ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02sf113 · 1987-03-31 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sfll3 Förslag om uttag av socialavgifter på vinstandelsmedel (prop. 1986/87:107) I de framlagda lagförslagen föreslås att betalning till viss juridisk person skall anses utgöra lön för en fysisk person och följaktligen läggas till underlag för beräkning av socialavgifter för denne. I förslag till ändring av annan paragraf föreslås emellertid att det angivna förslaget, innebärande att viss betalning till juridisk person skall vara lön, i stället icke skall anses utgöra lön. I förslaget till ändring i lagen om allmän försäkring anges, att inkomst av anställning skall anses utgöra värdet av vad den försäkrade tillförs som följd av att arbetsgivaren gör viss utbetalning till en stiftelse, som den anställde ej har inflytande över. I förslaget till ändring i lagen om allmän försäkring anges, att den betalning som beskrivs i förslaget till ändring i socialavgiftslagen skall anses ha tillgodoförts den försäkrade. De framlagda förslagen är således utan varje konsekvens och utan varje rimlig anknytning vare sig till gängse språkbruk eller gängse uppfattning om arbetsrättsliga betalningar av skilda slag. Hela utgångspunkten för näringslivets åtgärd att införa vinstandelssystem i form av stiftelser är att ett orimligt skattetryck på arbetsinkomster gjort det intressant för såväl företag som anställda att söka andra former än lönebetalning för att ge anställd del i resultatet av den ansträngning som är gemensam för arbetare, företagsledning och kapital. Redan begreppet vinstandel redovisar tydligt att begreppet saknar anknytning till lönekonceptet. Ersättning utgår alltså icke i relation till en eller flera arbetstagares grad av prestation, utan blott i relation till den samlade effekten av företagets olika intressenter såvitt gäller att tillgodogöra sig en given marknadssituations möjligheter att skapa vinst. Propositionen är oerhört avslöjande eftersom den visar att regeringen numera helt negligerar i svensk arbetsrätt gängse tillämpade begrepp för att kunna bestraffa företag och anställda som funnit rimliga och attraktiva former för vinstdelning. I ansträngningen att motivera det framlagda förslaget anpassas argumentationen till målen. När så är påkallat förvanskas helt enkelt ordens betydelse för att passa argumentationen. Ett exempel på detta finns mitt på s. 12 i propositionen. Sedan statsrådet på denna sida givit en beskrivning av hur vinstandelsstiftelserna är uppbyggda och förvaltas, konstaterar han utan minsta anknytning till det föregående textavsnittet att de sålunda beskrivna egenskaperna av stiftelserna innebär att de bär de karakteristika som gäller Den föregående beskrivningen är faktiskt just motsat- Mot. sen till det av statsrådet gjorda påståendet. Beskrivningen visar att vinstan- Sfi 13 delsstiftelserna saknar de karakteristika som gäller för löneersättning. Med stöd av det som anförts yrkas att avslår propositionens samtliga förslag.
mot · GA02So126 · 1987-03-11 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sol26 och (c, fp) Forskning (prop. 1986/87:80) Alkohol- och narkotikaproblemen samt de problem som uppstår vid missbruk av beroendeframkallande läkemedel är ett mycket allvarligt problem, både socialt och medicinskt. Även om kunskapen om dessa beroendeframkallande medels effekter är relativt stora, behövs ökad forskning. Det är främst behovet av tvärvetenskaplig forskning som är angeläget. Alkohol- och drogforskningen är ett, i vad avser forskningsresurser, eftersatt område i . SÄD, en i verksam förening för alkohol och drogforskning med 300 medlemmar, arbetar för att ha den tvärvetenskapliga forskningskontakten. SÄD har också nära kontakt med forskningen vid olika institutioner och med forskningens avnämare, exempelvis och . I landet finns fem professurer med inriktning på alkoholoch drogforskning. Tillsammans täcker de en stor sektor av alkohol- och drogforskningen, dock ej den ekonomiska forskningen. Problemet är dock att dessa professurer är spridda på flera institutioner. Tvärvetenskaplig forskning hindras av detta. Den alkoholpolitiska utredningen, vars förslag ledde års alkoholpolitiska reform, som visat sig i huvudsak framgångsrik, föreslog en samordnad alkohol- och drogforskning. Ett av de förslag man avgav, men som ej vann regerings och riksdags gillande, var inrättandet av en . Erfarenheterna visar det okloka i att ej upprätta denna institution. För att åstadkomma bättre effekt i forskningen och för att ta ut vinsterna av en samordning bör ett forskningsinstitut inrättas. Detta skulle dels trygga rekrytering och utveckling av alkohol- och drogforskningen, dels ge möjlighet till tvärvetenskaplig forskning. I en allmän översyn av alkohol- och drogforskningen bör också frågan om ekonomisk forskning om alkoholens och narkotikans effekter på samhället noggrant prövas. I en mycket uppmärksammad trebetygsuppsats i nationalekonomi, publicerad 1983, beräknades alkoholen kosta priser. Omräknad till dagens penningvärde svarar detta mot en kostnad av 70 miljarder. Även om värdet av denna forskning kan ifrågasättas, indikerar den ändå ett behov av att fördjupa sig i studier av vilka ekonomiska effekter som följer av ett alkohol- och narkotikabruk. Ur detta skulle slutsatser kunna dras som möjliggör åtgärder, vilka begränsar dessa samhällsekonomiska effekter. Viss alkoholforskning betalas av Systembolaget. Det är tveksamt om denna forskning kan betraktas som fri och fristående. I ett alkoholforskningsinstitut skulle regelsystem kunna skapas för att garantera forskarnas frihet. Det skulle också vara möjligt att åstadkomma en koppling mellan alkoholoch drogforskningen och avnämarorganisationer, t. ex. CAN, som av staten fått uppdraget att följa alkohol- och narkotikautvecklingen och som ju i sitt uppdrag har att noggrant följa effekterna av alkohol- och narkotikakonsumtionen. Med hänvisning till det ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen gällande behovet av att inrätta en . () () 1986/87 So 126
mot · GA02So127 · 1987-03-11 00:00:00 — och () Forskning (prop. 1986/87:80) I regeringens proposition om forskning (1986/87:80 bil. 4 ) under rubriken - Forskning om beroendeframkallande medel - betonar regeringen att forskning inom alkoholområdet är eftersatt, i synnerhet med hänsyn till alkoholskadornas höga samhällskostnader och andra konsekvenser. Det är mycket positivt att regeringen nu önskar prioritera denna del av alkohol- och drogforskningen. Avsikten är att överföra resurser från vårdforskning till andra områden när det gäller grundläggande frågor om varför vi dricker, varför drickandet förändras med tiden i befolkningen i sin helhet eller i olika grupper (t. ex. bland kvinnor, ungdomar eller pensionärer) och vilken roll drogpolitik, informationssatsningar och samhällsförändringar har i sammanhanget. Det är också angeläget att alkoholforskningen kan hållas fri från inflytande från alkoholintressen. Systembolagets beslut att stödja alkoholforskningen med 12,5 milj. kr. Det är dock angeläget att forskarnas frihet bevaras och att forskningen sker utan styrning från Systembolaget. Systembolagets forskningspengar kommer att kanaliseras via (), en ideell förening med omkring 300 forskare som arbetar för att åstadkomma tvärvetenskaplig forskning. Behovet av tvärvetenskaplig forskning på alkoholområdet är stort. Allt talar för en samordning av alkoholforskningen. Efter förslag av alkoholpolitiska utredningen inrättades alkoholpolitiska beslut fem professurer med anknytning till alkohol- och drogforskning. Erfarenheterna från denna forskning är goda. Dock finns uppenbara brister i fråga om samordningen. Detta talar för att det av alkoholpolitiska utredningen framförda förslaget om inrättandet av ett alkoholforskningsinstitut nu bör förverkligas. Som bas för institutet bör läggas de fem professurerna på området. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ett alkoholforskningsinstitut.
mot · GA02So128 · 1987-03-11 00:00:00 — Motion till 1986/87: So 128 m. fl. (vpk) Forskning (prop. 1986/87:80) Flera undersökningar har visat stora - i vissa fall ökande klyftor i hälsoavseende mellan olika sociala grupper i . Såväl socialforskningsinstitutets levnadsnivåundersökning som den av utförda undersökningen av levnadsförhållanden ger en omfattande dokumentation av hur sjukdom och ohälsa i större utsträckning drabbar personer med kort utbildning och dåligt betalda arbeten. Enligt undersökning är t. ex. andelen med nedsatt rörelseförmåga bland låginkomsttagarna medan den bara är bland höginkomsttagarna. Statistik från den slutna vården visar att högre tjänstemän, jordbrukare och företagare har ett betydligt lägre vårdutnyttjande än lägre tjänstemän och arbetare. i följd har man vid den av anordnade riksstämman haft vetenskapliga symposier med titeln "Klass och ohälsa. Här har man redovisat aktuella forskningsrön som visat på tydliga skillnader i hälsotillstånd mellan olika klasser. Så visar det sig att t. ex. andelen för tidigt födda barn i socialgrupp I är 4,medan den är 7,i socialgrupp III. Motsvarande data finner vi också om vi studerar andelen lågviktiga och småväxta barn vid födelsen. I en studie av vårdutnyttjandet inom har man förutom att arbetaryrken är överrepresenterade vid så gott som alla sjukdomstillstånd också funnit att andelen arbetare som vårdas för vissa sjukdomar (t. ex. hjärt-kärlsjukdomar) ökat . Flera viktiga register - t. ex. dödsorsaksregistret och cancerregistret saknar i yrkesuppgift, vilket gör det omöjligt att i dessa studera samband mellan klass och ohälsa. Särskilda bearbetningar har dock visat att medellivslängden är lägre bland arbetare än bland tjänstemän. Ökande klassklyftor då det gäller dödlighet har bl. a. visats vid undersökningar i , men även svenska data pekar i samma riktning. Trots en uttalad strävan efter jämlikhet och rättvisa i vårt samhälle, trots bättre utbildning och en hälso- och sjukvård som har som målsättning att stå alla till buds på lika villkor så tycks de sociala skillnaderna i hälsa kvarstå, och de sociala förhållandena kommer att spela en allt viktigare roll som orsak till sjukdom och ohälsa. Det är därför inte förvånande med de mönster vi kan iaktta. som sambanden mellan klass och ohälsa är tydliga till sin karaktär, vet vi fortfarande mycket litet om orsaken till dessa samband. sättning för att vi skall kunna hejda en utveckling med ökande klassklyftor i hälsoavseende är att vi får en bättre kunskap än den vi har om hur klass och hälsa hänger samman. har en mycket begränsad forskning bedrivits inom området. I linje med de uttalade jämlikhetssträvandena i bl. a. hälso- och sjukvårdslagen är det viktigt att forskningsområdet som belyser sambandsmekanismer mellan klass och ohälsa prioriteras. De fackliga organisationerna har också visat intresse att ta upp och driva dessa jämlikhetsaspekter på hälsan. Med hänvisning till det i motionen anförda föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om klass och ohälsa, 2. att beslutar anvisa . för forskning inom ämnesområdet klass och ohälsa. (vpk) (vpk) (vpk) 1986/87 So 128
mot · GA02So130 · 1987-03-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sol 30 Bidrag till undervisningssjukhus m. m. 1986/ 1986/87 Bristen på läkare är fortfarande stor i trots den ökning av antalet yrkesverksamma läkare som skett. socialutskott har uttalat att den ojämna fördelning som råder är en allvarlig orättvisa som i längden inte kan accepteras. Den nuvarande nivån med 845 nybörjarplatser på läkarlinjen pekar på en framtida balans mellan tillgång och efterfrågan på läkare. Däremot måste den regionala balansen förbättras om läkarbristen i skall kunna hävas. Det är uppenbart att läkarutbildningen i har betytt mycket för läkarförsörjningen inom Norrlandslänen. kom av nybörjarna från , och erfarenheten visar att flertalet söker tjänster i efter avlagd examen. I den moderata motionen 1986/87:Ub522 föreslår vi, med erfarenhet av vad som ovan sagts, att antalet läkarstuderande i bör öka. I motionen föreslås att intagningen ökas med 20 platser genom omfördelning inom oförändrad totalram. En av hälso- och sjukvårdsberedningen tillkallad arbetsgrupp, med företrädare för bl. och , har förordat en utredning som syftar till att öka intagningen i . Universitetsstyrelsen som delar utredningens och motionens förslag pekar på att förutsättningarna för ökad utbildningsvolym finns men att vissa om- och utbyggnader av befintliga lokaler samt medel för inredning och utrustning behövs. är berett att påbörja den av arbetsgruppen föreslagna utredningen. Jag anser att bör uttala att en utredning om förutsättningarna och behoven för en utökning av läkarutbildningen med 20 nybörjarplatser i genomförs och att medel inom ramen för bidrag till undervisningssjukhusen ställs till förfogande. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om läkarutbildningen i . ; ^ : * V #?ci ? f * ;s* . ' ;' > ri / i .* . 1, ,»v P : - . i p / , . »:»-. i'.! *.t , , «...,.k; . f-. . P-, . t : iO* ' Vi ) ! i-1' i ?» * i ' '/M* .f . .-»,,.5 r ii*;. *, *: . P tr.« - i *' JV t . ' i ' s , 1 ! i- 1 ' 1 P i» i - : ,i ;< : i l. h , > i:.1'/- ?? ' ' - -.», .i? IP'# 1 i» : :\. / < * v. , .
mot · GA02So133 · 1987-03-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sol33 m. fl. En särskild ersättning till sjukvårdshuvudmännen för att öka operationskapaciteten inom sjukvården (prop. 1986/87:114) I propositionen föreslås en särskild ersättning på 70 milj. kr. till sjukvårdshuvudmännen för att minska de långa väntetiderna till höftleds-, kranskärlsoch starroperationer. Föredragande statsråd anger att villkor för att statsbidraget skall utgå är att överenskommelse träffas med sjukvårdshuvudmännen om vissa riktlinjer för användningen av de extra resurserna. Vpk tillstyrker bifall till propositionen, men vi anser att det finns skäl att ange ytterligare riktlinjer för statsbidragets användning. Debatten om de långa operationsköerna till de här nämnda områdena har av de borgeliga partierna utnyttjats som argument för ökad privatisering inom sjukvården. De vill göra gällande att köerna orsakas av bristande effektivitet inom den offentliga vården och att det skulle bli billigare för samhället om det privata fick operera bort köerna. I de fall där en jämförelse gjorts mellan privata alternativ och offentliga framgår det att det är förmånligast för sjukvårdshuvudmännen att utföra operationerna i egen regi. En viktig anledning till att verksamhet i egen regi blir billigare är att sjukvården kan utnyttja fasta resurser i form av operationslokaler, vårdplatser och personal och att ytterligare anslag bara behövs för att täcka kostnaderna för extra resurser. Med hänvisning till det anförda föreslås att med anledning av proposition 1986/87:114 som sin mening ger regeringen till känna att en huvudregel för extra statsbidrag till höftleds-, kranskärls- och starroperationer skall vara att operationerna utförs i egen regi. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GA02So135 · 1987-03-25 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sol35 En särskild ersättning till sjukvårdshuvudmännen för att öka operationskapaciteten inom sjukvården (prop. 1986/87:114) I proposition 1986/87:114 föreslås att landstingen skall kunna erhålla ytterligare 70 milj. kr. i ersättning för att de skall öka operationskapaciteten inom tre områden - höftleder, kranskärl och grå starr. Landstingen beräknas samlat använda ca 950 milj. kr./år för insatser inom dessa tre områden. Stora ansträngningar görs för att öka kapaciteten och därigenom korta de köer av olika längd som uppstått. Det avgörande hindret är bristen på utbildad personal - främst läkare och sjuksköterskor. Det extra statsbidraget bör kunna bli ett verksamt stimulansmedel som ger landstingen ekonomiska möjligheter till ytterligare ansträngningar. Vi tillstyrker medelsanvisningen men har följande synpunkter på de villkor som enligt propositionen knyts till den extra ersättningens utbetalning. Enligt vår uppfattning bör även fortsättningsvis grunden för sjukvårdens organisation vara landstingsområdena och sjukvårdsregionerna. Inom dessa finns etablerade former för samverkan och där kan patienterna erbjudas vård nära hemorten. Även för de tre nu aktuella operationsområdena bör i första hand denna huvudregel gälla. Om en temporär kapacitetsökning för att beta av en kö förläggs till ett fåtal sjukhus med hela landet som upptagningsområde riskerar administrationen av en sådan rikskö med jämförelse av indikationer och prioriteringar att medföra betydande byråkratisering. Vid operation av höftleder och kranskärl erfordras för övrigt eftervård och rehabilitering som kräver sjukhuskapacitet utöver själva operationen. Även detta talar för att inriktningen bör vara att ordinarie upptagningsområden kan användas. Skulle ledig kapacitet uppstå inom något landsting utgår vi självklart från att denna erbjuds till grannlandstingen. Det väsentliga intresset från regeringens och sida med den föreslagna extra ersättningen är att flera operationer utförs inom de tre aktuella områdena. Villkoren för att ersättningen skall utbetalas bör därför enkelt kunna knytas till att en sådan ökning åstadkommes. Under vilka former det sker bör på sedvanligt sätt överlåtas till sjukvårdshuvudmännen att avgöra. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om villkoren för den särskilda ersättningen. () () 1986/87 Sol35
mot · GA02So137 · 1987-03-31 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sol37 Förste vice talman () Nytt statsbidragssystem för barnomsorgen (prop. 1986/87:117) I regeringens proposition 1986/87:117 föreslås att statsbidrag skall utbetalas till daghem som är öppna minst . Statsbidrag med väsentligt lägre belopp skall vidare utgå till öppna förskolor och deltidsför I motion 1986/87:So610 (m) samt i motion 1986/87:Sol42 (m, fp, c och väckt med anledning av propositionen) hemställs att hos regeringen begär förslag till nya statsbidragsregler för barnomsorgen utifrån de krav som reses i motionerna. Skulle däremot bifalla de föreslagna nya statsbidragsreglerna är det viktigt att uppmärksamma deltidsdaghemmens situation. Ett antal enskilda daghem tar nämligen emot barn på deltid, vilket innebär att de endast är öppna runt . Det vore djupt olyckligt om dessa daghem i fortsättningen skulle gå miste om statsbidrag eller endast erhålla det statsbidrag som kommer deltidsförskolan till del. På motsvarande sätt som bör dessa daghem kunna erhålla ett statsbidrag motsvarande det statsbidrag som tillfaller daghem öppna minst . Antalet inskrivna barn i daghem öppna minst skall enligt propositionen delas med 15, varefter erhålls . per sådan grupp. Av propositionen framgår inte vad som skulle hända med alternativa daghem som kanske endast har 12 barn. Skall de över huvud taget inte få statsbidrag? Motsvarande gäller statsbidraget till fritidshemmen, där det totala antalet barn likaså skall delas med 15. Det framgår ej heller vad som händer i en kommun om t. ex. 14 barn skulle bli över vid en delning med 15. Skall statsbidrag ej utbetalas för dessa barn? Problemet försvinner om statsbidraget i stället utbetalas per barn i daghem resp. fritidshem. Med hänvisning till vad ovan nämnts och under förutsättning av avslag på ovan nämnda motioner hemställs 1. att beslutar att daghem öppna erhåller ett statsbidrag motsvarande av statsbidraget för heltidsöppna daghem. 1986/87 Sol37-148 1 1986/87. 2. att beslutar att statsbidraget till daghem resp. fritidshem skall utgå med ett belopp per barn i stället för per grupp. 1986/87 So 137
mot · GA02So140 · 1987-03-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sol40 Nytt statsbidragssystem för barnomsorgen (prop. 1986/87:117) I propositionen föreslås ett statsbidrag per avdelning i daghem som är öppet minst med undantag för eventuellt sommaruppehåll. Vidare föreslås ett avdelningsbidrag per deltidsgrupp och ett bidrag per öppen förskola. Ingen av dessa bidragsformer tar hänsyn till mer temporära behov av barnomsorg eller behov av tillsyn eller säsongsvis. Det finns till exempel barn i förskoleåldern som har föräldrar som arbetar i turistnäringen, vissa industrier eller inom lantbruket. Dessa barn behöver barnomsorg på heltid eller deltid under en eller flera högsäsongsperioder . Därefter kan behovet av barnomsorg vara mindre på grund av att föräldrarna är hemma, resavstånden långa osv. Om inte tillsynen kan ordnas föräldrarna arbetar finns risk att barnen är med på arbetsplatsen och utsätts för t. ex. onödiga olycksrisker. Det förekommer t. ex. i lantbruket och inom hotellnäringen. Även om viss tillsyn kan ordnas på arbetsplatsen kan det förekomma mycket provisoriska och otillfredsställande lösningar, som inte är särskilt bra för barnen. Det är också viktigt att barnen får möjlighet att leka och träffa andra barn. I en försöksverksamhet med barntillsyn för lantbrukarbarn som bedrivits med utvecklingsbidrag från och genom samarbete mellan sex kommuner (, , , , och ), , , och har framkommit att det går att ordna tillfällig barnomsorg under den mest intensiva tiden inom lantbruket genom att samla barnen till gruppverksamhet i olika delar av kommunerna. Man har med relativt enkla insatser kunnat ordna lokaler, materiel och personal. Det handlar dock om att inventera behov, planera och kostnadsberäkna verksamheten. Personalkostnaderna är som vanligt den största posten. Genom samordning med övrig barnomsorg finns i vissa fall möjligheter att använda personal som arbetar deltid inom andra delar av barnomsorgen. Försöksverksamheten visar att såväl barn som föräldrar varit mycket nöjda med de lösningar som erbjudits. Kommunerna är beredda att satsa på en fortsatt verksamhet, men en förutsättning är att det går att få statsbidrag. Annars finns risk att intresset från kommunernas sida inte blir lika stort. Rapport från projektet är ännu inte publicerad utan beräknas vara klar . De tankar och idéer till olika lösningar som kommer att 1** 1986/87.3sami. redovisas i rapporten kan vara användbara även för andra former av tillfälligt ordnad barnomsorg. Det är sålunda viktigt att statsbidragssystemet även omfattar bidrag till sådan barnomsorg som ordnas under viss del eller vissa delar av året på grund av att föräldrarna har säsongsbundna arbetsuppgifter. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av statsbidrag till barnomsorg som anordnas under viss del av året på grund av föräldrarnas säsongsbundna arbetsuppgifter. 1986/87 So 140
mot · GA02So143 · 1987-03-31 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sol43 Nytt statsbidragssystem för barnomsorgen (prop. 1986/87:117) Enligt de mål lagt fast för barnomsorgen skall alla barn från ett och till dess de börjar i skolan ha rätt till någon form av barnomsorg. Kommunerna svarar för en planmässig utbyggnad av barnomsorgen. I varje kommun skall finnas en plan för verksamheten. En nödvändig förutsättning för att målet skall uppnås är att staten lämnar bidrag till kommunerna. Detta sker enligt förordningen (1983:943) om statsbidrag till barnomsorg (ändrad senast 1985:971). Genom att någon indexreglering av bidragen inte gjorts har de sedan införandet urholkats. Inflationen har bestämt takten på urholkningen. Trots att de nuvarande bidragen är av ganska sent datum föreslås nu i proposition 1986/87:117 nya regler. Dessa återställer inte bidragens värde, vilket skulle vara ett stöd för den utbyggnad vill uppnå. Särskilt allvarligt är att den föreslagna omläggningen främst drabbar kommuner som satsat på en utbyggnad av heldagsomsorgen. Även för vissa barnrika kommuner innebär den kraftiga försämringar. Det är i flera fall kommuner som också får kraftiga försämringar genom det nya skatteutjämningssystemet. I dessa kommuner uppstår en mycket allvarlig risk för att barnomsorgen inte kan byggas ut på det sätt beslutat. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att avslår proposition 1986/87:117 om nytt statsbidragssystem för barnomsorgen.