ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02Ub294 · 1987-01-26 00:00:00 — Bättre stöd till elever med medicinska handikapp 1986/87 Ub294305 Under två riksmöten i följd har frågan om stöd till elever med medicinska handikapp tagits upp. Vi har gjort det utifrån grundtanken att skolans insatser skall planeras och krav skall ställas utifrån varje barns aktuella förutsättningar. Skolan har skyldighet att ta hand om alla elever och uppmuntra envar att utveckla sin förmåga och sina intressen. När barn med medicinska handikapp skall börja skolan får föräldrarna själva försöka informera skolpersonal och kamrater om barnets svårigheter och behov av särskilt stöd. Det är också oftast föräldrarna som i samarbete med lärarna får försöka att finna lösning på problem som uppkommer under barnets skoltid. Att lägga ansvaret för planeringen av barnets skolgång på föräldrar och enskilda lärare är att begära det orimliga. Det utgår dessutom statsbidrag till kommunerna för att de skall satsa på elever med särskilda svårigheter, däribland just barn med medicinska handikapp. Med en större kunskap om dessa barns problem kan deras skolsituation avsevärt förbättras. på riksnivå företräder människor med medicinska handikapp. Till gruppen räknas blödarsjuka, stomiopererade, psoriasis, cystisk fibrös, hjärt- och lungsjuka, astmaallergi, mag- och tarmsjuka, njursjuka, celiaki, diabetes och epilepsi. Uppskattningsvis finns det mellan 45 50 000 barn i åldern inom dessa grupper. HCK har krävt att det på länsskolnämnderna skulle inrättas konsulenttjänster som skulle ta sig an barn med medicinska handikapp. I det läget måste en övergripande planering av information och förslag till åtgärder i länen ske, och detta är just vad de föreslagna konsulenterna skall syssla med. Mot bakgrund av ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande inrättande av konsulter vid länsskolnämnderna med ansvar för barn med medicinska handikapp. 1 1986/87. 3 sami Nr Ub294305
mot · GA02Ub295 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ub295 och () Utbildningen i teckenspråk De som är döva eller gravt hörselskadade har stora svårigheter att erhålla informationer av de slag som meddelas angående t. ex. trafikhinder, vägrapporter, kraftiga tågförseningar och liknande. Inte heller katastrofvarningar kan via de vanliga kanalerna förmedlas till dessa hörselskadade. Medvetandet att man står utanför sådan här information ger upphov till en känsla av otrygghet och osäkerhet. Behovet av kontakter med omvärlden, med släkt och bekanta är stort för den som är hörselskadad. Ett fåtal svenskar behärskar teckenspråk eller klarar av att med hjälp av det s. k. Mun-Hand-Systemet kommunicera med en döv eller gravt hörselskadad person. Det talas mycket om att vi ska ha ett handikappvänligt samhälle och mycket har förbättrats för många av de drabbade grupperna men de hörselskadade har kommit i efterhand. Såväl gamla som unga är lika mycket drabbade. De får lära sig teckna och kan på så sätt prata med varandra men dock inte med andra. Ute i samhället är det tyvärr så att endast ett fåtal personer kan teckenspråket. Även de hörselskadade som använder hörapparat är ju helt utan möjligheter att kunna föra ett samtal med någon. Kan t. ex. utryckningspersonal, servicepersonal eller nattsköterskan på sjukhuset detta språk? Vi tycker att vi alla skall få möjlighet att lära oss teckenspråk lika naturligt som vi får lära oss t. ex. engelska. En stor tillgång skulle det vara om vård- och servicepersonal kunde detta språk. Förskolebarn och skolbarn är vetgiriga och positiva till nya kunskaper, vilket man borde tillvarata i detta sammanhang. Ju fler människor som lär sig teckenspråket, desto mer spritt och användbart skulle det bli, och skulle förhoppningsvis äldre människor ha ett språk i beredskap då de får nedsatt hörsel. Teckenspråket är dessutom internationellt. Möjligtvis kunde teckenspråket ingå som en del i svenskundervisningen till att börja med. Med stöd av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att börja utbilda lärarna i teckenspråk, 2. att sorn sin mening ger regeringen till känna att teckenspråk införs som obligatoriskt schemalagt skolämne, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att även vi som slutat skolan får möjlighet att lära oss teckenspråk. () () 1986/87 Ub295 1* 1986/87. 3 sami Nr Ub294~305
mot · GA02Ub296 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub296 m. fl. (s) Kunskapsutvecklingen i glesbygd I årets budgetproposition anför utbildningsministern att en god samhällsutveckling förutsätter att ingen del av landet tillåts halka efter. Vidare tar han upp den betydelse som kunskapen har för samhällets framtida utveckling. Inför det förväntade informationssamhället anför utbildningsministern vidare att det är viktigt att medborgarna själva medverkar till utvecklingen av ett kunskapssamhälle. Detta samhälle utvecklas i samspel mellan utbildningsinstitutioner och arbetsliv i olika näringar samt den offentliga sektorn. I glesbygdsregionerna där pessimism och tillbakagång måste ersättas med självtillit och framtidstro är kunskapen kanske den viktigaste förändringsfaktorn. De problem som för företagandet i glesbygden ofta blir övermäktiga är förutom brist på kapital och svårigheter med marknadsföring en rent social press genom omgivningens attityder. Vidare är glesbygden beroende av kombinationsföretag och för detta har vi en svagt utvecklad småskalig teknik som inte tillfredsställer behoven i dessa företag. I projektet i glesbygd, där sex glesbygdskommuner deltar, arbetar man bl. a. med ovannämnda frågeställningar innevarande läsår. En fortsatt satsning på att ta fram modeller för lokal kunskapsutveckling upplever vi som nödvändig. Vilken kunskap behövs exempelvis i en glesbygdskommun för en sund utveckling? Genom att kartlägga dessa behov och möta dem med befintliga utbildningsresurser från studieförbund till högskola kan i dessa kommuner utformas användbara modeller för lokal kunskapsutveckling. I anslutning till -90 kan även särskilda glesbygdsinriktade utbildningsinsatser behövas. Inom ramen för befintliga medel borde omprioriteringar kunna göras för att kompensera den borttagna resursen som komvux haft för arbetslöshetskurser dels för att pröva idéer och uppslag som uppkommer i samspel med näringsliv och offentlig sektor, dels för utveckling av småskalig teknik i kombinationsföretag. Under innevarande projektperiod försöker vi tillgodose behoven inom befintliga ramar och genom samordning. En utförd utredning visar att glesbygden har utomordentligt stora problem att locka till sig utbildad arbetskraft, speciellt då människor med hög kompetens. I en utveckling där utsikter finns till kunskapsintensiva yrken även i glesbygd måste utbildning ges till människor som redan finns där och som vill fortsätta att bo kvar. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lokal kunskapsutveckling i glesbygd. () () () () 1986/87 Ub296
mot · GA02Ub297 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub297 Statsbidrag till teckenspråksundervisning för vissa hörande barn Samhället har ett ansvar att på alla sätt stödja de handikappade och ständigt se vad som kan förbättras för att kompensera deras handikapp. En angelägen uppgift är att utvidga teckenspråksundervisningen till personer som tillhör döva personers familj och omgivning. Barn till döva föräldrar och syskon till döva barn bör ges kontinuerlig teckenspråksundervisning. Det behövs ett gemensamt språk för att en familj med ett dövt barn skall kunna kommunicera och för att barnets självtilllit skall stärkas. Från de dövas organisationer har krav framställts att teckenspråk skall anses som hemspråk och att därför statsbidrag skall utgå till sådan undervisning. Jag instämmer i kravet på statsbidrag för undervisning i teckenspråk. Jag delar dock den uppfattning som utbildningsutskottet ger uttryck för i betänkandet UbU 1986/87:2, där utskottet säger följande: Med det anförda menar utskottet att överväganden om statligt bidrag till undervisning i teckenspråk av hörande barn till döva föräldrar bör göras utan jämförelse med reglerna för hemspråksundervisningen. Att hänföra teckenspråk till hemspråk torde enbart försvåra och fördröja möjligheterna till statsbidrag. Det är uppenbart att barn till döva föräldrar och syskon till döva barn behöver undervisning i teckenspråket. Statsbidrag är därvid en förutsättning. Bristen på statsbidrag leder til! indragning av undervisningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om undervisning i teckenspråk enligt motionen och att denna undervisning skall vara statsbidragsberättigad.
mot · GA02Ub298 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub298 Åtgärder mot mobbning i skolan Ett antal uppmärksammade fall av våld och mobbning i skolan har ägt rum . Det finns anledning att anta att mobbningen har ökat om ej i frekvens så i våldsamhet i de enskilda fallen. Dessa företeelser är ofta osynliga eller svårupptäckta för vuxna i skolan. Våld kan under inga förhållanden tolereras. Ett antal åtgärder kan vidtas. Decentraliseringen bör fortsätta. Nedbrytningen av rektorsområden i mindre, mer självstyrande enheter, dvs. arbetsenheter, bör påskyndas. Alla åtgärder, som stärker arbetsenheten, främjar även kampen mot mobbningen, främst på högstadiet. En arbetsgemenskap med trefyra klasser och en grupp lärare med hela eller merparten av sin undervisning i dessa klasser har flera gynnsamma effekter på elevvården. Eleverna blir mindre anonyma sinsemellan och för lärarna, och den sociala samhörigheten och därmed den sociala kontrollen ökar. En bestämmelse, innebärande att av resursen för specialfunktioner skall användas för s. k. studieledare i arbetsenheterna på högstadiet, bör införas. Fall av mobbning uppdagas ofta . Svårbotlig skada är skedd, och såväl reaktioner som åtgärder blir dramatiska. Skäl till den sena upptäckten är bl. a., att elever ej anser sig vilja skvallra på en kamrat eller att vuxna ej vill lägga sig i. Av dessa skäl bör övervägas att inrätta en mobbningsombudsman (MobO) vid varje skolenhet. En speciellt lämpad person, som ej tillhör skolledningen men som har sitt arbete vid skolenheten, skall utses till MobO. Till denna person skall vem som helst (elev, lärare, föräldrar osv.) kunna vända sig med misstankar eller berättelser om faktisk mobbning. Spelreglerna måste vara klara för alla vid skolenheten: MobO har tystnadsplikt, anmälaren har rätt att om möjligt vara anonym, och MobO får ej agera utan samråd med och uttryckligt tillstånd från anmälaren. Självklart kan MobO ej ersätta den etablerade elevvården utan är ett komplement till denna med det främsta syftet att vid fall av mobbning kunna lyfta fram dem i dagsljuset för att agera förebyggande och . Ett stort problem är att symptomen på mobbning ofta är svårtydda samt lätta att feltolka och förbise. Gränsen mellan handfast lek och mobbning kan vara otydlig för en iakttagare. Därför borde som en åtgärd aktionsplikt införas för alla i skolan, både elever och vuxna. Vid misstanke om mobbning har alla skyldighet att ingripa och efter bästa förmåga. Tanken om aktionsplikt kan framföras i kampanjform och bör lanseras skolenhetsvis, tydligt och bindande. Med hänvisning till det ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om studieledare på högstadium, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om inrättande av en mobbningsombudsman vid varje skolenhet i , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om aktionsplikt i skolan. 1986/87 Ub298
mot · GA02Ub299 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ub299 Läromedelssituationen i är inte tillfredsställande och försämras gradvis i en ekonomi med hårda krav på kommunala besparingar. Årets budgetproposition riktar viss uppmärksamhet på problemet. Eleverna i undervisas med hjälp av föråldrade och trasiga läroböcker, som övertagits från tidigare elever i årskursen och som skall överlämnas till följande årskurs. Detta gör bl. a. att studieteknik ej kan tillämpas och att övning i detta viktiga moment blir lidande; understrykningar, marginalanteckningar, numreringar osv. får ej göras. Eleverna får vidare en felaktig attityd till böcker som kunskapskälla på grund av de ofta fragmentariska och trasiga läroböcker, som delas ut vid lektionens början och samlas in vid dess slut. I många fall kan hemuppgifter ej ges, eftersom läroböckerna ej får lånas hem. 1 en internationell undersökning, där 20 länder deltog, redovisas medeltalet hemarbetstimmar för elever i årskurs 7. intar där den tjugonde och sista platsen med 2,3 tim./vecka. Medeltalet är 6,1 tim./ vecka. Ett av skälen till detta resultat är otvivelaktigt, att läromedel ej erhålls som gåva eller får tas hem. Läromedelsproblemet är också en jämställdhetsfråga. Föräldrar med studietradition och/eller anpassad ekonomi förser på egen bekostnad sina barn med de nödvändiga läroböckerna. Det är hög tid att belysa problemet. En kartläggning av frekvensen låneläromedel resp. gåvoläromedel i kommunerna bör göras, liksom en undersökning av vilken kalkylerad resp. verklig avskrivningstid låneläromedel har. Utvecklingen av läromedelsanslaget i kommunerna bör analyseras. Förslag till åtgärder för att förbättra läromedelssituationen i bör ges. Med hänsyn till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om läromedelssituationen i .
mot · GA02Ub300 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub300 m. fl. Förslaget om vikariesystem på lärarområdet Huvudregeln på svensk arbetsmarknad enligt lagen om anställningsskydd (LAS) är att arbetstagare skall anställas tills vidare utan tidsbegränsning. För lärare gäller emellertid i viss utsträckning andra anställningsformer som regleras i skolförordningen. Som förutsättningar för ett tillsvidareförordnande gäller att den som anställs är behörig till den tjänst som är aktuell, att tjänstgöringen skall pågå minst en termin och att tjänstgöringen avser minst halvtid. I budgetpropositionen föreslås väsentliga förändringar i lärarnas anställningsformer, vars konsekvenser inte alls kan överblickas med det bristfälliga underlag som presenteras. Vad man redan nu kan förutse är vittgående konsekvenser för möjligheten att motverka oro och otrygghet i skolan. En annan följd som inte heller berörs är de ökade administrativa kostnaderna för kommunerna vid ett utvidgat turordningssystem. Ingenting av detta har belysts. Enligt uppgift bereds nu i skolförfattningsutredningens förslag som presenterades i betänkandena SOU 1986:10och 11. Vi finnér inte anledning att nu bryta ur en enda fråga, den om vikariesystem, ur hela det kommande förslaget om personalförordning. Med hänvisning till vad vi anfört ovan hemställs att beslutar att avslå förslaget om införande av ett vikariesystem för lärare i skolväsendet. () fp)
mot · GA02Ub303 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub303 Kunskap i kost, hälsa och hushållning är viktig för alla som skall arbeta inom storkök, restaurang, hälso- och sjukvård, hemvård och barnomsorg. Utbildningen har också ett personligt egenvärde. Det är roligt att lära sig väva, sy sina kläder, laga mat och sköta sin bostad. Översynsgruppen för den gymnasiala utbildningen, ÖGY, har föreslagit att konsumtionslinjen och därtill knutna specialkurser skall läggas ner. Om ett dylikt förslag skulle vinna gehör, skulle det få mycket negativa konsekvenser för hela samhället. Förslaget kommer dessutom , då behovet av utbildning på detta område är större än vad det varit. var mammorna ofta hemmafruar, som vid sidan av sin uppgift att sköta hemmet också hann med att undervisa döttrar och söner i ett hems skötsel. I dagens samhälle har de flesta mammor ett yrkesarbete att sköta och skall vid sidan om detta tillsammans med maken sköta hemmet. När föräldrarna är hemma skall ungdomarna oftast sköta sin skola och informationen från generation till generation blir inte alls densamma, som förr var naturligt. Det borde egentligen vara självklart att ungdomarna någonstans skulle kunna lära sig hushållning och egenvård. Vid ett besök vid en lanthushållsskola ansåg eleverna vid skolan, att det borde vara obligatoriskt för alla ungdomar att genomgå denna utbildning. Så högt värdesatte man den utbildning man fick. En av de fåtaliga manliga eleverna ansåg sig privilegierad som fick genomgå denna utbildning. Uppfattningen om värdet av utbildningen var helt samstämmig hos samtliga elever, det enda man klagade över var att syokonsulenterna verkade sakna kunskaper om lanthushållsskolorna och vikten av den breda utbildning som där förekommer. 1 och med att utbildningen sker i internatskolor ligger det nära till hands att som ett annat argument taga upp boendet, som fostrar eleven till att ta ANSVAR och visa HÄNSYN och OMDÖME. Situationen för internathushållsskolorna är oviss. På grund av ÖGY:s förslag har flera huvudmän tagit bort eller minskat denna utbildning. Det måste vara något allvarligt fel i helhetssynen, som borde styra utbildningsplaneringen, när man minskar denna för hela samhället så viktiga utbildning i hushållning. Samhällets rop efter kunskaper om kost och hälsa verkar inte nå fram till utbildningsplanerarna. Många ungdomar anser sig ej vara helt i balans, då de lämnar åk 9. De önskar sig ett sabbatsår med jobb eller en skola med mycket praktiskt arbete; men vill arbeta med sina händer. Tillgången på jobb är för dessa ungdomar ju mycket begränsad då fyller den praktiska skolan en viktig funktion. Många elever är vilsna i början och finner ordningsregler och normer vid skolan främmande, töntiga, vansinniga och gammalmodiga. Men på skolan inser de att de måste finnas för att skapa en lugn och harmonisk miljö. Det skapar också harmoniska människor. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om bibehållandet av konsumtionslinje, konsumentekonomiska specialkurser och internathushållsskolor. 1986/87 Ub303
mot · GA02Ub306 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub306 och () Trafikutbildningen i skolan Trafiksäkerheten är en angelägenhet som rör oss alla. har flera viktiga steg tagits för att förbättra olika trafikgruppers säkerhet. Resultaten har heller inte låtit vänta på sig. En viktig trafikantgrupp som ännu inte fått ta del av denna förbättring är barn och ungdomar. Detta trots att denna grupp tillhör de absolut mest utsatta bland de oskyddade trafikanterna. rapporteras stigande olyckstoppar, särskilt i samband med den årliga skolstarten. Inte minst av denna anledning har skolan ett särskilt ansvar för barnens och ungdomarnas trafikfostran. Skolans roll i trafikutbildningen understyrks också i Lgr 80. Varje rektorsområde ansvarar för att planera in någon form av trafikundervisning. Men det faktum att trafiken inte är något egentligt skolämne medför tyvärr stora skillnader i undervisningen mellan olika rektorsområden och t. o. m. mellan olika skolor. När nu skolan dessutom är föremål för statliga besparingar riskerar trafikfrågorna att skjutas än mer i bakgrunden. För att motverka detta krävs att SÖ vidtar åtgärder som tydligare markerar skolans ansvar för barnens och ungdomarnas trafikutbildning. Målen för trafikutbildningen i skolan bör konkretiseras. En trafikantutbildning inom skolans ram bör syfta till att fortlöpande ge eleverna ökade kunskaper och färdigheter. I princip bör utbildningen leda fram till kunskaper motsvarande ett mopedkörkort vid högstadiets slut. Med hänvisning till vad som sagts i motionen hemställs 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om konkretisering av målen för trafikantutbildningen i skolan, 2. att hos regeringen begär att SÖ får i uppdrag att verka för att varje elev, oberoende av rektorsområde, får ta del av en kontinuerlig trafiksäkerhetsundervisning som syftar till att öka elevens förmåga att klara sig i trafiken. () () 1986/87 Ub306 314 1 1986/87.
mot · GA02Ub307 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub307 och () Fredsundervisning Hoten om kärnvapenkrig, globala miljökatastrofer och växande klyftor mellan olika delar av världen gör att många barn och ungdomar känner en stark oro . Genom att aktivt engagera sig i freds- och överlevnadsfrågorna får barn och ungdom möjlighet att göra något åt sin ångest. Det är därför viktigt att fredsfrågorna får en starkare ställning i läroplanerna än . har SÖ och UHÄ gemensamt gjort en enkätundersökning vid samtliga högskolor med grundläggande praktisk-pedagogisk utbildning. Utgångspunkten har varit SÖ:s servicematerial Fredsundervisning. Undersökningen visar att fredsfrågorna har behandlats utifrån den enskilde lärarens och lärarlagens intresse och engagemang. Utifrån detta resultat är det angeläget att fredsundervisningen och internationalisering av undervisningen får en starkare ställning i såväl grund- som vidareutbildning för lärare. För att barn och ungdomar skall ges möjlighet att vidareutveckla sina intressen och kunskaper i dessa frågor bör en försöksverksamhet i gymnasieskolan skapas med en internationell linje med freds- och konfliktkunskap. En sådan linje finns sedan fler år i . Med hänvisning till vad som ovan framförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att fredsundervisning och en internationalisering av undervisningen i såväl grund- som vidareutbildning av lärare skall startas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att en försöksverksamhet i gymnasieskolan startas med en internationell linje med freds- och konfliktkunskap.
mot · GA02Ub308 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ub308 och () Lärare i maskinskrivning i I budgetpropositionen säger utbildningsministern att han avser att återkomma till regeringen med en redovisning till för det huvudsakliga innehållet i den nya grundskollärarutbildningen. En viktig fråga att uppmärksamma i detta sammanhang är utbildningen av lärare i maskinskrivning i . Enligt uppgifter från SÖ (Lärarsituationen i , R 86:8) fanns 1985 650 tjänstgörande lärare i maskinskrivning i (lärare 20). Av dessa var 240 obehöriga. I arbetet med den nya lärarutbildningen för finns av outgrundlig anledning denna lärargrupp inte med. Det är ytterst förvånande, inte minst mot bakgrund av att regeringen själv räknar med att en tjänst i maskinskrivning skall finnas i . Det framgår klart av ett uppdrag om ny tjänstorganisation i , som regeringen överlämnat till SÖ . Det räcker dock inte med att det kommer att finnas en sådan ettämnestjänst. Ämnets omfattning i är så liten att lärarna för att få full tjänst behöver vidga sitt tjänsteunderlag till att omfatta även annat ämne. Ett näraliggande ämne är datalära, där också ord- och textbehandling ingår. behöver en maskinskrivningslärare undervisa mellan 500 och 1 000 elever i ett flertal skolor för att få full tjänst. Detta är helt orimligt. Det måste därför nu bli möjligt för dessa lärare att kombinera maskinskrivning med något av de ämnen som föreslås för övriga ettämneslärare i . Många maskinskrivningslärare har redan på egen hand skaffat sig kompetens för undervisning i ytterligare ett ämne, främst i svenska eller ett främmande språk. Det rör sig här om högskolestudier om 4060 poäng utan lön. Någon tvåämnestjänst där maskinskrivning ingår finns dock inte . Förväntningarna från maskinskrivningslärarna är därför nu mycket stora när det gäller möjligheter till breddning i annat ämne. Med anledning av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående möjligheter för maskinskrivningslärare att få behörighet i ytterligare ämne. () () 1* 1986/87.