mot · GA02N128 · 1987-01-26 00:00:00 — 1986/87:N 128 [^ff3 m. fl. Vissa aktiefrågor för , m. m. 1986/87:71) N128-130 I propositionen om föreslås att AB:s 25-procentiga aktieinnehav i inlöses av staten för 600 milj. kr. och att av aktier säljs för 460 milj. kr. till allmänna pensionsfonden, fjärde fondstyrelsen och fem andra institutionella placerare verksamma inom pensions- och försäkringsbranschen. De ändrade ägarförhållandena syftar till en mycket strikt affärsmässighet med börsintroduktion som följd. bildades på ruinerna av järnverk i Domnarvet och järnverk i samt AB:s anläggning i . Den ekonomiska uppgörelsen för och var så förmånlig att den betraktas som en skandal. Den strukturplan som låg till grund för bildandet av innebar kraftiga personalnedskärningar och nedläggningar av produktionsenheter. Nysatsningar skedde genom att skattebetalarna satsade miljardbelopp i . Med det konsortialavtal som upprättades vid bildandet förutsattes att skulle visa lönsamhet 1983. De privata ägarna hade vid bildandet av ägaransvaret och därmed också i praktiken vetorätt över utvecklingen i bolaget. Sedermera avhände sig sina , när det var dags att göra kapitalinsatser i , och staten fick överta andel. Därmed äger staten och av . ger numera en företagsekonomisk vinst. Priset för detta är stora personalminskningar, nedläggning av produktionsenheter och stora sysselsättningssvårigheter på stål- och gruvorterna. har nyinvesteringarna slagit väl ut. Den fara som tornar upp sig inom är den nästan obefintliga investeringsviljan. Eftersom utgör en stor del av den basindustri, som enligt kapitalistisk mening inte är tillräckligt lönsam, inger det konsortialavtal som så strikt stipulerar affärsmässiga och företagsekonomiska principer oro för framtiden. alltmer ökande beroende av den internationella kapitalistiska marknaden, där de transnationella koncernerna bestämmer spelreglerna, utgör en akut fara för stålindustrins framtidsutveckling. De imperialistiska staterna, med , och i spetsen, tvingar nu regeringarna världen över att underkasta sig de transnationella koncernernas villkor. Den tilltagande exportinriktningen inom . inte minst mot , innebär därför i själva verket en dödsdom över en nationell stålutveckling. 1 1986/87. Vpk och Mot. Vpk har allt från stålkrisens början, , krävt en nationell utveckling utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter. Vid alla turer i kring har vpk varit motståndare till de privata ägarintressena och den strikta företagsekonomiska inriktningen. Vpk har varit för en utveckling mot mer förädling och färdigställning av produkter. Vpk har varit för en ekonomisk politik och en näringslivspolitik i detta land som breddar den nationella basen. Vpk har varit för att stålindustrin, med dess historiska traditioner, skall vara en regionalpolitisk stöttepelare. Vpk tvingas konstatera att de värsta farhågorna beträffande framtid håller på att bekräftas. Regeringen, som vilar på en demokratiskt vald s. k. arbetarmajoritet, står inte emot kapitalismens utvecklingslagar. De låter storfinansen styra stålindustrin, trots att staten äger av . Någon alternativ stålpolitik verkar vara regeringen helt främmande. Proposition 1986/87:71 är därför en definitiv bekräftelse på att den tredje vägens politik inriktas på att anpassa näringslivet och samhället till en extrem exportinriktning på den internationella kapitalismens fria handelsvillkor. Vpk står även kvar vid uppfattningen att skall vara helstatligt. skall lösas ut ur . Vpk har tidigare hävdat att skall lösas ut med den symboliska summan av . Vpk och propositionens förslag Regeringens förslag att köpa ut ur och att i stället institutionella placerare i försäkrings- och pensionsbranschen skall ta av aktier är en anpassning till dels och EG:s krav, dels en anpassning till kapitalismens utveckling. I kapitalismens nuvarande utvecklingsskede tilltar spekulationen på bekostnad av produktiva investeringar. I storbolagens vinstredovisning dominerar alltmer vinsterna från finansiell verksamhet. Följden av denna utveckling är att det gamla företagsekonomiska måttet skärps och att strikt affärsmässighet nu innebär en avsevärt ökad avkastning på kapitalet. När nu pensions- och försäkringsbolag ger sig in som placerare syftar det enbart till att erhålla strikt affärsmässig lönsamhet/avkastning. Det anförs i propositionen att nuvarande förhållanden, som innebär att såsom aktieägare har rätt att få sina aktier inlösta till ett fast pris, skapat orimliga relationer mellan staten och . har, enligt propositionen, en ägarsituation som är unik i svenskt näringsliv och kan i ekonomiska termer snarare betraktas som långivare än som ägare. Denna obalans bör enligt propositionen avskaffas. föreslås en nyordning, som innebär att och de nya ägarna skall vara likvärdiga när det gäller risk. Men vi kan inte se att de faktiska villkoren för den nya ägaren, reglerade i det aktieägaravtal som är bilagt propositionen, står i överensstämmelse med denna formulering. De nya ägarna ges nämligen, precis som , rätt att under vissa förutsättningar bli inlösta till ett fastställt pris som är klart förmånligare än det pris som tidigare fastställdes för inlösen av aktieinnehav. Vi kan inte se att de nya 2 ägarna står för något risktagande i . Därtill kommer att dessa ägare får Mot. förvärva till ett kraftigt rabatterat pris. för av aktierna är fastställt till 600 milj. kr., medan de nya ägarna för denna andel endast behöver erlägga 340 milj. kr. beredd att avstå från 260 milj. kr. för att få nya ägare i . detta är ologiskt med hänsyn till formuleringen om likvärdiga ägare vad avser Såvitt vi kan förstå har de nya ägarna inget genuint intresse för . Något annat motiv för deras engagemang än att de lockats med betydande ekonomiska förmåner kan vi inte finna. Tankarna på en börsintroduktion av , till vilket vi återkommer senare i motionen, förstärker intrycket av att i ett strikt avkastningsinriktat skall de privata ägarna få ett mycket förmånligt ekonomiskt utbyte av sitt aktieinnehav. Därtill kommer att uppgörelsen sockrats med en utfästelse från staten om en s. k. first refusal för konsortiemedlemmarna vid en eventuellt kommande ägarspridning i . Föreliggande förslag är därför inte försvarbart. Vi finner att de nya ägarna får ekonomiska förmåner som vida överstiger de som en gång fastställdes för . Enligt aktieägaravtalet mellan staten och konsortiet skall SSAB-koncer nen driva sin verksamhet uteslutande utifrån strikt affärsmässiga Denna formulering innebär en väsentlig förändring i förhållande till gällande målsättning för . Den affärsmässiga inriktningen av verksamheten har präglat men i aktieägaravtalet görs tilläggen uteslutande resp. strikt. Därigenom klargörs, som vi ser det, att stora regionalpolitiska betydelse på sina resp. orter inte på något sätt får ha inverkan på de beslut som fattas. Vi motsätter oss också bestämt att den affärsmässiga inriktningen ytterligare markeras genom att börsnoteras. Enligt vissa uppgifter skulle detta vara aktuellt redan innevarande år. Med inriktningen på börsintroduktion kommer avkastning helt naturligt att jämföras med andra börsföretags. Med utgångspunkt i stålbranschens speciella förutsättningar är en sådan jämförelse helt orimlig. Stålbranschen kännetecknas av stora problem, bl. a. i en mycket pressad prisnivå, samt en strikt handelspolitisk reglering av stålhandeln mellan länderna. Mot denna bakgrund finns ingen som helst förutsättning att med ett av nuvarande storlek nå en för börsen rimlig lönsamhet. Vi förutser att för att över huvud taget anpassa sig till börskraven väsentligt kommer att krympa inom alla produktionsområden och på alla produktionsorter. Till priset av att få ett för börsen godkänt resultat kommer det att ske en reduktion av som uppskattningsvis skulle kosta 5 0008 000 arbetstillfällen i , och . Det innebär att i finns bara metallurgin kvar, i Domnarvet blir det en tunnplåtsverkstad, i blir det i bästa fall en grovplåtsverkstad och gruvorna i och läggs ned. En näringspolitisk och regionalpolitisk katastrof. Vi anser således att inriktningen mot börsintroduktion innebär en förödande utveckling för med stora negativa sysselsättningskonsekvenser. Vi kan således inte godkänna föreslagna avtal mellan staten och de nya ägargrupperna. 1 * 1986/87.3 sami. Det är i samhällets intresse att har en bredare bas att agera ifrån nämligen samhällsekonomiska riktlinjer. Det bör vara samhällsekonomisk lönsamhet och effektivitet som skall vara drivkraften. En ny inriktning av kräver att ägande i upphör och att det gamla konsortialavtalet ersätts med nya riktlinjer för . Inriktningen skall vara att bygga framtidens stålverk med erforderlig ny teknik och hög förädlingsgrad, med teknik som möjliggör sammanhållen produktionskedja och därmed motverkar centralisering. Följande huvudpunkter skall vara vägledande: - bör byggas upp efter samhällsekonomiska beräkningar. - Integrerad produktion vid varje järnverk, metallurgi, valsning och manufakturering. - Produktionsteknik anpassad till avancerad förädling och hög kvalitet. - Produktionen i byggs upp för att omfatta minst nuvarande personalstorlek. - Produktionsinriktningen bör utöver traditionella stålbehov särskilt inriktas på inhemska behov inom bygg-, transport- och energiområdena. - Syftet bör vara att öka självförsörjningsgraden av stålprodukter i landet som handelspolitiken måste hindra internationella kapitalistiska stålföretag att slå ut vår stålindustri. - Gruvbrytningen fortsätter i och och investeringar görs i nya brytningsnivåer i . Regeringens finans- och näringspolitik och handlande kan illustreras med en dikt av : "Du blev för dyr sa han som styr. Vi nödgas nämligen - det blir alltmera aktuellt på detta fält - se internationellt på Kostnadsramen. Amen, sa Gamen." Slutsatsen blir således att vpk kräver att ej anvisar 600 milj. kr. för inlösen av aktier i från och att vi i stället föreslår en omförhandling utifrån ståndpunkten att skall lösas ut från med det symboliska beloppet av . Vpk föreslår även att övriga förslag i propositionen avslås och att någon ny ägargrupp ej skall ingå i . skall inte heller introduceras på börsen. Vad gäller erbjudande om ett tioårigt lån till finns det inga skäl för att i nuvarande läge lånar ut kapital till , som kan omvandlas till aktier . behöver för egen del sitt kapital för egna friska framtidssatsningar. bör uttala som sin mening att inte nu skall låna upp pengar av . Forskning och utveckling Mot. har ett stort ansvar för utvecklingen av stålindustrin. N128 bildades var fackföreningar och företag överens om att: - måste se forsknings- och utvecklingsarbetet som ett av företagets viktigaste konkurrensmedel. - skall ha en materialteknisk utveckling på lägst samma nivå som våra främsta konkurrenter. - Utveckla processerna så att vi når minst samma nivå som våra konkurrenter beträffande utbyten, reproducerbarhet, toleranser, kvalitetsnivå etc. för motsvarande utrustningar. - målsättning måste vara att öka de totala forskningsinsatserna. Dessa målsättningar uppfylls inte i praktiken. Det handlar om att verkligen ta dessa utgångspunkter på allvar. Det övergripande målet för borde därför vara långsiktig konkurrenskraft för att uppnå de samhällsekonomiska krav som måste bära, för sysselsättningen, regionens framtid och en framtida slagkraftig nationell stålindustri. Kortsiktiga lönsamhets- och effektivitetskrav måste läggas åt sidan i forsknings- och utvecklingsarbetet. De offensiva insatserna på processutveckling och nya produkter prioriteras. Självfallet kan inte bära hela framtidssatsningen på sina egna axlar. Samhället har ett övergripande ansvar för att den forskning och utveckling som skall ske inom stålområdet får en tillräcklig dimensionering utifrån de riktlinjer och mål som här tidigare dragits upp om och stålindustrins framtid. Med hänvisning till det anförda föreslås i anledning av proposition 1986/87:71 1. att beslutar avslå propositionens förslag om att anvisa . för inlösen av AB:s aktier i , 2. att beslutar att ej godkänna avtalen mellan staten och allmänna pensionsfonden, fjärde fondstyrelsen m.fl. om överlåtelse av aktier i , 3. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att lösa ut ur till en symbolisk summa. 4. att hos regeringen begär förslag till nya riktlinjer för vilka utgår från samhällsekonomi, integrerad produktion, ny teknik, förädling m. m., 5. att hos regeringen begär att åtgärder vidtas för forskning och utveckling enligt motionens riktlinjer, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att ej skall börsnoteras, 7. att som sin mening ger regeringen till känna att i Mot. nuvarande läge ej lånar upp kapital hos . (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk)