mot · GA02u214 · 1987-01-23 00:00:00 — och () bistånd till Alltsedan de första svenska missionärernas insatser finns många nära och mänskliga kontakter mellan och . Många svenskar har framför allt på de mest skilda områden verkat i , vilket bidragit till att uppehålla intresset i för detta vackra land med sin gamla kultur och sina trots den stora fattigdomen stora möjligheter. Dessa traditionella band är en av de faktorer som varit ett argument för fortsatta svenska biståndsinsatser även efter den till en början lovande revolution mot det feodala kejsarväldet, som likt många revolutioner snart spårade ur i en marxistiskt styrd terror. Det goda namn otvivelaktigt har i skulle kunna ge större möjligheter för en aktiv påverkan från svensk sida än vad storleken på våra biståndsinsatser motiverar. Under de stora hungerkatastrofernas år har t. ex. de humanitära insatserna från inte minst frivilliga organisationer i och varit mycket större i ekonomiska termer än de svenska insatserna. Trots detta fick vi vid besök i intrycket av att och svenskarna är väl kända begrepp inom det etiopiska samhället och att man på lägre nivåer i administrationen skulle kunna vara mottaglig för tålmodig påverkan beträffande t. ex. vikten av en utveckling mot demokrati, respekt för enskilt ägande, inte minst i jordbruket och respekt för mänskliga rättigheter. Detta synes emellertid vara tämligen ointressant då landet styrs med vapen och järnhand av en starkt centralistisk regim, för att inte säga en diktator, som med skräck och terror tillämpar sin marxistiska doktrin på ett sätt som leder tanken till under Stalintiden. En totalitär kontroll, uppbackad av brutalt våld och likvidationer när så behövs, lämnar inga möjligheter till kritik av regimens politik, än mindre utrymme för en utveckling mot pluralism och demokrati. Situationen vad gäller respekten för mänskliga rättigheter är ytterligt dålig. Någon yttrandefrihet existerar inte, politiskt oppositionella avrättas eller fängslas. Regimen torde vara en av de mest dogmatiskt kommunistiska i den tredje världen och den är fast besluten att utan hänsyn till invändningar eller till tradition genomföra sina planer inom ekonomins och framför allt jordbrukets område. De omfattande och tragiska hungerkatastroferna har inte gjort regimen villigare att kompromissa med verkligheten. Även om en omfattande torka skapat en mycket svår situation för landet är det ingen tvekan om att Mot. regeringens jordbrukspolitik är en tungt bidragande orsak till svälten. Regeringens ovilja att göra avkall på krigföringen i bl. a. på grund av dessa katastrofer vittnar om dess hänsynslöshet. Förutom att man ej tillät vissa hjälpinsatser finns alltför många trovärdiga uppgifter om att delar av biståndet användes för att stärka landets bytesbalans eller till och med för att köpa vapen för att dessa skall kunna avfärdas. Det totalitära styret ger inte bara en dyster prognos för möjligheten till demokratisk utveckling utan också för den ekonomiska utvecklingen. Dogmatiken i genomförandet av regeringens planer verkar inte bara förlamande på samhällsvitalitet och enskilda initiativ utan slår också sönder traditionella former för jordbruk och bygdegemenskap. Jordbruket är den helt dominerande näringen i . Det bergiga landet får förhållandevis riklig nederbörd och även om skövlingen av skogen under har den skogsbevuxna arealen minskat från av landets yta har bidragit till jordförstöring och savannlandskapets omvandling i ökenartade områden, gav den stora jordreformen efter revolutionen hopp om en förbättring i de små och fattigas situation. Tyvärr blev förhoppningarna inte långlivade. Just på jordbrukets område genomdriver nu terrorregimen en omflyttning och brutal kollektivisering som låter många små bönder se sig förflyttade och fråntagna sin jord för andra eller tredje gången. Detta har fått till effekt att man snarare har en lägre produktivitet inom jordbruket än innan den ursprungliga revolutionen förpassade det gamla ineffektiva och feodala kejsarväldet till historien. drabbas av samma problem som alla andra länder som sökt omsätta marxistleninistiska doktriner inom jordbruket. De stora centrala planerna får ersätta den enskilde bondens erfarenhet och engagemang. Regimens socialistiska principer tar sig uttryck i ett antal större program. Bybildningsprogrammet syftar till att flytta samman bönderna i gemensamma byar. Bybildningen leder till en omfattande omfördelning av jord och pågår kontinuerligt. Den leder till längre avstånd till den brukade jorden, svårigheter att vakta odlingar och en kapitalförstöring vad gäller framför allt hus. Bybildningsprogrammet motiveras med att byborna genom detta enklare kan få tillgång till sjukvård och skola. Det egentliga motivet torde vara att man genom bybildningen får en bättre politisk och ekonomisk kontroll över bönderna, som man den vägen skapar en bas för en kollektivisering av jorden. Kollektiviseringen av jorden genomförs genom att bönder som slår sig samman i ett kooperativ får sig byns bästa jord tilldelad. omfördelning av jord som sker genom bybildningen skapar detta en Mot. otrygghet för den enskilde bonden och försvårar en mer långsiktig U214 Han vet inte om den jord han brukar kommer att vara hans . Enligt nuvarande planer skall av den brukade jorden vara kollektivt skött, nu . Både bybildningen och kollektiviseringen strider mot nuvarande brukartraditioner och har stött på omfattande motstånd. Detta har i flera fall slagits ned med militärt våld. Folkförflyttningsprogrammet syftar till att flytta om befolkningen i vissa hårt drabbade regioner till andra och förmodat mer bördiga delar av landet. Som så många centrala planer har skillnaden mellan plan och verklighet dock blivit betydande. De regioner som människor tvångsförflyttats till har inte givit bättre levnadsvillkor. I vissa fall har dessa områden varit obefolkade på grund av malaria och tse-tse-fluga, i andra fall har där redan funnits människor som brukat jorden, vilket lett till betydande svårigheter. I ytterligare andra fall har överlevnadsvillkor helt enkelt saknats. Det är inte underligt att folkförflyttningarna, som kostat avsevärda resurser, till stor del har fått genomföras med våld. En konsekvens har blivit splittrade familjer, en annan att områden som tidigare brukats och gett sina invånare en överlevnadsmöjlighet står tomma. Jordbrukspolitiken innehåller ytterligare ett destruktivt moment, nämligen prispolitiken. Den enskilde bonden är tvingad att sälja den större delen av sin gröda till den statliga inköpsorganisationen till ett lägre pris än som normalt gäller som marknadspris. Den kvot som skall levereras fastställs av byråden som ofta sätter kvoten i förmögenhetsbeskattande syfte. I vissa fall kan detta leda till att en bonde med många djur åläggs en större kvot än han har skördat, vilket tvingar honom att sälja djur och köpa säd på den lokala marknaden till marknadspris för att sedan sälja till det av myndigheterna fastställda lägre priset. har också otillräcklig kapacitet. Helt naturligt leder detta till svart försäljning, undangömda grödor som aldrig kommer till försäljning samt bristande vilja att höja produktiviteten. Privat försäljning får enbart ske inom den egna regionen, varför utbudet i landet i sin helhet inte svarar mot den verkliga produktionen. Omfattande ineffektivitet i distributionen av spannmål leder bl. a. till eventuellt överskott i vissa regioner ej kan omfördelas till områden med otillfredsställda behov. Detta hade betydande konsekvenser under de svåra svältåren men hämmar också utvecklingen under normala förhållanden. Denna bild av och dess regim är inte uppmuntrande. Den gör att man på allvar kan ifrågasätta om det svenska biståndet kan bedrivas i enlighet med ens något av våra biståndsmål. Dels kan det som ett medel i regimens hand, i förverkligandet av dess planer, bli direkt kontraproduktivt, dels kan biståndet innebära ett stöd för odemokratisk och destruktiv regim. Enligt vår Mot. mening bör svenskt bistånd inte utgå till sådana verksamheter som ger U214 negativa konsekvenser för den fattiga befolkningen. Det finns dock argument som talar för fortsatt svenskt bistånd till vissa verksamheter som bidrar till pluralism och som kan vara till godo för landet. Det är vår uppfattning att de svenska biståndsinsatserna till måste dras ned. Bland annat bör det understrykas att detta är en markering till regimen att vi inte vill medverka till insatser som försämrar situationen för landets fattiga befolkning och utgör en risk för fortsatt miljöförstöring. Neddragningarna bör göras inom ramen för de svenska projekten för landsbygdsutveckling inom SE AD, eftersom det har blivit svårt att bedriva dessa utan att man medverkar till den destruktiva kollektiviseringsprocessen. Även om tjänstemän inom den etiopiska jordbruksadministrationen torde inse att , lika litet som något annat land i världen, kan driva en hård kollektivisering av jordbruket utan katastrofala följder för produktivitet och mänsklig värdighet hos de små brukarna, torde den diktatoriska regimen vara okänslig för försök till påverkan i annan riktning. För en etiopisk medborgare är det förenat med omedelbar livsfara att framföra en avvikande uppfattning. Det direkta regimorienterade biståndet bör därför dras ned. bör kvarstående resurser i större utsträckning än orienteras till de olika skogsvårdsprojekt som har både omedelbar och långsiktig betydelse för landets natur och befolkningens överlevnad. Den etiopiska regeringen synes dock ha insett att en restaurering av skogen är en fråga om liv och död med effekter . Skogsvårdsskolan i bedriver utan politiska störande inslag en värdefull utbildning och även växtförädlingsverksamhet. Olika planteringsprojekt och jordkonserveringsprojekt skulle kunna stödjas. Medel skulle kunna omdirigeras till SIDA:s byskogsprojekt, som även gör insatser i . För övrigt bör stöd ges till de enskilda kyrkliga och humanitära organisationer som bedriver verksamhet i landet. har den längsta traditionen. Bibeltrogna Vänner och Mission är verksamma i landet i samarbete med den lokala protestantiska kyrkan, som torde lida något mindre av förföljelser än . Rädda barnen bedriver ett viktigt familjeåterföreningsprojekt bland familjer som splittrats under folkomflyttningarna och bland föräldralösa barn. Hjälp bör också kunna utgå från katastrofanslaget, även om den akuta hungerkatastrofen nu övergått i ett viktigt rehabiliterings- och återuppbyggnadsskede. Så länge inbördeskriget pågår kommer dock katastrofinsatser också att mer eller mindre oväntat kunna behövas. är ett land som griper varje besökande. Det har ett fattigt folk, jq där dock t. ex. kvinnans ställning synes vara bättre än i många andra Mot. utvecklingsländer och där männen synes beredda att delta i jordbruksarbe- U214 Det finns en gammal kultur och en såväl som en muslimsk tradition att bygga på. Det är ett folk terroriserat av en regim vars brutalitet lagt en förlamande hand över de möjligheter man annars kan ana. till måste såvitt möjligt kanaliseras förbi regimens förlamande inflytande och främst inriktas på att rädda och förbättra den förstörda Det bör stödja de fattigaste och försöka medverka till att skapa möjligheter till en utveckling i mera pluralistisk riktning och till en utveckling mot erkännande av elementära mänskliga rättigheter. Med anledning av vad i motionen anförts hemställer vi 1. att beslutar fastställa medelramen för bistånd till till 115 milj. kr. för /88, 2. att hos regeringen begär åtgärder för att överföra allt större del av biståndet till till projektinriktat bistånd och humanitära insatser via enskilda organisationer i enlighet med vad i motionen anförts. () ()