mot · GA02Fi302 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Fi302 m. fl. (vpk) Skatteutj ämningssystemet Kommunerna har viktiga samhällsuppgifter när det gäller utbildning, omsorg och vård av såväl gamla som unga, bostäder och arbete. Om centrala statsmakten utformar politikens principiella innehåll och via riksdags- och regeringsbeslut verkar styrande vad gäller den allmänna politiska utvecklingen, är kommunerna den operativa organisation nära människornas vardag som kan ge praktisk substans åt denna politik. All erfarenhet visar att t. ex. en expansiv verksamhet är ett bra medel för arbete och utveckling i regionerna. En hård nedskärningspolitik mot kommunerna riskerar att drabba de svaga grupperna och bidra till arbetslöshet och andra regionala problem. Ekonomiska orättvisor och social nedrustning följer i spåren av åtstramningspolitik mot kommunerna. Därför är kommunisterna i stället anhängare av en politik som garanterar kommunala resurser för en välfärdspolitik och fördelningspolitik till de svaga gruppernas försvar. Regeringens politik mot kommunerna Vpk har i olika sammanhang påpekat att kommunalskatten är det största skatteproblemet - betydligt större än den s. k. marginalskatten. Kommunerna har olika förutsättningar. Trots skatteutjämningsbidragen växer klyftorna mellan rika och fattiga kommuner och utgör ett allvarligt samhällsproblem. Tendensen av befolkningskoncentration till storstäderna och folkminskning i flertalet län i landet bidrar till växande klyftor. I avfolkningskommunerna ändras befolkningsstrukturen mot en ökande andel äldre och vårdbehövande som arbetslösa och låginkomsttagare blir flera. Detta tvingar fram hög utdebitering i flertalet kommuner medan vissa andra har en bosättning av höginkomsttagare och därför kan hålla en relativt låg kommunalskatt. Därigenom drabbas låg- och normalinkomsttagare hårdast eftersom kommunalskatten slår "blint". Låginkomsttagare/pensionärer drabbas t. ex. med i skatt oavsett de låga inkomsterna. De stora skillnaderna mellan kommunerna beror huvudsakligen på olika förutsättningar. Regelmässigt är det hög skattekraft i lågskattekommunerna och låg skattekraft i högskattekommunerna. Självfallet är detta förhållande också ägnat att förstärka den regionala ojämlikheten då exempelvis en löntagare kan tjäna genom att bo på "rätt ställe. Det framstår som angeläget att möjligt varaktigt lösa dessa En enhetsskatt för stat och kommun där kommunerna Mot. erhåller sin andel av skatten för att klara basbehoven med utgångspunkt från Fi302 fastställda kriterier beräknade på faktorer som befolkningsstruktur, skolans och den sociala omvårdnadens behov osv. Det utvecklade systemet för skatteutjämning som i princip gällt kan sägas antyda en utveckling mot ett sådant enhetligt skattesystem. Efter hand har för övrigt statens tillskott av skatteunderlag via skatteutjämningen blivit en avgörande förutsättning för att många kommuner skall klara att rimligen fylla sina uppgifter. Skatteutjämningssystemets teknik innebär anknytning till medelskattekraften i rikets kommuner och en grundgaranti angiven i procent på denna och fastställd med hänsyn till åldersstruktur och andra faktorer samt med ytterligare tillägg för folkminskning. Inflationen har på detta som på andra områden medfört ökade kostnader för staten som garanterat skattekrafttillskottet. Det var statsfinansiella skäl som dikterade finansministerns åtgärd att 1983 tillkalla en kommitté för att bl. a. redovisa olika vägar att dämpa de automatiska kostnadsökningarna inom systemet. Dessutom skulle redovisas hur skatteutjämningssystemet skall vara utformat om statens kostnader för bidragsgivningen reduceras i förhållande till nu gällande system. Huvudskälet till den begärda översynen var knappast en effektivisering utifrån kommunsektorns synpunkt utan nedskärningsambitioner med tanke på statens budgetunderskott. förslag var tydligen inte, enligt finansministern, tillräckligt långtgående och radikalt i detta avseende. presenteras i stället ett revideringsförslag av skatteutjämningssystemet att gälla fr.o.m . I förslaget framhålls helt riktigt att systemet behöver ändras för att nå en bättre utjämning av ekonomiska skillnader. Vidare sägs att den revidering som gjordes 1980, trots en ökning av bidragen med penningvärde, inte ledde till att förhoppningarna om en utjämning infriades. Skillnaderna tenderar i stället att öka. I förslaget sägs att de statsfinansiella påfrestningarna till följd av skatteutjämningssystemets automatiska kostnadsökning måste dämpas. Inom som man säger en reducerad medelsram måste man åstadkomma en kraftig utjämningseffekt. Ett huvudmål synes vara att minska statens tillskott. I propositionens förslag åstadkoms detta genom kraftiga förändringar av relationerna i grundgarantinivå mellan den norra och den södra delen av landet, varvid till den norra delen räknas de sju skogslänen, Bergslagen och stödområdet i övrigt. De kommuner i södra och som tillhör stödområdet (, , och ) räknas i detta sammanhang också till norra delen. Lägsta grundgarantin föreslås sänkt till av medelskattekraften, att jämföra med nuvarande minimum på och skatteutjämningskommitténs förslag på ! Genom att i vissa fall sänka grundgarantierna (motsvarande /skr. för kommuner och /skr. för landsting) för kommuner belägna i landets södra del och behålla grundgarantinivån i stort sett oförändrad i norra 4 landsdelen, uppnås alltså målet att reducera kostnaden med totalt 2610 milj. Mot. Andra åtgärder i samma riktning är regeln att statsbidraget inte skall Fi302 räknas på grundval av kommunens egen skattesats utan på en skattesats på 16 kr./skr. för kommuner och /skr. för landstingen samt /skr. för kommuner som inte ingår i landsting. Reduceringen med ca 2,6 miljarder kronor anses möjliggöra en successiv sänkning med /skr. 1988-1990 av den generella skatteutjämningsavgift som kommunerna erlagt (föreslås dock avgiften bli höjd med /skr.). anges vara att avveckla hela avgiften. Nettoeffekten anses bli en besparing på 1,2 miljarder för staten. I revideringsförslagets övergångsbestämmelser föreslås att tilläggsavgiften på kommuner med mycket hög skattekraft skall behållas, dock med skärpt progressivitet. Vpk anser att systemet med skatteutjämningsavgifter bör avvecklas och en återgång ske till finansiering av tillskottet i skatteunderlag via statskassan. Vissa tekniska förändringar i beräkningen av grundgarantins olika faktorer för åldersstruktur och social struktur, gymnasieskola och barnomsorg har i förslaget en positiv inriktning. Men fortfarande uppvisar den föreslagna inplaceringen av kommunerna i grundgarantin till synes oförklarliga skillnader särskilt vid jämförelse med respektive kommuns ekonomi- och kostnadssituation. Analyser och forskning bör till för att ytterligare förfina metoderna att fastställa kriterier för kommunens basbehov. Vi är t. ex. tveksamma till att faktorn individ- och familjeomsorg skall tas bort och enbart ersättas av statistiken på antalet socialbidragshushåll. Förslaget att fördubbla grundgarantins bidrag för befolkningsminskning är välbetänkt. Sammanfattningsvis innebär revideringsförslaget en klar strävan att skjuta över kostnaden för skatteutjämningen på kommunsektorn för att därmed skona statskassan. Enligt vår mening ökas därmed pressen på den orättvisa proportionella skatten som drabbar låg- och normalinkomsttagare hårdast. Staten har helt andra möjligheter till fördelningspolitiskt bättre inkomstkällor och kan dessutom prioritera mellan de verkligt stora utgiftsområdena i samhället. Skatteutjämningssystemet bör i princip bibehållas, men den garanterade skattekraften tryggas i huvudsak via av staten tillskjutet tillskott av skatteunderlag. Grundgarantin bör lägst vara av medelskattekraften (i likhet med skatteutjämningskommitténs förslag). Tekniken med beräkningen av faktorer och tillägg för fastställande av grundgarantin måste bli föremål för ytterligare analys och översyn i syfte att utforma indextal för korrekta värden. Syftet bör vara att anpassa systemet som en övergångsform till en enhetsskatt för stat och kommuner. Skatteutjämningsavgiften som föreslås till /skr. kan inte godtas. Skatteutjämningssystemet, som närmast haft karaktären av ett provisorium, måste ersättas av en mera långsiktig och varaktig lösning som kan trygga en demokratisk kommunalskattepolitik med beaktande av såväl en fördelningspolitisk som en regionalpolitisk målsättning. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs Fi302 1. att beslutar avslå proposition 1986/87:100 vad avser förslag om revidering av skatteutjämningssystemet, 2. att hos regeringen hemställer om förslag till omarbetade övergångsbestämmelser för skatteutjämningssystemet i enlighet med vad som anförs i motionen, varvid systemets anpassning för övergång till en enhetlig skatt för stat och kommuner beaktas, 3. att hemställer om tillsättande av en parlamentarisk utredning om övergång till enhetsskatt för stat och kommuner. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)