ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02sk825 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sk825 () Beskattningen av cider tillverkas huvudsakligen av äpplen. Överstiger alkoholhalten 1,8 viktprocent klassificeras cider som vin med de skatteeffekter och de begränsningar beträffande servering och försäljning som detta medför. Härigenom begränsas möjligheterna till avsättning av det svenska äppleöverskottet som redan hårt pressas av billig import. När detta skrivs har en frågedebatt i just visat att svenska fruktodlare gör stora förluster på att importstoppet har släppts tidigare än vanligt. En ökad tillverkning av cider skulle förbättra lönsamheten för odlingen av svenska äpplen. För att stimulera ciderkonsumtionen måste dock dryckeslagstiftningen ändras. med en alkoholhalt mellan 1,8 och 2,8 viktprocent borde få säljas efter samma regler som gäller för öl. Överstiger alkoholhalten 2,8 men inte 4,5 viktprocent skulle denna cider jämföras med starköl och då tillhandahållas blott på Systembolaget. Beskattning och försäljning skulle då ske på samma villkor som gäller för öl. Det kan tilläggas att ciderns syrlighet begränsar mängden som kan konsumeras varför denna dryck inte är särskilt lämpad som berusningsmedel. Mycket talar enligt min uppfattning för att odlingen av svenska äpplen borde gynnas genom en ändrad lagstiftning beträffande cider, och hos regeringen borde begära en sådan översyn. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av dryckeslagstiftningen syftande till att underlätta tillverkning och försäljning av svensk cider.
mot · GA02sk826 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sk826 har motioner väckts i syfte att skall föreslå regeringen att beskattningen av alkoholdrycker, främst vin, förändras så att det är dryckernas alkoholinnehåll som avgör hur hög skatten skall vara, inte deras inköpspris. har regelmässigt avstyrkt sådana yrkanden, men biföll en reservation, enligt vilken regeringen förväntades föreslå ändring av vinbeskattningen så att alkoholinnehållet speglade skatteuttaget. Regeringen konstaterade dock i proposition 1983/84:7 att den inte funnit ett acceptabelt sätt att utan olägenheter ändra beskattningen. Såsom olägenheter åberopas t. ex. risken för en snabbt stigande hemtillverkning av vin om priserna på billiga viner stiger för mycket. Det finns dock inget som säger att en förändring av beskattningen ovillkorligen skall innebära drastiskt höjda priser på de billigaste vinerna. En teknik för beskattning av drycker efter deras påverkansgrad redovisades i , författad av och och utgiven av Svenska Nykterhetsfrämjandet. I denna skrift redovisas hur skatt efter verkan kan tas ut utan att risk finns för alltför snabbt stigande pris på billiga viner. har vidare i betänkandet SkU 1985/86:1 konstaterat att det varit en strävan att vid skattejusteringar endast höja den på alkoholhalten vilande grundavgiften, vilket utskottet påpekade hade skett . 1 samband med den senaste skattejusteringen, , frångicks dock denna praxis, och skattehöjningen på vin togs ut genom en höjning av procentavgiften, vilket fick till följd att billiga viner höjdes blygsamt i konsumentledet medan dyrare höjdes väsentligt mer. hade då inget att anföra mot metoden att höja skatten, vilket ter sig märkligt mot bakgrund av utskottets tidigare uttalanden. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till omläggning av beskattningen av vin så att alkoholinnehållet styr skatteuttaget.
mot · GA02sk827 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sk827 () Alkoholbeskattningen, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:So258 hemställs 1. att beslutar om prishöjning på alkohol utöver prisindexuppräkning under , varefter utvärdering bör ske, 2. att hos regeringen begär att Systembolaget anmodas att göra reklam för alkoholfria drycker i annonser , 3. att hos regeringen begär en utredning om möjligheterna för staten att hindra representation med vin och sprit hos bidragsmottagare som betalas med bidrag från staten.
mot · GA02sk830 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sk830 Åtgärder mot försäljning av snabbvinssatser I den svenska alkoholpolitiken ingår en bred arsenal av åtgärder av både positiv och restriktiv art för att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen och att komma till rätta med alkoholskadorna. I stort har den uppdragna strategin hållit även om skatte- och socialutskotten såg oroande tendenser i det senaste årets utveckling. En viktig del i den aktiva alkoholpolitiken är att det samlade programmet mot alkoholen följs upp konsekvent. Där lämnas en del övrigt att önska. Den okontrollerade snabbvinsmarknaden står inte i överensstämmelse med den av fastlagda politiken. Försäljning av färdiga satser i den allmänna handeln för tillverkning av s. k. snabbvin strider mot flera av de grundläggande principerna för den svenska alkoholpolitiken: - Alkoholhantering skall ske utan privat vinstintresse - Ungdomsåren skall hållas fria från alkohol - Alkohol skall inte vara lättillgänglig - Beskattning skall ske, främst i konsumtionsdämpande syfte. Vinsatserna exponeras mycket lättillgängligt i såväl mindre butiker som Dessutom förekommer en stor postordermarknad. Ett direkt vinstintresse är pådrivande. Annonsering sker i t. ex. vecko- och kvällspress, där diverse lockerbjudanden ingår. Till detta kommer att ålderskontrollen är obefintlig. Samhället går miste om skatteintäkter som skulle ha utgått av vin sålt genom Systembolaget. Genom att låta hanteringen fortgå i okontrollerade former avhänder sig samhället också möjligheter att använda prisinstrumentet för att begränsa och tränga tillbaka konsumtionen. I socialutskottets yttrande framgår att man ser mycket allvarligt på problemet med snabbvinerna. Denna insikt förpliktiar för både riksdag och regering. Med anledning av det anförda vill vi föreslå att hos regeringen begär förslag att snabbt sätta in åtgärder mot försäljningen av snabbvinssatserna för att inte lagstiftningen på alkoholområdet skall kringgås eller saboteras.
mot · GA02sk831 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sk831 och (fp, m) Alkoholbeskattningen Under troligen har vi väckt motioner om en förändrad beskattning av vin och sprit. Med långa texter och med korta texter, med exempel och utan exempel har vi pläderat för en beskattning som utgår från alkoholhalten i vin och sprit i stället för årgång och kvalitet. En gång biföll ett sådant yrkande, men regeringen vägrade att verkställa beslutet. Med hänvisning till vad som anförts ovan och i alla tidigare motioner i ämnet yrkar vi att hos regeringen begär en översyn av alkoholbeskattningen i angivna syfte.
mot · GA02sk832 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sk832 och () Alkoholbeskattningen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Sk832 hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförs om alkoholbeskattningen som ett alkoholpolitiskt instrument.
mot · GA02sk901 · 1987-01-14 00:00:00 — 1986/87 :Sk901 m. fl. (fp) Rätt att få byta personnummer 1986/87 Sk901903 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Ju403 hemställer vi att hos regeringen begär förslag till lag som innebär att personer som hotas av fysiskt våld eller trakasserier skall ges tillstånd att efter prövning i varje enskilt fall få byta personnummer. () () () () () () 1 1986/87.3 sami.
mot · GA02sk902 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sk902 Rätt att få byta personnummer Varje person som är redovisad i folkbokföringen skall ha ett personnummer som identitetsbeteckning. Personnumret består av födelsetid (sex siffror), födelsenummer (tre siffror) och kontrollsiffra. Vid barns födelse skall pastorsämbetet i barnets födelsehemort meddela födelsen till som tilldelar barnet ett födelsenummer. Andra kategorier än nyfödda får födelsenummer av . Hit hör bl. a. personer som flyttar in från utlandet. Vilken siffra födelsenumret börjar på har enligt Skattemyndigheterna informerar ingen betydelse. Börjar numret t. ex. på 9 kan det - lika väl som det börjar på någon annan siffra bäras av en skåning, en upplänning, en norrbottning eller en inflyttad svensk eller utländsk medborgare. Föräldrar till adoptivbarn från utlandet har observerat att deras barn ofta har födelsenummer som börjar på siffran 9. Det ifrågasätts, och med rätta, om slumpen verkligen kan fördela endast nior till så många inflyttade och adopterade. Exempelvis har en familj två barn i skilda klasser, och de är de enda som på klasslistan har ett födelsenummer som börjar på 9. Det finns adoptivföräldrar som uttryckt detta på följande sätt: "Det är fel att man av personnumret kan utläsa att en person inte är född i . För att komma ifrån den oro detta skapar bör det i folkbokföringskungörelsen medges tillstånd till byte av födelsenummer och om så erfordras kontrollsiffra. Är numret ett personnummer borde detta vara möjligt. Är det inte möjligt att byta är det helt och hållet myndighetens nummer, och misstanken stärks att mer än födelsetid och födelsenummer kan utläsas ur personnumret. Regeringen bör därför ge () i uppdrag att föreslå förändringar i gällande folkbokföringsförfattning. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ändring i gällande författning inom folkbokföringen.
mot · GA02So201 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So201 Den statliga styrningen av bidragen till 1986/87 Det grundläggande målet i äldreomsorgen är att de äldre skall ha ett eget boende och kunna bo kvar i sin invanda miljö. Detta förutsätter att bostäder och närmiljö anpassas till äldre människors behov och att de äldre kan få vård, social service i tillräcklig utsträckning. Uppgifterna ankommer på landstingen och kommunerna men staten lämnar omfattande ekonomiskt stöd. När de äldre, på grund av utökat vårdbehov och/eller social isolering, kan eller vill bo kvar hemma, finns möjlighet till boende i eller ålderdomshem (dvs. med helinackordering). Till utgår statsbidrag till såväl byggande som drift. Till ålderdomshem utgår inga statsbidrag, varken till nybyggnad eller drift. har beslutat om statliga lån till ombyggnad men detta beslut tycks inte ha verkställts. Denna styrning av de statliga bidragen till äldreomsorgen har haft till följd att antalet platser på ålderdomshem successivt minskat - med 2 000 . Detta är synnerligen olyckligt, inte minst med tanke på att äldregruppen fram beräknas öka från ca 120 000 till ca 170 000. Det är bland desa äldre som behoven av service, omvårdnad och vård är störst. Enligt min uppfattning är det inte de äldres behov och önskningar som styr dagens nedläggningar av ålderdomshem. Istället är det så att felaktigt utformade statsbidrag berövar äldrevården ett alternativ som absolut behövs - ett alternativ mellan eget boende eller och långvård. Om ålderdomshem som boendeform försvinner kommer många äldre att hamna inom den medicinska långvården och detta utan att ha det vårdbehov som långvården är avsedd att tillgodose. Detta i sin tur begränsar tillgången på de platser inom långvården som andra verkligt vårdbehövande köar för. Samhällsekonomiskt blir långvårdsalternativet som regel dyrare än en kvalificerad social omvårdnad. är en utmärkt boendeform för de äldre som klarar sig relativt bra själva och som har släktingar eller andra sociala kontakter. Men många äldre behöver och vill ha den kontinuerliga vård, den trygghet och det mått av gemenskap som ålderdomshemmen kan ge. I många fall är detta viktigare än rummets storlek och utseende. Inte minst viktigt är att möjlighet till statsbidrag till modernisering av gamla ålderdomshem kan ge invånare i mindre tätorter och på landsbygd möjlighet att bo kvar i hemsocknen. 1 1986/87. Rättelse: S. 2 () tillkommer S. 10 Rubriken står: 1986/87:206 Rättat till 1986/87:So206 Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att statsbidrag skall utgå även till nybyggnad, ombyggnad och drift av ålderdomshem. () ()
mot · GA02So202 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So202 Statsbidraget till social hemhjälp har statsbidragen till social hemhjälp varit bundna dels till antal årsarbetare och dels till antalet pensionärer i en kommun. Dessa statsbidrag har betytt mycket som stimulans till en ökad öppen vård och därigenom möjliggjort ökat bevarande i egen bostad. Allt fler personer får alltså tillgång till service och antalet anställda ökar. En tendens är dock att arbetsledande personal inte anställs i motsvarande utsträckning eftersom statsbidrag inte utgår för denna kategori. Det finns då en risk att statsbidraget trots allt blir styrande i en icke önskvärd riktning. Volymriktningen i sig kräver givetvis mer arbetsledande personal. Nya målgrupper som t. ex. psykiskt sjuka, personer med missbruksproblem, äldre invandrare m. fl. ställer också ökade krav på goda kunskaper och rätt avvägda insatser. För att förverkliga socialtjänstlagens ambitioner på det här området är personalens kompetens, engagemang och intresse helt avgörande. Då krävs gedigna baskunskaper inom det sociala, psykologiska och medicinska området, inte minst från arbetsledningens sida. Rätt avvägd insats på arbetsledarområdet leder till rätt servicenivå i det individuella fallet, uppföljning, god personalvård, möjlighet att följa utvecklingstendenser och forskning m. m. Kommuner som anställt fler hemtjänstassistenter har kunnat påvisa besparingar i verksamheten. Enligt min mening vore det av värde om statsbidraget gjordes neutralt beträffande de olika personalkategorierna så att inte relationen mellan grupperna blir felaktigt avvägd. En eventuell omkonstruktion av bidragssystemet kan mycket väl rymmas inom oförändrade anslagsramar. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om konstruktionen av statsbidraget till social hemhjälp. 1* 1986/87.3 sami Nr So201~206
mot · GA02So204 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87:So204 i (fp) Förskrivning av sprutor och kanyler åt narkotikamissbrukare har riksdag och regering gemensamt och oftast under stor politisk enighet fört en intensiv kamp mot narkotikamissbruket. Lagstiftningen har stramats upp och straffen för langarna har blivit allt mera kännbara. För att ytterligare försvåra missbrukets utbredning får sprutor och kanyler försäljas endast på apotek och mot recept. har även vårt land drabbats av en ny farsotsjukdom, AIDS. Med nästan matematisk precision kan man beräkna den årliga ökningen av antalet människor som insjuknar med döden som oundgänglig följd. Smittan, HIV-viruset, överförs ofta genom att narkomaner lånar sprutor av varandra. Det påstås att det inte är ovanligt att flera tiotal personer ibland använder samma spruta. En enda HIV-smittad kan således vid ett enda tillfälle överföra smittan till ett stort antal andra missbrukare. Flera läkare har i tidningsartiklar menat att i kampen mot AIDS är det tillåtet att dela ut sprutor och kanyler genom att de handlar efer vetskap och beprövad erfarenhet. Socialministern har däremot uttalat att det strider mot lagstiftningens intentioner. Kampen mot narkotikamissbruket är lika viktig som . a. återstår att kriminalisera själva missbruket. Ändå måste man, om än med tvekan, ställa frågan: Är det viktigare att förhindra att djupt nedgångna narkomaner får tillgång till rena sprutor och kanyler än att förhindra att deras missbruk också sprider sjukdomen AIDS? Med de kunskaper vi har om den nya farsoten bör kampen mot spridningen av denna sättas först. Läkare bör därför lagenligt ha möjlighet att förskriva och dela ut sprutor och kanyler till egna patienter som gamla sprutor och kanyler insamlas och förstörs. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att begär att regeringen ger läkare möjlighet att förskriva och dela ut sprutor och kanyler i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GA02So206 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So206 Tillsynslagens tillämpning på omsorgsvårdens personal I motion 1984/85:709 väckte undertecknade motionärer frågan om den s. k. tillsynslagens tillämpning även på omsorgsvårdens personal. Enligt lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonal m. fl. som trädde i kraft , innefattas inte omsorgsvårdens personal av denna lagstiftning. har påtalat bristerna i rådande lagstiftning och tillskrev om behovet av en ändring av tillsynslagen innebärande att även personal inom omsorgsvården för psykiskt utvecklingsstörda skall omfattas av tillsynslagen. Vi motionärer anförde i vår motion att de motiv, som låg till grund för särskild lagstiftning i disciplinhänseende för personalen inom hälso- och sjukvården i kanske ännu högre grad gör sig gällande i verksamheten med omsorgen om psykiskt utvecklingsstörda. Det finns en särskild anledning att slå vakt om rättssäkerheten för människor, som har svårt att sjäva föra sin talan. Det är djupt otillfredsställande, att disciplinära åtgärder i form av varning, erinran och fråntagande av legitimation inte kan ske beträffande personal inom omsorgsvården ens om man gjort sig skyldig till grova förseelser gentemot vårdtagarna. I ett frågesvar till undertecknad av dåvarande socialministern uppgavs att regeringen skulle återkomma så snart det någonsin går, sedan man gett vissa organisationer och myndigheter möjlighet att yttra sig i frågan. Berörda remissinstanser avgav svar . liksom TCO och SACO-SR tillstyrkte förslag. var i huvudsak positivt och förväntade sig att frågan skulle prövas i samband med arbetet med den nya omsorgslagen. påtalade, att omsorgerna faller utanför definitionen hälso- och sjukvård, men styrelsen hade i sak ingen invändning mot att omsorgspersonalen omfattas av tillsynslagen. Frågan om tillsynsansvar även för omsorgsvårdens personal behandlades inte när den nya omsorgslagen antogs. Inte heller i propositionen om viss följdlagstiftning til den nya omsorgslagen (prop. 1985/86:107) togs frågan upp. Vi motionärer aktualiserade då åter frågan i motion 1985/86: 326. Utskottet, som behandlade motionen välvilligt, hänvisade till att frågan var föremål för regeringens överväganden. Någon åtgärd ansågs därför ej erforderlig. Det har gått frågan aktualiserades utan att något regeringsförslag föreligger i ärendet. Vi återkommer därför med vårt tidigare förslag. Med stöd av det ovan sagda föreslår vi att hos regeringen begär förslag syftande till att även omsorgsvårdens personal skall omfattas av tillsynslagen. () () 1986/87 So206
mot · GA02So207 · 1987-01-12 00:00:00 — 1986/87 :So207 och () Alkoholens sociala och medicinska skador 1986/87 So207210 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Sk803 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om ökade resurser för information om alkoholens sociala och medicinska skador. () ()
mot · GA02So209 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So209 m. fl. (fp) Omsorgslagens tillämpningsområde, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Sf213 hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om en utvidgad personkrets i omsorgslagen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om färdtjänsten, 3. att beslutar om en permanentning av försöksverksamheten med vuxenundervisning för psykiskt utvecklingsstörda. () () () () () () () ()
mot · GA02So210 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87:So210 och (vpk) Definition av begreppet narkotika I en tidigare motion från vpk (1985/86: So207) påtalades risken för att nya, narkotikaliknande droger, s. k. designer drugs, skulle kunna förekomma i vårt land. Vidare hemställdes att hos regeringen skulle begära en utredning med översyn av narkotikabegreppet. togs i ett sammanhang flera hundra tabletter av den narkotikalika drogen MDMA, s. k. Ecstasy, i beslag i . I det aktuella målet frikändes de två tilltalade då domstolen ansåg att utredningen visar inte med säkerhet att tabletterna utgör narkotika i narkotikastrafflagens mening. I har MDMA förklarats som narkotika. Ännu går det inte att bedöma om beslaget av MDMA kommer att bli en enstaka händelse eller om det förebådar en utveckling liknande den i , där medlet blivit föremål för ett allvarligt missbruk. Den svenska Ecstasy-domen visar på svårigheterna att tillämpa det nuvarande svenska narkotikabegreppet på gruppen designer drugs. Frågan om hur ett moderniserat narkotikabegrepp bör se ut rymmer många juridiska och tekniska detaljproblem, som bör bli föremål för en utredning. En sådan framstår som påkallad för att kunna möta raden av syntetiska narkotikaliknande substanser. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning av narkotikabegreppet i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · GA02So213 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87:So213 Anhöriganställning för vård av handikappat eget barn För vård av barn , som behöver särskild tillsyn och vård har förälder rätt till vårdbidrag. Vårdbidraget är graderat i helt eller halvt bidrag, 46 272 resp. . Bidraget, till den del det inte utgör merkostnaer i omvårdnaden, beskattas och utgör pensionsgrundande inkomst för den förälder som vårdar barnet. För föräldrar till barn med flerhandikapp är omsorgen ofta så omfattande, att den förälder som tar på sig vårdnaden inte har något förvärvsarbete vid sidan om. I praktiken innebär detta för föräldern: lågt arvode för det arbete som utförs, ingen semesterersättning och mycket lägre pensionspoäng än om motsvarande arbete utförts på institution. Det är vidare bekymmersamt att leva på så låga inkomster, särskilt om det finns flera barn i familjen. När sådana föräldrar då vänder sig till sin hemkommun för att få ytterligare ersättning möts de oftast av oförstående sociala myndigheter. Man har fått förslag om att få barnet placerat på någon institution, för att på det sättet frigöras för ett förvärvsarbete som tryggar familjeekonomin. Däremot är man inte lika villig att ersätta föräldern för det arbete som utförs. När föräldrarna inte längre orkar med sin situation, utan antar erbjudandet om institutionsvård, mångfaldigas kommunens kostnader eftersom vård utanför hemmet av dessa barn är en mycket personalintensiv verksamhet, med tanke på att det finns ett omvårdnadsbehov dygnet runt. Den hjälp som ofta lämnas av kommunerna i form av elevassistenter eller hemtjänst är bra och underlättar för föräldrarna att ha dessa barn hemma. Det förändrar ändå inte i grunden det faktum att barnens omvårdnadsbehov är så stort, att det är fråga om ett heltidsarbete även med beaktande av denna hjälp. Det vore rimligt att socialtjänstlagen ändrades så att dessa föräldrar utöver vårdbidraget hade rätt till en halvtidsanställning av sin hemkommun för vård och skötsel av eget barn. I de fall kommunen anser sig kunna klara omvårdnadsbehovet till en lägre kostnad på institution, borde föräldern ha rätt till en anställningsgrad som motsvarar den arbetstid i timmar kommunen får ut av en anställd i för motsvarande belopp. Ett anställningsförfarande enligt ovan bör inte innebära någon försämring i kommunens skyldighet att ställa upp med hjälp i form av avlösning. Föräldern bör också beredas samma semesterledighet som övriga anställda får. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till ändring av socialtjänstlagen, så att förälder med rätt till vårdbidrag kan få den anställningsrätt som beskrivits i motionen. 1986/87 So213