svårare att överblicka den militära aktiviteten också i de nordligare farvattnen. Åtgärder som skulle kunna minska den kapprustningen är begränsningar av de strategiska kärnvapenubåtarna å ena sidan och de ubåtsbekämpande medlen å andra sidan. De ledande militärmakterna måste också fås att vara återhållsamma med övningar. bör lägga fram förslag om hur sådana begränsningar kan ske. Ny teknik kan komma att utnyttjas för militarisering av havsbottnen. finns ett havsbottensfördrag som förbjuder utplacering av kärnvapen och andra massförstörelsevapen. har tagit initiativ för att stärka kontrollen av havsbottenskonventionen. Men även konventionella styrkeförhållanden och stabiliteten i måste ägnas ökad uppmärksamhet i den svenska nedrustningspolitiken. Om ett krig med konventionella vapen skulle utbryta i finns risken att det i värsta fall kan trappas upp med kärnvapen. Det är av stor betydelse att bl. a. inom ESK kunna följa upp för att få till stånd förtroendeoch säkerhetsskapande åtgärder. Det kan leda vidare till europeiska nedrustningsförhandlingar och kan bidra till att minska riskerna för överraskande, konventionella angrepp och därmed ytterst kärnvapenkrig. har det skett en kraftig satsning på konventionell upprustning. Den pågående konventionella kapprustningen medför en ökad roll för militära maktmedel i internationell politik och en minskad roll för folkrätten. För mindre stater är detta starkt negativt. Risken för att bli angripen med konventionella vapen framstår för dem som det främsta hotet mot deras säkerhet. Det är glädjande att äntligen vissa framsteg gjorts i förhandlingarna om truppbegränsningar i , MBFR. Ansträngningar måste göras för att få överenskommelser om reduktion av de konventionella styrkorna i . Förslag om en kärnvapenfri korridor, fri från slagfältskärnvapen i , måste kombineras med förslag om begränsningar och/eller förändringar av det konventionella försvaret för att inte leda till upprustning. Sådana begränsningar kan vara knutna till ömsesidiga truppreduceringsavtal. En annan möjlighet är att avlägsna både kärnvapen och större konventionella vapen inom ett visst område från vardera gränsen eller att från det området dra tillbaka de konventionella system som kan användas offensivt. bör ta initiativ till sådana studier av hur begränsningar kan åstadkommas av kärnvapen och konventionellt försvar i i syfte att åstadkomma militär avspänning. I internationella nedrustningsförhandlingar spelar frågan om kontroll av avtalens efterlevnad en stor roll. Det är ofta en av de stötestenar som gör det svårt att nå överenskommelser. Ett land som skriver under en uppgörelse om begränsning av sin militära kapacitet vill naturligtvis försäkra sig om att också motparten seriöst följer avtalen. , , har lagt fram en rapport om hur verifikationsinstrumenten kan förstärkas. Det är viktigt att så sker, och bör initiera åtgärder för att underlätta kontrollen av avtalen. Men som neutralt land bör också direkt kunna bidra till en förbättrad verifikation genom att ställa experter och kontrollanter till FN:s förfogande för kontroll av ingångna avtal. Det europeiska forskningssamarbetet inom EUREKA bör utnyttjas att bidra till att utveckla teknik för verifikation. ställer sig positivt till att medverkar till att en Fredssatellitkan få en sådan användning. Bortskaffande av kvarlämnad krigsmateriel De alltmer utstuderade moderna försåtsvapnen, som landminor med splitterverkan, utgör en fruktansvärd fara även efter det att krig och konflikter har upphört. De drabbar oskyldiga, ibland generationer efter det att de har utplacerats. De bidrar därigenom till att förlänga krigets lidande och det hat som krig sår. Det är ytterst angeläget att frågan om bortskaffande av kvarlämnad krigsmateriel även i fortsättningen drivs med kraft i FN av den . om säkerhet och samarbete i har kommit att bli ett betydelsefullt instrument i förhandlingsarbetet. Den startade med Helsingforsdokumentet 1975 som behandlar frågor om handel, mänskliga kontakter och rättigheter och kultur. Den spänner således över många områden. Två uppföljningsmöten har ägt rum. Det första i 1977-1978, det andra i 1980-1983 var mer framgångsrikt. Därtill har ett antal expertmöten hållits. Expertmöten i om mänskliga rättigheter 1985, i om kulturfrågor 1985 och i om mänskliga kontakter 1986 lyckades inte enas om något dokument. Arbetet inom ESK är uppdelat på tre s. k. korgar: Den första handlar om säkerheten i och även om vissa folkrättsliga frågor. Den andra omfattar handel, vetenskap, miljö, teknologi o.d. Den tredje handlar om mänskliga rättigheter och kontakter. Där kommer ESK-processens fortsatta verksamhet att diskuteras, arbetet från att fortsätta, och önskemål kommer att ställas om att alla tre korgarna skall behandlas. Särskilt västsidan betonar vikten av framsteg inom alla ESK-områdena. tillmäter ESK-processen stor betydelse, och det finns all anledning att göra det. Det är viktigt att alla länder i kan träffas och diskutera angelägna problem. har i en motion om i det internationella miljösamarbetet (mot. 1986/87: Jo707) framlagt förslag om hur miljösamarbetet i kan förstärkas. Miljöfrågorna är det område där möjligheterna att nå gemensamma lösningar är störst. måste utnytt j adennamöjlighetförattfåen konkretisering av den europeiska miljöstrategin i ESK. De nordeuropeiska och det nordatlantiska området har fått en ökad strategisk betydelse. Stormakterna har på olika sätt visat ett tilltagande intresse för utvecklingen här. Det förekommer en ökad militär aktivitet från båda alliansernas sida i vårt närområde. Den ökande övnings- och spaningsverksamheten har lett till gränskränkningar till sjöss och i luften som aldrig får accepteras. måste vara fast beslutet att skydda landets territorium med alla tillgängliga medel och att demonstrera för omvärlden att våra gränser är Mot. 1986/87 definitiva. De nordiska länderna måste utifrån sina säkerhetspolitiska lösningar överväga åtgärder som ytterligare kan konsolidera och stärka stabiliteten i norra . En kärnvapenfri zon skulle kunna stärka de nordiska ländernas säkerhet. Ett balanserat zonarrangemang, som inte ger någon part ensidiga fördelar, skulle kunna främja avspänningen i ett för stormakterna alltför intressant område. De nordiska länderna måste först av allt vara eniga om att det ligger i ländernas intresse att få till stånd en kärnvapenfri zon i norra . Det förutsätter också ett brett politiskt stöd i partierna i de nordiska länderna. ser det som värdefullt att en enig svensk riksdag har slutit upp kring zontanken. Vi anser också att en parlamentarisk arbetsgrupp med företrädare för riksdagspartierna i skulle innebära att frågan förs framåt. Det kan leda till en fördjupad nordisk dialog i säkerhetspolitiska frågor, utifrån de olika säkerhetspolitiska lösningar länderna valt. är ett kärnvapenfritt land. Vi accepterar inte kärnvapen inom våra gränser. Vi arbetar för ett avskaffande av kärnvapen. Vid örlogsbesök förutsätts att inga kärnvapen finns ombord.