mot · GB02Ub813 · 1987-01-01 00:00:00 — När det gäller sådan fort- och vidareutbildning är det, mot bakgrund av vad som anförts i avsnitt 5.1 för del första viktigt att särskilja detta problem från frågan om personalfortbildning och lokal skolut veckling i allmänhet. För det andra har de lärare som tjänstgör i skiftande utbildning och tjänstgöringstid. Bedömningen av vad som erfordras av fort- och vidareutbildning mäste därför i hög grad bedömas individuellt. Vpk är av den uppfattningen att en sådan bedömning måste vara generös. För det tredje måste en politisk och ekonomisk bedömning göras om hur snabbt effekterna av den nya lärarutbildningen skall få slå igenom i . En viktig utgångspunkt är då, som redan påtalats, att en ny grundskollärarutbildning i sig ej skapar ett behov av fort- och vidareutbildning av redan tjänstgörande lärare, helt enkelt på grund av att ej ändrats. Insatserna är med andra ord helt anhängiga den politiska och ekonomiska bedömning, som görs av just hur pass snabbt lärarutbildningsreformen skall få ett genomslag i . För det fjärde bör också understrykas att den fort- och vidareutbildning det här är fråga om, måste vara frivillig men uppmuntras och ekonomiskt stödjas. Av det sagda framgår att vpk principiellt avvisar det förslag som SÖ på regeringens uppdrag utformat, avseende fortbildning för redan yrkesverksamma lärare i grundskola och grundvux, vilket föranletts av den nya lärarutbildningen. Lika klart torde framgå att vpk:s uppfattning på viktiga punkter ej överensstämmer med vad regeringen på denna punkt föreslår. Vpk menar att den flexibilitet och omgestaltning av det inre arbetet i skolan m. m., som blir möjlig genom den nya grundskollärarutbildningen, bör introduceras snabbare än vad som kan ske om endast nyutbildade lärare tillförs systemet. Satsningar på breddning och fördjupning avseende ämnen och ämnesgrupper måste prioriteras i förhållande till området "grundläggande och gemensam kompetens. En sådan prioritering kan inte, som antyds i budgetpropositionen, begränsas till nuvarande högstadielärare, utan gäller i lika hög grad lärare på låg- och mellanstadiet, vilka vill vidga sina möjligheter att meddela undervisning över stadiegränserna. Den kan inte heller främst gälla samhälls- och naturorienterande ämnen, även om behoven där är stora (Bil. 10, s. 53). Av de skäl som närmare utvecklats i avsnitt 5.1 kan inte heller den fort- och vidareutbildning, som diskuteras här, gälla allmän och gemensam lärarkompetens eller grundläggande "socialal förutsättningar för barns och ungdomars utveckling och inlärning. Vpk avvisar sålunda regeringens förslag i detta hänseende. En fortbildning avseende en höjning av den "allmänna lärarkompetensen" föranleds sålunda, enligt vpk:s mening, ej av den nya grundskollärarutbildningen och ej heller av en särskild satsning på "specialpedagogisk kompetenshöjning (Bil. 10, s. 52). Om sådana satsningar skall göras bör de ske som en fortsättning av den fortbildning som redan sker inom ramen för anslaget för lokal skolutveckling och personalutbildning, vilket närmare utvecklats i avsnitt 5.1. Mot bakgrund av den utbildning, som ägt rum, och de kunskaper och erfarenheter som utövande av läraryrket ger, synes det enligt vpk:s mening rimligt att i stället prioritera sådan fort- och vidareutbildning som breddar och fördjupar lärarens möjligheter att undervisa i olika skolämnen och i nya årskurser. För nuvarande lågstadielärarc bör det därför i första hand bli fråga om en fördjupning inriktad mot undervisning i svenska/so eller matematik/no i årskurserna 4-7. För nuvarande mellanstadielärare bör fortbildningen ha motsvarande inriktning, även om viss komplettering också kan bli nödvändig avseende årskurserna 1-3 i det individuella fallet. För nuvarande högstadielärare gäller kompletteringen i första hand en breddning och fördjupning, där sannolikt, som redan nämnts, so- och no-ämnena blir mest aktuella. Vpk vill särskilt påtala vikten av att ettämneslärare i praktiskt-cstetiska ämnen bereds möjlighet till fort- och vidareutbildning, med inriktning på att ge dem möjlighet att förvärva ämneskompetens för årskurserna 4-9 av det slag, som den nya lärarutbildningen medför. Mot en sådan bakgrund framgår att det är svårt att ange ens en ungefärlig utbildningstid. T budgetpropositionen sägs att omfattningen kan beräknas till i genomsnitt 20 poäng per ämne (Bil. 10, s. 53). För ettämneslärare i praktiskt-estetiska ämnen kan denna omfattning bedömas som i allmänhet otillräcklig. Vpk menar att det bakgrundsmaterial som f. n. är tillgängligt, är otillräckligt som grund för en bedömning. Regeringen föreslår (Bil. 10, ss. 54-55) att behovet av den kompletterande utbildning, som diskuteras i detta avsnitt, bör bedömas på nivå och att kommunerna i detta arbete skall kunna påräkna sig stöd av länsskolnämnderna. Vpk instämmer i denna bedömning, men vill något utveckla de tankar som regeringen presenterar. Enligt vpk:s mening är det utomordentligt viktigt att kompletteringsutbildningen kommer kommunens skolväsende till godo. Det kan ej vara rimligt att satsa på att kompletteringsfortbilda t. ex en lågstadielärare, så att behörighet att undervisa i årskurserna 1-7 med inriktning mot sv/so uppnås, om inte denna vidgade behörighet utnyttjas i tjänstgöringen. Detta innebär att den kommunala planeringen bör utgå från en plan för hur skolarbetet inom olika skolenheter i kommunen för framtiden skall organiseras. Ett instrument härför är den i avsnitt 5.1 nämnda kommunala utvecklingsplanen på skolområdet. Enligt vpk:s mening bör i det sammanhanget kommunens ambitionsnivå och utvecklingsinriktning anges även på det område som här aktualiseras. Vpk delar synsättet att kompletteringsfortbildningen skall anordnas och genomföras vid universitet och högskolor. Det är självfallet viktigt, och dessutom sannolikt kostnadsbesparande, att utnyttja den högskollärarkompetens och det kursutvecklingsarbete som sker i anslutning till genomförandet av den nya lärarutbildningen. Vpk instämmer också i att kompletteringsfortbildningen måste utsträckas , främst av kostnadsskäl. Huruvida en tioårsperiod här är rimlig (Bil. 10, s. 55) kan diskuteras. Den tidsbedömningen grundar sig på SÖ:s enligt vpk:s ovan redovisade ståndpunkt, orealistiska planeringsunderlag. Också av det skälet delar vpk uppfattningen att kompletteringsfortbildningen ej bör påbörjas /90 (Bil. 10, s. 55). /89 måste ett nytt underlagsmaterial tas fram för att möjliggöra en realistisk bedömning av behov och möjligheter. I ett sådant beredningsarbete bör såväl länsskolnämnder och kommuner som universitet och högskolor deltaga. Till skillnad från vad som anförts av SÖ och regeringen är vpk av den uppfattningen att kompletteringsfortbildningen ej bör belasta existerande anslag för lokal skolutveckling och personalfortbildning. Ej heller bör studiedagsresursen tas i anspråk för dessa ändamål. Det nuvarande anslaget fyller, vilket utvecklats bl. a. i avsnitt 5.1 ovan, viktiga funktioner. Sätten att använda och fördela medlen för lokal skolutveckling och personalfortbildning har dess utom utvecklats gynnsamt. k. styrningsbcrcdningens arbete har också den roll anslaget för lokal skolutveckling och personalfortbildning har för den statliga och kommunala skolpolitiken accentuerats. Detta framgår av beredningens underlagsmaterial (DsU 1987:1, bl. a. avsnitt 7.5). Vpk förutsätter att styrningsberedningen lämnar förslag, som stärker den betydelse detta anslag har. På motsvarande sätt förhåller det sig, som också berörts i avsnitt 5.1. med den s. k. studiedagsresursen. Detta innebär att vpk inte odelat kan ställa sig bakom förslaget att avsätta för kompletteringsutbildningens behov. Det belopp som kan behövas är förmodligen högre. Det är emellertid väsentligt att redan nu markera en viljeinriktning, varför vpk kan biträda förslaget att avsätta särskilda medel om fr. o. m. /90. Vpk delar den uppfattningen om att en prioritering av fördelningen av detta anslag bör ske, så att olika kommuner får olika stor del av anslaget. Vpk förordar att satsningar dels görs på de kommuner dit lärarutbildningen är förlagd, dels på sådana kommuner som ligger långt framme i sin planering. Glesbygdskommunernas behov bör särskilt beaktas. Skälet till att prioritera de kommuner dit lärarutbildning är förlagd är att detta kan möjliggöra för de blivande grundskollärarna att under sin utbildning komma i kontakt med sådana sätt att organisera skolans inre arbete, vilka möjliggörs av den nya grundskollärarutbildningen. Såväl det förslag som här framläggs som det som framförs av regeringen förutsätter att utbildningen anordnas av universitet och högskolor. Detta innebär också en kostnad. I det överarbetade förslag till kompletteringsfortbildning, som vpk föreslår skall föreläggas , utgår vpk från att anslaget till universitet och högskolor förstärks, under beaktande också av vad som sägs i avsnitt 7 nedan om dimensionering m. m. av den nya grundskollärarutbildningen. Vpk yrkar att hos regeringen begär underlagsmaterial och förslag till organisering av kompletteringsutbildning, i enlighet med vad som här har anförts. Enligt vpk:s uppfattning bör en ny tjänsteorganisation för lärare i grundvux nu övervägas. Vi vill särskilt betona att ett nytt tjänstesystem "utformas så att det främjar utveckling och förnyelse av skolan", samt att det är "enkelt och lätthanterligt" (Bil. 10, s. 47). Ett nytt tjänstesystem bör dessutom utformas så att det ej i sig föranleder någon fort- eller vidareutbildning. Detta sistnämnda krav kan uppfyllas antingen genom att bibehålla olika tjänstesystem parallellt, eller genom en smidig ny tjänstekonstruktion med generösa övergångsbestämmelser. Mot bakgrund av SÖ:s förslag å ena sidan och regeringens förslag å den andra, finns enligt vpk:s mening anledning att noga överväga konstruktionen. Vpk noterar att regeringen gång på gång påpekar "att lärare skall undervisa i ämnen och årskurser som de har utbildning för" (Bil. 10, s. 47) och att kompetens för läraruppgiften "innebär att lärare skall undervisa i de ämnen och årskurser som de är utbildade för". Detta synsätt kan tyckas självklart och rimligt, men är enligt vpk:s mening förenklat och delvis irrelevant. föreligger långtgående befogenheter för skolledningen att. oberoende av ämneskombination, fördela t. ex. lärares tjänstgöring på högstadiet. Formuleringar av det slag som ovan citerats kan uppfattas så att regeringen aviserar en förändring av skolförordning och läroplan. vilket försvårar lokal planering inom rektorsområden och kommuner, samt hämmar ett ändamålsenligt utnyttjande av befintlig reell kompetens. Vpk vill också påpeka att det närmast är en självklarhet att lärarkåren bör ges möjlighet att i sin yrkesutövning låta sin individuella kompetens komma till uttryck. Vpk menar, att en sådan utveckling dock förhindras genom ett stelbent regelsystem med olika procentsatser eller liknande. Vi avvisar därför principiellt såväl vad SÖ som regeringen anför på denna punkt. Vpk utgår i stället från att skolstyrelse och skolledning har full kompetens att i samråd med lärarkåren besluta om tjänstgöringens innehåll, mot bakgrund av gällande läroplan och skolförordning m. m. Vpk vill dessutom framhålla att en lärares tjänstgöring ej enbart gäller undervisning i en bestämd skolklass i ett eller flera ämnen. Mot bakgrund av den arbetsorganisation som beslutat om. bör betonas att lärararbetet-på alla stadier - blivit mindre individuellt och isolerat. Denna utveckling bör stödjas och uppmuntras. Den innebär bl. a. att lärare kollektivt planerar undervisningen i arbetsenheter och arbetslag och fördelar arbetsuppgifter sig emellan. Den möjliggör att lärare gemensamt t. ex. kan dela på undervisningen i ett ämne. även inom en klass. Den innebär vidare att en lärares kompetens och särskilda kunskaper inte bara kan komma till uttryck i hans eller hennes egen undervisning. Den kan användas i gemensam planering, i utarbetande av studiematerial och i utformningen av undervisningsuppläggningen även förandra lärare. De uttalanden, som görs i anslutning till förslaget om ny tjänsteorganisation och uttalanden i andra sammanhang från ansvarigt statsråd, har enligt vpk:s mening i alltför ringa grad beaktat vad som här anförs och som enligt vpk:s mening överensstämmer med vad i olika sammanhang beslutat. Det är väsentligt för skolväsendets utveckling att inget tvivel råder på detta område. Genom vad som här anförts avvisar vpk den argumentering mot SÖ:s förslag, som grundas i den princip som av regeringen formuleras om undervisning i ämnen och årskurser. Det är inte heller, enligt vpk:s mening, en nackdel om det faktiska tjänsteinnehållet kan skifta från skolenhet till skolenhet. Så är för det första redan fallet. För det andra är det nära nog nödvändigt att en sådan möjlighet finns, om en lokal planering skall vara möjlig fullt ut. inom de ramar som läroplan, skolförordning och fackliga avtal sätter. Det är en överdrift att uppfatta saken så att det nuvarande, eller det av SÖ föreslagna, systemet skulle skapa olägenheter för "planering och fortbildning". Därmed är inte sagt att SÖ:s förslag om en grundskollärartjänst kan tillstyrkas, även om detta förslag har otvetydiga förtjänster och synes klart överlägset det synnerligen oklara och svagt motiverade förslag som regeringen framlägger. Vpk delar dock uppfattningen att tjänstesystemet måste utformas så att det bör vara möjligt "att utan omfattande fortbildning" slussa in nu yrkesverksamma lärare i det nya systemet (Bil. 10, s. 48). Vi instämmer i de principiella synpunkter regeringen i det sammanhanget anför. gen framhålla att en ny tjänsteorganisation självfallet ej får utformas så att endast de som genomgått den nya grundskollärarutbildningen har möjlighet att söka nya tjänster. Mot bakgrund av det här anförda yrkar vpk att uppdrar åt regeringen att framlägga ett nytt förslag till tjänsteorganisation, där vad som ovan anförts beaktas. Vissa frågor om dimensionering och förläggning av den nya lärarutbildningen Vpk har princip inget att invända mot den föreslagna dimensioneringen. Vi har dock i avsnitt 4 betonat att lokaliseringen av den nya lärarutbildningen förutsätter att samverkan sker, vad gäller såväl utformning som undervisningsgenomförande, mellan högskolorna å ena sidan och universiteten åden andra. Därutöver konstaterar vi att beslutet om ny utbildning för grundskollärare i sig utgör ett stöd för vår uppfattning om betydelsen av en förstärkning forskningsmässigt av de mindre och medelstora högskolorna. Vpk vill dock komplettera regeringens förslag vad avser lärarutbildningen i trä- och metallslöjd samt textilslöjd. Det är viktigt att steg kan tas mot cn integration inom slöjdämnet. Detta bör gälla såväl lärarutbildning som undervisning. måste härvidlag en ändring av läroplanen ske. Vpk delar uppfattningen att slöjdlärarutbildningens och slöjdämnets nuvarande utformning ur jämställdhetssynpunkt mellan könen är otillfredsställande. Därtill kommer att den nuvarande utformningen också motverkar en förnyelse av ämnet. Regeringen föreslår här att utbildningen i trä- och metallslöjd samt annat ämne skall förläggas till och , samt att utbildningen i textilslöjd och annat ämne skall förläggas till , , och (Bil. 10, s. 271). Frågan diskuteras något utförligare på ss. 277-278 (Bil. Ett första steg mot en reformerad slöjdlärarutbildning tas härmed. Det är bra. Vpk anser dock, i likhet med UHÄ. att principbeslut redan nu bör fattas att fr. o. m. 1989/90 samordning, motsvarande den som för innevarande budgetår föreslås för och , skall genomföras i och . Regeringen vill emellertid här avvakta utvecklingen i och . Vpk anser i likhet med UHÄ att beslut redan nu bör fattas. Vpk vill också framföra tanken, att man under /89 överväger möjligheten att i och planera för en samordning där gemensamma lokaler i hög utsträckning kan komma till användning och där dessutom en nära integration mellan de olika slöjdarterna kan prövas. bör ett översynsarbete av läroplanen för slöjdämnet påbörjas. Vpk vill slutligen anföra att grundskollärarutbildningens dimensionering bygger på statistiska data och prognoser om lärarbehov. Vpk delar dessa bedömningar. Risk finns dock att antalet behöriga sökande är lägre än antalet tillgängliga platser. Dels innebär dimensioneringen en utökning i jämförelse med dagsläget, dels har tillträdeskraven skärpts. Dessutom har information om den nya lärarutbildningen sannolikt ännu ej helt trängt fram. Enligt vpk:s uppfattning bör dock den av regeringen föreslagna dimensioneringen ligga till grund för planeringen. Om det skulle visa sig att antalet studerande är lägre än beräknat, bör medlen som då ej tas i anspråk, ej dras tillbaka utan ut nyttjas för följande ändamål: 1) I första hand bör medlen användas för att. parallellt med studierna ge sådan fortbildning till icke-behöriga sökande att de kanske kan uppnå behörighet. Sådan kompletteringsutbildning kan ske vid respektive högskola, eventuellt i samverkan med Komvux. Härigenom skulle ett antal sökande ej behöva avvisas. Vpk utgår från att ett krav för examen då utgörs av att de förvärvat fullständig behörighet innan utbildningen avslutas. 2) I andra hand bör medlen användas för kompletteringsutbildning av redan yrkesverksamma lärare, i enlighet med vad som anförts i avsnitt 5.2 ovan. 3) I tredje hand bör medlen användas för att befrämja utveckling av läromedel m. m. för att stärka lärarutbildningen, varvid också behov av lokalt utvecklingsarbete bör beaktas. att fattar principbeslut om att samordnad utbildning i textilslöjd och trä- och metallslöjd anordnas vid universiteten i och fr. o. m. 1989/90, att fattar beslut om användning av eventuella ej besatta platser inom grundskollärarutbildningen, i enlighet med vad som här anförs. Utbildning av lärare för gymnasieskolan och vuxenutbildningen I riksdagsbeslutet om ny grundskollärarutbildning angavs behovet av en översyn av nuvarande gymnasielärarutbildning, liksom av utbildning för vuxenutbildningens behov. SÖ har tillsammans med UHÄ överlämnat förslag härom (). Ett första utkast till utbildningsplan har presenterats av UHÄ. Regeringen biträder i princip förslaget, men gör undantag för utbildningen i samhällskunskap och språk. Regeringens argument avseende utbildningstiden i samhällskunskap resp. språk är dessutom knapphändig. Vpk menar att det underlag som förfogar över är klent. Det är främst uppenbart, att ett genomförande redan fr. o. m. . iir förenat med betydande vanskligheter. För det första kan information till blivande studerande ej utgå i rimlig tid. För det andra ställs universiteten inför stora problem när det gäller planeringen av undervisningen. Bland annat förutsätts i utbildningsplaneutkastet en helt annan integration mellan praktik, metodik. pedagogik och ämnesstudier, än . Dessutom bör självfallet utbildningen planeras så att det beaktas att den ej längre förbereder för utbildning på högstadium. För det tredje bör det också noteras att de institutioner det här är fråga om befinner sig mitt i arbetet med att planera och påbörja den nya utbildningen av lärare för . Till detta kommer att hela frågan om gymnasieskolans framtida gestaltning är osäker. Förändringen av grundskollärarutbildningen härmed rätta kritiserats för att den dröjde så . Den lärarutbildning för , som avvecklas, stod på flera punkter ej i överensstämmelse med den grundskola vi har. Att i en situation då beslut om förändringar av gymnasieskolan är angelägna, förändra ämneslärarutbildningen, är också obetänksamt. I förhållande till går man då omvända vägen, först förändras lärarut bildningen och därefter gymnasieskola. Enligt vpk:s mening hastar ej en organisatorisk förändring av gymnasielärarutbildningen. Ej heller är det nödvändigt att fatta beslut om vilken komplettering som måste till, för att en lärare för i årskurserna 4-9 skall bli behörig att undervisa i gymnasiet, och omvänt vad som krävs av gymnasielärare för att bli behörig att undervisa i . Vpk avvisar därför förslaget att fr. o. m. införa en ny ämneslärarutbildning. Vpk hemställer att förslaget avseende ny ämneslärarutbildning m. m. för gymnasieskola och vuxenutbildning avslås. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om konsekvenserna för skolan i och med den nya lärarutbildningen förgrundskolan, 2. att beslutar förlänga utbildningen för lärare i årskurs 1-7 med 20 poäng, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbildningsplan för grundskollärarutbildningen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lokal skolutveckling och personalfortbildning, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fortbildningsavdelningen i , 6. att till i för /89 (Bil. 10, B8) anslår utöver vad regeringen föreslagit, 7. att hos regeringen begär förslag till organisering av kompletteringsutbildning, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tjänsteorganisationen för lärare i , 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samordnad slöjdutbildning i och fr. o. m. 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ej ianspråktagna medel för lärarutbildning, 11. att avslår förslaget till ny ämneslärarutbildning. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)