mot · GB02Fi4 · 1987-11-11 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fi4 med anledning av prop. 1987/88:36 om den ekonomiska politiken på medellång sikt De förnyade balansproblem som allt fler rapporter entydigt varnar för visar att de grundläggande problemen i svensk ekonomi inte är lösta. Både och regeringens egna bedömningar visar att bytesbalansen går mot ett betydande underskott . Jämfört med är det en försämring som väl kan jämföras med den som inträffade efter den andra oljekrisen . Skillnaden är emellertid att de internationella råoljepriserna då fördubblades, medan har halverats. Därtill har svensk ekonomi kunnat dra nytta av en internationell konjunkturuppgång och fallande internationella räntor. Ändå går ekonomin återigen mot en allvarlig försvagning, vilket grundlagts genom en felaktig ekonomisk politik. Därmed står också sämre rustat inför den försämring av världsekonomin som av allt att döma följer på den dramatiska nedgång som inträffat på de internationella aktiebörserna. Till de grundläggande och ännu olösta problem som socialdemokraterna inte förmått att ta itu med hör bl. Att den alltför snabba kostnadsstegringen består. Devalveringen 1982 innebar ingen lösning på detta problem. I stället sköt den kostnadsproblemen framåt i tiden. Lönebildningen fungerar nu sämre än under den borgerliga regeringsperioden. Den svenska ekonomin rör sig därför snabbt mot ett läge, där den fasta växelkurspolitiken kommer att utsättas för betydande svårigheter. Att förlorar marknadsandelar även vid oförändrat kostnadsläge, vilket ställer krav på ständiga kostnadsanpassningar. Detta hänger samman med ekonomins bristande förmåga till tillräckligt snabb strukturomvandling, vilket är ett problem som den socialdemokratiska politiken inte varit inriktad på att komma till rätta med. Att räntenivån är för hög och näringslivets lönsamhet för låg. Därigenom har utbyggnaden av näringslivet bromsats som företagen i större utsträckning investerat i finansiella placeringar i stället för i utökad kapacitet. Att produktiviteten i den offentliga sektorn är dålig. Alla studier visar entydigt att medborgarna får för litet valuta för skatterna. Med en effektivare tjänsteproduktion i den offentliga sektorn hade skattetrycket 1 1987/88.3 sami. kunnat vara lägre. Socialdemokraterna har konsekvent Mot. motarbetat de moderata förslagen på detta område. långtidsutredning skiljer sig i viss mån från sina föregångare genom att den är mer problemorienterad. Dessutom har specifika frågor behandlats i särskilda bilagor, vilka i stor utsträckning ger stöd åt den politik som moderata samlingspartiet länge förordat. Likaså slår ekonomer fast att de grundläggande problemen i svensk ekonomi är olösta samt att det hårda skattetrycket har en negativ inverkan på ekonomin. Den kvantitativa analysen lider däremot av svåra brister genom att den utgår från ett fortsatt högt skattetryck. Inte heller beskrivs hur en kraftig dämpning av löneökningarna från nuvarande till skall kunna ske, vilket enligt kalkylen är en avgörande förutsättning för balans, tillväxt och full sysselsättning. Inom moderata samlingspartiet har därför en alternativ utvecklingsbana för den svenska ekonomin belysts. Den innebär bl. a. att skattetrycket sänks till . Arbetet visar att tillväxten kan bli högre som balans uppnås såväl i de offentliga finanserna som i utrikesaffärema. De senaste årens ekonomiska utveckling tillsammans med den förestående försvagningen visar att den s. k. tredje vägens politik nu har misslyckats. Att enbart bygga en ekonomisk-politisk strategi på en devalvering eller som på fromma förhoppningar om att löneökningarna skall dämpas markant räcker inte. Enbart det faktum att den socialdemokratiska regeringen inte förmått dra nytta av en gynnsam internationell utveckling visar att man tappat kontrollen över ekonomin. Det moderata alternativet bygger på en politik som successivt stärker marknadshushållningen och avlägsnar de tillväxthinder som byggts in i den svenska ekonomin. Den moderata politiken innehåller bl. a. följande inslag: Kamp mot inflationen. En central förutsättning för en balanserad ekonomisk utveckling med god sysselsättning och tillväxt är en låg inflationstakt. Därför bör en stabiliseringspolitisk regim skapas som bygger på en fast växelkurs, ett ökat ansvarstagande hos arbetsmarknadens parter, en stram finanspolitik som inte korrigerar för alltför snabba löneökningar samt - och kanske viktigast av allt - en målmedveten inriktning på en sänkning av skattetrycket. Ett återupprättande av marknadsekonomin så att den återfår sin inneboende dynamik. Restriktioner på ekonomins utbudssida är särskilt viktiga att avlägsna. Konkret innebär det att skatten sänks så att det lönar sig att arbeta, spara och starta företag, vidare att av föreskrifter och förbud röjs upp, ekonomin avregleras, rörligheten på arbetsmarknaden underlättas, lönerelationerna marknadsanpassas, spelreglerna ligger fast över tiden och sist men inte minst att löntagarfonderna avvecklas till förmån för en spridning av ägandet. Den ekonomiska politiken måste inriktas på att öka sparandet hos hushållen. Skattepolitiken är ett viktigt medel för att uppnå detta. fel väg att som socialdemokraterna förespråkar öka sparandet i den 2 Det politiska inflytandet över den kapitalbildning sorn Mot. behövs för näringslivets investeringar måste minska. system som bygger på marknadshushållningens princip kräver att sparandet i huvudsak sker i hushåll och företag. De offentliga monopolen måste brytas upp som den offentliga sektorn effektiviseras. Detta bör ske genom att privata initiativ släpps fram, vilket ökar konkurrensen och vidgar medborgarnas och de anställdas valfrihet. Därmed kan det offentliga bättre koncentrera sig på de uppgifter som endast kan skötas av stat och kommun. Skattetrycket måste sänkas. En genomgripande skattereform bör inledas . Målet bör vara att skattetrycket sänks med i genomsnitt . Den skattereform som moderata samlingspartiet förespråkar innebär bl. a. sänkta marginalskatter, återinfört inflationsskydd, hänsynstagande till försörjningsbörda vid inkomstbeskattningen, skatteregler som stimulerar hushållssparande!, en lägre skattesats vid bolagsbeskattningen och slopad förmögenhetsskatt på arbetande kapital i företag. 2 Problemen i svensk ekonomi olösta 2.1 Alltför snabb kostnadsstegring har lönebildningen i den svenska ekonomin skapat allvarliga kostnadsproblem. Detta illustreras inte minst av att den svenska kronan devalverats vid sammanlagt fem tillfällen - med sammantaget - i syfte att korrigera kostnadsläget. Även har det skett en smygdevalvering av kronan genom dollarnedgången i förening med valutakorgens konstruktion, vilket i viss mån motverkat de alltför höga löneökningarna. En devalvering löser inte problemen med lönebildningen. Den innebär endast att problemen skjuts . Efter hand äts det förbättrade kostnadsläget upp, om lönekostnaderna fortsätter att stiga snabbare än i omvärlden. Därför kan heller inte en devalvering vara ett huvudinslag i en ekonomisk-politisk strategi. Detta har den socialdemokratiska regeringen inte insett. Det innebär att den svenska ekonomin nu snabbt rör sig mot ett läge där den fasta växelkurspolitiken kommer att utsättas för betydande påfrestningar. Diagram 1 visar de relativa arbetskraftskostnaderna per producerad enhet. Den övre heldragna kurvan visar utvecklingen i nationella valutor, dvs. när hänsyn enbart tagits till lönekostnaderna och produktiviteten. Denna kurva speglar den underliggande utvecklingen av kostnadsläget. Den prickade kurvan visar konkurrenskraften sedan också växelkursförändringarna beaktats. Enbart växelkursens utveckling framgår av den undre heldragna linjen. 1 * 1987188.3 sami. De relativa arbetskraftskostnaderna per producerad enhet 1970 - 1986 Arbetskraftskostnad per producerad enhet 1970-86. blex: 1970-74.100 130 | (frrcgntam valuta \ VtacOainrta «tv*cfcl 70 72 74 76 78 30 12 34 86 1987/88 Fi4 Källa: SAF. Av diagrammet framgår att konkurrenssituationen är bättre än . Det kan emellertid också utläsas att förbättringen så gott som enbart kommit till stånd genom växelkursanpassningar. utvecklades de relativa arbetskraftskostnaderna i ungefär samma takt som i omvärlden. Därefter, , försämrades konkurrensläget mycket kraftigt. Detta rättades delvis till genom devalveringarna 1976 och 1977. Därefter höll sig de relativa arbetskraftskostnaderna uttryckta i nationella valutor, dvs. när växelkursförändringarna borträknats, i stort sett konstanta . Devalveringarna 1981 och 1982 förbättrade således konkurrensläget trots att lönekostnaderna utvecklats ungefär som i omvärlden. har en markant försämring återigen ägt rum, men konkurrenskraftsförsämringen har i viss mån motverkats av att den svenska kronan smygdevalverats som en följd av dollarns nedgång. Diagrammet visar också att den snabba uppgången i det relativa kostnadsläget, uttryckt i nationella valutor, är av i stort sett samma omfattning som . Utvecklingen förstärker denna slutsats. Därmed står också sämre rustat inför den försämring av världsekonomin som av allt att döma följer på den dramatiska nedgång som inträffat på de internationella aktiebörserna. Det har således inte skett något trendbrott i lönebildningen under de socialdemokratiska regeringsåren. Det kostnadsförsprång som devalveringarna skapat håller successivt på att ätas upp. Dagens situation på arbetsmarknaden innebär också att det kan finnas risk för en ny löneexplosion. Den här utvecklingen visar att den socialdemokratiska ekonomiskpolitiska strategin, den s. k. tredje vägen, håller på att misslyckas. met slår också hål på myten att en socialdemokratisk regering skulle vara Mot. bättre skickad än en borgerlig att förmå arbetsmarknadens parter att sluta Fi4 avtal som inte överskrider det samhällsekonomiska utrymmet. Tvärtom förhåller det sig så att medan den borgerliga regeringen lyckades bibehålla konkurrensläget gentemot omvärlden, så är den socialdemokratiska regeringen nu i full färd med att upprepa de misstag som gjordes . Detta innebär i klartext att svensk ekonomi är på väg in i betydande balansproblem, om inte politiken läggs om. Det är av fundamental betydelse för den framtida utvecklingen av svensk ekonomi att problemen med den alltför snabba kostnadsstegringen löses. 2.2 Fortsätta förluster av marknadsandelar Diagram 2 visar marknadsandelar och relativpriser för export av bearbetade varor till 14 . Av diagrammet framgår att de svenska företagen sänkt sina relativpriser i samband med devalveringarna, vilket delvis lett till återtagna marknadsandelar. Marknadsandelarna har emellertid inte ökat i samma utsträckning som relativpriserna sänkts. Det betyder att svensk industri trendmässigt förlorar marknadsandelar även vid oförändrade relativpriser. Detta är allvarligt och innebär att det krävs en fortlöpande förbättring av det relativa kostnadsläget enbart för att bibehålla marknadsandelarna. För att återta marknadsandelar fordras således ännu större kostnadsanpassningar. Med tanke på att marknadsandelarna återigen började minska 1984 finns det anledning att känna oro inför exportutvecklingen och därmed bytesbalansens framtida utveckling. Marknadsandelar och relativpriser för export av bearbetade varor till 14 , säsongsrensade data DiitaXuoOl »oly» telatlvpH» Även denna redovisning visar att den tredje vägens politik varit föga Mot. När den nya socialdemokratiska regeringen i sin första Fi4 finansplan 1983 formulerade sin ekonomisk-politiska strategi baserades den på att tillväxten i svensk ekonomi skulle genereras genom en ökad utländsk efterfrågan på svenska produkter. Vi har här konstaterat att exportutvecklingen inte varit tillräckligt stor. Det har inte varit möjligt att återta förlorade marknadsandelar. Utvecklingen av exportens marknadsandelar påverkas främst av två faktorer. Förändringstakten i industristrukturen och utbyggnaden av kapaciteten är den ena faktorn. Den avser hur industrin anpassar sig till förändringar i marknads-, produkt- och konkurrensmönstret på världsmarknaden. Förändringar i industrins kostnadsläge relativt utlandet är den andra faktorn. Den avgör hur industrin vid givet världshandelsmönster förmår hålla sin ställning gentemot konkurrerande företag i utlandet. Diagram 3 visar hur marknadsandelar av total export i värdetermer utvecklas i förhållande till export. Den ojusterade kurvan anger utvecklingen av den svenska exporten i förhållande till . Den justerade kurvan anger vilken utveckling skulle ha fått hade anpassat exportstrukturen så att den haft samma marknads- och produktinriktning som de övriga i genomsnitt. marknadsandel på världsmarknaden av total export i löpande priser 1980-1985, justerade och ojusterade marknadsandelar 0)uci»rad marknadsandel Källa: SIND. Av diagrammet framgår att för hela perioden ligger den ojusterade kurvan Mot. under den justerade. Detta innebär att har haft en oförmånlig Fi4 marknads- och produktinriktning . Som ett resultat av denna ogynsamma exportinriktning sjönk marknadsandel på världmarknaden med i genomsnitt något . Detta visar att strukturomvandlingen i svenskt näringsliv har varit otillräcklig. Den socialdemokratiska politiken har inte varit inriktad på att stimulera ekonomins utbudssida. Stelheter och flaskhalsproblem håller tillbaka produktionsökningen. Närmare studier av utvecklingen visar också att det är de lågteknologiska branscherna och basindustrierna som i störst utsträckning vunnit andelar på världsmarknaden . Utvecklingen i hög- och mellanteknologiska branscher har inte alls uppvisat samma styrka. Också detta visar att strukturomvandlingen inte har varit tillräckligt omfattande. Diagram 4 visar produktivitetsfördelning och lönekostnad i industrin 1980 och 1985. Kurvorna i diagrammet har konstruerats så att samtliga arbetsställen i industrin ordnats i fallande skala efter produktiviteten. I horisontell riktning har arbetsställegruppernas sysselsättning kumulerats i procent av industrins totala sysselsättning. Produktivitetsfördelning och löneskostnad i industrin 1980 och 1985 PRODUKTIVITET I PROC AV PERSONALKOSTNAD AMFORT med ,R 1885 Källa: SIND. 1 ** 1987188. Diagrammet skall läsas så att om produktiviteten anges till , betyder Mot. det att förädlingsvärdet per sysselsatt är lika med lönekostnaden. betyder att verksamheten endast täcker sina rörliga kostnader. De företag i vilka verksamheten inte täcker sina rörliga kostnader kan sägas vara nedläggningshotade. Företag, som ligger strax ovanför lönekostnadslinjen, kan emellertid också ha ett nedläggningshot hängande över sig genom att verksamheten inte täcker de fasta kostnaderna och inte ger erforderlig avkastning på kapitalet. Av diagrammet framgår att industrins struktur 1985 visserligen inte tecknade samma flacka kurva just ovanför personalkostnadslinjen som 1980, men att många företag fortfarande ligger oroväckande nära denna nivå där enbart de rörliga kostnaderna täcks. Även om andelen på kort sikt nedläggningshotad industri minskat från 1985, finns fortfarande en kvardröjande risk för utslagning av kapacitet vid en fortsatt försämring av kostnadsläget. Den förbättring som skett beror i huvudsak på devalveringarna och mindre på att strukturomvandlingen i näringslivet varit tillräckligt omfattande. Det bör också påpekas att en betydande del av basindustrierna återfinns i den högra delen av diagrammet. De ligger alltså närmast lönekostnadslinjen och är följaktligen mest känsliga för ytterligare försämringar i lönekostnadsläget. Dessa basindustrier är ofta lokaliserade i glesbygdsområden. Därför är det även av regionalpolitiska skäl angeläget att svenskt näringsliv kan upprätthålla en gynnsam kostnadsnivå jämfört med de viktigaste konkurrentländerna. I annat fall skärps kraven på strukturomvandling, vilket innebär att kraven på människor att flytta yrkesmässigt och geografiskt också blir större. Det finns studier som visar att en viss strukturomvandling ändå har ägt rum i svenskt näringsliv. Det förhållandet att en betydande del av varvskapaciteten har avvecklats vittnar härom. Men även om en viss strukturomvandling förekommit, har den inte varit tillräcklig, särskilt som utvecklingen av nya aktiviteter inte förefaller ha varit tillräckligt omfattande. Det kvardröjande anpassningsbehovet och den bristande kapaciteten kvarstår som problem i svensk ekonomi, vilket moderata samlingspartiet påpekat i många sammanhang. Ett annat problem är att den internationella ekonomin förefaller vara inne i en mycket snabb omvandlingsprocess, som ytterligare skärper kraven på omvandlingsförmåga i den svenska ekonomin. I en studie av kommerskollegium bedöms en fortgående tyngdpunktsförskjutning i världshandeln ske mot nya geografiska marknader. kommer även fortsättningsvis att utgöra en klart mer dynamisk region än . , och de s. k. NIC-länderna (de nya industriländerna) växer betydligt snabbare. Detta ställer ännu större krav på omställningar, eftersom man i säljer av exporten på . gör bedömningen att det går att förutse stora omställningsbehov i produktionen fram till mitten av , men att det inte med säkerhet går att säga åt vilket håll omställningen kommer att gå. Därför blir slutsatsen att den stora osäkerheten om framtiden gör det nödvändigt att investera i mobilitet. Generella åtgärder som höjer Mot. ekonomins anpassningsförmåga bör prioriteras framför åtgärder som styr Fi4 resurser till viss verksamhet. Därmed skapas förutsättningar för marknadsmekanismen, det dominerande styrsystemet för den konkurrensutsatta sektorn, att styra produktionsfaktorer till aktiviteter där har en fördel. Vi noterar att kommerskollegii rekommendationer går stick i stäv med den av regeringen förda ekonomiska politiken. Enligt denna skall investeringar och satsningar styras av regeringen till olika regioner och orter. Däremot ligger rekommendationerna i linje med den politik som moderata samlingspartiet länge förordat. 2.4 Utbyggnad av svenskt näringsliv har bromsats För att svenskt näringsliv skall kunna byggas ut i tillräcklig omfattning måste det vara lönsamt för företagen att investera. Lönsamheten är beroende av två faktorer. För det första måste räntabiliteten på investeringen vara tillräckligt hög, och för det andra är det nödvändigt att finansieringskostnaden understiger räntabiliteten på investeringen. Utvecklingen av räntabilitet på arbetande kapital och obligationsräntan framgår av diagram 5. Diagrammet visar att de angivna förutsättningarna inte gäller. Avkastning på arbetande kapital och obligationsränta 1970-1986 Avlastning på .erbe tande kapitiL Källa: Näringslivets ekonomifakta. Den höga räntan har inneburit att företagen i stället för att bygga ut produktionskapaciteten investerat i finansiella placeringar. Detta framgår inte minst av att de finansiella placeringarnas avkastning ökat i betydelse för företagens totala resultat. Om räntan befinner sig på en hög nivå, kan detta kompenseras av att Mot. avkastningen på arbetande kapital är tillräckligt hög. Som diagrammet visar Fi4 så vänder avkastningskurvan nedåt igen . 1986 var nivån lägre än före devalveringen 1982. Detta sammanhänger med den oförmånliga lönekostnadsutvecklingen. Den dåliga avkastningen på investeringarna i förhållande till finansieringskostnaderna har således bromsat en nödvändig utbyggnad av det svenska näringslivet. Denna utbyggnad var en förutsättning för att den s. k. tredje vägens politik skulle lyckas. Från moderat sida tvingas vi konstatera att regeringen inte heller i detta avseende har lyckats. 2.5 Vi får för litet för skatterna Den offentliga sektorn kännetecknas av växande problem. Försämringen av serviceutbudet både till kvantitet och kvalitet är inte ett resultat av att budgetanslagen skulle vara för små. Inte heller beror problemen på att de anställda inom den offentliga sektorn skulle arbeta långsammare eller på annat sätt sköta sina arbetsuppgifter på ett dåligt sätt. Tvärtom befinner sig många anställda i en svår situation. De kläms mellan bristande resurser på den enskilda avdelningen och medborgarnas berättigade krav på god service. Orsaken är den dåliga produktiviteten, som främst beror på själva systemet, i vilket resurser tilldelas uppifrån, från central politikernivå eller från särskilda utrednings- och planeringsavdelningar. Detta för med sig overheadkostnader som undandrar resurser från den faktiska verksamheten. Dessutom leder ett sådant system till trögheter som hindrar en flexibel förändring av resurstilldelningen efter konsumenternas/medborgarnas önskemål. Vad det egentligen handlar om är att den offentliga sektorn i princip är ett planhushållningssystem som lämnar litet utrymme för påverkan från såväl konsument som de enheter eller den personal som ytterst står för produktionen. Olika studier som gjorts av produktiviteten i den offentliga sektorn tyder på en minskning . var minskningen i hela den offentliga sektorn . Detta innebär en förlust för medborgarna på av BNP eller uttryckt i dagens priser. Beaktas att den privata tjänstesektorn, som hade kunnat vara ett alternativ till en del av den offentliga produktionen, uppvisat en produktivitetsökning på , blir kostnaden för medborgarna att enbart låta den offentliga sektorn producera tjänster mycket hög. Den socialdemokratiska uppfattningen att service inom exempelvis vård, omsorg och utbildning nödvändigtvis måste skötas av det offentliga medför främst tre problem för medborgarna. Det första problemet avser produktionens finansiering. När den offentliga sektorns produktion finansieras med skatter, leder detta till negativa effekter för den ekonomiska tillväxten i den privata sektorn. Kostnaden för de skattehöjningar som gjorts har i olika studier uppskattats till mellan av BNP. skattefinansieringen har således lett till stora materiella välfärdsförluster. Det andra problemet avser de välfärdsförluster som är förknippade med Mot. Genom att utbudet av tjänster i praktiken tillhanda- Fi4 hålls utan inflytande för den enskilda medborgaren avviker utformningen av tjänsterna ofta också från vad människor vill ha. Möjligheten för medborgare att själva välja t. ex. form för barnomsorg, sjukvård eller skola är mycket begränsad i vårt land. Det tredje problemet avser den dåliga effektivitet som den offentliga produktionen leder till. Som tidigare påpekats ligger skattetrycket för högt i jämfört med om den offentliga sektorn hade varit effektivare. Möjligheten att använda skattemedlen bättre är således betydande. Men socialdemokraterna har konsekvent motarbetat moderata förslag i detta syfte. Långtidsutredningarna har till syfte att ge underlag för utformningen av den ekonomiska politiken. långtidsutredning inrymmer vissa nyheter som gör den delvis mer intressant än sina föregångare. I ett antal bilagor som behandlar specifika problemområden görs värdefulla analyser av den svenska ekonomin. Många av dessa bilagor utmynnar i slutsatser som väl stämmer överens med vad moderata samlingspartiet länge förespråkat. Det gäller t. ex. den syn på den offentliga sektorns produktivitet som framkommer i bilaga 21 liksom det behov av flexibilitet och omvandlingsförmåga som redovisas i bilaga 11 och bilaga 19. Det gäller även de intressanta resultat av lägre skatters inverkan på tillväxten som framkommer i bilaga 15. Också huvudrapporten skiljer sig i viss mån från sina föregångare. Den är kortare och mer problemorienterad. Många av de uppfattningar som framförs kan vi instämma i. Det gäller t. ex. följande slutsats: De grundläggande problem som svensk ekonomi brottats med det är ännu inte lösta. Den svenska ekonomin riskerar därför att återigen hamna i en period av stagnation med stigande arbetslöshet och sjunkande levnadsstandard. slår också fast att det höga skattetrycket har haft en negativ inverkan på utvecklingen av den svenska ekonomin. utgår i sina kalkyler från att arbetsutbudet ökar . Detta sammanhänger med att befolkningen växer i de åldersgrupper där förvärvsfrekvensen normalt är som högst.