mot · GA02sk413 · 1987-01-26 00:00:00 — Vi utesluter förvisso inte att skattesystemet i vissa fall kan behöva förändras genom t. ex. en omläggning av bolagsskatten, men vi kan inte acceptera synsättet att våra huvudsakliga skatteproblem skulle lösas genom sådana förändringar. Om utgångspunkten för en skattereform är att skattetrycket skall sänkas kan de negativa effekterna för individer och företag undvikas. 4.2 Utgångspunkter för en skattereform * En utgångspunkt för en skattereform måste vara att ta hänsyn till den ekonomiska situation som enskilda medborgare har. Människor anpassar sig efter hand till det gällande skattesystemet. Det innebär exempelvis att fortsatta begränsningar av underskottsavdragens skattemässiga värde inte bör genomföras. En ytterligare avdragsbegränsning skulle drabba flertalet småhusägare mycket hårt, inte minst med hänsyn till de nya pålagor som införts, bl. a. fastighetsskatten. Det innebär också att det inte bör bli fråga om någon förändring av nuvarande regler för avdrag för resa till och från 1 * * 1986/87. Människorna måste kunna lita på att spelreglerna inte förändras drastiskt i negativ inriktning. * En genomgripande skattereform måste också ha den internationella utvecklingen som utgångspunkt. kan i längden inte ensamt leva med ett högt skattetryck och höga marginalskatter. En anpassning av skatteuttaget skulle underlätta fortsatta avregleringar och förbättra möjligheterna till en god konkurrenskraft. * De största negativa effekterna av nuvarande hårda skattetryck uppkommer till följd av det höga inkomstskatteuttaget och de höga marginalskatterna. Det viktigaste inslaget i en skattereform bör således vara en kraftig sänkning av marginalskatterna. * Lägre skatt på inkomstökningar underlättar lönebildningen och gör det lönande att spara, arbeta och satsa på företagande. Höga marginalskatter är inte ett problem som är förbehållet högre inkomsttagare. Marginalskatten i normala inkomstlägen är mycket hög vid en internationell jämförelse. Skall lönebildningen påverkas och de positiva effekterna av en marginalskattesänkning slå igenom i en högre tillväxttakt måste den omfatta även inkomsttagare i vanliga inkomstlägen. Ca 2 400 000 inkomsttagare har en marginalskatt på (vid genomsnittlig kommunalskatt) medan ungefär 800 000 inkomsttagare har marginalskatter . Om en marginalskattesänkning skall kunna påverka lönebildningen måste den även omfatta de inkomsttagare som har en marginalskatt på . * De negativa effekterna av ett högt skattetryck och ett dåligt skattesystem framträder på såväl kort som lång sikt. Sannolikt har ännu inte de negativa effekterna av det nuvarande skattetrycket visat sig fullt ut. Därför är det viktigt att en genomgripande skattereform genomförs så snabbt som möjligt. 4.3 Moderat skattereform - riktlinjer * Skattetrycket bör kunna sänkas med . Skattesänkningsutrymmet bör i första hand användas för att sänka marginalskatterna för enskilda och företag. * Skattesatserna i den statliga inkomstskatten sänks så att den helt övervägande delen av inkomsttagarna från har en marginalskatt på högst (vid en kommunalskatt på ). Inkomsttagare med högre inkomster skall ha en marginalskatt på högst . Målet bör vara att helt slopa den statliga inkomstskatten utom vid höga inkomster. Det innebär att de allra flesta inkomsttagarna får en marginalskatt på . * Den statliga skatteskalan inflationsskyddas. Tekniken för hur inflationsskyddet utformas kan förenklas med tanke på att det efter enbart finns två skattesatser. * Bolagsbeskattningen reformeras i syfte att uppnå en mer ändamålsenlig och investeringsfrämjande beskattning. Så långt möjligt bör politiska styrmöjligheter undvikas. Inom ramen för ett i stort sett oförändrat skatteuttag kan bolagsskatten 1989 sänkas till som avsättningsmöjligheterna till investeringsfonder slopas. Vissa andra breddningar av den beskattningsbara basen kan övervägas. Dubbelbeskattningen av aktieutdelningar slopas för att ytterligare underlätta riskkapitalförsörjningen. Vinstdelningsskatten inom löntagarfondsystemet slopas. Regler om en förlustutjämning enligt det s. k. carrybacksystemet (förluster dras av mot tidigare vinster) övervägs. * Egenföretagarnas skattesituation förbättras avsevärt genom de kraftigt sänkta marginalskatterna. Förmögenhetsskatten på arbetande kapital slopas som regelsystemet för fåmansföretagare förenklas. Egenföretagarnas konsolideringsmöjligheter måste vara goda. * Inkomstskattesystemet reformeras så att uttaget sker med hänsyn till familjens försörjningsbörda. Förslag om detta redovisas i avsnitt 5 i denna motion, liksom i den partimotion om familjepolitiken som tidigare presenterats. Vår målsättning är att minska skattetrycket med i storleksordningen , dvs. under loppet av en konjunkturcykel. Detta skapar utrymme för skattesänkningar på mätt priser, eller med i genomsnitt . Även om våra förslag till skattesänkningar kan förväntas leda till en klart högre ekonomisk tillväxt och därigenom högre skatteintäkter för statskassan är det inte lämpligt att på kort sikt finansiera skattesänkningar med ett underskott i den konsoliderade offentliga sektorns finanser. För att en sänkning av skattetrycket av den omfattning som vi förespråkar skall vara möjlig krävs därför att den offentliga sektorns andel av BNP minskar i motsvarande omfattning. Regeringens budgetpolitik syftar till att skapa ett bestående överskott i den konsoliderade offentliga sektorns finanser. Vi anser, till skillnad från regeringen, att det inte är vare sig nödvändigt eller önskvärt. Det sparande och den kapitalbildning som är nödvändig för näringslivets behov bör i stället ske i företagen och i hushållen. Eftersom den totala offentliga sektorn förväntas visa överskott finns det inte något strukturellt skäl att ytterligare minska det statliga underskottet. Däremot kan det inte uteslutas att en stramare eller lättare finanspolitik kan behöva eftersträvas i vissa situationer, om det skulle visa sig att den inhemska efterfrågan blivit alltför expansiv eller kontraktiv. Detta innebär att takten i skattesänkningarna under vissa omständigheter kan komma att gå snabbare och i vissa fall långsammare. Om den offentliga sektorns andel av BNP minskar skapas, mot bakgrund av vad som ovan framhållits, utrymme för en motsvarande sänkning av skattetrycket. Skulle de offentliga utgifterna öka med mellan 0,5 och , räknat i fasta priser, och BNP öka med minskar den offentliga sektorns andel av BNP med ca fem Det motsvarar ca . Därigenom kan Mot. skattetrycket också sänkas med lika mycket utan att ett underskott i den Sk413 offentliga sektorn uppstår. Diagram 4 illustrerar en sådan utveckling. Skulle BNP-ökningen stanna vid blir skattesänkningsutrymmet . Det bör noteras att den skattereform vi förordar starkt förbättrar utsikterna till hög tillväxttakt. DIAGRAM 4: Den konsoliderade offentliga sektorn 1 81 1 81 82 ' 83 1 84 ' 85 ' 86 ' 87 1 88 ' 89 * 90 91 92 * Det skattebortfall som uppkommer till följd av våra konkreta förslag för 1988 kompenseras genom de besparingar vi föreslår i motion 1986/87:Fi215 angående den ekonomiska politiken. Skattebortfallet för den skattereform som vi förordar skall genomföras 1989 och 1990 kan beräknas uppgå till ca 20 miljarder totalt. Då har ingen hänsyn tagits till de positiva effekter på skatteunderlaget som reformen medför. Det kompenseras i första hand genom en restriktiv utgiftsprövning. Som ovan angivits kan detta medföra ett skattesänkningsutrymme på . I andra hand kan bortfallet, om så erfordras, kompenseras genom besparingar i nuvarande offentliga utgifter eller genom kompenserande åtgärder inom skattesystemets ram som exempelvis breddad bas för skatteuttaget eller andra omfördelande åtgärder. Den restriktiva utgiftspolitik som förutsätts för perioden fr. o. m. 1989 innebär att de offentliga utgifterna ökar i en takt som motsvaras av redan gjorda åtaganden inom ramen för existerande system. Den kommunala konsumtionen förutsätts emellertid hållas realt oförändrad. I praktiken innebär den restriktiva utgiftspolitiken att de offentliga utgifterna ökar i samma takt som med undantag för den alltför snabba kommunala konsumtionsutvecklingen. 4.5.1 Bättre lönebildning - stärkt konkurrenskraft Genom att marginalskatten för flertalet löntagare sänks från ca 50 till , vid oförändrat grundavdrag, minskar de bruttolönekrav som behövs för att uppnå en given nettolöneökning. Under skattereformens genomförandetid uppkommer dessutom skattesänkningar i kronor som motsvarar ganska stora bruttolöneökningar. Skalorna för den statliga inkomstskatten skulle exempelvis kunna utformas på följande sätt, se tabell 4: 0 - 70 000 70 000 - 140 000 140 000 - 190 000 I tabell 5 nedan redovisas vilka bruttolönekrav som krävs, vid ovanstående skatteskalor och med den skala som föreslås i avsnitt 5.1.1, för att uppnå en viss nettoökning av inkomsten efter skatt för en inkomsttagare med genomsnittlig industriarbetarlön (.) Beräknat bruttolönekrav för att uppnå en ökning av inkomsten efter skatt vid en inkomst (1987) på . - Bruttolönekrav i kronor - Dito i procent Vid skatteskala enligt det moderata förslaget: - Bruttolönekrav i kronor - Dito i procent Som framgår av tabellen minskar bruttolönekraven i exemplet från över treårsperioden till . Det är uppenbart att avtalsrörelserna därmed kommer att underlättas, att inflationstakten minskar och att konkurrenskraften stärks. 4.5.2 Arbete och utbildning lönar sig Som en effekt av de sänkta marginalskatterna kommer den s. k. skattekilen att minska väsentligt. Den enskilde får behålla en större del av sin arbetsersättning, vilket innebär att en ökning av arbetstiden, extraarbete, nyföretagande etc. blir mera lönsamt. Arbetsutbudet kommer att öka. Intresset för utbildning kommer att öka med tanke på att de inkomstförbättringar som kan bli följden blir betydligt mer värda. 4.5.3 Tjänstesektorn kan öka Utrymme ges för expansion av den privata tjänstesektorn. Som tidigare nämnts har en stor del av sysselsättningsökningen i ägt rum inom den privata tjänstesektorn. Dagens höga marginalskatter motverkar en sådan utveckling i . För att kunna betala en nettoersättning efter skatt på . för ett arbete måste uppdragsgivaren (om bägge har marginalskatt) själv arbeta ihop . vilket leder till att dennes arbetsgivare dessutom får erlägga . När marginalskatten sänkts till behöver uppdragsgivaren arbeta ihop endast . - en minskning med . (eller ). Detta bör självfallet leda till en ökad efterfrågan på tjänster. 4.5.4 Räntekänsligheten ökar - sparande blir lönande Genom de sänkta marginalskatterna blir också det skattemässiga värdet av avdrag betydligt lägre. Det innebär att räntekänsligheten ökar utan att individernas betalningsförmåga minskar genom särskilda avdragsbegränsningar. Vid en ränta för ett konsumtionslån på blir nettokostnaden för normalinkomsttagaren . Efter den föreslagna skattereformen blir kostnaden . lönar det sig bättre att spara. Avkastningskravet för sparande minskar. För en individ som redan utnyttjat sparavdraget på . blir kravet för att sparat kapital skall behålla sitt värde vid inflation en nominell ränta på det dubbla beloppet - . Efter den föreslagna skattereformen minskar kravet till . sitter många familjer fast i vad som brukar kallas fattigdomsfällan. De sammantagna marginaleffekterna till följd av marginalskatt, avtrappade bostadsbidrag och i vissa fall progressiva daghemsavgifter, leder till att det inte genom eget arbete går att förbättra sin ekonomiska situation. Dessa negativa effekter minskar genom vårt förslag. Bara i undantagsfall kommer den totala effekten av skatt och avtrappade bidrag att överstiga . Dessutom kommer behovet av inkomstprövade bidrag att minska. I avsnitt 3 har tidigare redovisats hur den svenska tillväxttakten varit väsentligt lägre än i jämförbara industriländer. En stor del av denna utveckling kan hänföras till det höga skattetrycket och den dåliga skattestrukturen. Man torde kunna hävda att i resursbortfall blivit effekten av vår extrema skattesituation. Sänkt skattetryck och reformerad skattestruktur leder till en ökad tillväxttakt. Dessa effekter torde i viss utsträckning kunna göra sig märkbara på relativt kort sikt. På något kan effekterna bli omfattande. De skattesänkningar på 10 miljarder som vi föreslår motsvarar av bruttonationalprodukten. Om man utgår från att det av uppskattade sambandet gäller även för skulle det innebära att bruttonationalprodukten skulle vara nästan större till följd av denna skattesänkning. Om skulle stat, kommuner och landsting genom den snabbare tillväxten ha kompenserats för skattebortfallet, om hälften av den ökade tillväxten antas gå till det allmänna i skatt. Enligt SNS konjunkturråds rapport (Brookingsrapporten - en kommentar) skulle en sänkning av marginaleffekten för arbetsinkomster kunna minska skatternas indirekta kostnader. Arbetsutbud och BNP skulle därvid kunna öka . Vårt förslag om sänkning av skattetrycket under loppet av skulle mot bakgrund av världsbanksstudien, och den på s. 9 redovisade studien av och av allt att döma innebära väsentligt ökad tillväxt i den svenska ekonomin. Det ekonomisk-politiska målet om en ökad tillväxt kan också betecknas som ett fördelningspolitiskt mål. Om de resurser som finns att fördela växer snabbt gynnar det främst de lägre inkomsttagarna. Det är det växande välståndet som möjliggjort den snabba standardökningen för alla - inte fördelningspolitiska åtgärder. En skattereform som leder till ökad tillväxt är därför i sig fördelningspolitiskt positiv. I avsnittet 4.3 anges riktlinjerna för en omfattande skattereform. Den kommer i sina huvuddrag att genomföras . måste emellertid arbetet med att dra ned det totala skattetrycket inledas. De skatteförändringar som föreslås är ett led i den mer omfattande skattereformen. Tyngdpunkten skall ligga på sänkta marginalskatter. beslöt 1986 om skatteskalor för den statliga inkomstskatten för såväl 1987 som 1988. Vi föreslår att skalan ändras enligt vad som framgår av nedanstående tabell. Skatteskala enligt regeringen: Skatteskala enligt (m): 0 - 70 000 70 (HK) - 140 000 infördes genom beslut ett inflationsskydd för den statliga inkomstskatteskalan som innebar att skiktgränserna i skalan justerades i takt med inflationen. Därmed tilläts inte skatteuttaget att som tidigare automatiskt stiga med inflationen. mellan mittenpartierna och socialdemokraterna innebar att basenheten (i vilken skiktgränserna i inkomstskatteskalan anges) för de tre fastställdes i förväg så att hänsyn endast togs till prisstegringar upp till . Den socialdemokratiska regeringen gjorde ytterligare inskränkningar. kom inflationsskyddet att gälla bara upp till en inflation på och 1985 upp till en inflation på . Eftersom prisutvecklingen i realiteten legat klart över dessa tal har skatteuttaget åter ökat i takt med inflationen. I samband med beslutet om den statliga inkomstskatten avskaffades slutligen inflationsskyddet. Förutsättningen för en varaktig skattereform är att inflationen inte tillåts höja skattetrycket. Endast vid fullgott inflationsskydd kommer skatteuttag och skattesats att vara oförändrade vid oförändrad real inkomstnivå. Förändringar i det reala skatteuttaget bör endast kunna ske genom politiska beslut och inte som en konsekvens av inflationstakten. Vi föreslår därför att fullt inflationsskydd återinförs. Inkomstbeskattningens nuvarande utformning leder till stora orättvisor mellan olika familjer. Genom progressiviteten i statsskatteskalan leder olikheter vid fördelningen av inkomster mellan två föräldrar till stora variationer i skatteuttaget. Det drabbar framför allt flerbarnsfamiljerna, som mer än andra är hänvisade till att leva på en inkomst. Detta problem kan bara lösas genom övergång till en mera proportionell inkomstskatt. En av de flesta, åtminstone i ord, omfattad skattepolitisk princip är att skatteuttag skall ske med hänsyn till bärkraft. Detta innebär bl. a. att inkomstbeskattningen måste utformas på ett sådant sätt att skatteuttaget relateras till inkomsttagarnas försörjningsbörda. Familjer med olika antal barn har självfallet olika förmåga att betala skatt, eftersom familjens totala kostnader varierar med antalet barn. En reformerad inkomstbeskattning i syfte att skapa rättvisa för barnfamiljerna måste därför innebära att den beskattningsbara inkomsten reduceras med ett belopp som motsvarar kostnaderna för barnen. 5.1.3.1 Grundavdrag för barn För att hänsyn till försörjningsbörda skall tas vid beskattningen bör ett grundavdrag för barn införas. Dess storlek beräknas med utgångspunkt i att nödvändiga kostnader för barnens konsumtion (med avräkning för direkta bidrag) skall undantas från beskattningen. Eftersom vi vill avskaffa den statliga inkomstskatten, bör reformen genomföras inom ramen för den kommunala inkomstbeskattningen, som för flertalet barnfamiljer också utgör den tyngsta belastningen. Kostnaderna för grundavdraget för barn uttryckt i skattebortfall för kommunerna uppgår till ca för hela reformen. Det första steget innebär ett skattebortfall på ca . Grundavdraget för barn finansieras 1988 inom ramen för det moderata budgetalternativet. Vårt förslag innebär: * Grundavdrag för barn med . per hemmavarande barn införs vid den kommunala beskattningen. Avdragsrätten skall också omfatta hemmavarande barn mellan som går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd. * De som har så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom negativ skatt. Detta innebär att ett belopp motsvarande nettoeffekten av den inte utnyttjade delen av grundavdraget utbetalas kontant. Därigenom kommer alla, oavsett inkomstförhållanden och antal barn, att kunna utnyttja avdragets effekt fullt ut. * Inom ramen för den kommunala skatteutjämningen sker en utjämning av skatteunderlag mellan kommuner med olika andel barn. Reformen bör genomföras i tre steg med början . I tabell 7 nedan redovisas förändringarna av den disponibla inkomsten vid införande av ett grundavdrag för barn. Som framgår av tabellen leder vårt förslag till att skatten sänks mest för de familjer som har flera barn. Familj med 1 barn Familj med 2 barn Familj med 3 barn Familj med 4 barn 5.1.3.2 A vdrag för barntillsynskostnader Enligt skall föräldrarna utöva den uppsikt över barnet som är erforderlig med hänsyn till barnets ålder och övriga omständigheter. De har således ett vårdnadsansvar gentemot barnet även om de förvärvsarbetar. Trots detta betraktas barntillsynskostnader som privat levnadsomkostnad. Detta innebär att dessa måste betalas med beskattade inkomster. Resultatet har blivit en omfattande svart marknad samt att allt färre föräldrar har möjlighet att själva betala en mer marknadsmässig avgift vid den kommunala barnomsorgen. Det borde i stället vara naturligt att betrakta nödvändiga barntillsynskostnader, som kan styrkas, som en avdragsgill utgift för inkomstens förvärvande, på samma sätt som t. ex. utgifter för resor till och från arbetet. Avdrag skulle då exempelvis kunna medges upp till vissa maximibelopp. Förvärvsarbetande föräldrar skulle med ett sådant system kunna betala mer än som är möjligt för enskild barnomsorg eller motsvarande högre avgift till den kommunala barnomsorgen. Detta skulle minska behovet av stöd till dag-, fritids- och familjedaghemmen. Eftersom barntillsynskostnaderna måste styrkas för att föräldrarna skall få göra avdrag vore det ett positivt sätt att göra den svarta barnomsorgen vit. Dessa dagmammor och barnflickor skulle då också få den sociala trygghet som de går miste om. Hur en sådan avdragsrätt lämpligen utformas diskuteras utförligt i vår partimotion 1986/87:So610 om familjepolitiken. Regeringen bör låta utreda hur en avdragsrätt för barntillsynskostnaden kan utformas och förelägga förslag. Den begränsning av rätten till underskottsavdrag som tillämpas fullt ut är ett brott mot de principer som länge burit upp vårt skattesystem. Avdragsbegränsningen kritiserades också mycket hårt av så gott som samtliga remissinstanser vid behandlingen av det ursprungliga förslaget till skatteomläggning. Inkomstbeskattningen är uppbyggd så att summan av de inkomster en person har från olika förvärvskällor skall beskattas. För att få ett rättvisande mått på vars och ens förmåga att betala skatt avräknas underskott som kan uppkomma i någon förvärvskälla. Härigenom skapas såväl rättvisa som symmetri i skattesystemet. som avdrag för erlagda räntor medges beskattas således uppburna räntor. Förlust i en, kanske nystartad, rörelse kan avräknas mot överskott i en annan rörelse. Underskottsavdragen uppgick enligt till för . 2,5 miljoner deklaranter redovisade sådana avdrag. Den helt dominerande delen var avdrag för underskott av annan fastighet. Dessa svarade för av de totala underskottsavdragen och uppkom framför allt genom underskott för småhus. Partierna bakom skatteuppgörelsen var medvetna om de negativa effekter avdragsbegränsningen skulle få på exempelvis nyföretagande och risktagande. I förslaget om skatteomläggning (DsB 1981:16) står följande att läsa: Goda skäl kan således anföras mot en avdragsbegränsning som ingriper generellt mot alla underskottsavdrag. Emellertid är det förenat med uppenbara svårigheter att finna en bättre grund för en hållbar avdragsbegränsning. De farhågor som partierna bakom uppgörelsen hyste bekräftas av Avdragsbegränsningen ledde till prisfall på småhusmarknaden. Många småhusägare förlorade hela eller delar av sitt insatta kapital genom prisfallet. Produktivt risktagande, som är en förutsättning för snabbare tillväxt, missgynnas kraftigt. Avdragsbegränsningens konstruktion leder dessutom till ett betydligt ökat krångel vid deklarationen och i taxeringsarbetet. Vi föreslår därför att underskottsavdragsbegränsningen avskaffas successivt med början . Det sker genom att de marginalskattesänkningar som vi föreslår genomförs i skatteskalan för tilläggsbelopp. Regeringen genomförde en höjning av schablonavdraget vid inkomst av tjänst till . (dock högst av inkomsten). Regeringen motiverade förslaget med att taxeringsarbetet därmed kunde förenklas. Samtliga borgerliga partier avvisade förslaget, som strider mot principen om skatt efter bärkraft och leder till orättvisor mellan olika kategorier inkomsttagare. Schablonavdrag medges inte för exempelvis pensionärer och egenföretagare. De fördelar som ett högt schablonavdrag kan ha från förenklingssynpunkt måste vägas mot kravet på rättvisa i beskattningen. Riksdagsmajoritetens beslut om förenklad självdeklaration leder till en ny deklarationsteknik . Denna prioriterar förenklingsaspekten före rättviseaspekten. Det är emellertid enligt vår mening inte rimligt att medge ett högre schablonavdrag än . vid inkomst av tjänst. Vid tidsvinstberäkning för reseavdrag skall tid för resa till och från barnomsorg inräknas. 5.1.6 Slopad skattereduktion för fackföreningsavgifter Fr. o. m. gäller att skattereduktion medges av den avgift som erlagts till fackförening. Eftersom underlaget har maximerats till . blir reduktionen högst . Vi avvisade införandet av denna skattereduktion, bl. a. med hänvisning till att en fackföreningsavgift ofta omfattar även annat än utgifter för rent facklig verksamhet och att det alltså måste vara förenat med betydande praktiska svårigheter att renodla den till en medlemsavgift i egentlig mening. Konfliktersättningen är dessutom skattefri. Vidare kan den skattemässiga kontrollen av ett avdrag av detta slag leda till problem vad gäller skyddet för den personliga integriteten. Vi vidhåller vår tidigare uppfattning och föreslår att skattereduktionen för fackföreningsavgift slopas fr. o.m. har den högsta förmögenhetsbeskattningen bland OECDländerna. Redan från en förmögenhet på . utgår en förmögenhetsskatt pål,. uppgår skattesatsen till . Denna beskattning utgör en extraskatt på kapitalavkastning utöver den progressiva inkomstbeskattningen. Effekten accentueras av att förmögenhetsskatten måste betalas med redan beskattade medel, dvs.