mot · GA02sf106 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf 106 m. fl. Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom och vid tillfällig vård av barn (prop. 1986/87:69) En betydande orättvisa i sjukförsäkringen är den låga kompensationen vid korta sjukdomsfall för deltidsarbetande med koncentrerad arbetstid. Enligt nuvarande regler fastställs dagpenningen genom att den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI) delas med 365. Därmed missgynnas de försäkrade som t. ex. arbetar heldag . Från sida har vi länge hävdat att denna grupp måste få en bättre sjukpenning. Denna uppfattning har också framförts av en enhällig riksdag. Under fjolårets kunde vi acceptera att våra yrkanden i detta ämne jämte andra likartade yrkanden avslogs med hänvisning till att arbete med en reform pågick i . Det är därför med stor besvikelse som vi nu nödgas konstatera, att detta arbete inte har lett fram till någon acceptabel lösning. Det förslag som regeringen framlägger i propositionen bygger i sina huvuddrag på en promemoria som utarbetats inom departementet. Denna promemoria har remissbehandlats. Den kritik som därvid framfördes mot arbetsgruppens modell var så tungt vägande att det borde ha varit uppenbart för regeringen att förslaget inte kunde läggas till grund för lagstiftning utan en omfattande bearbetning. Att proposition nu ändå förelagts är olyckligt och förhalar en rimlig lösning av problemet. Kritiken går för det första ut på att den föreslagna modellen inte passar den offentliga sektorn. Härom är arbetsgivarverket, och eniga. De båda senare är kritiska mot att de inte fått framföra synpunkter under arbetet med förslaget. Samma påpekande görs av TCO. En lång rad remissinstanser finner vidare det olyckligt att arbetsgruppen valt att föreslå införande av timsjukpenning för alla försäkrade i stället för att söka en mer begränsad lösning som tar sikte på de speciella problemen för gruppen deltidsarbetande. Genom ett införande av timsjukpenning blir ett redan komplicerat system än mer komplicerat och oöverskådligt. En ytterst tung kritik mot förslaget riktas av försäkringsöverdomstolen och samtliga tre försäkringsrätter. Försäkringsrätten för förutser betydande tillämpningsproblem, behov av avsevärda administrativa insatser samt stora försäkringskostnader. Försäkringsrätten för anser att den föreslagna ordningen inte bör genomföras utan ytterligare utredning. Försäkringsrätten för anser att systemet i och för sig går att tillämpa, men tillägger: Det förefaller emellertid i vissa delar så komplicerat Mot. och svåröverskådligt - inte bara för de tillämpande myndigheterna utan Sfl06 framför allt för de försäkrade - att försäkringsrätten hyser betänkligheter mot genomförandet. Försäkringsöverdomstolen beskriver den promemoria som utarbetats som en intressant och principiellt hållen skiss, men anmäler betänkligheter mot att lägga enbart promemorian till grund för en lagstiftning. Domstolen sätter för sin del ett frågetecken för den generella lösning som presenterats av arbetsgruppen och anser att man hellre borde söka en särlösning för den speciellt berörda gruppen av deltidsarbetande. För enskilda försäkrade liksom för privata och offentliga arbetsgivare innebär förslaget ökat krångel och en tyngre uppgiftslämnarbörda. De försäkrade skall fortlöpande hålla underrättad om sin årliga timarbetstid. Flera remissinstanser visar hur ytterst svårt det är att förutse denna timarbetstid med tanke på de olikartade villkor som råder på skilda delar av arbetsmarknaden. De ökade administrationskostnaderna blir betydande. Statskontoret beräknar på basis av uppgifter från RRV att det kan behövas 900 årsarbetare till en kostnad av 150 milj. kr. krävs 100 milj. kr. för att administrera de nya inslagen i sjukförsäkringen. Inte minst komplicerat är det enligt verket att hantera ersättningen fr. o. m. insjuknandedagen. RRV uppskattar de ökade administrationskostnaderna till 150200 milj. kr. Regeringen stannar i propositionen för att merkostnaden för försäkringskassorna kommer att bli 117 milj. kr. Det bör tillfogas, att en betydande belastning uppstår också för försäkringsdomstolarna och för staten som arbetsgivare. Avsikten med det föreslagna systemet är att kompensationen skall bli av arbetsinkomsten. En rad remissinstanser påtalar emellertid att detta mål inte kommer att nås. I stället uppstår lätt såväl överkompensation som underkompensation. Belägg härför ges i remissvar från flera försäkringskassor. visar att utfallet för medlemmar med olika turlistevillkor kan komma att variera . I en skrivelse till () har framfört att det nya timsystemet kan innebära betydande försämringar för landets lärare. Detta sammanhänger bl. a. med att lärarna saknar reglerad arbetstid och att de speciella villkor som gäller för sjukersättning vid långvarig sjukdom under ferietid rubbas av den timbaserade beräkningsmetoden. ger å andra sidan flera exempel på hur det föreslagna systemet i kombination med gällande kollektivavtal på det statliga området i stället kan leda till överkompensation. Genom att begära undantag från arbetsgivarinträde kan anställda med koncentrerad deltid nå kompensationsnivåer på av normal arbetslön. RRV påtalar att semesterlön är SGI-grundande, vilket kan leda till att anställda får en sjukersättning som överstiger inkomsten. Den totala kostnaden för sådan överkompensation har av RRV uppskattats till över 500 milj. kr. Problemet skulle enligt RRV kunna lösas genom att semesterlönen inte tillåts ingå i basen för beräkning av SGI. I propositionen har regeringen emellertid inte följt detta uppslag. Ett stort antal remissinstanser påtalar problem som behöver utredas Mot. närmare innan arbetsgruppens förslag kan läggas till grund för lagstiftning. Några sådana frågor har beaktats av regeringen, men flertalet är olösta. Det gäller bl. a. påpekande att förslagets skatterättsliga och löneexekutiva konsekvenser behöver undersökas innan det kan genomföras. Vår sammanfattande bedömning är att regeringens förslag är så krångligt och tekniskt bristfälligt att det inte kan läggas till grund för ett beslut av . En fortsatt beredning är nödvändig där modeller som är enklare och mer begränsade till den orättvist behandlade gruppen bör undersökas. På basis av det material som föreligger tvivlar vi starkt på att problemet kan lösas med hjälp av en övergång till en generellt tillämpad timsjukpenning. Andra lösningar bör därför prövas. Alternativ saknas inte. En möjlighet som flera remissinstanser rekommenderar vore att ersätta det faktiska inkomstbortfallet. Härom skriver försäkringsrätten för : Det enklaste är att, med frigörelse från nu gällande ersättningsregler, lägga den faktiska inkomstförlusten till grund för ersättningen. Den försäkrade lämnar i samband med sjukdomsfallet en uppgift om inkomstbortfallet. Alternativt kan uppgiften avse det antal timmar som han på grund av sjukdom eller vård av barn avhållit sig från och den timlön han uppbär. Om det erfordas kan arbetsgivaren lämna uppgifterna. En annan möjlighet är att dela den sjukpenninggrundande årsinkomsten med en längre divisor än 365 för att därmed kunna basera dagsjukpenningen på det faktiska antalet arbetsdagar. Denna metod förordades i en reservation till sjukpenningkommitténs betänkande av de socialdemokratiska ledamöterna samt de ledamöter som företrädde LO, /SR och TCO. En tredje möjlighet är att, som försäkringsöverdomstolen föreslår, införa en möjlighet till timsjukpenning för den grupp som är missgynnad utan att rubba regelsystemet för övriga försäkrade. En fjärde möjlighet är övergång till sjuklön. Vill man snabbt komma till rätta med problemet torde det dock framför allt vara de tre förstnämnda lösningarna som bör prövas. Vi förordar att hos regeringen begär fortsatt utredning för att undersöka vilkendera av dessa metoder som ger mest tillfredsställande resultat. I det fortsatta arbetet är det också angeläget att finna vägar för en förbättring av den tillfälliga föräldrapenningen. Vi ställer oss däremot avvisande till förslaget om införande av sjukersättning redan under insjuknandedagen. En sådan ersättning bör inte finnas i den allmänna försäkringen. Om arbetsmarknadens parter vill träffa överenskommelse om att införa en sådan kompensation avtalsvägen står detta självfallet dem fritt, men det sker då inom ramen för en helhetsavvägning där visst löneutrymme avsätts för detta ändamål. Så har också skett på stora delar av arbetsmarknaden. Regeringsförslaget om införande av sjukpenning redan under insjuknandedagen torde, ehuru det inte framgår av propositionen, ha föregåtts av överläggningar mellan LO och SAF. I finansplanen framhåller regeringen att den höjning av arbetsgivaravgifterna som är nödvändig för att finansiera nu föreslagna reformer bl. a. på sjukförsäkringsområdet inskränker löneutrymmet i motsvarande mån. Vi uppfattar detta ställningstagande så att avgiftshöjningen i helhet enligt regeringens mening bör räknas av från Mot. 1986/87 löneökningsutrymmet i nästkommande avtalsrörelse. erfarenheter av arbetsgivaravgiftshöjningar förknippade med likartade uttalanden ger emellertid utrymme för tvivel på om detta antagande är realistiskt. Av remissvaren från de offentliga arbetsgivarna framgår också att man inte hyser alltför starka förhoppningar om en fullständig avräkning. Formen för finansieringen av reformen med en generell höjning av sjukförsäkringsavgiften leder till oacceptabla höjningar av personalkostnader på landstingssidan, heter det således i remissvar. Den av regeringen stipulerade förutsättningen stöter också på motstånd bland de grupper av löntagare som genom att ge avkall på eget löneutrymme har förhandlat sig till en sjukersättning redan från insjuknandedagen. I en kommentar till finansplanens uttalande om avräkning från löneutrymmet skriver t. ex. (1987/1): Detta är en fråga som helt klart hör hemma i avtalsrörelsen där parterna i fria förhandlingar får göra upp om saken. I finansplanen konstateras att den här inskränkningen av löneutrymme kan komma att försvåra förutsättningarna för lönerörelsen. Detta är nog att betrakta som ett s. k. understatement från finansministerns sida. Mot denna bakgrund finns det skäl att befara, att den tågordning som regeringen har valt kan bli inflationsdrivande. Även detta argument talar mot det förslag som regeringen nu har framlagt. Enligt bedömning bör en förbättring av sjukersättningen och den tillfälliga föräldrapenningen för försäkrade med koncentrerad deltid i huvudsak kunna genomföras genom omprioriteringar inom sjukförsäkringen. I vår motion om sjukförsäkringen m. m. framför vi åter ett förslag om sänkning av kompensationsnivån från av inkomsten. De resurser som härigenom frigörs bör utnyttjas för att förbättra villkoren för försäkrade med koncentrerad deltid. De av regeringen föreslagna förändringarna i sjukförsäkringen är avsedda att träda i kraft . Vi delar regeringens uppfattning att problemet för de försäkrade med koncentrerad deltid kräver en skyndsam lösning och reserverar därför i vårt budgetalternativ /88 en resursram av samma storleksordning som regeringens för en reform av sjukpenningen och den tillfälliga föräldrapenningen. Däremot avsätter vi inte medel för ett införande av sjukersättning redan från första insjuknandedagen. Vissa frågor kring insjuknandedagen behandlas ytterligare i vår sjukförsäkringsmotion. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi 1. att avslår propositionen, 2. att hos regeringen anhåller om ett nytt och bättre förslag till lösning av problemet med den orättvisa kompensationen för försäkrade som arbetar s. k. koncentrerad deltid, i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen. () () 1986/87 Sfl06