mot · GA02Fi112 · 1987-05-13 00:00:00 — 1986/87:Fil 12 m. fl. (m) Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /88, m. m. (kompletteringsproposition) (1986/87:150) Den svenska ekonomin försämras successivt. Tillväxten är fortsatt låg. Dessutom är den fel sammansatt genom att en alltför liten del, , går till kapitalbildning genom nettoexport och investeringar. Regeringens ekonomiska analys i den reviderade finansplanen är mera realistisk än den skönmålning av ekonomin som presenterades . Regeringen följer emellertid inte upp med rätt avvägda åtgärder. förutsade vi att regeringens passivitet skulle framtvinga en panikbromsning i form av skattehöjningar i stället för besparingar. har vi fått rätt på denna punkt. Regeringens underlåtenhet att begränsa den offentliga konsumtionen tvingar den nu till åtgärder som går ut över hushållen. Vi motsätter oss bestämt den höjning av skattetrycket som regeringen föreslår och som man själv erkänner inte borde komma till stånd. Moderata samlingspartiets ställningstaganden till regeringens förslag sammanfattas nedan: - Uttaget av fastighetsskatt på hyreshusenheter bör inte tillåtas stiga till följd av höjda taxeringsvärden. Skatteunderlaget bör därför sättas till av de taxeringsvärden som kommer att gälla 1988. - Fastighetsskatten på småhusenheter bör heller inte höjas. Därför motsätter vi oss den ökning av underlaget för beräkning av fastighetsskatt som regeringen föreslår. - Uttaget av fastighetsskatt bör dessutom minskas med en tredjedel genom en sänkning av skattesatserna. - Vi motsätter oss vidare förslaget om höjning av bilaccisen. Förslaget kommer, om det genomförs, att särskilt drabba barnfamiljer och människor som bor i glesbygd, vilka ofta är beroende av bilen som kommunikationsmedel. Även av miljöskäl är det av intresse att bilparken omsätts snabbt. - Vi avvisar den utvidgning av omsättningsskatten på värdepapper som föreslås. Vår uppfattning är att omsättningsskatten på aktier bör avskaffas. 1 första hand anser vi att utlänningars köp av svenska aktier skall befrias från omsättningsskatt. - Förslaget om uttagande av avgift för tullförrättning på tid som ligger utanför ordinarie kontorstid bör också avvisas. 1986/87 Fil 12 - Vi avstyrker även förslaget om ökat stöd till de politiska partierna. I en Mot. situation då de offentliga utgifterna måste hållas tillbaka bör inte de poli- Fil 12 tiska partierna bevilja sig själva utökade ramar. - Beträffande förslaget att kompensationen till kommunerna för den slopade beskattningen av juridiska personer skall dras ner med 360 milj. kr. fr. o. m. 1988 förordar vi att denna kompensation helt skall slopas. föreslog vi emellertid att den kommunala skatteutjämningen skall förstärkas främst i syfte att stimulera till lägre kommunalskatter. - En ytterligare engångsinsättning om . i allemanssparandet behövs inte för att klara statens behov av upplåning. Erfarenheten tyder dessutom på att denna typ av åtgärd inte leder till något nämnvärt nysparande utan mest till omplacering av tidigare sparmedel. Mot denna bakgrund och med hänsyn till behovet att särskilt stimulera näringslivets försörjning med riskkapital föreslås att den extra insättningen endast får göras på allemansfondkonto. 1 syfte att förbättra utgångsläget för den stundande avtalsrörelsen förklarar sig regeringen beredd att reducera den allmänna löneavgiften så mycket att arbetsgivaravgifterna totalt sett inte höjs 1988. Vi kritiserade den höjning av arbetsgivaravgifterna med 1,som regeringen föreslog så sent som . tvingas således regeringen tänka om. Men i stället för att förelägga ett konkret förslag om sänkning av den allmänna löneavgiften förklarar man sig beredd att göra det under förutsättning att arbetsmarknadens parter sluter avtal som innebär att lönenivån inkl. löneglidning stiger mycket måttligt . Innebörden av detta resonemang är att om avtalen hamnar på en alltför hög nivå är regeringen beredd att ytterligare urholka konkurrenskraften genom att låta höjningen av arbetsgivaravgifterna slå igenom. Detta är självfallet en bakvänd politik. Det rimliga vore att lägga ett konkret förslag för om återtagande av de höjningar som skett. Då skulle det utrymme som ändå finns till fullo få disponeras av arbetsmarknadens parter. För att ytterligare underlätta avtalsförhandlingarna bör marginalskatterna sänkas på det sätt som vi föreslagit i vår skattemotion. Från moderata samlingspartiets sida välkomnar vi regeringens ambition att formulera en konsekvent arbetsgivarståndpunkt på det offentliga avtalsområdet. Men om s. k. cash limits skall få avsedd effekt kan inte produktivitetshöjande åtgärder vidtas först efter det att lönekostnadsökningarna visat sig bli alltför stora. Då blir resultatet inskränkningar och försämringar av den offentliga servicen. Därför är det angeläget att redan tidigt vidta åtgärder som höjer produktiviteten. Moderata samlingspartiet sätter tillväxtens förutsättningar i centrum för den ekonomiska politiken. Omvandling av ekonomin förutsätter utveckling av nya lönsamma företag och avveckling av gamla olönsamma. För att en sådan utveckling skall komma till stånd krävs en ökad flexibilitet i den svenska ekonomin. Våra förslag innebär i korthet: - Stramare finanspolitik genom låg ökningstakt för de offentliga utgifterna. - Sänkt skattetryck bl. a. genom kraftigt sänkta marginalskatter med början Fi 112 . - Sänkt arbetsgivaravgift. - Upphävande av statliga och kommunala monopol. - Avskaffande av löntagarfonderna. - Generellt frisläppta investeringsfonder. - Upphävande av nuvarande prisstopp. - Stabila politiska regler. - Fortsatt avreglering av kreditmarknaden. - Slopande av valutaregleringen. 2.1 Den internationella utvecklingen Produktionstillväxten i industriländerna blev svagare än väntat. De terms of trade-vinster som följde av oljeprisfallet påverkade inte den reala efterfrågan i förväntad utsträckning. Inte heller under inledningen av 1987 har tillväxten blivit den väntade. Detta har i sin tur inneburit att flertalet prognoser successivt har justerats nedåt. Bruttonationalproduktens utveckling i viktigare Tillväxten i hela OECD-området blev 1986 och förväntas bli ungefär lika stor. Av tabell 1 framgår att hamnar på 12:e plats i den internationella tillväxtligan enligt prognos. hamnade på 15:e och sista plats. Alltsedan 1985 har tillväxt varit markant lägre än andra industriländers, vilket ger anledning till oro. Den goda utvecklingen och 1984 dvs. efter den stora devalveringen - framstår därför snarare som en parentes än som ett brott i trenden till lägre 3 1* 1986187. ekonomisk tillväxt jämfört med andra industriländer. håller således Mot. 1986/87 successivt på att förlora sin ställning som ledande industrination. Det allvarligaste hindret för en fortsatt uppgång av den internationella konjunkturen, som är inne på sitt femte år i följd, är de externa obalanser som råder mellan de tre största industriländerna, , och . Det amerikanska bytesbalansunderskottet var . Ett nästan lika stort överskott noterades sammantaget i och . Trots att dollarn fallit gentemot yenen och D-marken har obalanserna förvärrats. Inte heller kan någon större förbättring skönjas. Den tyngsta anpassningsbördan för en utjämning av obalanserna ligger självfallet på de tre största industriländerna. Eftersom den grundläggande orsaken till de finansiella spänningarna finns i de växande amerikanska interna och externa underskotten innehar emellertid en nyckelposition. Även om en viss finanspolitisk åtstramning kan förutses i , står det helt klart att målen för budgetnedskärningarna i den s. k. Gramm-Rudman-Hollings-Iagen inte kommer att nås. Förutom att tecken redan finns på en tilltagande internationell protektionism finns därför också en påtaglig risk för en förtroendekris för dollarn. Detta kan i sin tur leda till att den pågående räntestegringen i den amerikanska ekonomin fortsätter ytterligare, vilket riskerar att slå igenom på de internationella finansmarknaderna. Ett fortsatt dollarfall framkallar för del - till följd av valutakorgens konstruktion - en ytterligare smygdevalvering" av kronan gentemot våra viktigaste handelspartner. Det finns också risk för en press uppåt på den svenska räntan. De förändrade valutarelationerna mellan de tre största industriländerna tillsammans med det protektionistiska trycket försvagar även världshandelns tillväxt. Regeringen räknar med en exportmarknadstillväxt inom OECDområdet för 1987. Den totala marknadstillväxten väntas bli . Detta skulle innebära en halvering jämfört med . Med tanke på de försvagade tillväxtutsikter i världsekonomin som har noterats under inledningen av 1987 kan det inte uteslutas att exportmarknadstillväxten för del blir ännu svagare. Till de sämre utsikterna bidrar även den svaga utvecklingen i och . 2.2 Den svenska ekonomin Läget i den svenska ekonomin präglas i stor utsträckning av den drastiska sänkning av de internationella råoljepriserna som inträffade . Genom att oljenotan i stort sett halverades döljs den försämring av bytesbalansen som fortlöpande äger rum. Regeringen räknar med ett överskott på ca 1987. Det skulle innebära en synlig försämring av bytesbalansen med ca 6 miljarder jämfört med . Den underliggande försämringen är emellertid 9 miljarder och motverkas tillfälligt av att oljelagren väntas minska som en följd av försvarsuppgörelsen mellan regeringen och . Regeringens prognos om en handelsbalansförsämring med 3,5 miljarder Mot. 1986/87 bygger på förutsättningen att svensk exportindustri Fil 12 håller en marknadsandel på exportmarknaderna . Detta förefaller vara en väl optimistisk prognos med tanke på att de svenska exportföretagens priser stiger snabbare än världsmarknadspriserna på grund av kombinationen av högre lönekostnadsökningar i än i de viktigaste konkurrentländerna och det höga kapacitetsutnyttjandet i svensk industri. blev relativprishöjningen vilket i huvudsak torde slå på marknadsandelarna . Visserligen väntas relativpriset stiga väsentligt mindre 1987, mätt i utländsk valuta, som en följd av kronans smygdevalvering. Men enligt vår uppfattning är regeringens prognos på för exporten av bearbetade varor ändå för hög, vilket innebär att även den totala exportutvecklingen blir sämre än vad regeringen räknat med. Detta överensstämmer också med och senaste prognoser. -0,4 -0,2 -0,4 -0,3 Export av varor och tjänster Import av varor och tjänster 1 Lageromslag i förhållande till föregående års BNP. 2 anger implicit konsumtionsdeflator. Källa: aprilprognos, (), (Kl) aprilprognos samt den reviderade finansplanen. Den privata och offentliga konsumtionen ökar mycket snabbt. Sammantaget räknar regeringen med att av de som bruttonationalprodukten förväntas växa med går 1,till ökad konsumtion. Den del av den privata konsumtionsuppgången 1987 som beror på att de disponibla inkomsterna stiger med , räknat i volym, är inte oroande. Vad som däremot kan skapa bytesbalansunderskott och ett ökat inflationstryck och är att hushållen minskar sitt sparande. Regeringen förutspår att sparkvoten blir minus . Det kan inte uteslutas att sparandet faller ytterligare. var detaljhandelsförsäljningen mycket hög, och hushållens köp kom då också att i högre grad än tidigare riktas mot dagligvarorna. Den offentliga konsumtionen väntas växa enligt regeringens prognos. Detta innebär en neddragning jämfört med finansplanen med två tiondels procentenheter vad avser både statlig och konsumtion. Med tanke på den mycket snabba offentliga konsumtionsutvecklingen har vi svårt att se det rimliga i regeringens mera optimistiska bedömning. Mycket talar för att denna konsumtionsprognos är alltför 5 Men självfallet skulle det ha varit angeläget med en lägre offentlig Mot. konsumtionsökning, när nu utvecklingen av den privata konsumtionen pekar Fil 12 på en snabb ökning även . För de totala investeringarna förutspår regeringen nu en kraftigare ökning jämfört med januariprognosen. Skillnaden beror på att bostadsinvesteringarna justerats upp. Mycket talar dock för att den av regeringen åsyftade ökningen av nyproduktionen inte kommer till stånd så snabbt som avsetts. Industriinvesteringarna beräknas fortfarande stiga med . En stor del av denna ökning kan förklaras av att och genomför av staten subventionerade satsningar i resp. . Någon generell kapacitetsökning i större omfattning, utanför bilindustrin, förefaller däremot inte komma till stånd. En fortsatt hög räntenivå verkar nedhållande på investeringsviljan. Sammantaget räknar regeringen med att BNP stiger med . Jämfört med andra prognoser är detta en hög siffra. Enligt vår uppfattning är den väl optimistisk. Efterfrågan fördelas så att av den totala tillväxten går till konsumtion, medan avsätts till kapitalbildning. Utvecklingen med ett alltför lågt bidrag från utrikeshandeln och investeringarna fortsätter således. Kapacitetsutnyttjandet i industrin låg på en hög nivå . Det uppgick enligt statistik till . Det är självklart att det höga kapacitetsutnyttjandet inom stora delar av industrin begränsar möjligheterna att öka produktionen. Därför är det angeläget med en väsentligt högre investeringsnivå. Regeringen förutspår att industriproduktionen ökar med under räknar emellertid med att produktionen ökar med endast ungefär hälften så mycket. Regeringens prognos förefaller, enligt vår mening, väl optimistisk med tanke på efterfrågeutvecklingen på exportmarknaderna, den begränsning som det höga kapacitetsutnyttjandet innebär och den oförmånliga kostnadsutvecklingen. Den svenska prisstegringen har under i stort sett varit snabbare än i omvärlden. Dämpningen av inflationstakten berodde enbart på internationella förhållanden. I steg konsumentpriserna, exkl. energi- och räntekostnader, snabbare 1986 jämfört med . räknar regeringen med att priserna stiger under loppet av året, vilket förefaller vara önsketänkande snarare än en realistisk prognos. och räknar med att priserna kommer att stiga med . Enligt vår mening blir det troligen mer än så. Också när det gäller löneutvecklingen framstår regeringens prognos som alltför optimistisk. finansplan förutspåddes en uppgång med totalt sett . Den reviderade finansplanen höjde budet till . I den finansplan som regeringen presenterade beräknades det preliminära utfallet till . anger regeringen att lönerna steg . räknar regeringen nu med en löneökning med 5,. Denna optimistiska bedömning bygger emellertid på förutsättningen att löneglidningen kommer att dämpas påtagligt. Något tecken på att så skulle ske finns för dagen inte. Regeringens löneprognos förefaller därför vara lika orealistisk som . Sammanfattningsvis kan konstateras att den svenska ekonomin håller på att gradvis försämras. Tillväxten är fortsatt låg i ett internationellt perspektiv och dessutom fel sammansatt genom att en alltför stor del av produktionsresultatet går till konsumtion. Skälet till att exporten utvecklas svagt och att importen ökar för snabbt är den alltför snabba kostnadsökningen i förhållande till våra viktigaste konkurrentländer. Till följd av tillfälligt verkande faktorer som de lägre internationella oljepriserna, den pågående smygdevalveringen av kronan och den utförsäljning av oljelagren som äger rum döljs dock ännu så länge de underliggande balansproblemen. Mot denna bakgrund är det angeläget att snabbt och på allvar ta itu med de problem som hämmar tillväxten och orsakar de grundläggande balansproblemen i svensk ekonomi. är föremål för remissbehandling. Regeringen avser att lägga fram en proposition till med förslag om inriktningen av den ekonomiska politiken för . Moderata samlingspartiet återkommer då till denna fråga. Vi vill emellertid redan nu redovisa vår uppfattning i ett par viktiga avseenden. konstaterar på s. 79: De grundläggande problem som svensk ekonomi brottats med det är ännu inte lösta. Den svenska ekonomin riskerar därför att återigen hamna i en period av stagnation med stigande arbetslöshet och sjunkande levnadsstandard. Det står därmed klart att ekonomer ansluter sig till den syn på svensk ekonomi som vi moderater tidigare framfört. I den genomgång som görs av de ekonomiska problemen pekar långtidsutredningen på att dessa grundlädes , dvs. under den socialdemokratiska regeringsperioden. Redan då började lönerna stiga för snabbt, något som minskade vinstmarginalerna och försämrade soliditeten i företagen. Detta ledde till att rationaliseringen i företagen bedrevs i allt snabbare takt och att mindre framgångsrika företag slogs ut i större omfattning . De kapacitetshöjande investeringarna i industrin sjönk och därmed också sysselsättningen. Även om industrins situation försämrades, blommade inte någon akut kris ut, förrän efter kostnadskrisen och den första oljeprischocken. Problemen doldes till av den snabba utbyggnaden av den offentliga sektorn. pekar dessutom på skatteutvecklingens negativa inverkan på lönebildningen. Det växande skattetrycket har medfört att de disponibla realinkomsterna ökat förhållandevis långsamt . Detta har troligen, menar utredningen, gjort det svårare att 7 1986/87 Fil 12 1** 1986187. åstadkomma låga nominella löneökningstal. Diagram 1, som är hämtat ur Mot. 1986/87 långtidsutredningen, visar att den reala nettolönen för en industriarbetare 12 t. o. m. har minskat trots att den totala bruttolönen inkl. sociala avgifter genomsnittligt har stigit . Enligt vår mening belyser denna utveckling med all önskvärd tydlighet nödvändigheten av att sänka skattetrycket. Lönekostnadsutvecklingen för en industriarbetare 1965-1985. Beräknad årlig arbetskraftskostnad och nettolön. ekonomer pekar också på att skillnaderna i marginalskatter mellan olika löntagargrupper försvårat lönerörelserna. Lika stora procentuella lönelyft för alla betyder en väsentligt lägre procentuell ökning av de disponibla inkomsterna i vissa inkomstlägen än i andra. Detta tenderar att utlösa motkrav från missnöjda grupper och kan därmed lätt medverka till en inflationistisk uppskruvning av löneläget. Detta synsätt har vi moderater länge företrätt. Innebörden är att det höga skattetrycket i hög grad orsakat de problem som svensk ekonomi brottas med och som, enligt utredningen, ännu inte är lösta. I utredningen skisseras en bana för svensk ekonomi . En avgörande förutsättning för att utredningens huvudalternativ skall realiseras är att löneutvecklingen dämpas markant. Det förutsätts att timlönekostnaden inte ökar med . Enligt vår mening förefaller det orealistiskt att tro att under bibehållande av ett rekordhögt skattetryck och en inhemsk hög efterfrågan skall klara att få ner lönekostnadsökningarna till och inflationen till 2 å . Den antagna ökningen av den totala konsumtionen innebär stora risker för en Mot. alltför snabb löneglidning och i förlängningen en inflatorisk överhettning. att klara denna balansgång måste finanspolitiken skärpas i syfte att ytterligare bromsa i första hand den offentliga konsumtionsökningen. Dessutom måste hushållssparande! I utredningen har inte någon särskild budgetförstärkning lagts in i form av besparingar. Enligt vår mening måste ytterligare besparingar komma till stånd med skattesänkningar som stimulerar produktionen i det privata näringslivet. I långtidsutredningen beskrivs på ett förtjänstfullt sätt kostnads- och inflationsbekämpningens samt lönsamhetens viktiga roll för att skall komma in i en god ekonomisk cirkel. Vad som saknas är emellertid i första hand en kalkyl över hur utvecklingen skulle ha tett sig med ett sänkt skattetryck. Den genomgång av de höga skatternas negativa effekter som görs i ett särskilt avsnitt av utredningen är i huvudsak bra. Trots att avsnittet mynnar ut i slutsatsen att skattesystemets snedvridande effekter inte kan försvinna vid dagens skattetryck sägs ändå att väsentliga förbättringar går att uppnå genom omfördelning av skattetrycket. Denna slutsats förefaller förvånande med tanke på att utredningen konstaterar att i stort sett alla skatter är förknippade med negativa verkningar på den ekonomiska tillväxten. Att då höja vissa skatter för att kunna sänka andra torde inte kunna leda till några påtagliga positiva effekter för den ekonomiska tillväxten. En annan brist i långtidsutredningen är att man utgår från att verksamheten i den offentliga sektorn kommer att bedrivas på samma sätt som . Ändå görs en intressant genomgång, i ett särskilt avsnitt, av produktivitetsutvecklingen i den offentliga sektorn och hur alternativa finansieringssätt och organisationsformer skulle kunna förbättra produktiviteten. Som exempel nämns att om den offentliga produktiviteten skulle kunna ökas som långtidsutredningen studerar, skulle motsvarande konsumtionsvolym (mätt i prestationstermer) åstadkommas för en kostnad som 1995 är (priser) lägre än den som utredningen skisserar i sitt huvudalternativ. Uttryckt i dagens priser är besparingen nästan dubbelt så stor. Enbart genom en ökad produktivitet i offentlig sektor skulle det således vara möjligt att sänka skattetrycket med . Det är enligt vår mening önskvärt att regeringen i sin kommande proposition beaktar de påpekanden som vi gjort med anledning av långtidsutredningens betänkande. Den inriktning av den ekonomiska politiken för som skall besluta bör således ta sin utgångspunkt i förändringar av den offentliga sektorns organisationsformer i syfte att öka produktiviteten samt en successiv sänkning av skattetrycket. I den långtidsbudget som presenteras i kompletteringspropositionen belyses utvecklingen av statsbudgetens inkomster och utgifter /92 under vissa antaganden om den ekonomiska utvecklingen. Syftet med kalkylerna är att redovisa vilken budgetutveckling som blir följden om inga beslut om ändrade utgifter eller inkomster fattas. arbetar långtidsbudgeten med två alternativ. I det Fi 112 s. k. lågalternativet antas löneökningarna uppgå till 1987 och till för åren därefter. Priserna antas stiga 1987 och fr. o. m. Tillväxten antas bli . Räntan förutsätts falla successivt från till 1992. I detta alternativ beräknas budgetunderskottet i löpande priser sjunka från 30,5 miljarder för /88 till ca /92. I det andra alternativet - högalternativet - stiger lönerna 1989 och därefter med . Inflationen antas ligga på och den inhemska räntenivån hållas uppe på . Tillväxten väntas i detta alternativ uppgå till . I detta relativt ogynnsamma ekonomiska utvecklingsscenario ökar budgetunderskottet till 1991/92. Den ökning av budgetunderskottet som sker i högalternativet beror på att statsinkomsterna minskar till följd av lägre tillväxt, medan statsutgifterna ökar i samma takt som i lågalternativet. Vi ser det dock som sannolikt att en sådan stagflation som högalternativet skulle innebära leder till väsentligt större budgetförsämringar än vad beräkningarna i långtidsbudgeten indikerar. Med ökad arbetslöshet skulle det t. ex. vara svårt att hålla tillbaka krav på ökade offentliga utgifter. Ett större budgetunderskott skulle också minska förtroendet för den ekonomiska politiken och höja inflationsförväntningarna. I långtidsbudgeten redovisas också en samlad beräkning för den statliga sektorn och socialförsäkringssektorn. Av kalkylerna framgår dels att socialförsäkringssektorns finansiella sparande försämras , dels att den statliga sektorn - i lågalternativet - och socialförsäkringssektorn tillsammans uppnår ett positivt finansiellt sparande 1990/91 på nästan i löpande priser. Det samlade överskottet minskar dock till ca under /92. I långtidsbudgeten diskuteras också den finansiella utvecklingen i kommunsektorn. Utgångspunkten för diskussionen är att kommunsektorn växer med och att det finansiella sparandet i kommunsektorn skulle vara i stort sett oförändrat mot slutet av perioden. Enligt vår uppfattning bör de kommunala konsumtionsutgifterna präglas av nolltillväxt. Genom olika åtgärder som ökar produktiviteten i kommunerna, som staten avskaffar olika detaljstyrningar av den kommunala verksamheten, bör detta vara möjligt utan att servicen för medborgarna försämras. En sådan finansiell utveckling i kommunerna skulle förbättra sparandet med ungefär 12 miljarder som långtidsbudgeten studerar.