mot · GA02Fi606 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Fi606 m. fl. (fp) Kredit- och valutapolitiken Den svenska kreditmarknaden har varit reglerad. Syftet med det kreditpolitiska styrsystemet var att påverka kreditgivningen inte enbart genom räntan, utan även genom kvantitativa begränsningar av tillgången på kredit. De styrmedel som i första hand användes var likviditetskvoter, utlåningstak, placeringskvoter och emissionskontroll. Dessa penningpolitiska medel kan betecknas som selektiva, då de direkt ingriper i den fördelning av krediter som de enskilda subjekten till givna räntor skulle välja. Då under dessa år valde att hålla en artificiellt låg ränta tvingades man att tillgripa ransoneringsmetoder. Resultatet blev en ineffektiv resursallokering med åtföljande välfärdsförluster. Efter introduktionen av bankcertifikat och statsskuldväxlar har den svenska penningmarknaden utvecklats i positiv riktning. sker statens upplåning till marknadsmässig ränta. har övergivit flertalet av de selektiva kreditpolitiska medlen, vilket säkerligen haft en positiv effekt på samhällsekonomin. De senaste årens avreglering beror knappast på någon ideologisk omorientering hos socialdemokraterna. Kravet på en socialisering av bankväsendet är ett återkommande tema på de socialdemokratiska partikongresserna och en rad uttalanden från finansministern och löneministern tyder på en fortsatt skepsis gentemot värdet av finansiella transaktioner. En rad åtgärder som skadat de finansiella marknaderna har också införts, t. ex. kravet på regeringsgodkännande av affärsbankernas styrelseordförande, omsättningsskatten på handel med aktier, den tillfälliga utdelningsskatten m.m. Det har således inte skett någon ideologisk omorientering från regeringens sida, utan de senaste årens avreglering torde snarare bero på de problem som det växande budgetunderskottet skapade. Även utvecklingen i omvärlden har ställt krav på en fortsatt finansiell avreglering. En stark finanssektor har blivit en allt viktigare strategisk resurs för de avancerade industriländernas konkurrenskraft. Vi anser därför att man bör studera och beakta det som händer i , , m.fl. finanscentra i syfte att se över och förbättra vår finansiella marknads styrka och funktionsduglighet. Det finns en rad områden som är kringgärdade av regleringar som med fördel borde kunna avskaffas. De flesta av dessa tillkom under lågräntepolitikens regleringsår och fyller inte längre någon funktion. Andra har spelat ut sin roll till följd av att nya instrument har introducerats på marknaden som har karaktären av försäkringsinstrument. De kvarvarande regleringar som vi önskar avskaffa sammanfattas i nedanstående tabell. - Krav på regeringsgodkännande vid val av styrelseordförande i affärsbank - Krav på svenskt medborgarskap för styrelseuppdrag i svenska bank- och kreditinstitut - Förbud för utländsk medborgare att förvärva aktier i svenska kredit- och finansinstitut Val utaregl e ri ngen Det finns all anledning för att noggrant följa och analysera vad som händer på de internationella finansiella marknaderna. kan inte isolera sig från utvecklingen i omvärlden. Inom och särskilt EG pågår en snabb avveckling av restriktioner för internationella kapitalrörelser. framstår därmed som alltmer ensamt i att ha kvar en omfattande valutareglering. Valutaregleringen kan endast fördröja nödvändiga anpassningar som utvecklingen utomlands ställer på svensk ekonomi. Regleringen är direkt skadlig för svensk samhällsekonomi och utvecklingen av den svenska finansiella tjänstesektorn. 1980 genomförde den borgerliga trepartiregeringen en regeländring som bl. a. gjorde det möjligt för utländska investerare att placera riskkapital på Stockholmsbörsen. Denna reform fick stor effekt. Under de åtföljande åren flöt utländskt riskkapital in till . Bara svarade utländskt kapital för en femtedel av allt nytt riskkapital. Den utländska andelen av ägande och handel uppgår till av börsvärdet och omsättningen. Det stora utländska intresset för svenska värdepapper beror framför allt på en strävan hos placerare att minska risken genom internationell diversifiering. Genom förvärv av aktier från utländska börser med en låg eller negativ samvariation med inhemska börssvängningar skulle även svenska medborgare kunna minska sitt risktagande. Valutaregleringen förbjuder dock detta. Därmed bär svenska portföljförvaltare en större risk än vad som är nödvändigt, vilket innebär att de ställer högre avkastningskrav än vad som annars skulle vara fallet. Förbud mot långfristig bankutlåning Förbud för utländsk bank att öppna filial i slutändan betyder detta att svenska företags kapitalkostnader blir onödigt höga. Det är bl. a. av denna anledning vi önskar avskaffa valutaregleringen. Valutaregleringen skapar obalanser i svenska företags finansiella ställning. De tvingas placera sina exportintäkter i som de förhindras att betala av skulder upptagna i utlandet. Detta kan leda till ett onödigt risktagande samt till en onödig likviditetsansamling. Ränteläget i är i ett internationellt perspektiv högt. Det finns därför anledning att anta att utländska placerare skulle vara intresserade av att köpa svenska statsobligationer om så vore möjligt. Det är emellertid förbjudet . Vi anser att valutaregleringen bör avskaffas även för sådana ingående valutaflöden. (har liberaliseringen skett huvudsakligen för utgående flöden.) En sådan liberalisering skulle verka dämpande på den svenska räntenivån, vilket skulle stimulera kapitalbildningen. En avreglering skulle därmed ge ett angeläget bidrag till tillväxten. Inom EG planeras en långtgående integration av medlemsländernas kapitalmarknader. Detta kommer att minska kapitalkostnaderna och utgöra en stimulans för respektive lands penning- och kapitalmarknader. Det är viktigt att inte kommer att stå utanför denna reform. För att vi skall kunna delta krävs dock att vår valutareglering avskaffas. Vår grundläggande kritik av den nya banklagen är att man valt att fastställa vilken verksamhet som banker skall tillåtas bedriva. Vi anser att den mycket snabba utvecklingen på penning- och kapitalmarknaden snarare motiverar en lag som tar sikte på att föreskriva den typ av verksamhet som en bank inte får bedriva. Man kan inte förutsäga vilka instrument som kommer att introduceras . Man vet ej heller hur marknaden i övrigt kommer att gestalta sig. Då den lagstiftning som berör penning- och kapitalmarknaden har en tendens att släpa efter i utvecklingen, ställs krav på återkommande revideringar vilket kan leda till att önskvärda förändringar fördröjs. Vi har i annat sammanhang föreslagit att banklagen utformas på ett sätt som är mer robust för framtida strukturförändringar inom bank- och kreditsystemet. Enligt banklagen beviljas oktroj endast om regeringen finner den planerade rörelsen vara nyttig för det allmänna (2 kap., 3 §, BL och har en stark tilltro till marknadslösningar. Det är hushållens och företagens efterfrågan av finansiella tjänster som bör avgöra om behov föreligger. Statens uppgift på området bör begränsas till att kontrollera att bank- och kreditinstituten följer de verksamhetskrav som gäller. Vi anser att behovsprövningen bör avskaffas. Vi anser dessutom att rådande dispensregler vid nyemissioner i fråga om existerande förbud för banker att äga aktier är otillräckliga. medges dispens endast . Då har hindret för marknadsplaceringen blivit uppenbart. Konsekvensen av gällande lagstiftning är att bankernas risktagande vid introduktioner blir onödigt hög. Detta fördyrar företagets emissionskostnad, dvs. sätts för lågt. Vi har i annat sammanhang föreslagit att tidsgränsen förlängs Fi606 Enligt banklagen skall utlåningen vara kortfristig. Vi anser att bestämmelserna om krediters löptid är en förlegad regel som bör tas bort. Den leder endast till administrativt krångel och extra kostnader för låntagaren. Ett exempel på hur bankerna lyckats undvika dessa negativa effekter är deras förmedling av bostadskrediter via finansbolag. Utvecklingen på penning- och kapitalmarknaderna går som nämnts mot en ökad internationell integration, vilket gjort ettårsregeln direkt olämplig. Lagen försämrar svenska bankers internationella konkurrenskraft och utgör ett hinder för dem att delta i lånekon sortier utomlands. Vi anser att den s. k. gyllene bankregeln är fullt tillräcklig. Affärsbankerna bör själva få avgöra sammansättningen av sin in- och utlåning. Sedan den har utländska banker rätt att etablera sig i . Det vore logiskt om nämnda lag även tillät banker gemensamt ägda av svenskar och utlänningar. Förbudet mot utländskt ägande i svenska bankoch kreditinstitut bör avskaffas. tillkom en ny lag som innebar att affärsbankerna tvingades inhämta regeringens godkännande vid val av styrelseordförande. En äldre restriktion av något annat slag är kravet på svenskt medborgarskap för styrelseledamöter och firmatecknare i bankaktiebolag och sparbanker (7 kap. 3 § och 3 kap. 3 § SBL). Vi anser att bolagsstämman skall ges rätt att tillsätta sin styrelse på grundval av kompetens. Kravet på svenskt medborgarskap och regeringsgodkännande vid valet av ordförande bör slopas. Det är viktigt att bankerna erhåller en professionell företagsledning och styrelse. Banklagen ger valutautlänning rätt att öppna filial utomlands. I den internationella tjänstehandeln ställs dock ofta krav på reciprocitet. För att undvika framtida konflikter och för att undanröja hinder för svenska bankers utlandsetableringar bör vi även tillåta utländska banker att öppna fdialer i . Regeringens främsta argument mot ett tillmötesgående av reciprocitetsprincipen är att detta inte skulle stå i överensstämmelse med valutaregleringen. Då vi önskar avskaffa valutaregleringen finner vi inget bärande skäl att motsätta oss utländsk etablering av filialer i . Lagen om kreditpolitiska medel penningpolitik har kommit att inriktas på att stabilisera valutaflödena. Det faktum att nu infört en straffräntetrappa gör det dessutom möjligt att finjustera valutaströmmarna. Den kreditpolitiska lagen har därmed förlorat sin viktigaste funktion. Ett viktigt instrument i den marknadskonforma penningpolitiken är användandet av kassakvoter. rätt att använda detta medel regleras i den kreditpolitiska lagen. kan en ny riksbankslag väntas. Denna bör ge rätt att utnyttja kassakvoter. Därefter bör lagen om kreditpolitiska medel avskaffas. beslutade den socialistiska riksdagsmajoriteten att utvidga 10 tidigare bemyndiganden avseende kontoköp till att också avse övriga konsumentkreditköp. ville inte godkänna denna förändring, då den innebar större möjligheter för regeringen att ingripa i kreditgivning och prisbildning. Även av principiella skäl är lagen olämplig då det är som ansvarar för penningpolitiken. Vi önskar därför upphäva lagen (1985: 580) med bemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp. beslutade avstå från att tillämpa placeringsreglerna för bankerna, AP-fonderna och livförsäkringsbolagen i fråga om prioriterade obligationer. När man nu avstått från den prioriterade långivningen finns det inget skäl att reglera stadshypotekskassan och hypoteksbankens verksamhet. Dagens relativt välutvecklade penning- och kapitalmarknad gör det möjligt för kreditinstitut att snabbt variera sin inlåning. Genom en aktiv likviditetsförvaltning kan kreditinstituten sänka sina inlåningskostnader. regleras dessa instituts upplåningsverksamhet genom ett tak som bestäms som en multipel av den s. k. grundfonden. Denna begränsning är en kvarleva från den prioriterade långivningens dagar. Vi vill frångå detta system. Den eventuella kostnadshöjande effekt detta kan få på kreditgivningen för jordbruks- och bostadsändamål kan motverkas genom att tillåta dessa institut att utnyttja penning- och kreditmarknaderna på ett effektivt sätt. Vi har tidigare klargjort vårt principiella motstånd mot etableringskontrol! Det är inte regeringen, utan konsumenterna som skall avgöra om behov för en viss verksamhet föreligger eller inte. Detta gäller även försäkringsbolagens tjänster. Självfallet måste fortsatt höga krav på säkerhet ställas. Vad beträffar etableringskontroll av fondkommissionsrörelse är denna reglering en funktion av dels Stockholmsbörsens monopol på värdepappershandel, dels en önskan om statlig kontroll av värdepappershandel. Vi anser att börsens monopol skall upphävas och att regeringens insyn av handeln skall ske genom bankinspektionen, varför vi inte ser någon anledning att behålla dessa restriktioner. All etableringskontroll innebär en inskränkning i näringsfriheten, vilket slutligen drabbar konsumenten. Som exempel kan nämnas att det amerikanska slopandet av etableringskontroll av fondkommissionsrörelse och förbud mot prisöverenskommelser mellan kommissionärsfirmor lett till att transaktionskostnaderna minskat och till ett ökat utbud av finansiella tjänster. Vi tror att en liknande reform i skulle leda till en hälsosam konkurrens och till en förbättrad effektivitet i värdepappershandeln. Med anledning av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vikten av en fortsatt avreglering på de finansiella marknaderna, 2. att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad i motionen anförts om inriktningen för den framtida penning- och kreditpolitiken. () ()