mot · GA02Bo229 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo229 Lantmäteriets taxor och organisation Då kostade det ca . att avstycka en tomt. , 1986, kostade avstyckningen av en tomt . Priset på tomta vstyckning har således under de 38 åren blivit mer än 76 gånger högre eller 7 i prisökning. Det statliga lantmäteriets taxehöjningar torde sakna jämförelser även inom den statliga monopolsektorn. Det är enskilda människor som drabbas av den hutlösa prissättningen på lantmäteriförrättningar. Någon valmöjlighet finns inte. Lagen föreskriver att lantmäteriverket och ingen annan skall verkställa avstyckningar. Lantmäteritaxorna har stigit mångdubbelt mera än vad penningvärdesförsämringen och lönekostnadsstegringen orsakat lantmäteriverket i kostnadsökningar. Hur detta drabbat och drabbar kunderna framgår i en artikel i () skriven av lantmätaren . Han gör jämförelser mellan avstyckningstaxan och lönen för en statstjänsteman vid olika tillfällen. Den tomtavstyckning som 1948 kostade ca , och då utgjorde en ringa del av en statstjänstemans lön, hade 1974 stigit till . (inkl. handlingar). Den summan motsvarade av statstjänstemännens genomsnittliga månadslön. 1984, dvs. , hade avstyckningspriset stigit till . Det motsvarade av den genomsnittliga statstjänstemannalönen. steg priser och löner mycket kraftigt. Konsumentprisindex ökade från 100 till 259. Lantmäteriets priser steg från index 100 till 450. kostade en avstyckning . mätt med genomsnittslönen för en statstjänsteman kan man konstatera att denne måste arbeta i fem för att kunna betala en tomtavstyckning med sin nettolön. Att utföra en avstyckning tar inte mer än någon eller högst att utföra. Riktlinjerna för prissättningen beslutades av efter förslag i 1 * 1986/87. budgetpropositionen /84. behandlar frågan i BoU 1983/84:18. Taxans storlek fastställs av regeringen efter förslag från lantmäteriverket. Intäkterna skall i princip täcka lantmäteriets kostnader för verksamheten. Trots de höga taxorna har lantmäteriverket redovisat över 10 milj. kr. i förlust under /86. Tillsammans med tidigare underskott balanserade verket därmed ett minusresultat på drygt 12,6 milj. kr. /87 och 1987/88 räknar verket med att verksamheten skall gå jämt upp. Någon återhämtning av förlusterna räknar man inte med. Det bör vara angeläget att komma till rätta med lantmäteriets kostnadsproblem och helst även kunna sänka taxorna. Att några få dagars arbete i ett statligt verk skall tvinga en hyggligt avlönad kund att arbeta i fem för att betala förrättningen, anser jag orimligt. Lantmäteriets kostnader måste pressas ned. Sannolikt har lantmäteriet duktiga yrkesutövare. Det är i organisationen och dimensioneringen man bör söka rationaliseringsvinsterna. Mycket talar för att lantmäteriets länsvisa indelning bör slopas och att man organiserar större regioner. Denna tanke finns redan inom lantmäteriverket. Av bilaga 13 till budgetpropositionen (1986/87:100) framgår det på s. 79 att "efterfrågan på fastighetsbildningstjänster har minskat kraftigt under senaste budgetåren och bedöms fortsätta att minska något". Orsaken till den kraftiga minskningen är naturligtvis den stora nedgången i bostadsbyggandet som började . sjönk även fritidshusbyggandet. Här rörde det sig om drastiska minskningstal. Lantmäteriet tycks emellertid inte ha anpassat organisation och resurser till nedgången på avstyckningstjänster. I budgetpropositionen heter det att "verket arbetar" för en anpassning till de ändrade förutsättningarna. Är det inte högt att detta arbete ger effektivt resultat? Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär att lantmäteriverket får i uppdrag att skyndsamt slutföra arbetet med den anpassning som det talas om i budgetpropositionen, bil. 13, s. 79, och därvid även föreslår regeringen en lämplig indelning i större regioner - allt i syfte att radikalt minska kostnaderna för verksamheten. 1986/87 Bo229