mot · GA02Kr306 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Kr306 och () Vården av fornlämningar har återkommit till frågan om medel till vården av landets fornlämningar. Bakgrunden är väl känd. Vården av fornlämningar har så gott som helt bedrivits i form av beredskapsarbeten. Beredskapsmedlen har minskat kraftigt . Minskningen har skett ojämnt mellan och inom länen. I vissa län och länsdelar har den statliga medelstilldelningen helt upphört. Denna utveckling har visat att det ovillkorliga sambandet mellan behovet av beredskapsarbeten och tillgången på medel för fornvård leder till orimliga konsekvenser för kulturminnesvården. Fornlämningar som är av riksintresse för kulturminnesvården och av största betydelse från pedagogisk och turistisk synpunkt måste vårdas kontinuerligt och inte nu och då lämnas vind för våg på sysselsättningspolitiska grunder. Fornlämningarna i exempelvis är inte mindre viktiga att vårda än fornlämningarna i delar av landet där behovet av beredskapsarbeten är större. I själva verket hotas nu betydande delar av vårt kulturarv. Vid /86 framhöll kulturutskottet att det är angeläget att kulturminnesvården - liksom naturvården blir mindre beroende än av de arbetsmarknadspolitiska medlen. Utskottet konstaterade att samma inställning till kulturminnesvården kommit till uttryck budgetproposition. I enlighet med regeringens förslag i denna proposition har RAÄ () också tillförts 1 milj. kr. för att tillsammans med länsmuseerna och länsstyrelserna bedriva ett utvecklingsarbete och initiera verksamheter som främjar vård av fornlämningar genom kommuner, markägare och organisationer. Regeringens budgetproposition 1987 innebär att detta anslag utgår även under /88. Vi anser att införandet av detta anslag har stor betydelse för att särskilt på göra fornlämningsvården mindre beroende av de arbetsmarknadspolitiska medlen. I årets budgetproposition har departementschefen anfört att han är medveten om att ytterligare åtgärder behöver vidtas för att fornvårdsarbetena skall kunna utföras i en erforderlig skala. Det bör enligt propositionen i första hand ske genom att användningen av de befintliga resurserna effektiviseras. En sådan utveckling bör komma till stånd, bl. a. när det gäller att ge RAÄ och länsstyrelserna bättre förutsättningar för en långsiktig planering av fornvården. Det ankommer på AMS och RAÄ att ta de initiativ som krävs för att en sådan planering skall komma till stånd. I likhet med departementschefen anser vi att det är angeläget att förbätt ra förutsättningarna för en effektiv medelsanvändning inom fornvården från såväl kulturpolitiska som sysselsättningspolitiska synpunkter. Vi har emellertid uppmärksammat att såväl AMS som RAÄ har föreslagit längre gående åtgärder för att åstadkomma den eftersträvade effektivitetsökningen. AMS och RAÄ har således framhållit att de totala beredskapsmedlen kan utnyttjas mera rationellt om en del av dessa medel förs över till ordinarie anslag och kunde disponeras över en längre tidsperiod. Båda myndigheterna understryker att en sådan förändring skulle förbättra möjligheterna till långsiktig planering, bättre framförhållning och större valfrihet för kulturminnesvården som huvudman för fornvården, och de beklagar att den förordade ordningen inte fått gensvar i budgetberedningen. Kvar står det faktum att situationen är ytterst allvarlig i vad gäller värden av landets fornlämningar. Mot den bakgrunden hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av att tillföra ordinarie medel för vården av fornlämningar. 1986/87 Kr306