mot · GA02Kr413 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:Kr413 m. fl. (vpk) Stödet till idrotten Idrotten har fått en egen minister, men någon ny syn på idrotten kommer inte från regeringen. Anslaget är på samma låga nivå som . "Hård prutning på idrottens anslag, är kommentar. Det signaleras heller ingen ny syn på idrottens utveckling. Idrotten fortsätter därför att utvecklas efter den kapitalistiska marknadens villkor. Reklamintäkter och sponsorer av allehanda slag dominerar nu idrotten. Idrotten har till stor del varit hänvisad till spel som bingo och lotterier. Den har svårt när spel och dobbel ökat kraftigt och det i statlig regi. Därmed ger sig idrotten in i nya förslag om än mer raffinerade spelformer. Idrotten följer samma mönster som näringslivet; idrottsföreningarna blir företag. De ekonomiska faktorerna tar över föreningarnas grundläggande ekonomiska karaktär. Kommersialismen har slagit klorna i idrottsrörelsen. För elitidrottsmännen (få kvinnor) är tydligen lönen, prispengarna eller sponsoravtalet mer värt än själva idrotten. Därmed kommer elitutövare i motsättning till massrörelsens villkor, ideal och sociala funktioner. Under en följd av år har vpk påpekat faran med idrottens tilltagande kommersialisering. En rörelse på massbasis, som är en del av den mänskliga kulturen, som har en betydelsefull social funktion, som befrämjar folkhälsan och ger möjlighet till samvaro, gemenskap, kamratskap och vänskap, har objektivt motsatta intressen än vad de företag har som satsar sina PR- och marknadsföringspengar på idrotten. Stora företags satsningar på idrotten riktas helt på verksamheter som förväntas ge den största ekonomiska avkastningen. Dåligt skulle företagen annars gagna uppdragsgivarnas - aktieägarnas - intressen. Därför satsar företagen på spektakulära arenaidrotter, , elitishockey och fotboll där deltagarna kontraktbinds och där prestationskraven drivs så långt att ungdomar frestas att använda skadliga medel och där träningen och tävlandets intensitet kan äventyra deras hälsa. Kommersialiseringen medför alltså att de idrottsverksamheter, som aktiverar flest människor, som betyder mest för folkhälsan och har den största sociala funktionen, får minst stöd. Exempel på sådana verksamheter är orienteringslöpning, motionsidrott, ungdomsverksamhet och kvinnoidrott. Handikappidrotten förtjänar här särskild uppmärksamhet. Kommersialiseringen får menliga följder för idrotten. En idrottsklubbs tävlingsframgångar spelar roll för dess reklamvärde, och dess reklamvärde spelar roll för hur mycket pengar klubben kan få in, och detta i sin tur har en avgörande betydelse för hur bred verksamhet t. ex. bland ungdom som klubben kan bedriva. De kapitalistiska marknadslagarna börjar tränga in i seriesystemen. Placeringen i serie eller mästerskap gäller inte längre enbart äran utan också de kommersiella sponsorernas beredskap till fortsatta ekonomiska satsningar. Det kan gälla en idrottsklubbs möjligheter att existera. Människohandeln med spelare och tävlande breder ut sig. De aktiva blir som andra investeringar. Inom de mest publika bollsporterna försöker man alltmer att köpa ihop lag. Klubbar med möjligheter att nå framgångar till följd av bred ungdomsverksamhet kan stoppas i sin utveckling genom att bättre ställda föreningar köper deras bästa eller mest talangfulla förmågor. Ungdomsverksamheten och därmed en stor del av idrottens sociala värde trängs tillbaka av jakten efter färdiga aktörer. Kommersialismens grepp över idrotten - främst elitidrotten - förvränger elitidrottens syfte. Pengarna styr resultaten. Därmed ligger det också nära till hands att droger används i idrotten. Anabola steroider är ett exempel. Skall elitidrotten spela en positiv roll för ungdomen måste idrottsrörelsen hårt bekämpa otillåten stimulantia. Kommersialiseringen av idrotten är en följd dels av kapitalägarnas försök att slå mynt av idrottsintresset, dels av bristande samhälleliga ekonomiska insatser. Kommersialiseringen medför högst olikartade villkor för olika idrottsgrenar. Men också mellan olika utövare inom samma gren kan villkoren vara helt olika. Också på annat sätt utnyttjar kapitalintressena idrotten för sina syften. De har skapat en omfattande marknad för fritids- och idrottsutrustning. Detta är i sig inte att skapa konstlade behov. Idrottsutövning kräver vissa kläder och viss utrustning. Men kapitalet använder sig av framstående idrottsmän och -kvinnor för att kunna skapa märkesstatus och försälja överkvalificerad utrustning i massupplaga och detta till överpriser. Så finns det t. ex. bordtennisracketar att köpa för , trots att skillnaden i tillverkningskostnad ej kan överstiga mer än några få kronor. Samma horribla förhållanden råder inom de flesta sportgrenar. Det effektivaste sättet att minska kommersialiseringen inom idrotten är att den organiserade idrotten ges ett bra samhälleligt stöd. har i sina äskanden till regeringen krävt 271,3 milj. kr., en ökning med 53,8 milj. kr. Regeringen för sin del prutar höjningen till 16,3 milj. kr. och stannar på 233,8 milj. kr. Satsningen på idrotten är alltså moderat. Idrotten står inför många problem. Ett stort problem finns i rörelsens basverksamhet, de föreningar som till största delen lever på bingo och lotterier. Av dessa medel hålls en stor del av idrottens breddverksamhet igång. När publika idrottsgrenars elitverksamhet tagit sitt via sponsorer m. m. finansieras en stor del av den övriga verksamheten, inte minst ungdomsverksamheten, med lotterier och bingoverksamhet. Vpk föreslår därför att anslaget till räknas upp till den nivå RF äskade - 271,3 milj. kr. RF har ibland ondgjort sig över att medel är öronmärkta. Emellertid måste en del av resurserna öronmärkas. Satsning på kvinno-, invandrar- och handikappidrotten är några exempel. Vpk anser att ett förhöjt anslag utöver regeringens förslag i huvudsak skall användas av RF för att stödja föreningar som drabbas särskilt hårt av de minskade intäkterna av bingo och lotterier. Naturligtvis avser vi inte då i första hand stora föreningar med stor satsning på kommersiell elitidrott. För att motverka kommersialiseringen inom idrotten och motverka företagens sponsring behöver tipsmedlen tillföras idrotten. I ett riksdagsbeslut fastställdes att av tipsmedlen, sedan vinster utdelats, skulle tillfalla idrottsliga ändamål. Detta beslut genomfördes aldrig på grund av det . Det finns nu anledning att återuppliva denna inriktning som en första åtgärd. bör tipsmedlen - efter avdrag för vinster och omkostnader - oavkortade gå till idrotten. Regeringen bör snabbehandla frågan om tipsmedlens användning och framlägga förslag om hur ett anslag motsvarande tipsmedlens storlek kan tillföras idrottsoch friluftslivet. Det bör användas till bidrag till kommunerna för uppförande av idrottsanläggningar, till stöd för småklubbar, kvinnoidrott och handikappidrotten. Även stöd till elitidrott bör utgå för att motverka kommersialismen bl. a. genom att förbättra möjligheterna till utbildning och inrättande av någon form av idrottsstipendier. Vpk är för ett internationellt idrottsutbyte. Målsättningen att världens ungdom skall mötas i tävlingar, där det sociala och kulturella utbytet är minst lika viktigt som idrottsutövandet, är något eftersträvansvärt. Tyvärr har de stora internationella idrottsevenemangen blivit alltmer kommersiella jippon än idrottsutövning. Svensk idrottsungdom skall självklart delta i internationellt idrottsutbyte. bör uttala som sin mening att internationellt idrottsutbyte arrangerat i måste utgå från att i största möjliga utsträckning använda redan befintliga anläggningar. Några anläggningar för engångsbruk kan inte accepteras, ej heller anläggningar som är överdimensionerade för normalt bruk. Finansieringen av internationella idrottstävlingar bör vara sådan att den inte drabbar skattebetalarna i efterhand. Enbart TV-intäkter räcker inte för att garantera att ett spel går ihop. bör även uttala att idrottsarrangemangen och idrotten över huvud taget måste avkommersialiseras. Detta innebär att inte skall ställa upp som arrangör till idrottsutbyten som till stor del är kommersiella reklamjippon. Det kan ifrågasättas om det är meningsfullt att fortsätta med i nuvarande form. Det är dags att sätta stopp och återföra spelen till ursprungstanken om en idrotts- och kulturfest för folkens försoning och internationell förbrödring. Den olympiska tanken borde präglas av fredstanken, för en värld i fred. Därmed skulle bryta utvecklingen mot de alltmer hysteriska nationalistiska yttringarna och även från de kommersiella intressen som snedvrider den olympiska ursprungstanken. Vpk anser att skall vara arrangör för , men då med nya utgångspunkter, nämligen att man för tillbaka till ursprungstanken. Det nya är att finna organisatoriska former, så att inte bara stormakter kan arrangera tävlingar. Två vägar kan tänkas. permanentas till en plats, där deltagande nationer bidrar till spelens ekonomi. Ett annat alternativ är att en nation är arrangör (i vissa fall flera nationer) och att redan befintliga anläggningar utnyttjas, som spelen genomförs . Vpk föreslår därför att regeringen tillsammans med idrottsrörelsen arbetar för en sådan inriktning av framtida . Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om förslag att föreläggas i syfte att motverka kommersialiseringen inom idrotten och vända utvecklingen på sätt som föreslås i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag om att överskottet av tipsmedlen skall överföras som stöd till idrotten i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om internationellt idrottsutbyte, 4. att som sin mening ger till känna att regeringen tillsammans med idrottsrörelsen bör arbeta för utifrån ursprungsidéerna enligt vad i motionen anförs, 5. att beslutar i anledning av regeringens proposition 1986/87:100 bilaga 11 anslag II att anslå 271,3 milj. kr. enligt RF:s äskande. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)