mot · GA02sf215 · 1987-01-16 00:00:00 — 1986/87: Sf215 m. fl. (vpk) Ekonomisk grundtrygghet 1986/87 Sf215224 Mångå människor i vårt land behöver samhällets stöd för att klara sitt uppehälle. av befolkning är beroende av socialhjälp. Arbetslöshet, sjukdom, social utsatthet, drogmissbruk och rollen som ensamförsörjare leder till ökat socialbidragsberoende. Därtill kommer dyrtidens verkningar i form av höga matkostnader och hyror, som gör att människor ibland tvingas begära hjälp trots att de har ett förvärvsarbete. Men ökningen av antalet socialbidragstagare ligger bland de arbetslösa. av socialbidragstagarna är . Antalet bidragstagare ökar markant bland unga människor som inte har arbete. är dock gruppen ensamstående män utan barn den största enskilda gruppen av socialbidragstagare och ensamstående mammor är kraftigt överrepresenterade bland bidragstagarna. Det finns stora skillnader mellan kommunerna när det gäller kostnaderna för socialbidrag. En viktig orsak till detta är att olika normer för vem som är berättigad till socialbidrag tillämpas. Det är självklart att socialförsäkringar och pensioner skall vara lika stora över hela vårt land. Det borde råda samma likhet när det gäller normer för socialbidragen. Så är det inte även om en viss utjämning skett . höjde t. ex. många kommuner normerna. hade 171 kommuner en norm för ensamtstående som låg under existensminimum. hade antalet sjunkit till 55 kommuner. Men 91 kommuner () hade dock 1985 normer för makar/ samboende som låg under existensminimum. har analyserat kommunernas socialbidragsnormer . Totalt 105 av landets kommuner, eller , hade 1986 en socialbidragsnorm som låg under existensminimum. I inte mindre än 192 kommuner låg för ensamstående för lågt i förhållande till de behov som förutsätts täckta. Bara i 91 kommuner fanns en nivå som kunde sägas vara riktig i betydelsen att den enskilde kunde klara sina utgifter på bidraget. Flertalet kommuner urholkar dessutom normerna genom att låta dessa täcka fler kostnader än de är tänkta för. Det är ett sätt för kommunerna att spara pengar. Det innebär att en utsatt människa tvingas dra ner på andra utgifter, som t. ex. mat, för att få pengarna att räcka. Socialtjänstlagen föreskriver att den enskilde skall tillförsäkras en skälig levnadsnivå, men överlåter åt kommunerna att avgöra vad som skall rymmas inom det begreppet. Socialbidragstagarna är också utlämnade till kommunernas bedömningar av vad som är ekonomiskt möjligt i resp. kommun. 1 1986/87. Utformningen och de varierande storlekarna på socialbidragen visar på Mot. djupt orättvisa förhållanden. En och samma norm bör gälla beträffande Sf215 storlek på socialbidragen, och regeringen bör utfärda bindande normer för socialbidragen i någon form av riksmininorm. Socialbidragens utformning hänger nära samman med frågan om det framtida socialförsäkringssystemet och frågan om införande av ett socialförsäkringstillägg (SOFT). Det finns många skäl att införa SOFT, bl. a. behovet av att minska de uppenbara orättvisor som är förenade med det nuvarande systemet. Med SOFT skulle man eliminera åtminstone vissa av dessa orättvisor. Förutom att ge bättre rättvisa åt socialbidragstagarna skulle det kunna medverka till en ekonomisk utjämning mellan kommunerna. Förmodligen skulle en sådan allmängiltig norm få större effekt i utjämningssyfte än de olika skatteutjämningsförslag som diskuteras, eftersom det också är så att de fattigaste kommunerna oftast har de största utgifterna för socialbidrag. Med SOFT skulle också i större utsträckning kunna fungera som det var tänkt från början. Det skulle bli mer resurser över till det viktiga rehabiliterings- och behandlingsarbetet samt till det uppsökande och uppspårande arbetet, som är en av grundstenarna i hela . Som det nu är med arbetet kring socialbidragen får socialarbetarna ägna alltför mycket tid åt det rent administrativa arbetet. Det är tid som i stället borde användas i det förebyggande arbetet. Ungefär en tredjedel av socialarbetarnas tid går åt till administration av socialbidragen. Vpk har tidigare krävt ett införande av en allmän socialförsäkring. En sådan allmän grundförsäkring skulle kunna ersätta folkpensioner, KBT, studiestöd, bostadsbidrag, socialbidrag, olika former av arbetslöshetsunderstöd och andra liknande transfereringar. Principen skall vara att grundtryggheten garanterar alla människor en levnadsnivå som i alla livets skeden kan anses vara skälig. I tider av arbetslöshet och då många människor har svårt att klara sig ekonomiskt är det nödvändigt att staten tar ett större ansvar för att trygga människors existens. utförsäkrades drygt 7 000 människor från arbetslöshetskassorna, och 1985 hade den siffran ökat till 22000. Förtidspensioneringen ökar, liksom antalet människor som tvingas begära socialhjälp. Arbetsmarknadsläget har blivit mer osäkert . Det finns för det första en otillräcklig efterfrågan på arbetskraft. I uppgår arbetslösheten till . Men det finns också länder där arbetslösheten ligger på . För det andra är sysselsättningen inte av samma art som . Fram till var det normala att de som förvärvsarbetade gjorde detta på heltid under hela livet. är sysselsättningen oregelbunden, deltidsbetonad, avbruten och ibland marginell. Mättade marknader, teknisk utveckling som minskar behovet av arbetskraft och miljöproblem som begränsar tillväxten gör att vi måste räkna med en långvarig strukturell arbetslöshet. Den nya tekniken påverkar socialförsäkringssystemet Mot. Den tekniska revolutionen kommer att föra med sig en total förändring som kullkastar den nuvarande basen för vårt ekonomiska system. I och med detta kommer också vår vardag och vårt levnadssätt att påverkas och förändras. Ingen tidigare teknologi har varit tillämpbar på så breda samhällsområden, ingen tidigare teknologi har haft så direkta och omfattande sociala verkningar eller burit på så stora motsägelser mellan det destruktiva och det rationella och ingen har utvecklats så snabbt. Datateknikens förmåga att spara in på mänskligt arbete saknar tidigare motstycke. 1 detta avseende är situationen historiskt sett helt ny. Alla tidigare teknologiska genombrott har sparat in mänskligt arbete, men har mängden mänskligt arbete och efterfrågan på människors insatser ökat inom andra områden, därför att det industriella systemet som helhet ökat starkt i volym och utbredning. är läget helt annorlunda. Den väldiga arbetsbesparingen inträffar i ett klimat av svag tillväxt. Dessutom gör sig den nya tekniken gällande över hela arbetsfältet. Ingen snabbväxande tjänstesektor kompenserar bortfallet av arbetstillfällen inom industrin. Automatiseringen går tvärtom hårdare fram utanför tillverkningsarbetet. Den nya tekniken leder till ett helt nytt samhälle med en helt annan infrastruktur. har vi haft ett så kraftfullt medel som den nya tekniken att styra och manipulera med. Nya ekonomiska villkor kommer att gälla. Den nya tekniken kommer med all sannolikhet att medföra en mycket stor arbetslöshet. Det finns beräkningar som visar på en arbetslöshet för västvärlden . Att klara denna höga arbetslöshet kommer inte att gå ens med mycket kraftiga arbetstidsförkortningar. Det finns också beräkningar som visar att i genomsnitt skulle människor bara behöva arbeta av sitt yrkesverksamma liv för att klara den nödvändiga produktionen. kommer således inte arbetsmarknaden att kunna ge inkomsttrygghet livet igenom. Ovanstående exempel och resonemang leder till att det ekonomiska grundtrygghetssystemet måste byggas ut. Alla människor måste vara garanterade en generell ekonomisk grundtrygghet under livets alla skeden. Alla människor måste vara berättigade till ungefär samma minimilevnadsstandard oavsett hur mycket vi får arbeta och oavsett var någonstans vi bor i landet. Det finns en debatt om s. k. medborgarlöner som pågår i de flesta västeuropeiska länder. Denna debatt är givetvis framkallad genom den massarbetslöshet som råder i många länder i . Man har sett tanken på medborgarlön som ett sätt att försvara den inkomsttrygghet och de grundläggande rättigheter som uppnåtts i de västeuropeiska länderna och som hotas av arbetslöshetskrisen. Ett grundtrygghetssystem av den sort som vpk vill åstadkomma är kostnadskrävande. Ekonomiska resurser kommer att behöva anslås för ett genomförande. Industrins produktionsöverskott måste bl. a. andra vara med och finansiera grundtryggheten. är storföretagen bland de mest gynnade i 1 * 1986/87. skattehänseende eftersom beskattningen av kapital är så låg i vårt land. Arbete beskattas två och en halv gång hårdare än kapital. Genom en ökad Sf215 beskattning av företagens produktionsöverskott - där man således har en skatt på förädlingsvärdet i stället för som på arbetskraften - skulle skatteinkomsterna inte vara kopplade till lönarbetet. En omläggning av skattesystemet skulle kunna vara en del av finansieringen i ett socialt och ekonomiskt grundtrygghetssystem. En annan inkomstkälla för finansieringen är den rationaliseringsvinst som förenklingar i skattesystem och socialförsäkringssystem skulle innebära. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär en utredning om formerna för ett införande av ett totalövergripande ekonomiskt och socialt grundtrygghetssystem, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att i avvaktan på detta grundtrygghetssystem frågan om socialförsäkringstillägg åter aktualiseras av regeringen, [att som sin mening ger regeringen till känna att i avvaktan på ett socialförsäkringstillägg en riksnorm bör utarbetas för att få till stånd mer rättvisa socialbidrag.1] (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 1986/87 :So211