mot · GA02ju107 · 1987-03-04 00:00:00 — 1986/87 :Jul07 m. fl. Ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, m. m. 1986/87:81) I proposition 1986/87:81 föreslås bl. a. att lagen om straff för vissa trafikbrott m. m. skall ändras så att ett fordon som har använts vid brott enligt trafikbrottslagen skall få förklaras förverkat, när det är uppenbart att detta behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkandet inte är oskäligt. Förslaget om att fordonet i vissa fall skall få förklaras förverkat ingick även i proposition 1984/85:21 om trafiknykterhetsbrotten. Denna proposition innehöll även förslag om att även böter, i stället för fängelse, skulle tillämpas i större utsträckning än tidigare vid rattfylleribrottslighet. Detta förslag rönte så stark kritik att propositionen drogs tillbaka och detta förslag finns glädjande nog inte med i den nu lagda propositionen. Det är ett erkänt problem att finna adekvata påföljdsformer för notoriska återfallsförbrytare, främst vad avser olovlig körning och rattfylleri, inom trafikbrottsområdet och har i den allmänna debatten ventilerats möjligheterna att rikta åtgärderna mot brottsredskapen, dvs. fordonen, så att brotten därigenom förhindras. Invändningarna mot en sådan ordning har varit många. Den främsta invändningen, som är av principiell natur, är att förverkandeinstitutet inte skall användas i bestraffande syfte. Förverkande kan vara en särskild rättsverkan av brott men inte en påföljd i sig för brottet. Såsom lagrådet yttrade över lagförslagen i proposition 1984/85:21 kan man inte bortse ifrån att ett beslut om förverkande - vilket kan bli mycket kännbart för gärningsmannen - enligt allmänna principer bör beaktas vid bestämmande av påföljd för brottet. Härigenom kan förverkande i betydande grad komma att ersätta de gängse påföljderna på ett sätt som egentligen står i strid med legalitetsprinciperna i straffrätten. Härtill kommer att riskerna inte är försumbara för att förverkande enligt propositionens förslag kan komma att drabba slumpmässigt och ekonomiskt mycket ojämnt, även med de betydande begränsningar som är inlagda i propositionsförslaget. Risker finns också för att ett inslag av kollektiv bestraffning inte går att undvika även om oskälighetsrekvisitet synes sätta vissa hinder härför. Remissinstanserna har i yttrande över det tidigare lagförslaget varit mycket delade eller tveksamma. Vi vill här särskilt understryka vad fängelsestraffkommittén, och Föreningen anfört om att användningsområdet för den föreslagna regeln i praktiken kommer att bli ytterligt begränsat. Vi instämmer häri och vill understryka att en så principiellt vittgående regel inte rimligen bör sättas i kraft mot en så ytterligt begränsad grupp lagöverträdare. Enligt vår mening hade det varit mer motiverat att lösa påföljdsproblemen för dessa notoriska och farliga trafikbrottslingar genom att söka sig fram efter linjen med successiva straffskärpningar vid återfall och häri ingående möjligheter till frihetsberövande påföljder. Det synes enligt gällande principer för straffrätten vara mer adekvat att beröva den notoriske återfallsförbrytaren mot trafikbrottslagen friheten än att förverka fordonet. Mycket talar dessutom för att den kategori den föreslagna regeln siktar på icke kommer att avhållas från fortsatt brottslighet av olika slag enbart genom fordonets förverkande. Regeringen bör återkomma med förslag i denna fråga i samband med avlämnande av proposition i anledning av fängelsestraffkommitténs betänkande. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs 1. att avslår proposition 1986/87:81 såvitt avser den särskilda regeln om förverkande av fordon vid trafikbrott, 2. att hos regeringen begär förslag om straffskärpande påföljder vid upprepade återfall i trafikbrott i enlighet med vad i motionen anförs. () () 1986/87 Jul07