mot · GA02So157 · 1987-04-28 00:00:00 — Motion till 1986/87: So 157 Förslag till lag om förbud mot s. k. bastuklubbar och 1986/87 andra liknande verksamheter (prop. 1986/87:149) Sol57-158 Regeringen föreslår förbud mot s. k. bastu- och videoklubbar. Utgångspunkten är att dessa ökar risken för spridning av HIV-smitta. Förbudet riktar sig mot hållandet av lokal och ordnande av sammankomst av nämnd typ. Rekvisitet är att det där förekommer sexuellt umgänge, definierat som vidröring av annans könsorgan. Propositionen förefaller missriktad och väcker flera kritiska invändningar. De klubbar som avses fungerar som träffställen för homosexuella män. Bakgrunden härtill är att den heterosexuellt dominerade samhällskulturen har försvårat för homosexuella att öppet visa och inför andra ge uttryck för sin läggning. Vore samhällsatmosfären en annan och homosexualiteten öppet accepterad, skulle kontakterna människor emellan ske på annat sätt. Man kan därför utgå från att de sexuella kontakter som sker via de mycket fåtaliga klubbarna hur som helst skulle komma att äga rum. De skulle emellertid då ske på vägar som är mer dolda för samhällets smittskyddsansvariga . Det är ju fullt möjligt att helt privat ordna kontakter där sexuellt umgänge förekommer utan att detta kan göras till föremål för något inskridande från myndigheter. Den - i och för sig riktiga - anmärkningen, att man på klubbarna kan ha sexuellt umgänge anonymt är minst lika relevant för det kontaktsystem som finns utanför klubbarna. Myndigheternas möjlighet till insyn och spridande av information i smittskyddsfrågan blir sämre i vad gäller dem som utgör klubbarnas besökare. Vi kan alltså inte se att någon som helst vinst från smittskyddssynpunkt står att vinna med ett förbud. Resurser som skulle tas i anspråk för att kontrollera efterlevnaden kan användas på från smittskyddssynpunkt effektivare sätt. Vi vill också påpeka att den juridiska definitionen av sexuellt umgänge synes mindre väl vald. Det finns sålunda former av analsex, som medför klar smittorisk, vilka enligt definitionen går fria. Omvänt finns former för vidrörande av könsorgan, t. ex. ömsesidig onani, som normalt är riskfria, men som skulle falla under förbudet. Detta är ägnat att skapa tillämpningsproblem. För den skull vill vi ingalunda hävda att verksamheten på klubbarna skulle vara ointressant för smittskyddet. Självklart kan den innefatta risker på samma sätt som alla former för sexuellt umgänge, som innebär osäkerhet med hänsyn till smittofaktorn. Kravet på säker sex och ansvar för medmänniskor måste givetvis gälla alldeles oavsett var och hur kontakterna äger rum. 1 1986/87. Det är därför rimligt att man föreskriver som villkor för klubbarnas verksamhet att besökare delges seriös information om risker och försiktighetsåtgärder. Det torde ligga i och smittskydsansvarigas redan gällande befogenhet att utfärda lämpliga sådana föreskrifter och råd. Skulle mot förmodan så inte vara fallet, bör ett riksdagsbeslut i detta avseende snabbt kunna komma till stånd. Lämpligt material för ändamålet har bl. a. framtagits av , som ju också frivilligt spritt information på klubbarna. Mot bakgrund av det anförda föreslås 1. att beslutar avslå proposition 1986/87:149, 2. att som sin mening ger regeringen till känna, vad som i motionen anförs om föreskrifter i klubbverksamheten. (vpk) (vpk) 1986/87 So 157