mot · GA02Ub550 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub550 och (vpk) Avskaffande av kårobligatoriet måste alla studerande på och högskolor vara anslutna till en studentkår - i en del fall också till nationer och fakultetsföreningar. Detta är principiellt helt felaktigt. Obligatorisk anslutning till en förening strider mot varje människas rätt att själv avgöra vilka föreningar hon ska vara med i. Föreningsfriheten finns stadgad i regeringsformen och borde även gälla studenter. Systemet med ett kårobligatorium finansierar genom obligatoriska avgifter sådant som stat och kommun står för då det gäller andra samhällsmedborgare. Obligatoriet är reglerat i lag, och därigenom inskränks medlemmarnas rätt att suveränt fatta sina egna beslut i föreningen. UHÄ ges rätt att pröva vad som kan vara i studenternas intresse. Dess värre är beslutet om ett obligatorium fattat på mycket tvivelaktiga grunder. Studeranderepresentativiteten påstås inte kunna upprätthållas om studerandeorganisationen skulle bygga på frivilliga sammanslutningar. Frivilliga sammanslutningar kommer endast att representera en mindre del av de studerande, sägs det (SOU 1976:14 s. 74 i sammandrag). Demokrati handlar om att delta. En värdemätare på deltagandet är kårvalen runt om i landet där av de studerande röstar. Obligatorisk anslutning garanterar inte ett brett deltagande från studenterna. Den statliga regleringen av studeranderepresentativiteten kan bara ses som en omyndigförklaring av studenterna. bedrivs ett studentfackligt arbete ute på studentkårerna som tyder på att kårobligatoriet inte är någon populär institution. Ett flertal kårer har uttalat sin principiella ståndpunkt mot kårobligatoriet (studentkår, studentkår, universitets studentkår). Vidare har studerande vid flera högskoleenheter, som ej omfattas av obligatorielagen, frivilligt organiserat sig. Kårobligatoriet bör avvecklas. De uppgifter som studentkårerna svarar för kan i stället överföras till andra huvudmän eller organiseras på frivillig väg. Kommuner och landsting bör ha samma ansvar när det gäller sociala rättigheter för de studerande som för andra människor. De bör därför ta över dessa uppgifter. Detta gäller bl. a. sjukvården. Kommunerna bör också bära ansvaret för att det finns bostäder tillgängliga för de studerande. Det bör stå studentkåren fritt att behålla de studentbostäder de har eller t. o. m. att skaffa nya, men ansvaret för att det finns tillräckligt med bostäder bör ligga på kommunerna. Högskolorna och universiteten bör överta ansvaret för kurativa uppgifter (i de fall detta inte redan är fallet) som t. ex. studiemedelsrådgivning. Vad gäller den studerandefackliga verksamheten såsom studiebevakning och motsvarande bör den, som vid all facklig verksamhet, ske på frivillig grund och baseras på frivilliga avgifter. Därmed skulle den statliga inblandningen i studentkårernas verksamhet, som obligatoriet innebär, kunna upphöra och studentkårerna kunna koncentrera sig på att tillvarata de gemensamma intressen studenterna har och i övrigt representera sina medlemmar på samma sätt som andra fackliga organisationer. Studenten måste ses som en vanlig samhällsmedborgare . Beslut fattade av den demokratiskt valda organisationen skall inte kunna upphävas av en tjänsteman på UHÄ. De studerande skall inte behöva ansvara för sin egen sjuk- och hälsovård. Det är också rimligt att det fastställs en plan för avvecklingen, så att kårerna har en möjlighet att bygga upp en ny organisation efter de nya förhållandena. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag om avskaffande av kårobligatoriet vid universitet och högskolor. (vpk) (vpk) 1986/87 Ub550