mot · GA02Fi607 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Fi607 m. fl. Åtgärder för att motverka ekonomiska beroende av utlandet Debatten om internationella ekonomiska beroende har ibland begränsats till att huvudsakligen gälla effekterna av landets stora utrikeshandel och dennas växande andel av bruttonationalprodukten. Begreppet beroende kan då komma att användas i en alltför vid mening som gör det nästan meningslöst. Varje ökning av utrikeshandelns relativa omfattning anses automatiskt innebära ett ökat beroende för ett land. All utrikeshandel behöver emellertid inte innebära ett ökat beroende för en nation. Avgörande är handelns sammansättning, fördelning på olika marknader jämte omfattningen. Enligt dessa snävare kriterier förefaller emellertid den svenska utrikeshandeln ha utvecklats på ett sådant sätt att det strukturella beroendet ökat både vad gäller graden av känslighet och av sårbarhet. En växande del av sysselsättningen inom industrin har blivit avhängig av den ekonomisk-politiska utvecklingen hos våra viktigaste handelspartner. Detta betyder som bekant att framför allt är beroende av den ekonomiska utvecklingen i EG, och . Handeln med de socialistiska länderna och tredje världen är minimal. Inom EG söker man nu öka takten i genomförandet av den s. k. harmoniseringen. Detta kan påverka även . Här handlar det om ett gränsfall till det institutionella beroendet, vilket för vårt land ökat starkt under efterkrigsåren genom traktatmässig bindning till olika internationella institutioner. Under har debatten om effekterna av internationaliseringen och om det internationella ekonomiska beroendet vidgats. När det gäller handeln mellan länderna uppmärksammas inte endast export resp. import av varor, utan i växande grad handeln över gränserna även med tjänster och med kapital. Nya dimensioner införs i analysen av det ekonomiska beroendet. Internationaliseringen av själva produktionsapparaten liksom av kreditväsendet tillmäts allt större betydelse. I denna process spelar de stora transnationella koncernerna en växande roll. Deras utveckling kan ses som en direkt och logisk följd av företagstillväxt och koncernbildning, av koncentration och centralisation av kapitalet på det nationella planet. Företagen och koncentrationen når en sådan omfattning att de växer ut över landets gränser. När de transnationella koncernerna etablerat sig har de sådana fördelar att koncentration och monopolistiska förhållanden ytterligare förstärks. De fördelar som uppstår för transnationella koncerner har att göra med De kan operera tvärs över gränserna inom sin egen Mot. koncern och är inte, såsom andra företag, hänvisade till att göra det som Fi607 Förutom fördelen med interntransaktioner över gränserna kan de transnationella koncernerna också ha stordriftsfördelar samt ha lättare att knyta kontakter med finansinstitutioner och marknader. De transnationella koncernernas uppkomst och utveckling är knuten till den starka tillväxen av s. k. direktinvesteringar över gränserna. För del har dessa starkt ökat både vad gäller svenska kapitalisters direkta investeringar i utlandet och utländska kapitalisters direktinvesteringar i . Uppgifterna om tillståndsgivning när det gäller direktinvesteringar ger en bild av utvecklingstendenserna. Utdrag ur tillståndsgivning (mSEK) Tillstånd till svenska direkta investeringar i utlandet Tillstånd till utländska direkta investeringar i I löpande penningvärde har alltså tillståndsbeloppen både vad gäller svenska direkta investeringar i utlandet och utländska direkta investeringar i mer än tiodubblats . Räknat i fast penningvärde har mellan fyra- och femdubbling skett . Medan tillstånden till utländska investeringar i stagnerat eller t.o.m. gått något tillbaka, har tillstånden till svenska direkta investeringar i utlandet ökat utomordentligt kraftigt eller från i runt tal till . En av orsakerna till denna ökning torde vara att det tidigare gällande villkoret om att finansiering skulle ske genom upplåning i utländsk valuta slopades . Av lämnade tillstånd till direktinvesteringar utnyttjas . Å andra sidan finns andra viktiga finansieringskällor för svenskägda företags investeringar i utlandet, såsom lån med eller utan borgen av moderbolaget samt egna vinstmedel i företagen i utlandet. Det totala beloppet för investeringarna i svenskägda företag i utlandet var därför betydligt större än beloppet . Även om jämförelser är svåra att göra på grund av det otillräckliga statistiska materialet torde omdömet att de svenska företagens investeringar i utlandet är större än deras investeringar inom vara korrekt, varvid emellertid vid jämförelsen måste beaktas att begreppet investeringar i olika sammanhang kan täcka olika realt innehåll. Svenskägda företags verksamhet i utlandet har expanderat starkt . Enligt Svenska arbetsgivareföreningens uppgifter om kontraktsanställda i svenskägda företag i utlandet uppgick deras antal till 350 000 vid böljan av 1986. Enligt uppgifter publicerade i hade 400 svenska företag 1986 sammanlagt 440000 anställda i utlandet. Som bekant har en rad stora svenska koncerner fler anställda i utlandet än i . av företag med mer än hälften av personalstyrkan utomlands har fördubblats . En tyngdpunktsförskjutning av de stora svenska industrikoncernernas verksamhet mot utlandet har ägt rum. Detta kan illustreras för de 18 mest internationaliserade storföretagens del med en uppgift ur . Av denna grupps totala utlandsfakturering på ca svarade exporten från för endast en tredjedel eller . Produktionen vid utlandsbolagen svarade för två tredjedelar vid försörjningen av koncernernas utlandsmarknader. har hävdats att svenska direktinvesteringar i utlandet och en utbyggnad av de svenska storföretagens verksamhet utanför skulle ha gynnsamma verkningar för sysselsättningen även inom de utlandsproducerande företagens svenska delar. Påståendet är knappast korrekt. Enligt 1985 minskade i de 18 mest internationaliserade industrikoncernerna antalet anställda inom med 33 000 eller , medan antalet anställda i utlandet inom dessa företag ökade med 120000 eller . Förskjutningen av sysselsättningen mot utlandet är alltså stark. Samma förskjutning kan noteras när det gäller den totala svenska industrisysselsättningen. I och för sig är det ju heller inte förvånande att ett land, i vaije fall på kort sikt, förlorar viss export och sysselsättning när företag övergår från export till utlandsproduktion. Den andra sidan av processen av transnationalisering är det ökade utländska ägandet inom svenskt näringsliv. Såsom framgår av de i tabellen ovan anförda uppgifterna har av lämnade tillstånd till utländska direkta investeringar i kraftigt ökat under det senaste årtiondet. inträdde emellertid en viss tillbakagång i tillståndsgivningen. anställda vid de 2 140 företagen inom den utlandsägda majoritetsägda företagssektorn i uppgick år 1984 till 132000 personer, motsvarande 6,av sysselsättningen. Inom tillverkningsindustrin fanns ungefär hälften av dessa eller av de sysselsatta. Genom ytterligare utländska förvärv beräknas den siffran 1986 ha ökat till . Inräknas även minoritetsägda företag skulle den utländska andelen omfatta av sysselsättningen inom tillverkningsindustrin. Största andelen finns i kemisk industri, livsmedelsindustri samt jord- och stenindustri. Den utlandsägda företagssektorns tillväxt beror nästan helt på uppköp. av förvärven har inträffat . köpte utländska intressen 410 tillverkningsföretag med 55 700 anställda. Industridepartementets senaste årsbok beräknar att med samma förvärvsintensitet som de kan den utländska (majoritetsägda) andelen av svensk tillverkningsindustri komma att uppgå till . Ytterligare två tendenser bör kortfattat nämnas. Å ena sidan det ökade utländska innehavet av aktier i svenska börsföretag. av det totala börs värdet ägs av utländska kapitalplacerare. Å andra sidan utflyttningen av stora svenska ägare till utlandet , , osv. Transnationaliseringen försvårar utformandet av en självständig och Mot. konsekvent nationell politik på det ekonomiska området. Det gäller han- Fi607 delspolitiken, där de transnationella koncernerna är ledande både vad gäller omfattning och inriktning av exporten. Och denna maktställning har de utnyttjat för att öka försäljningen från sina dotterbolag i utlandet relativt mot exporten från . Det gäller både industri- och regionalpolitiken, där det blir allt svårare för de transnationella koncernerna att underordna sig svenska industripolitiska och regionalpolitiska intressen allteftersom de utländska koncerndelarna växer i betydelse. Det gäller också valuta- och räntepolitiken, där transnationaliseringen av kreditväsendet skapat problem för de enskilda staterna. De internationella kapitalrörelserna har blivit alltmera omfattande och bankväsendet har transnationaliserats. De transnationella företagen har möjlighet både att påverka ländernas växelkurser och kan å andra sidan operera utan hänsynstagande till de enskilda staternas valuta- och räntepolitik. Detta berör i växande grad och minskar regeringens, och inflytande. Transnationaliseringen påverkar alla delar av det samhälleliga livet. Den innebär ett hot mot den nationella självständigheten och oberoendet, vilket bl. a. sammanhänger med en rad långsiktiga ekonomiska verkningar: likformningen av de tekniska systemen som tenderar att bryta ned de inhemska länkeffekterna, nedbrytningen av de nationella produktionssystemen och försvårandet av en självständig kapitalackumulation inom landets gränser, det växande beroendet när det gäller inkomstbildningen av förhållanden utanför de nationella ramarna. Men även utrikespolitik påverkas av de stora transnationella koncernernas kapitalinvesteringar och dotterbolag i olika länder och kan göra det i växande grad . Det finns ett ökande samband mellan u-landspolitiken och det internationella investeringsmönster de svenska storföretagen följer. Inom den stora strukturomvandling som ägt rum har stora luckor skapats i försörjningsberedskap och ett ökat beroende både av import och av utländska transnationella företags verksamhet. Transnationaliseringen tycks också försvåra en lösning av miljöfrågorna. Den påverkar även maktförhållandena inom samhällena. Den statliga direktinvesteringsutredningen skriver: När de multinationella företagen och deras industriella nätverk växer alltmer, ändras styrkerelationerna mellan dem och de nationella organen, oavsett om dessa är statliga, fackliga, kooperativa eller något annat. Framför allt ökar emellertid med transnationaliseringen kapitalets makt gentemot folkets och de folkvalda organens. och direktinvesteringar i utlandet är inte några oundgängliga inslag i den internationella arbetsfördelningen. Denna kan tvärtom utvecklas som både den offentliga sektorn och den nationella industrisektorn byggs ut. Produktion och investeringar i varusektorerna bör inriktas mot användning av en större andel inhemska kunskapstraditioner, råvaror och förnyelsebara industrikällor. Handelspolitiken bör ges en större länderspridning. Genom vidareförädling i ökad utsträckning av inhemska råvaror kan beroendet minskas av utländs- 16 ka insats- och investeringsvaror. Ett sådant annorlunda utvecklingsmönster förutsätter att man inte går vidare i den avveckling av den valutapolitiska regleringen, som redan påbörjats, utan i stället skärper denna. Detta bör gälla både de svenska storkoncernernas investeringar i utlandet och utländska uppköp i . Vetorätt bör införas för de berörda löntagarkollektiven. All valutahandel bör gå genom samhällsägda finansinstitutioner. Utflyttning av koncernledningar i svenska företag och av deras forsknings- och utvecklingsverksamhet bör motverkas och om nödvändigt förbjudas genom lagstiftning. bör lämna och samt kräva en demokratisering av . Frågan om en ändring av kapitalliberaliseringsstadga bör tas upp. En rad av de åtgärder som ovan nämnts bör ingå i ett åtgärdsprogram avsett att motverka transnationaliseringen. Andra åtgärder kan bli föremål för omedelbara beslut. Med hänvisning till vad som i motionen anförs föreslås [att av regeringen begär förslag om ett åtgärdsprogram för att motverka transnationaliseringen i enlighet med i motionen anförda riktlinjer,1] 1. att uttalar sig för att återgår till tidigare mera restriktiva praxis när det gäller tillstånd till svenska direktinvesteringar i utlandet, 2. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i valutaförfattningarna att utlandsinvesteringar skall godkännas endast om det kan påvisas att de utgör ett ömsesidigt samhällsekonomiskt intresse, 3. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i valutaförfattningarna att de anställdas godkännande krävs för ett företags/en koncerns utlandsinvesteringar, [att hos regeringen begär att en mera restriktiv linje tillämpas när det gäller tillstånd för utlänningar att köpa svenska företag,1] [att hos regeringen begär förslag till sådan lagändring att de anställdas godkännande krävs för avyttring av ett svenskt företag till utländsk köpare.1] (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i ' 1986/87: N427