mot · GA02sf213 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf213 m. fl. (fp) De handikappades situation Det är ingen egenskap att vara handikappad. Det innebär att man har ett funktionshinder förorsakat av en skada under fosterstadiet, vid födelsen eller senare i livet. Handikappet är de svårigheter en människa med funktionshinder upplever, då hon möter andra människor. Handikappade finns i alla samhällsgrupper och deras livssituation växlar på samma sätt som andra människors. I genomsnitt har dock handikappade lägre utbildning och sämre ekonomi. De saknar oftare arbete och deltar mindre ofta i kultur- och nöjesliv liksom i det politiska livet och föreningslivet. Många handikappade tillhör vad vi kallar det glömda . Handikappolitiken syftar till att undanröja svårigheter och hinder som handikappet medför. Målet är således att öka den handikappades frihet. De valmöjligheter som en icke-handikappad har när det gäller att välja utbildning, arbete och bostad bör också finnas för den som är handikappad. För ett socialliberalt parti är det naturligt att värna om utsatta grupper. Vår strävan att öka människors frihet gäller inte minst grupper som har en mycket begränsad valfrihet. Dit hör de handikappade. Trots att insatserna ökat väsentligt kvarstår stora brister. I denna motion redovisas ett antal förslag som syftar till att undanröja en del av dessa. Den nya omsorgslagen tillförsäkrar psykiskt utvecklingsstörda rätt till vissa särskilda omsorger. De har rätt till rådgivning och personligt stöd samt daglig verksamhet för dem som inte arbetar eller utbildar sig. Vidare har de rätt till korttidsvistelse utanför det egna hemmet, bostad i familjehem eller elevhem för barn och ungdomar som behöver bo utanför det egna hemmet. Vuxna har rätt till boende i gruppbostad om de inte kan bo helt självständigt. Tillhandahåller samhället inte särskilda omsorger kan man dessutom överklaga. Personkretsen i den nya omsorgslagen är begränsad i förhållande till det förslag som omsorgskommittén lade fram . Där föreslås att alla handikappade barn och ungdomar skall ha en garanterad rätt till särskilda omsorger. Den kritik som riktades mot regeringen för att inte personkretsen utvidgades medförde att regeringen fann sig föranlåten att meddela att den hade för avsikt att tillsätta en utredning för att överväga en ytterligare utvidgning. underströk i samband med behandlingen av förslaget till ny omsorgslag att utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt och syftet Mot. 1986/87 bör vara att utvidga omsorgslagen till att gälla alla barn och ungdomar som Sf213 har behov av särskilda omsorger. I förra budgetpropositionen sades att utredningen skall arbeta med att bedöma behovet av omsorger för andra grupper än dem som ingår i den nya omsorgslagen. Vi vill understryka vikten av att denna översyn sker skyndsamt och att syftet med den är att utvidga omsorgslagen till att gälla alla barn och ungdomar som har behov av särskilda omsorger. Rätten till meningsfull sysselsättning är en av grundstenarna i den nya omsorgslagen. har varit en period av ständiga förbättringar när det gäller sysselsättning för de utvecklingsstörda. Förbättringarna har skett bl. a. genom att de handikappades organisationer drivit på och genom olika åtgärder som metodutveckling och personalutbildning. Rätten till sysselsättning innebär en markering av att man skall integrera handikappade i den öppna arbetsmarknaden. Till detta bör även kopplas frågan om rätt till ersättning för det utförda arbetet. På annan plats i motionen föreslår att ersättningen för utfört arbete på dagcenter och andra former av sysselsättning för utvecklingsstörda förbättras genom överföringar från socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadssektorn. Syftet bör vara att i så stor utsträckning som möjligt likställa villkoren för denna utsatta grupp med övriga grupper på arbetsmarknaden. Stöd till familjer med handikappade barn tog samhällets institutioner hand om de flesta barn med utvecklingsstörning och andra handikapp. Det var sällsynta undantag, när barnen bodde kvar hos sina föräldrar och syskon. I de fall detta skedde var det efter en hård strid mot myndigheterna - en strid där föräldrarna upplevde att myndigheterna försökte ta barnen ifrån dem. Efteråt valde familjerna ofta att frivilligt isolera sig från samhället, att undandra sig alla former av social service. Deras liv har präglats av bitterhet mot samhället. Vår tids handikappade barn växer som regel upp med sina familjer. Utvecklingen från institutions- till hemmaboende har gått överraskande snabbt : av de utvecklingsstörda barnen i växer upp med sina föräldrar. Den nya omsorgslagen innebär att normaliseringen kommer att fortsätta: barn med handikapp kommer att leva tillsammans med sina föräldrar eller, vid mycket svåra handikapp, i familjehem eller elevhem. Det är en riktig utveckling. Dess grundtanke är att alla människor skall ha rätt till en människovärdig tillvaro, som institutionerna aldrig kan erbjuda. Man skall ha rätt till livet oavsett hur handikappad eller avvikande man är; rätt att få leva i en känslomässig gemenskap med sina närmaste, rätt att få utvecklas efter sin egen förmåga. Och föräldern skall ha rätten att få leva med sitt barn och att ta sitt ansvar som förälder. Normaliseringen ställer krav att samhället tar sitt ansvar för att kompensera barnets handikapp. Den enskilda familjen måste få resurser och stöd att leva så normalt som möjligt. Familjerna måste få ekonomiskt stöd, som kompenserar både de extra Mot. utgifter som är förknippade med handikappet och inkomstbortfall för Sf213 Många familjer upplever med rätta att det ekonomiska stödet inte är tillräckligt. Att vårda ett utvecklingsstört barn hemma ställer stora krav på familjen. måste någon av föräldrarna avbryta sitt förvärvsarbete, vilket givetvis leder till en svår ekonomisk situation. Den förälder som stannar hemma får ett vårdbidrag som vid helt bidrag utgick med 2x0,96 basbelopp eller . Denna ersättning är otillräcklig. Det är därför angeläget att det sker en höjning av vårdbidraget. föreslår att grunden för vårdbidraget bör vara 2,5 basbelopp. För den enskilda familjen skulle detta innebära att ett helt vårdbidrag skulle uppgå till . en förbättring med . Genom att vårdbidraget endast kan utgå med helt eller halvt belopp utestängs en stor grupp familjer från ersättning, trots att de har betydande merkostnader. Detta gäller framför allt familjer med barn som har diabetes eller allergier. På uppdrag har regeringen tillsatt en utredning i ämnet. Denna bör presentera sitt förslag så att rätten till ett fjärdedels vårdnadsbidrag kan genomföras . Möjligheterna att få tillfällig föräldrapenning för att vårda sjukt barn gäller i vissa fall även barn i åldern . Rätten till tillfällig föräldrapenning är maximerad . Det är ytterst få familjer, som når upp till denna gräns, endast 400 fall . För ett fåtal familjer med handikappade barn som ofta är sjuka kan begränsningen dock vara besvärlig. När 60-dagarsgränsen är uppnådd tvingas de ta ledigt utan ersättning. Någon rätt till ledighet finns då inte heller. Det är uppenbart att detta skapar ett incitament att utnyttja möjligheten till sjukskrivning för egen sjukdom. Begränsningen bör avskaffas för familjer med handikappade barn. Kostnaden för detta är obetydlig. Det torde heller inte leda till ökad frånvaro då någon ändå alltid måste ta ledigt för att ta hand om sjuka barn. Föräldrar till svårt handikappade barn som är hamnar i en motsvarande situation. De har ingen rätt att få ledigt eller rätt till ersättning när deras vuxna barn är sjukt. Den enda lösning, som är tillgänglig är trots detta att någon av föräldrarna stannar hemma från arbetet. Vi anser att också dessa föräldrar måste få möjlighet att stanna hemma vid sina barns sjukdom och få rätt till tillfällig föräldrapenning. Regeringen bör närmare utreda hur detta stöd skall utformas. Stöd och avlösning Mot. Normaliseringen innebär att föräldrarna inte bara får ta sitt föräldraansvar utan också måste klara av den krävande omvårdnad som institutionerna gjorde tidigare. Det sätter givetvis spår i familjernas sätt att leva. Problemen ökar med barnens ålder och handikapp. har gjort en enkät bland 300 familjer med förståndshandikappade barn i åldrarna 11 . Hennes undersökning visar att av mödrarna fått ändra sina arbetsförhållanden. av mödrarna har helt slutat förvärvsarbeta. av föräldrar med gravt handikappade barn får nästan aldrig sova - de måste gå upp för att vända barnen som sover orörliga. Från vår sida vill vi understryka vikten av att kommunen ställer upp med den hemservice och avlösning som behövs. Ett rimligt krav är att kommunens avlösningsservice skräddarsys för varje familj. Målet måste vara att familjen trots handikappat barn skall kunna disponera sin tid utan att alltid vara utlämnad åt andra. måste skapa olika typer av korttidshem för den handikappade så att föräldrar och syskon kan få avlösning under . Alla handikappade har rätt till en egen bostad av god kvalitet. I den nya omsorgslagen klargörs denna rätt till en fullvärdig bostad och ett eget boende för utvecklingsstörda. För handikappade är det särskilt viktigt att boendet ger förutsättningar för gemenskap och ett aktivt deltagande i samhällslivet. Ingen skall tvingas flytta från den egna bostaden när handikapp uppstår. Den sociala omgivningen betyder ofta mycket för den som är beroende av sin närmaste omgivning och ofta vistas i hemmet. Att tvingas flytta till ett nytt bostadsområde måste undvikas genom att den gamla bostaden görs tillgänglig. Staten ger bidrag till installationer för att öka tillgängligheten. Tyvärr utnyttjas inte alltid denna möjlighet av kommunerna. En ökad information om dessa bidrag bör ske så att kommunerna uppmuntras att använda dem. En bra boendeservice är en förutsättning för en självständig livsföring. Det kan betyda att man i den vanliga bostadsbebyggelsen har tillgång till hemtjänst men också att man bor i s. k. . Dessa kan vara av olika typer dels som endast för äldre och handikappade, dels integrerade på så sätt att alla typer av hushåll som önskar tillgång till service samlas. Det är viktigt att det finns tillgång till larm och dygnet-runt-service. Vid planeringen av handikappades boende måste risken för isolering uppmärksammas. För dem som inte kan bo självständigt skall möjlighet till gruppboende finnas. Svårigheterna att bereda handikappade sysselsättning är mycket stora. Förmodligen är psykiskt utvecklingsstörda allra hårdast drabbade av utestängning från arbetsmarknaden. Alla människor är i behov av stimulans och aktivitet för sin utveckling. Detta gäller i särskilt hög grad för de utvecklingsstörda. I några län har det bedrivits försöksverksamhet bland unga handikappade. Resultatet av denna är mycket glädjande. Det visade sig t. ex. vara möjligt att ge sysselsättning till av 136 unga utvecklingsstörda personer i undersökningen. Det goda resultatet visar att det inom denna grupp finns en reserv med resurser och förmåga att göra sig gällande på arbetsmarknaden. Särskilda kontaktpersoner för de psykiskt utvecklingsstörda bör utses av länsarbetsnämnder och arbetsförmedlingar. Förutsättningarna för att dessa skall kunna tillgodogöra sig arbetsförmedlingarnas service torde öka väsentligt om det där finns personer som har kunskaper om psykiskt utvecklingsstörda. Det finns också anledning att se över möjligheterna för psykiskt utvecklingsstörda att få arbete inom . Detta är mycket svårt. Det förekommer t.o.m. att landsting köper platser för psykiskt utvecklingsstörda av Samhällsföretag. Längre fram i motionen förs ett resonemang om överföring av resurser från socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadssektorn. Med den finansiering som detta möjliggör skapas ett ökat utrymme för lönebidragsanställningar och platser inom Samhällsföretag. Vi krävde i förra årets motion att 500 nya platser skulle beredas inom Samhällsföretag. Vi kan konstatera att regeringen för fram samma förslag. Det är utan tvekan också samhällsekonomiskt motiverat att bereda människor arbete inom Samhällsföretag när förtidspensionering i annat fall är alternativet. Enligt vår mening bör man därför överföra resurser från socialförsäkringssektorn för att finansiera kostnader för sysselsättning och rehabilitering av handikappade när det är motiverat för att undvika förtidspensionering. Regeringen bör ges i uppdrag att se över denna möjlighet. Pensionering av unga utvecklingsstörda som studerar bör undvikas. De bör t. ex. under studier ges möjlighet till en tillfredsställande ersättning utan att behöva bli förtidspensionerade. Även fysiskt handikappade människor har ofta stora svårigheter att få ett arbete. För många handikappade innebär detta att de förtidspensioneras. Det är angeläget att handikappade i så stor utsträckning som möjligt kan beredas arbete på den reguljära arbetsmarknaden. För att underlätta strävandena att bereda handikappade arbete finns bl. a. lönebidrag. Totalt sysselsätts drygt 38 000 personer med hjälp av lönebidrag. finns också ett introduktionsbidrag för arbetshandikappade samt ett särskilt lönebidrag, som utgår med högre belopp, för personer med svårare handikapp. Ytterligare ansträngningar måste göras för att erbjuda arbete också för de personer för vilka förtidspensionering förefaller vara det mest närliggande Det är alltför vattentäta skott mellan de resurser som disponeras Mot. 1986/87 för förtidspensionering och för arbetsmarknadspolitiska insatser. Resurserna för att bereda handikappade arbete är starkt begränsade. Samma begränsning finns dock inte när det gäller resurser för förtidspensionering. Det är nödvändigt att också beakta den minskade förtidspensionering som ökade sysselsättningsmöjligheter för handikappade medför. Vi anser således att det bör vara möjligt att föra över resurser från socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En sådan omfördelning kan innebära en besparing för samhället som individen får tillfälle att utföra ett arbetet till glädje och nytta för henne men också för den för vilket arbetet utförs. Resurserna för att bereda handikappade arbete med hjälp av lönebidrag bör således öka. Vi avvisar därför den minskning med 300 lönebidragsplatser inom de statliga myndigheterna som föreslås i budgeten. har tidigare beslutat att endast arbetshandikappade får beredas arbete i allmännyttiga organisationer. Vi anser fortfarande att denna begränsning bör upphävas. För många personer som inte är arbetshandikappade, men där anställning med lönebidrag ändå blir aktuell, bör dessa organisationer utgöra lämpliga arbetsplatser. Enligt de regler som gäller för särskilt lönebidrag trappas bidraget ned. För vissa grupper med mycket grava handikapp medför detta att de har svårt att få arbete trots att särskilt lönebidrag utgår. Det finns därför anledning att överväga om det inte i dessa fall bör vara möjligt att låta lönebidraget permanent utgå på en högre nivå än vad som är möjligt. Utvecklingsstörda ungdomar får enligt skollagen rätt till utbildning intill utgången av vårterminen det kalenderår de fyller . Om det behövs för att slutföra en påbörjad utbildning skall de beredas möjlighet att fortsätta till . Konsekvensen kan bli att man påbörjar en yrkesutbildning som på grund av åldersgränsen inte kan avslutas. Någon lagfäst rätt till vuxenutbildning har ännu inte tillerkänts utvecklingsstörda människor. har utrett frågan och lämnat ett förslag till regeringen. Försöksverksamheten med vuxenundervisning för psykiskt utvecklingsstörda har pågått ! Försöksverksamheten bör permanentas inom ramen för nuvarande anslag. En mindre ändring bör göras i skollagen så att utvecklingsstörda personer som har påbörjat en utbildning ges rätt att slutföra den även om 23-årsgränsen därmed överskrids. De möjligheter som utvecklingsstörda ungdomar har att få arbete genom ungdomslagen bör aktivt kunna användas för att ge dessa arbetslivserfarenhet. yrkesarbete kan ge motivation och erfarenheter som eleverna kan dra nytta av i en därpå följande yrkesundervisning. Det är därför väsentligt att möjligheten att skaffa sig en fullständig yrkesutbildning finns kvar även om man gör ett uppehåll i studierna. uttalade att den förväntade ett förslag från regeringen så att en förändring av bilstödet skulle kunna ske 1983. Något förslag dök emellertid inte upp. beslöt 1985 att bilstödet borde utvidgas till nya grupper. beslöt också, i strid med regeringens förslag, att frågan om ett utvidgat bilstöd skulle utredas ytterligare för att nya regler skulle kunna träda i kraft . Återigen förhalade regeringen frågan genom att inte tillsätta någon utredningsman förrän efter denna tidpunkt. Utredaren har presenterat sitt förslag till en vidgad personkrets. Regeringen avsätter i budgetpropositionen pengar för införande av ett vidgat bilstöd för att införa detta . anser det vara oacceptabelt att denna utomordentligt viktiga reform skall få utebli ännu , därför anslår vi 70 miljoner så att ett utvidgat bilstöd kan utgå från . Det är önskvärt att handikappade i så stor utsträckning som möjligt kan utnyttja den vanliga kollektivtrafiken. Det finns dock stora hinder för detta. beslutade därför 1979 att kollektivtrafiken skall handikappanpassas . I lagen om handikappanpassning av kollektivtrafiken sägs bl. a. att handikappades särskilda behov så långt det är möjligt skall tillgodoses. Det är i många fall att föredra att handikappade människor kan använda kollektivtrafiken i stället för färdtjänsten. Det bör bli billigare och det ger den handikappade ökad frihet. Som en följd av detta riksdagsbeslut har transportrådet utfärdat föreskrifter. De framsteg som gjorts är dock otillräckliga. Några nämnvärda åtgärder för att t. ex. göra det möjligt för rullstolsburna handikappade att åka buss har inte genomförts. visar erfarenheter från andra länder, bl. a. , att det finns tekniska lösningar som gör det möjligt för även rullstolsburna handikappade att åka buss. har redan tidigare väckt krav på en utvärdering av de gjorda insatserna för att handikappanpassa kollektivtrafiken. Detta avvisades dock med motiveringen att transportrådet kontinuerligt ser över sina meddelade föreskrifter. Då bristerna inom handikappanpassningen av kollektivtrafiken fortfarande består vidhåller vi att en översyn på området, som kan utgöra ett underlag för åtgärder som kan påskynda handikappanpassningen, är befogad. Även med ett utökat bilstöd och en handikappanpassad kollektivtrafik krävs en väl fungerande färdtjänst. Färdtjänsten utgår enligt socialtjänstlagen som bistånd. Detta är ett föråldrat synsätt. Enligt vår mening bör färdtjänsten vara en naturlig del av kollektivtrafiken. Det blir nog också naturligt att färdtjänsen inte begränsas till den egna Mot. kommunen utan den bör, liksom kollektivtrafiken, byggas upp länsvis. Kostnaderna bör då också fördelas som en del av kostnaderna för kollektivtrafiken. I samband med införandet av socialtjänstlagen framhöll departementschefen det angelägna i att färdtjänsten dimensioneras så att den motsvarar den service som kollektivtrafiken ger. De inventeringar av kommunernas åtgärder som gjorts visar dock att så långt ifrån är fallet. Standarden varierar kraftigt mellan kommunerna. Resorna är begränsade både till längd och antal. Taxorna är ofta väsentligt högre än för kollektivtrafiken. Det krävs nu snara förbättringar av färdtjänsten så att intentionerna i socialtjänstlagen uppfylls. bör genom rekommendationer verka för att färdtjänsten görs länsomfattande och ger samma service som kollektivtrafiken. Det finns också starka skäl att överväga om inte färdtjänst borde få utnyttjas vid resor i samband med sjukvårdande behandling. De nuvarande reglerna är svårmotiverade och leder till onödig irritation. Det finns problem med hjälpmedelsförsörjningen i många landsting. Det gäller särskilt handikappade med behov av dyra hjälpmedel, t. ex. eldrivna rullstolar. Detta beror bl. a. på att sjukvården har inriktats mot ökad hemsjukvård. Denna utveckling är helt riktig men den har bl. a. medfört ett ökat behov av tekniska hjälpmedel. Det utgår statsbidrag till landstingen för hjälpmedel till handikappade. I de kommande förhandlingarna mellan staten och landstingen om statsbidraget för bl. a. detta ändamål bör staten tydligare poängtera betydelsen av en tillfredsställande försörjning med hjälpmedel. Det bör också framhållas att brist på hjälpmedel för handikappade också kan leda till ökade kostnader i form av onödiga sjukskrivningar och höga vårdkostnader. Modern informationsteknologi ger stora möjligheter när det gäller att överbrygga många typer av handikapp. Vid fördelning av forskningsresurser bör därför utveckling av handikapphjälpmedel prioriteras. Handikappade som ofta måste ha vård eller genomgå behandling drabbas ibland av mycket höga kostnader då högkostnadsskyddet inte omfattar resorna. begär i en annan motion att även resorna till och från behandling skall omfattas av högkostnadsskyddet. Den medicinska rehabiliteringen är eftersatt i . Den är splittrad och i hög grad otillräcklig. Det krävs en samordnad vuxenrehabilitering så att alla resurser kan sättas in då de bäst behövs. arbetsmarknadsåtgärder, sociala, psykologiska eller psykiatriska insatser bör samordnas med de medicinska. De långvårdssjukhus som finns, och som inte tillgodoser kravet på god och hemliknande miljö, kan i många fall mycket väl användas för en utbyggd medicinsk rehabilitering. Vi utvecklar vår syn på rehabilitering ytterligare i vår motion om sjukvården. Tillgänglighet, hemtjänst m. m. Ett intressant försök att skapa alternativ till och öka valfriheten för människor med funktionshinder startades inom ramen för det s. k. . Tanken är att den person som är i behov av personlig assistans själv skall anställa och arbetsleda sina assistenter. STIL () har förberedande arbete lyckats få i gång en försöksverksamhet med 18 deltagare från fem kommuner i . De resurser som används till hemtjänst, ledsagarservice, arbetsbiträde, osv. läggs i en pott och disponeras av den funktionshindrade själv. Systemet med personliga assistenter är från liberala utgångspunkter mycket tilltalande. Den enskilde får möjlighet att själv forma sin vardag. Självständighet och rörelsefrihet ökar. Beroende av myndigheter och stela rutiner blir mindre. ligger helt i linje med ambition att förbättra livsbetingelserna för dem som lever i det glömda . Projektet bör uppmuntras och följas med intresse. När erfarenheterna och kunskapen om systemet blivit större bör en utvidgning av systemet övervägas. vore en möjlighet till ersättning för personlig assistent för alla som har behov av och önskemål om det värd att pröva. I motion om äldreomsorg redovisas synen på bl. a. institutionsboende, tillgänglighet och hemtjänst. Många av de synpunkter som framförs där syftar till förbättringar för personer med handikapp. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs [att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om en utvidgad personkrets i omsorgslagen.1] 1. att beslutar om en ändring av beräkningsgrunden för vårdbidrag av handikappat barn så att det utgår med 2,5 basbelopp vid helt vårdbidrag, 2. att beslutar om införande av rätt till ett fjärdedels vårdbidrag vid vård av handikappat barn från , 3. att till anslaget C 3 för vårdbidrag för /88 anslår 150 milj. kr. utöver vad regeringen har föreslagit, 4. att beslutar att avskaffa begränsningen för tillfällig föräldrapenning för föräldrar med handikappade barn, när det gäller vård av sjukt barn. 5. att hos regeringen begär förslag om ett system som ger Mot. 1986/87 föräldrar med svårt handikappade vuxna barn möjligheten att erhålla Sf213 tillfällig föräldrapenning vid vård av sjukt barn, [att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs angående tillgängligheten i äldre bostadshus,2] [att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförs om särskilda kontaktpersoner för psykiskt utvecklingsstörda på länsarbetsnämnder och arbetsförmedlingar,1]