mot · GB02N11 · 1987-11-24 00:00:00 — Motion till rikdagen 1987/88:N11 av Hans Nyhage och () med anledning av prop. 1987/88:25 med förslag om tilläggsbudget I till statsbudgeten för /88 Den svenska tekoindustrin har brottats med betydande svårigheter. påbörjades en kraftig nedläggning av tekoföretag, vilket fortsatte i ökad takt . Genom en missriktad löne-, avgifts- och skattepolitik drabbades näringslivet och i synnerhet den arbetskraftsintensiva tekoindustrin av mycket kraftiga kostnadsstegringar. Detta försämrade allvarligt tekoindustrins konkurrenskraft som importen från lågprisländer tilläts öka i snabb takt. Därtill kom att världen drabbades av en mycket omfattande lågkonjunktur samt att oljepriserna sköt i höjden. Allt detta ledde till att många tekoföretag gick i konkurs och att andra fick läggas ner, vilket innebar att tusentals tekoanställda förlorade sina arbeten och blev friställda. Det var i den situationen nödvändigt med insatser från statens sida för att förhindra en total utslagning av tekoindustrin. Sysselsättningen måste tryggas för ett stort antal människor och det gällde att bevara en för landet viktig och värdefull yrkestradition och beredskapsresurs. Särskilt för var det av största vikt att tekoindustrin kunde bevaras - där har den av hävd haft sitt centrum. På förslag av den första borgerliga trepartiregeringen beslutade därför 1977 att det generellt verkande s. k. äldrestödet skulle utgå till tekoindustrin. Statsbidrag utgår förutom för sysselsättningspolitiska ändamål genom äldrestödet också för industripolitiska. De gjorda insatserna har emellertid inte lett till att de av 1978 beslutade produktionsmålen innebärande en 30-procentig självförsörjningsgrad har kunnat förverkligas. Ett alltför högt kostnadsläge i jämförelse med omvärlden har skapat svåra konkurrensoch lönsamhetsproblem och lägger alltjämt hinder för att nå de uppsatta målen. Dess bättre har emellertid den tidigare snabba nedgången för tekoindustrin kunnat bromsas upp, till vilket den senaste högkonjunkturen påtagligt har medverkat. Också branschens egna insatser har varit av stor betydelse liksom de upprepade devalveringarna. Antalet sysselsatta fortsätter dock att minska. härmed finns ett ökat behov av yrkesutbildad arbetskraft, vilket naturligtvis skall ses som ett positivt tecken. Tekoindustrin består av ca 650 företag med ca 31 000 heleller deltidsanställda personer. Den omsätter och svarar för av den svenska industriproduktionen. Exporten av tekovaror uppgår till ca , motsvarande av landets totala varuutförsel. Tekoindustrin utgör således en mycket viktig del av det svenska näringsli- Mot. Den tillför vårt samhälle inkomster som avsevärt överstiger kostnaderna NI 1 för statens åtgärder gentemot den. Den ger åtskilliga människor sysselsättning och trygghet. Dess produkter kännetecknas av god kvalitet och design, vilket vittnar om stor yrkesskicklighet. Allt detta måste givetvis framhållas och understrykas och spelar självfallet en avgörande roll för utformningen av tekopolitiken. Trots att tekoindustrin har utsatts för oerhörda påfrestningar under en lång följd av år, har den till viktiga delar kunnat överleva och fortbestå. Branschens egna satsningar visar att det finns förutsättningar att inte bara bevara tekoindustrin utan också att utveckla den ytterligare. Detta förutsätter en politik som genom generella, konkurrensneutrala åtgärder medför att kostnadsläget trappas ner så att konkurrenskraften ökar. Skatter och avgifter måste sänkas, inflationen hållas nere, lönekraven begränsas och byråkratin minskas. Från moderata samlingspartiets sida har vid upprepade tillfällen ställts krav på en politik med en sådan inriktning till gagn för hela näringslivet och då inte minst tekoindustrin. Moderata samlingspartiet företräder således en politik som syftar till att näringslivets kostnader kraftigt begränsas. Med en sådan politik kan stödet till tekoindustrin successivt trappas ner. Med nuvarande av socialdemokraterna förda politik med höga skatter och avgifter är det emellertid nödvändigt med fortsatta statliga stödåtgärder, så mycket mer som en konjunkturavmattning kan förväntas. Dessa stödåtgärder bör vara generella och konkurrensneutrala och syfta till att stimulera till utveckling och industriell förnyelse. De ekonomiska resurser som utgår till äldrestödet samt delar av det industripolitiska stödet bör sammanföras till en ny typ av stöd med ovan angiven inriktning. Tekoindustrin har själv presenterat ett program härvidlag och föreslagit att ett särskilt utvecklingslån införs mot vilket företagen har att svara med motprestationer. De angivna lånen är avsedda för tekoföretag med inhemsk produktion för att finansiera investeringar och satsningar på offensiv utveckling. Lånen skall vara tidsbegränsade och innehålla en självfinansiering från företagens sida. Det föreslagna utvecklingslänet har utformats på följande sätt. Utvecklingslänen är avsedda för tekoföretag med inhemsk produktion för att finansiera investeringar och satsningar på offensiv utveckling. Lånen skall beviljas med belopp som beräknas efter antalet produktionstimmar och utbetalas kvartalsvis. Lånet skall beräknas med en fast kronokoefficient per faktisk produktionstimma - definierad på samma sätt som för det särskilda sysselsättningsbidraget. De berörda företagen skall resp. budgetår till statens industriverk (SIND)/utvecklingsfonden inkomma med uppgift om det beräknade antalet produktionstimmar för räknat från . Företagets uppgifter skall ha fastställts i samarbete med de lokala fackliga organisationerna. Dessutom presenterar företaget - även här efter samarbete med de lokala fackliga organisationerna - en plan över vilka investeringar man avser att använda utvecklingslänet till. Därefter skall SIND/utvecklingsfonden - som har att granska företagens lånegrundande investeringsplaner - fastställa och godkänna antalet timmar 13 Detta beslut utgör underlag för fastställande av Mot. de preliminära kvartalsvisa utbetalningarna. Beslutet skall kunna överklä- Nll Utbetalning av lånebeloppet skall ske kvartalsvis , , och . Företagens ansökan om utanordning skall vara myndigheten tillhanda en månad före utbetalningstillfället. Lånen skall kunna beviljas årsvis och i princip vara ränte- och amorteringsfria. I anslutning till en förnyad årsansökan om utvecklingslån skall företaget redovisa det faktiska antalet produktionstimmar under det föregående låneåret samt redovisa de faktiska kostnaderna för avskrivningsberättigade investeringar. Uppgifterna skall styrkas av företagets revisor och de fackliga organisationerna. Företagen skall efter ansökan till SIND/utvecklingsfonden kunna erhålla avskrivning av lånet med ett belopp som motsvarar antalet faktiska produktionstimmar multiplicerat med en lånekoefficient om . och (5:50) . Detta dock under förutsättning att företagen kan redovisa avskrivningsberättigade investeringar för motsvarande belopp. För erhållet lån på . får företagen möjlighet att göra avskrivningar . Om det totala lånebeloppet överstiger . får företagen på det överstigande beloppet (200 000) endast göra avskrivningar på . Det innebär att företag med höga investeringsbehov och stora utvecklingslån själva aktivt medverkar till viss självfinansiering av åtgärder. Eventuell mellanskillnad mellan preliminärt utbetalt belopp och slutligt fastställt belopp skall regleras. Ett företags avskrivningslåneberättigade investeringar - som visst år uppgår till högre belopp än utvecklingslänet - skall kunna avskrivas även kommande år med det överskjutande beloppet. Uppburet lån som inte används för avskrivningsberättigade investeringar skall återbetalas med ränta (diskonto plus ). De investeringar och offensiva satsningar som skall kunna anses avskrivningsberättigade är följande: Produktionsförbättrande och rationaliseringshöjande åtgärder/investeringar inom produktion, administration och organisation samt åtgärder för att förbättra de anställdas arbetsmiljö. Marknadsföring/marknadskommunikation. Produktutveckling/design. Kostnaderna skall kunna avse såväl hårdvara som konsultinsatser eller anställning av expertkunskap. I motsats till vad som är fallet med det nuvarande äldrestödet kräver det ovan angivna systemet med utvecklingslån offensiva insatser från tekoföretagen, om de vill komma i åtnjutande av stöd. Det stimulerar till investeringar och satsningar på utveckling. Lånen är generella och konkurrensneutrala. Allt detta är positivt. Enligt vår mening talar därför starka skäl för att stödet till tekoindustrin ges den ifrågavarande utformningen. Föredragande statsråd har i proposition 1987/88:25 tyvärr markerat en negativ inställning till en satsning på utvecklingslån. Detta är beklagligt och vittnar knappast om en förståelse vare sig för tekoindustrins reella situation Mot. eller för dess företrädares ambition och förmåga att stabilisera och utveckla NI 1 I motsats härtill anser vi att hos regeringen skall begära förslag om ett stöd till tekoindustrin i enlighet med det ovan redovisade Förslaget bör omfatta en treårsperiod. budgetår har anvisat ett förslagsanslag om 119 milj. kr. till det s. k. Vi anser att motsvarande belopp skall utgå till det av oss förordade utvecklingslänet, som således skall ersätta äldrestödet. med utvecklingslån bör träda i kraft . Med anledning av vad vi ovan anfört hemställs att hos regeringen begär förslag om ett system för stöd till tekoindustrin med utvecklingslån i enlighet med vad som anges i motionen samt att detta förslag föreläggs så att beslut senast kan fattas för /89. Hans Nyhage (m) ()