mot · GA02Jo255 · 1987-01-27 00:00:00 — m. fl. Jordbruk och livsmedelsproduktion i bättre balans Jordbruksregleringen är en tung och invecklad apparat. Den är inte alltför lätt att justera över . Den har delvis rätt svaga grundvalar även i befolkningens åsiktsinställning. Dess fall kan bli stort. Det tycks numera råda en relativt stor enighet om att också jordbrukssektorn i större utsträckning än måste anpassas efter marknadens förutsättningar och att en avreglering av nuvarande system måste inledas. livsmedelskommitté fick i uppdrag att studera hela livsmedelskedjan, alltså inte enbart jordbrukspolitiken. a. ingick i utredningsuppdraget att utforma en långsiktig livsmedelspolitik med uppgift att förverkliga en lång rad mål för jordbrukets produktionsvolym, sysselsättning i livsmedelsindustrin, folkhälsoaspekter på livsmedelskonsumtionen, beredskapsmål och sårbarhetsfrågor och avvägningar mellan producent- och konsumentintressen. Detta omfattande arbete har knappast ens inletts. Livsmedelskedjan utgör en betydelsefull del av den svenska ekonomin. Livsmedelskonsumtionens andel av den privata konsumtionen har för varje enskilt år legat på (). De totala utgifterna för livsmedelskonsumtionen (matvaror) uppgick till ca . Livsmedelskedjans andel av BNP var 1985 i storleksordningen . Jordbrukets, dvs. råvaruledets, betydelse i livsmedelskedjan är mindre än vad många förmodligen föreställer sig. Jordbruket svarar officiellt för en fjärdedel av förädlingsvärdet, vilket understiger såväl livsmedelsindustrins som distributionsledets andelar. Råvaruledets andel av sysselsättningen är ca en tredjedel, 130000 årsverken av totalt 390000. Här föreligger dock om man ser det i internationellt perspektiv en överskattning, eftersom även fritidsoch deltidsbönder ingår i statistiken. I denna räknas enheter på ner till 2 ha åker som jordbruk. Inom EG däremot, utgår man från minst en helårsengagerad jordbrukare för att enheten skall betraktas som jordbruk. Om man emellertid lägger till produktionen av insatsvaror till hela sektorn (inkl. offentliga tjänster) stiger sysselsättningen till 470 000, vilket är av den totala sysselsättningen i landet. Två omständigheter innebär att livsmedelskedjan måste ses som ett sammanhängande system i högre grad än vad som är motiverat vid motsvarande beskrivningar av andra branscher eller näringsgrenar. Den ena gäller prisregleringen, som ursprungligen skulle vara till fördel för såväl bönder som konsumenter, men som i praktiken inte fungerar på detta sätt. Den andra omständigheten har att göra med lantbrukskooperationens vertikala integration, både bakåt och framåt från jordbruket och med stark monopolistisk dominans på viktiga områden. För viktiga insatsvaror som handelsgödsel och köpfoder är föreningsrörelsens marknadsandel , för kvarnar, slakterier och mejerier 80 . En bristande fömyelseförmåga och strukturomvandling inom hela livsmedelskedjan har blivit den kanske allvarligaste bieffekten av jordbruksregleringen. Genom regleringen har marknadsmekanismerna satts ur spel vilket bl. a. lett till stora skillnader mellan inhemska priser och världsmarknadspriser. Detta avspeglas också i värdena på jordbruksenheterna. Dess kapitalvärden ingår i den självkostnadskalkyl som utgör underlag för kompensation enligt jordbruksavtalen. Regelsystemet innehåller på det här sättet mekanismer som automatiskt leder till ökad förmögenhet och stigande kapitalkostnader. Systemet har efterhand gett upphov till permanenta överskottsproblem, främst vad gäller spannmål. Den allt intensivare användningen av handelsgödsel och bekämpningsmedel har blivit en allt svårare belastning för den yttre miljön. Spannmålsöverskotten är en direkt följd av att det marknadsekonomiska sambandet mellan producent- och konsumentled saknas. Exportförlusterna skörd beräknas uppgå till . Förlusterna betalas visserligen av bönderna i första ledet men drabbar konsumenterna direkt i butiksledet med högre priser. Det är varken möjligt eller ens eftersträvansvärt att åstadkomma en helt marknadsstyrd jordbruks- och livsmedelssektor. Däremot torde det vara fullt realistiskt att skapa förutsättningar för marknadsmässiga inslag som ökad konkurrens och produktutveckling inom denna sektor, som miljövänligare odlingsmetoder måste prioriteras. Vi skall i denna motion peka på några delområden inom den mycket komplexa jordbruks- och livsmedelspolitiken där vi anser att reformer sammantaget skulle ge betydande bidrag till såväl lägre livsmedelspriser som bättre matkvalitet, liksom minskade exportförluster med bibehållen användning av hela åkerarealen. Användningen av bekämpningsmedel enbart i har fördubblats . I finns ett gränsvärde på maximalt sprutrester/bekämpningsmedel i dricksvatten, vattendrag och sjöar. I saknas ett sådant gränsvärde. Enligt vid avdelningen för vattenvård, SLU, förekommer i skånska vattendrag resthalter av bekämpningsmedel på upp till , dvs. 32 gånger högre halter än vad som maximalt är tillåtet i . I besprutas säden mot insekter, svampangrepp och ogräs utan att jordbrukarna på ett tillfredsställande sätt informeras om alternativen, dvs. billigare giftfri teknik. I rekommenderas och förekommer i större utsträckningen mekanisk och billigare bekämpning i stället för kemisk för exempelvis kvickrot. Fyra olika kornsorter blandas vid sådden för att undvika svampoch insektssprutgifter. Resultat: Lägre kostnader och avsevärt lägre användning av biologiskt dödliga sprutgifter med oförändrad eller högre avkastning jämfört med konventionell sprutning. skall användningen minskas med enligt en gjord överenskommelse med det danska jordbruket. Svenskt exempel'. SLU-aktuellt från nr 348 - sortval 1986. Uppgifter lämnas om åstadkommen merskörd med hjälp av besprutningsmedel men inte om kostnaderna för denna besprutning eller besked om alternativ och billigare teknik utan dessa sprutmedel eller med lägsta möjliga giftdoseringar. Det är ofta svårt att göra relevanta jämförelser mellan t. ex. olika ogräsmedel. Nya medel kommer ständigt och andra försvinner. Så t. ex. är normal dos av TCA /ha, av MCPA /ha och av Glean /ha. Att ange mängden maximalt acceptabel substans i stället för mängden handelsvara ger ingen vägledning i sådana här fall. I stället borde införas något slag av effektivitetsfaktor, med andra ord en redovisning av behandlad areal vid normal användning, eller ett värdetal i kronor eftersom nya och mer koncentrerade sprutmedel är dyrare. Om vi begränsar användningen av kemiska bekämpningsmedel så skulle det leda till att vi fick en ändrad inriktning på försöks- och forskningsverksamheten. Den skulle då inrikta sig på att försöka lösa problemen med andra metoder - t. ex. resistensförädling och biotekniska metoder. Den utvecklingen fördröjs nu av den stora satsning som görs på konventionell kemisk bekämpning. Stora mängder kemikalier och bekämpningsmedel kan t. ex. skada daggmaskarna och deras viktiga arbete för att bibehålla jordens långsiktiga produktionsförmåga. Användningen av stråförkortningsmedel bör också upphöra. Dessa medel som påverkar stråhöjd och stråstyvhet (ger onormalt tunga ax och därmed risk för liggsäd) inbjuder till ökad kvävegiva. Danska lantbrukare har slutat använda produkter som är behandlade med tillväxthormon i avelsbesättningar. Också trädesbruket bör avvecklas. När jorden inte odlas ökar kväveläckaget och därmed övergödningen av vattendrag, sjöar och kusthav. Förslag: Forskningspengar decentraliseras till lokala utvecklingsprojekt i för uppstartnings- och demonstrationsförsök på officiellt ägda jordbruk vid t. ex. hushållningssällskap och lantbruksskolor inriktade på alternativa odlings- och produktionsmetoder med minimal användning av kemikalier och bekämpningsmedel. Nuvarande höga spannmåls- och oljeväxtsubsidier till odling och export gynnar i alltför hög grad det passiva helt konstgödsels- och sprutgiftsberoende 1960-talsjordbruket och ger åtskilligt sämre försörjningsskydd inför kris än satsning på animalier. Det är inför och under ett krisläge mycket lätt att kraftigt utöka dessa odlingar från till ett annat och billigt att ha en reserv i lager av dessa grödor. Odlingsstöd utgår till bl. a. oljeväxtodlare. Men detta odlingsstöd är helt kravlöst, dvs. styrmedel saknas för att befrämja en övergång från äldre omoderna sorter till nyutvecklade s. k. dubbellåga (00) sorter med betydligt högre proteinkvalitet, vilka senare i högre utsträckning kan användas som inhemskt proteinfodermedel. I odlas av en starkt expanderande oljeväxtodling med de nya dubbellåga rapssorterna, mestadels svenska sorter. Vår fastlåsning vid omoderna oljeväxtsorter omöjliggör inte bara praktiskt taget användningen som inhemskt proteinfodermedel utan förorsakar dessutom onödiga exportförluster. I togs allt odlingsstöd bort från andra raps- och rybssorter än de nya dubbellåga sorterna . Detta kommer också att ske inom . En övergång till de något lägre avkastande högkvalitetssorterna minskar fettproduktionen och därmed exportöverskottet. Dessutom är dessa nya sorter som regel vårsådda, varför behovet av kemiska sprutgifter kan reduceras. En höstsådd gröda som höstvete och höstraps drar på sig mer svårbekämpade ogrässorter än vårsådda grödor, som vårvete och vårraps. Eftersom dessa vårsådda rapssorter också mognar och förhösten utnyttjas markens egen biologiska produktion av växtnäringsmedel på ett effektivare sätt och belastar därmed grundvatten, åar, vattendrag och sjöar mindre med oanvänd växtnäring. Förslag: Ändrad inriktning av odlingsstödet genom slopande av stödet för andra sorter än de nya högkvalitetssorterna. jordbruksavtal innebar bl. a. att spannmålsodlarna fick rätten till inhemskt spannmålspris för dubbelt så hög produktion av brödsäd än den som användes under fredstid. De slapp därmed ifrån det egna ansvaret för exportförlusterna för denna överkvantitet brödsäd - ca . Denna exportförlust finansieras genom en s. k. förmalningsavgift som tas ut i kvarnledet och betalas av konsumenterna över disk i detaljhandelsledet, som ett merpris för mjöl, bröd o. d. Det innebär att i dagens situation utgår cirka en krona per kilo vete i förmalningsavgifter vilket motsvarar ungefär en extra skatt, eller avgift för brödmjölet. Vetet kostar ca 1:50 per kg. av vetet blir vetemjöl. Resten säljs som fodermedel till kor, grisar och höns. Det bör noteras att det är den mest näringsrika delen av brödsäden som går till djurfoder. Inom EG kan jordbruksindustriernas biprodukter inte höjas i pris motsvarande tullskyddet, som i , eftersom tullskydd för biprodukter saknas inom EG. Kvaliteten på brödmjölet hade kunnat ökas väsentligt om kvarnindustrin inte medgivits denna extra inkomst på biprodukterna. Förslag: Att för brödsäd också införs i vårt land. Inbetalning till spannmålsregleringen av en summa motsvarande införselavgiften för kvarnarnas biprodukter. Alternativt borttagande av tullskyddet för biprodukterna, varigenom också produktionskostnaderna för kött, mjölk, fläsk, ägg m. m. minskar. Vårt överskott av fläskkött består av en överproduktion av 0,8 miljoner grisar , motsvarande ca fläskkött per person/år. Motsvarande överskott av nötkött uppgår till ca per person/år. Detta sammanlagda köttöverskott skulle kunna användas för att t. ex. förbättra kvaliteten på , varvid exportförlusterna kunde elimineras. Inom EG är kraven att korvprodukter skall innehålla garanterat felfritt rent kött (inget stresskött eller annan sekunda vara som tillsammans med självdöda djur, sjuka djur eller djurdelar enbart borde användas som minkfoder under strikt veterinärkontroll) med veterinärkvalitetsgaranti. En svensk består av korv och fettaladåb. krav på med kvalitetsgaranti är maximalt vatten och maximalt fett, dvs. non-food (köttet innehåller en del vatten). En s. k. aptitring skall normalt innehålla fläskkött. Men upptäcker man att det bara finns i lagret. Då ordinerar datorn mera bindemedel och vätska för att dryga ut råvaran och ändå ge korven den rätta konsistensen. Förslag: Skärpta kvalitetskrav på korvprodukter bör införas enligt EG:s normer. Genom högre köttinnehåll i korv kan överskottsproduktionen reduceras eller kanske helt elimineras, varigenom också priset på nöt- och fläskkött kan minskas genom att exportförlusterna försvinner. Ett alternativ är att sälja överskottsfettet i t. ex. till tvålindustrin, men i så fall till för slakterierna betydligt mindre förmånliga priser. Att exportbidraget för nötoch griskött omgående tas bort. Exportöverskottet skapas genom att exporten blir lönsammare än inhemsk försäljning. Kostnaderna för renovering av bostadsdelen i en jordbruksfastighet är avdragsgilla. Det gäller t. ex. byte av hushållsmaskiner, tapetsering etc. Lantbrukarnas bostadsförmåner enligt taxeringsvärdering motsvarar ungefär tjänstebilsförmånen för en anställd. Teorin bakom dessa förmåner har varit att låg skatt ger låga kostnader för jordbrukaren och därmed låga livsmedelspriser. upptäckte man i att denna teori i praktiken hade rakt motsatt effekt. Med omedelbar verkan slopades därför rätten för de danska bönderna att avdragsgillt byta ut hushållsmaskiner eller renovera bostäder. bestämdes att skattemyndigheterna skulle värdera bostadsförmånen efter bostadens räntevärde. Bönderna miste ungefär merkostnadskompensationen enligt generella indextal inom hela EG-området. Genom denna reform behöll danska bönder sin säd hemma på gården och förädlade den genom t. ex. egna grisar och höjde därmed nettointäkten per 1* 1986187. 3 sami Nr Jo255-257 ha åker med . I vårt grannland åstadkoms härigenom lägre produktionskostnader för t. ex. griskött och därmed högre konkurrensförmåga på exportmarknaderna med att förbrukningen av konstgödsel och sprutmedel minskade. beslutades inom EG att successivt eliminera de konstlade höga spannmålsgarantierna, och spannmålsbönderna fick själva börja ta ekonomiskt ansvar för exportöverskotten till världsmarknadspriser. Förslag: Vi föreslår att nuvarande beskattningsregler vad gäller lantbrukets bostadsförmåner blir föremål för en översyn. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om vissa förhållanden inom jordbruks- och livsmedelssektorn. () () () () i () () () ()