mot · GA02Fi507 · 1987-01-26 00:00:00 — m. fl. Offentlig upphandling samt åtgärder för konkurrens och mot monopol har storleksförhållandet mellan arbetsmarknadens sektorer kraftigt förskjutits. Sysselsättningen inom industrisektorn har minskat, medan sysselsättningen inom den offentliga sektorn kraftigt ökat. Detta har på olika sätt påverkat det privata näringslivet. Utbyggnaden av den offentliga sektorn har krävt ett ökat skattetryck, som höjt kostnadsläget inom den enskilda sektorn. Vidare har konsumtionen i landet kraftigt förskjutits från individuella nyttigheter till kollektiva, som tillhandahålls av stat, kommuner och landsting. Denna tendens har förstärkts genom tjänstesektorns allt större tyngd i ett högt utvecklat industrisamhälle och den speciella struktur som traditionellt rått inom tjänstesektorn i med en lång historia av offentlig verksamhet på bl. a. vård- och utbildningsområdena. De nu beskrivna förhållandena har hämmat expansionen av den mindre och medelstora företagsamheten, särskilt inom tjänstesektorn, beroende på att konkurrensen mellan enskilda företag och offentlig verksamhet inkl. offentliga företag på olika sätt kommit att ske utifrån ojämlika förhållanden. Däremot har regeringens ekonomiska politik skapat gynnsamma villkor för de stora exportföretagen. En dubbel obalans har skapats genom en dominerande offentlig sektor och en dominans av storföretag inom näringslivssektorn. För att kunna åstadkomma en fungerande konkurrens mellan privat och offentlig sektor fordras olika typer av åtgärder alltifrån en bred översyn av konkurrenshindrande statsbidragsregler och regleringar på vård- och bostadssidan till mer avgränsade tekniska förändringar, som på olika sätt kan stärka konkurrensen inom tjänstesektorn. Exempel härpå utgör regler om obligatorisk redovisning av den kommunala egenregiverksamheten och översyn av upphandlingskungörelsen. Stärkt konkurrens mellan privat och offentlig sektor För att möjliggöra en effektivitetsfrämjande konkurrens mellan privat och offentlig sektor måste åtgärder vidtas i följande avseenden: Monopol och specialregleringar bör avskaffas inom ett flertal områden som exempelvis arbetsförmedling, post, tele, radio/TV, finansiella tjänster och transporter. Statsbidrag och skattelagstiftning som diskriminerar privat verksamhet, t. ex. , bör avskaffas. Den offentliga sektorn bör tillämpa samma principer för val mellan Mot. entreprenad och egen regi som används vid val mellan olika entreprenö- Fi507 Den offentliga sektorn måste göras mer konkurrensutsatt och mer konkurrensmedveten. Oklara och missvisande kalkylmetoder, sammanblandning av monopolverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet och dålig åtskillnad mellan upphandlande och producerande funktioner måste undanröjas. Särskilda åtgärder bör vidtas för att stimulera offentliganställda att ta över verksamheter som lämpar sig för konkurrens på marknaden. Eventuella fördelningspolitiska åtgärder bör inriktas på att omfördela köpkraft, inte på att tillhandahålla subventionerade tjänster. Avgiftsfinansiering bör förekomma i större utsträckning för att öka konsumentstyrningen. Konkurrensen mellan privata företag och offentlig sektor skulle avsevärt stärkas om den kommunala egenregiverksamheten ges en enhetlig redovisningsform, som både utvisar de faktiska kostnaderna och andelen egenregirespektive entreprenadverksamhet. Den senare typen av uppgifter bör återfinnas i kommunens årsredovisning. Uppgifter om de kommunala kostnaderna för egenregiverksamheten bör kompletteras med redogörelse för använda redovisningstekniska principer. Redovisning av egenregiverksamheten ger företag och allmänt väsentlig information. Ökade möjligheter att jämföra kostnaderna för kommunens egen verksamhet och för entreprenader stärker konkurrensmöjligheterna. Kommunerna bör också åläggas att med jämna mellanrum gå ut på den öppna marknaden och ta in anbud på den verksamhet som drivs i egen regi. Regeringen bör i de överläggningar som sker med kommunförbunden understryka vikten av en stärkt konkurrensneutralitet mellan kommunernas egenregiverksamhet och entreprenadverksamhet. Den kommunala upphandlingen bör liksom den statliga regleras i lag. Som NO har påtalat i ett antal uppmärksammade kommunala upphandlingsärenden ger en lagreglering bättre skydd än nuvarande ordning med upphandlingsreglemente. I det senare fallet kan överträdelser beivras endast med kommunalbesvär. Upphandlingsärenden är ofta av mycket komplicerad natur, varför möjligheterna att påtala avsteg från upphandlingsreglementet kan vara små. För lagreglering talar också den kommunala upphandlingens växande betydelse för den ekonomiska aktiviteten i . Ytterligare fördelar skulle uppnås genom att upphandlingsreglerna skulle få samma status över hela det offentliga området. Det finns ett klart behov av fördjupat och intensifierat samarbete vad gäller upphandlingsregler mellan den statliga sektorn och kommunsektorn. Detta samarbete har försva Att kommunerna lagstiftningsvägen åläggs att följa klara regler för Mot. inhämtande av anbud har också betydelse för främjande av frihandel och Fi507 Vid översyn av upphandlingsreglerna för den offentliga sektorn bör övervägas, om inte reglerna för upphandling av tjänster bör ges något större omfattning. Offertgivning på tjänstesektorn kan kräva betydande arbetsinsatser av anbudsgivarna, varför det i vissa fall kan vara berättigat med ersättning. Problem av nu angivet slag måste beaktas vid översynen. Med åberopande av vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn av de olika förhållanden som påverkar konkurrensen mellan offentlig verksamhet och privata företag i syfte att skapa möjlighet för en omprövning av den offentliga verksamheten genom bl. a. avregleringar och avmonopoliseringar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en enhetlig redovisning av den kommunala egenregiverksamheten, 3. att hos regeringen begär förslag till lagreglering av den kommunala upphandlingen i enlighet med vad som anförts i motionen. () () ()