mot · GA02Kr319 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Kr319 och (c, fp) Kulturminnesvården I den allmänna debatten om miljöpolitiken har bl. a. emissionernas verkan på byggnadsmiljön uppmärksammats både i och internationellt. Frågan har tagits upp av ett nordiskt parlamentarikermöte och utredningsarbetet pågår i olika former. har pekat på konsekvensen för vår byggnadsmiljö och vårt kulturarv både i särskild framställning till regeringen och i anslagsframställningen inför årets budgetarbete. En viss förbättring av kulturminnesvårdens möjligheter att agera skedde genom tillkomsten av byggnadsvårdsanslaget som möjliggjorde en lovande samverkan med kommuner och enskilda. Anslaget har kraftigt reducerats i realvärde genom att prisomräkningarna inte följt kostnadsutvecklingen. Inom område har en uppräkning skett av anslagen för lån till kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Men utvecklingen av byggnadsverksamheten i landet har mycket kraftigt ökat anspråken på och utnyttjandet av dessa lån. Någon ökning av låneramen har inte nu förutsatts i regeringens budgetförslag trots att de lånebehov som redovisats från länen mer än tredubbelt överstiger den tillgängliga ramen. Genom minskade löneanslag har ämbetets möjligheter att verka för byggnadsvården planeringsmässigt, genom samverkan med andra organ och genom direkta åtagärder reducerats kraftigt. Nya miljöhot och den ökade bredden i arbetet ställer nya krav på kulturminnesvårdens företrädare i fråga om kunskapsuppbyggnad, vård och information. Genom att ansvaret är delat mellan kulturminnesvårdens organ och andra samhällssektorer har kulturminnesvårdens resurser kunnat hållas på en låg nivå. De senaste årens arbete visar dock att även sektorssamverkan hämmas av att för vissa uppgifter har alltför blygsamma egna resurser eller i vissa fall inga alls. Talande exempel är sådant som introduktion av PBL och NRL, rådgivning i anslutning till bostadsförbättringsprogrammet och bevarandeinsatser inom odlingslandskapet. I budgetpropositionen 1987, bil. 10, redovisar kulturministern avsikter att bredda insatserna inom kulturminnesvården, bl. a. genom ökad samverkan över sektorsgränserna när det gäller bevarande av kulturvärdena i tätorter och odlingslandskap. Mot denna bakgrund ter det sig inte konsekvent att i anslagsgivningen fortsätta minskningen av kulturminnesvårdens resurser. På naturvårdens område har behovet av miljövårdande insatser beaktats genom direkta anslagsökningar. Såväl det dokumenterade behovet av bidragsstöd för restaureringsarbeten som de aktualiserade kraven på åtgärder för att möta nya hot mot byggnadsmiljön motiverar en liknande förstärkning av medlen för byggnadsvård. Låneramen för kulturhistoriskt värdefull bostadsbebyggelse är till stor del bunden till omfattande projekt i och . Det är utomordentligt olyckligt om ramens fortsatta låsning vid fjolårets nivå leder till att nu framkommande, välmotiverade ombyggnadsåtärder i de mindre kommunerna i landet omintetgörs. Med hänvisning till vad som ovan anförts i motionen hemställer vi att beslutar att utöver vad regeringen föreslagit anvisa 1 milj. kr. till anslag Kulturminnesvård för /88, [att beslutar om en höjning av låneramen för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse med 30000000 kr.1] (c) (fp) 1986/87 Kr319 1 1986/87: Bo254.