ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02Bo250 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo250 m. fl. (m) Flergenerationsboende Under en följd av år har undertecknade motionärer väckt motioner angående förutsättningarna för flergenerationsboende och de villkor som knutits till dessa. Även i årets motion kan vi konstatera att flergenerationsboendet i är sällsynt. av befolkningen bor i hushåll med tre generationer. har utfört en undersökning, benämnd Flergenerationsboende, och diskuterar där frågan hur samhället och bostadsproduktionen skall kunna medverka till att generationerna kan bo nära varandra. En enkätundersökning i har tagit reda på hur vårt nuvarande bostadsbestånd fungerar, sett ur flergenerationsperspektivet, och en liknande undersökning genomfördes i . I tidigare motioner har vi hävdat att hinder skulle föreligga i form av gällande statliga lånebestämmelser. Vi har därför begärt en översyn av dessa i avsikt att underlätta för familjer att erhålla ett önskat flergenerationsboende med de både ekonomiska och sociala fördelar som följer av ett sådant. I bostadsutskottets betänkande 1983/84:23 understryker utskottet det av oss poängterade värdet av bostäder för flergenerationsboende. Dessa fyller en viktig funktion, fortsätter utskottet, men vidhåller sin tidigare uppfattning att flergenerationsboendet bör kunna produceras inom ramen för den efterfrågan som finns. Utskottet hävdar att varken erhållandet av statliga lån eller gällande byggnormer i och för sig innebär någon begränsning. Och därmed avstyrks motionen. Vi vidhåller vår uppfattning att det låga byggandet av flergenerationsbostäder till icke oväsentlig del ligger i de statliga lånebestämmelserna. Vid kontakter med presumtiva egnahemsägare har vi kommit till den insikten att intresset och möjligheten att utnyttja denna form av byggande skulle avsevärt befrämjas om resp. generation kunde söka statliga lån var för sig för sin del av fastigheterna således att varje bostadsenhet skulle utgöra ett låneunderlag. Såväl ekonomiskt som psykologiskt skulle ett sådant förhållande kunna underlätta för de familjer som önskar bo tillsammans i enskilda enheter, men intill varandra, med möjlighet att ge stöd i form av exempelvis barn- och äldreomsorg. Därmed borde också förutsättningar kunna föreligga för två lagfarter så att var och en äger sin del. Gällande stadsplanebestämmelser borde också kunna tolkas så att denna form av boende (med två lägenheter på samma tomt) blir tillåten där, enligt stadsplanen, endast en lägenhet per tomt medges. Med hänvisning till vad sorn ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande delat låneunderlag vid byggande av flergenerationsbostäder. () () 1986/87 Bo250
mot · GA02Bo251 · 1987-01-27 00:00:00 — m. fl. (m) Bostadsfinansieringssystemet 1986/87 Bo25l 257 uppstår relativt stora förseningar i angelägna bostadsbyggen beroende på problem med anpassning av byggandet till finansieringsbestämmelserna. Detta gäller särskilt de orter som har bostadsbrist och där det är önskvärt att bygga bl. a. på strötomter mellan äldre bebyggelse i etablerade områden. Tomterna har ofta blivit kvar beroende på deras sämre förutsättningar för bostadsbyggande. Svårigheter uppstår när byggande på dessa tomter skall pressas under de kostnadstak som gäller för att erhålla statligt subventionerade lån. Omprojekteringar måste ofta utföras för att passa de krav som länsbostadsnämnden ställer för att kunna godkänna respektive projekt. Det finns också en tendens att de lånesökande redovisar beräknade kostnader som i efterhand kan betecknas som orealistiskt låga. På så sätt blir emellertid projektet godkänt för statlig belåning, vilket inte skett om de realistiskt beräknade kostnaderna hade uppgivits. I värsta fall kommer bygget inte alls till stånd, beroende på att det inte varit möjligt att pressa kostnaderna under kostnadstaket för statlig belåning. Genom att tillåta överkostnader som finansieras på den ordinarie kapitalmarknaden och förskjuta de statliga räntesubventionerna mot de första av lånekapitalet skulle de ovan beskrivna lägenheterna kunna begränsas. En sådan omfördelning kan göras oavsett storleken på den totala ramen för bostadssubventionerna. Genom att de ökade incitamenten för byggherrarna att minska sina byggkostnader i praktiken skulle vara lika stora oavsett finansieringsinterval! skulle också systemet medföra en ökad generell prispress, på samma gång som förutsättningar för snabbare bostadsbyggande i bristorterna erhållas. På kort sikt kommer inte heller hyrorna att påverkas, eftersom bruksvärdeshyressättningen inte ger något sådant utrymme. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att bostadsfinansieringsförordningen förändras i enlighet med i motionen redovisade tankegångar. () () () () I 1986/87.
mot · GA02Bo252 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo252 Regeringen föreslår att kommunerna skall delta i finansieringen av bostadsanpassningsbidragen . Det skall vara en förutsättning för att statligt bidrag skall utgå. Förslaget bör avvisas av . En anpassning av bostäderna så att alla äldre och handikappade kan bo hemma är en angelägen uppgift för samhället att stimulera. Det bör vara en rättighet för alla att få bo hemma i sin invanda miljö oavsett var i landet man bor. En åtgärd som innebär att man beträffande de viktiga anpassningsåtgärderna lägger kostnaderna på kommunerna kan medföra att denna rättighet eftersätts. län är det län i landet näst som har flest antal åldringar per I 000 invånare. Regeringens förslag kommer att slå särskilt hårt mot län och därmed jämförbara glesbygdsregioner. För skulle åtgärden medföra en extra kostnad med ca 1 milj. kr. För att nå ökad rättvisa och jämlikhet i boendet för de äldre över hela landet bör staten svara för hela bostadsanpassningsbidraget. Med hänvisning till vad som anförs hemställs att beslutar att avslå regeringens förslag i budgetpropositionen bil. 13 om delfinansiering av bostadsanpassningsbidraget .
mot · GA02Bo253 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo253 m. fl. (fp) Bostadsbyggandet m. m. i Med hänvisning til! vad som anförts i motion 1986/87:A497 hemställs 1. att begär att regeringen förändrar reglerna för statliga bostadslån så, att ungdomshotell kan byggas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt angivits i motionen om bostadsbyggande i länet, 3. att beslutar att avskaffa tilläggslån för lägenhetssammanslagningar. () () fp) () () () fp) fp)
mot · GA02Bo254 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo254 och (c, fp) Anslaget till kulturminnesvård, m. m. Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1986/87: Kr319 hemställer vi att beslutar om en höjning av låneramen för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse med .
mot · GA02Bo255 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Bo255 m. fl. Lånemöjligheterna vid arkeologiska utgrävningar Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87 :Kr318 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om lånemöjligheterna vid arkeologiska utgrävningar. () () (m) . () () () ()
mot · GA02Bo256 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo256 m. fl. (c) Vatten- och avloppsnäten Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1986/87:Fi228 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande va-nätets restaurering. . Åsling (c) P.-O. () () ()
mot · GA02Bo258 · 1987-01-27 00:00:00 — 35. att beslutar att medge att ramen för de antikvariska myndigheternas tillstyrkan av sådana ombyggnader av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse som kan komma i fråga för förhöjt låneunderlag och tilläggslån bestäms till . för / 88, 36. att beslutar att avskaffa tilläggslån för lägenhetssammanslagningar och att medge att beslut om tilläggslån som avser åtgärder för att avhjälpa byggskador och byggfel eller grundförstärkning får meddelas inom en ram av . för /88, 37. att beslutar att inte bemyndiga regeringen att höja ramarna för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse och tilläggslån för byggskador, byggfel och grundförstärkningar, 38. att beslutar att inte bemyndiga regeringen att höja de ramar som gäller för anordningsbidrag och upprustningsbidrag till allmänna samlingslokaler. () () ' 1986/87:Sk459. 2 1986/87 :Ju416. 3 1986/87 :Fi715.
mot · GA02Bo301 · 1987-01-20 00:00:00 — () Ledamots initiativrätt i länsstyrelse 1986/87 Bo3()l314 Demokratifrågorna är viktiga på alla nivåer och alltså även på länsplanet. har många angelägna regionala arbetsuppgifter och spelar en framträdande regionalpolitisk roll. Denna regionala verksamhet leds av en styrelse med landshövdingen som ordförande och med bl. a. representanter för de politiska partierna som ledamöter. Av styrelsen avgörs de ärenden som angivits i en särskild katalog i 29§ länsstyrelseinstruktionen inkl. de frågor som landshövdingen hänskjuter till styrelsen. Härutöver bör emellertid partirepresentanterna ha rätt att föra fram frågor till avgörande genom hänskjutande, motion eller i annan form till styrelsen. Någon sådan rätt finns inte enligt länsstyrelseinstruktionen. Därför bör en sådan initiativrätt uttryckligen införas som ett tillägg till ovannämnda lagrum i länsstyrelseinstruktionen. Det kan visserligen invändas att nämnda ärendekatalog är omfattande och att andra ärenden kan hänskjutas via landshövdingen på enskild ledamots initiativ. Men det är principiellt synnerligen stötande ur demokratisk synpunkt att nämnda ledamöter inte har en egen av annan person oberoende initiativrätt i det länsdemokratiska huvudorganet. Dessutom skulle en sådan självständig initiativrätt rimligen även stärka länsdemokratins livskraft. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär sådan ändring i länsstyrelseinstruktionen (1971:460) att ledamot får initiativrätt i . 1 1986/87.3 sami.
mot · GA02Bo302 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo302 m. fl. Den s. k. Kronobergsmodellen för samverkan mellan olika länsorgan beslöt om försöksverksamhet med samordnad länsförvaltning i . Försöksverksamheten skall enligt beslutet pågå från till och därefter utvärderas. Det hela syftar till att skapa en samlad länsförvaltning inom ram, vilket skall ske genom att ett antal fristående länsorgan, helt eller delvis, integreras i . Härigenom vill man uppnå minskad sektorisering, ökad effektivitet och bättre utvecklingsmöjligheter för regionen. Sådana syften är naturligtvis ytterligt vällovliga. Däremot är det tveksamt om eventuellt positiva erfarenheter från ett enda försöksprojekt i ett enda län -ett t. o. m. ganska särpräglat sådant utan vidare kan överföras till övriga län i riket. Vi menar att också andra försöksprojekt i andra län bör initieras och utvärderas. Vi vill i detta sammanhang peka på ett sådant projekt i vårt eget hemlän, den s. k. Kronobergsmodellen. Medan man i prövar en modell med samlad länsförvaltning, prövar man i vilken samordning man kan nå med den befintliga organisationen. Utgångspunkten är därvid att ta till vara viljan till samverkan och samarbete hos politiker och tjänstemän i olika länsorgan. Syftet med Kronobergsmodellen skall uppnås genom: Gemensam grundsyn i för länet viktiga frågor. Detta kan uttryckas genom att s. k. nyckelområden utpekas som speciellt beaktansvärda. Samverkan i för länets utveckling angelägna frågor. Enhetligt uppträdande i kontakter med kommuner, näringsliv, som berör olika länsmyndigheter. Administrativ samordning så långt detta är praktiskt, effektivt och grundat på verkliga besparingar. Utvecklande av en länsprofil. Ingående diskussion om hur politikerinflytandet på olika länsfrågor fortsatt skall kunna garanteras. Vid länsmyndigheternas samverkan med sin centrala myndighet bör den länssamverkan som genomförs enligt ovan beaktas. Försöksperioden är tänkt att pågå fr. o. m. till . Vi föreslår att Kronobergsmodellen bör bli ett försöksalternativ till Norrbottensmodellen och bli föremål för en seriös utvärdering. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om den s. k. Kronobergsmodellen. () () 1986/87 Bo302 1 * 1986/87.3 sami.
mot · GA02Bo303 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo303 m. fl. (c) ADB-anläggningar i , och Jämtlandslän För folkbokföringen och beskattningen m. m. utnyttjar länsstyrelserna i vårt land numera regionala ADB-anläggningar. Regionala anläggningar finns i samtliga län utom tre, nämligen , och . Dessa tre län utnyttjar datorer i grannlän. Redan i den utredning som föregick datoriseringen framhölls att en driftsorganisation, där varje län har sin egen dator, från funktionell synpunkt är överlägsen en organisation meds. Nackdelarna med att varje län inte har egna datoranläggningar har ökat i och med att ADB-användningen utvidgats. För de län som saknar egna datorer blir denna brist alltmer uppenbar, allteftersom dataanvändningen utvecklas. Egna datorbearbetningar kan ej ske och den direkta kontakten med den centrala datoranläggningen saknas. Skälet till att de tre minsta länen ej fick egna dataanläggningar från början var rent ekonomiska, trots att merkostnaden i initialskedet totalt understeg 1 milj. kr. Kostnaderna kan inte numera vara avgörande. Ur regionalpolitisk synpunkt måste diskrimineringen mot de tre berörda länen upphöra. Personalen på länsstyrelserna i dessa s. k. satellitlän upplever dessutom sin situation som negativ och osäker. Nya uppgifter med anknytning till data förläggs alltid till länsstyrelse med datorutrustning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att även länsstyrelserna i , och erhåller egen dator i direkt kontakt med den centrala datoranläggningen. () . Åsling (c)
mot · GA02Bo304 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo304 och (c, fp) Samordnad länsförvaltning Vår svenska statsapparat har under flera sekel vuxit ut bit för bit och är synnerligen omfattande och specialiserad. Detta är ett förhållande som tydligt kommer till uttryck på länsplanet. I varje län finns flera fristående myndigheter som var för sig arbetar strikt inom det egna ansvarsområdet. Det finns mycket som talar för att ett ökat samarbete och mer samlade åtgärder bättre skulle ta till vara ett läns intressen. Det råder därför en tämligen stor enighet om att former för en samlad länsförvaltning bör komma till stånd. Enligt ett riksdagsbeslut skall en treårig försöksverksamhet med samordnad länsförvaltning genomföras i . Avsikten är att de erfarenheter man drar av projektet skall ligga till grund för en ny länsorganisation över hela landet. Verksamheten startade den ljuli 1986. begärde man från in yttranden från länsstyrelserna angående samordnad förvaltning. Av det utsända frågeformuläret framgår att man från regeringens sida helt är inriktad på att låta i bli modell för hela . Enligt vår uppfattning skall en ny och samordnad länsförvaltning utformas med hänsyn tagen till varje läns struktur och karaktär. Det borde därför startas försöksverksamhet även på andra håll i riket och då i län av annan struktur och storlek och eventuellt med andra modeller för samverkan. Förutsättningar för en utökad försöksverksamhet är goda, eftersom det ändå i flera län pågår ett förändringsarbete som syftar till samordning av de regionala resurserna. Det är enligt vår uppfattning knappast sannolikt att t. ex. län skulle vara bäst betjänt av Norrbottensmodellen. För detta län skulle det vara av intresse att få ta del av erfarenheter från ett län som vad det gäller näringliv, befolkningsstruktur m. m. bättre överensstämmer med län. Vi anser också att det finns skäl för att i samband med en omorganisation också se över behovet av en utökad förtroendemannamedverkan. I stället för som i Norrbottensmodellen, låta bara fem av femton fackenheter få funktionsstyrelser med förtroendevalda, borde man överväga förtroendemannamedverkan i hela länsstyrelseorganisationen, alltså även inom t. ex. regionalpolitiken och miljövården. Med stöd av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en utökad försöksverksamhet vad gäller samordnad länsförvaltning. () () 1986/87 Bo304
mot · GA02Bo307 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo307 Länsstyrelses skyldighet att utöva tillsyn över allmännyttiga stiftelser Enligt länsstyrelseinstruktionen har länsstyrelserna till uppgift att utöva tillsyn över vissa stiftelser. har länsstyrelser själva ingått som stiftare i en rad stiftelser, som skall ha till uppgift att utveckla eller driva vissa regionala projekt. Länsstyrelserna tillskjuter därvid till stiftelsen medel från det länsanslag som de själva fritt får disponera över. Exempelvis har i ingått som stiftare i 20-30 stiftelser tillsammans med kommuner, landsting, företag och organisationer. Enligt min mening är det i många avseenden otillfredsställande att länsstyrelser ingår i stiftelser som de själva är ålagda att utöva tillsynen över. har anfört betänkligheter i frågan, men detta har inte givit länsstyrelserna anledning att söka finna andra former att driva länsprojekt. Behovet av klarare regler på området behövs. Med åberopande av det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av länsstyrelseinstruktionen i den del som reglerar länsstyrelsernas tillsyn över allmännyttiga stiftelser.
mot · GA02Bo308 · 1987-01-20 00:00:00 — Fastighetsstrukturen inom jord- och skogsbruket i har av historiska orsaker en fastighetsstruktur som i vissa områden utgör starkt försvårande hinder för en effektiv och lönsam utveckling av jord- och/eller skogsbruket. Flertalet av dem som innehar många små ägolotter är införstådda med och välkomnar en fastighetsrationalisering förutsatt att en sådan icke leder till äganderättsförluster. Kostnaderna för att genomföra fastighetsrationalisering i länet är med de särskilda förhållanden som där råder betydande och eftersom dessa kostnader i stor omfattning belastar fastighetsägarna utgör detta ett hinder för genomförande av en i övrigt önskvärd rationalisering. I budgetpropositionen har regeringen minskat det av i äskade anslaget för fastighetsrationalisering inom jord- och skogsbruk från . Härigenom kan viktiga delar av programmet för strukturrationalisering helt komma att omintetgöras. Medel för ett fullföljande av åtgärder inom fastighetsstrukturen i stort enligt önskemål måste säkerställas. Det bör prövas om dessa medel kan tas från de olika generella stödformerna till jordbruket. Det bör prövas om dessa medel kan tas från de olika generella stödformerna till jordbruket. Med åberopande av vad i motionen anförts hemställs 1. att till i för fortsatta åtgärder med anledning av den särskilda fastighetsstrukturen inom jord- och skogsbruket för /88 anslår . utöver vad regeringen har föreslagit, 2. att hos regeringen begär att dessa merkostnader utöver regeringens förslag belastar utgifterna för det generella jordbruksstödet.
mot · GA02Bo309 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Bo309 och () Länsstyrelsernas arbetsordningar Såväl enskilda som organisationer kan för sin verksamhet behöva ansöka hos om tillstånd av olika slag. Det kan exempelvis gälla tillstånd till linjetrafik, auktorisation av bilskrotare, skattebefrielse för fordon, registrering av fastighetsmäklare osv. I länsstyrelseinstruktionens 26 § anges vilka frågor som avgörs av styrelsen. Enligt dess 28 § avgörs ärenden som inte skall avgöras av styrelsen av den tjänsteman som anges i instruktionen, arbetsordning eller särskilt beslut av . Länsstyrelserna beslutar var och en sin egen arbetsordning. Till ledning för länsstyrelserna utarbetar länsstyrelsernas organisationsnämnd en normalarbetsordning. Detta innebär att normalt avgörs samtliga sådana ansökningar som nämnts ovan på tjänstemannanivå. För den enskilde individen har svaret på en ansökan oftast utomordentligt stor betydelse. Den som får ett nej till svar på sin ansökan kan i sin besvikelse mena att handläggningen av hans ärende av en eller ett par tjänstemän och beslut av endast en person innebär ett ensidigt tjänstemannavälde. Han kan därför ifrågasätta den enskildes rättssäkerhet. Vi har förståelse för att sådana tankar kan uppstå och menar att det ibland kan anses vara icke helt förenligt med demokrati och rättssäkerhet när ärende och ansökan som är av stor betydelse för den enskilde individen avslås på enbart tjänstemannaplanet. Eftersom möjlighet att behandla avslagsärenden i lekmannastyrelse enligt vår mening inte utnyttjas bör som sin uppfattning uttrycka att de möjligheter som länsstyrelseinstruktionen och normalarbetsordningen faktiskt ger utrymme för kommer till utnyttjande och att sålunda avslagsärendena regelmässigt föreläggs styrelsen. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att regeringen uppmärksammar länsstyrelserna på möjligheterna till och behovet av att avslagsärendena underställs länsstyrelses lekmannastyrelse för prövning.
mot · GA02Bo310 · 1987-01-26 00:00:00 — Åtgärder för att främja friluftslivet i Genom beslut i har fyra stora Norrbottensälvar skyddats från vattenkraftsutbyggnad - , och älvar. Riksdagsbeslutet har aktualiserat frågan huruvida det är möjligt att öka tillgängligheten till länets natur- och kulturvärden, i första hand för länets egen befolkning men även för människor utanför länet. En ökning av turismen kunde skapa dels en levande bygd, dels många nya och värdefulla arbetstillfällen. är älvdalar och sjöar inte utnyttjade turistiskt sett i någon utsträckning. Inte heller kusten med tusentals öar och vikar. Även fjällområdet har mycket kvar att ge. har mer än de flesta andra län möjlighet att tillfredsställa människors behov av ett rikt friluftsliv och naturupplevelser i en lugn och ofta orörd natur med hög klar luft och rena vatten. Länet har landets i särklass flesta soltimmar under sommar-/turistsäsong. kan bli vårt lands stora tillgång i fråga om turismens utveckling. Vissa utredningar finns redan över begränsade områden, men dessa är alltför fragmentariska för att kunna tjäna som underlag för en mer heltäckande bedömning. Vad länet nu behöver är ett samlat och totalt grepp över länets möjligheter att turistiskt sett sälja länets natur och kultur. Inte minst våra orörda älvar, som skyddat, har unika värden som vi behöver aktualisera genom en sådan utredning. Vad en sådan utredning kunde kartlägga vore följande: Naturupplevelser i en lugn och orörd natur framför allt våra älvar - var och hur. Möjligheter till jakt och fiske. Båt- och kanotfärder på våra älvar. Cykelstråk och vandringsleder. Möjligheter till genuina bygdesemestrar i våra älvdalar. Upplevelser i ren vildmark. Färder med hundspann. Fjällturism i fler områden än . Åtgärder i fråga om länets kommunikationer, exempelvis vägar, broar med låga axeltryck, beläggning av de mindre vägarna. Fler mindre flygplatser för matarflyg till våra större flygplatser. Tätare parkeringsplatser utefter turiststråken. Behovet av eventuella kanot- och cykeluthyrningsplatser. Älv- och sjöstränder behöver röjas upp. Iordningställa utsiktsplatser, natur-, kultur- och fiskestigar. Möjligheter till turbåtslinjer efter kustremsan och söderut. Behovet av mindre båt-/gästhamnar. Möjligheter till att blir ett seglingseldorado inte minst för de yngre seglarna. Den gamla kulturbygden med boplatser, malmvägar, nedlagda gruvor, gamla nedlagda hyttor, kvarnar m.m. Sameläger, samiska kulturområden och offerplatser. Skärgårdens gamla bebyggelse med fiskeläger och -stugor. Fågelsjöar och kända viltstråk. Utredningen skall sedan kunna användas som underlag för såväl privata som kommunala/statliga initiativ. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att i utreder möjligheterna till en ökad tillgänglighet till länets naturoch kulturvärden samt framlägger förslag till åtgärder med anledning av utredningsförslaget. 1986/87 Bo310
mot · GA02Bo311 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo311 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:A465 hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om resurser för ett markavvattningsprojekt.
mot · GA02Bo312 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo312 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Jo802 hemställs att beslutar förstärka anslaget till länsstyrelsernas naturvårdsenhet med 30 milj. kr. för /88.