mot · GA02A471 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: A471 och () Kvinnornas arbetsmarknad i Arbetsmarknaden i är ensidig och domineras av industrin. Den offentliga sektorn, och då främst den statliga delen, är liten. Stora balansproblem föreligger på länets arbetsmarknad. Arbetslösheten är fortfarande så hög som , att jämföra med riksgenomsnittet på 2,. Dessutom finns många människor i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Utflyttningen från länet fortgår om än i minskad takt. har industrin över hela länet ett stort behov av yrkesutbildad arbetskraft, men det är mycket svårt att motivera ungdomarna att välja industriutbildning. Kvinnornas yrkesverksamhetsgrad har ökat men är fortfarande betydligt lägre än riksgenomsnittet, utom i där det tangeras. Deltidsarbete för kvinnor, men även för män är något mindre förekommande i länet än i riket. Inom industrin är av de sysselsatta kvinnor mot riksgenomsnittets . Arbetslösheten är låg (3,), främst beroende på de garanterade ungdomslagsplatsema. Andelen flickor på dessa platser är emellertid mycket hög. av alla 1819-åriga flickor i , , , . och var arbetslösa eller föremål för arbetsmarknadsåtgärder . Och situationen blir inte bättre när de blir äldre snarare tvärtom. Ungdomar i åldrarna har högre arbetslöshet men lägre andelar i tillfällig sysselsättning än den yngre gruppen. I budgetpropositionen skriver arbetsmarknadsministern att det är framför allt flickorna som i större utsträckning än har fått arbete (efter att de slutat i ungdomslag). Men i är arbetslösheten högre för kvinnor än för män i alla kommuner utom . Då det gäller tillfällig sysselsättning så är det fyra gånger vanligare bland kvinnor än bland män. I , och har kvinnorna det besvärligaste läget med arbetslösa eller i tillfällig sysselsättning. Arbetslösheten minskar kraftigt då vi kommer upp i åldersguppen . Fördelningen mellan män och kvinnor blir också jämnare, men kvinnorna har fortfarande en högre arbetslöshet, med undantag för och . Jämfört med har det skett en svag arbetslöshetsökning både för män och kvinnor i denna åldersgrupp. Dessutom har antalet kvinnor i tillfällig sysselsättning ökat. Sammanfattningsvis konstaterar vi att en västmanlännings chanser på arbetsmarknaden beror i hög grad på bostadsort, ålder och kön. derna i arbetslöshet är större mellan ålder och kön inom samma kommun. 1986/87 än skillnaderna är mellan kommunerna. Av länets kvinnor mellan har en otillfredsställande sysselsättningssituation, men bara en mindre del är ändå öppet arbetslösa. Men i några kommuner är av kvinnorna arbetslösa. Just nu råder en mycket speciell situation i . som länet har en hög arbetslöshet, råder en hög arbetskraftsefterfrågan. Den efterfrågan, som inte kan tillgodoses, kommer i huvudsak från industrin och avser inte bara tekniker utan också i hög utsträckning verkstadspersonal. Att balansproblemen är så stora här beror på att länet har högre industriandel än andra län, som ungdomarna också här har flytt från industriutbildningarna. Det måste skapas möjligheter för kvinnorna, speciellt de yngre, att få arbete och kunna stanna kvar i . Länets arbetsmarknad behöver bli mer mångsidig vi behöver arbetsplatser inom fler sektorer än industrin. Det handlar också om att bryta gamla mönster fler kvinnor till industrin! För detta krävs att fler unga kvinnor väljer industriutbildning. Det andra kravet är att industrin visar en mer positiv inställning till att anställa kvinnor. För att stimulera till en sådan utveckling krävs riktade insatser. har utsetts att delta i Nordiska ministerrådets projekt om att bryta könsuppdelningen på arbetsmarknaden, det så kallade . Projektet som drivs i alla de fem länderna påbörjades , och skall pågå . Syftet med projektet är att vidga och säkra kvinnors val av utbildning och yrkesmöjligheter genom insatser i såväl utbildningssystemet som arbetslivet. Länsstyrelserna uppdrogs av regeringen att redovisa program för att förbättra kvinnornas villkor på arbetsmarknaden och i utbildningssystemet. i sätter upp viktiga målsättningar, men presenterar också flera av de projekt (stora och små) som genomförts eller planeras. Både och program är viktiga inslag för att förändra kvinnornas situation på arbetsmarknaden i . Som vi tidigare nämnt tror vi att det är viktigt med riktade insatser, men det är inte bra om de medel som satsas plottras bort på småprojekt som inte har något samband med andra insatser, och som då också har svårt att få någon effekt. O Beslutsunderlag och statistik måste utformas så att kvinnornas speciella situation uppmärksammas. Hinder för förvärvsarbete och beräkningar av den dolda arbetslösheten bland kvinnor bör kartläggas. O Insatser för att bredda näringslivet i länet. O Mer statlig verksamhet bör tillföras länet. O I samverkan med näringslivet och de fackliga organisationerna informe- Mot. 1986/87 ra och intressera flickorna för teknisk och yrkesteknisk utbildning. O AMU-kurserna bör vara lättillgängliga, dels genom sin lokalisering, dels genom förbättrade kommunikationer. O Insatser och projekt bör samlas i en gemensam bank (i t. ex. kommunen eller ), för att kunna dra nytta av vunna erfarenheter i det fortsatta arbetet. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av riktade insatser för kvinnorna på och utanför arbetsmarknaden i . () ()