mot · GA02Kr411 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87:Kr411 och () Registrering av fritidsbåtar Regeringen förbereder en proposition om båtregistrering, vilken avses bli framlagd för vårriksdagen. Det är det senaste i en lång rad av registreringsoch skatteförslag, som framlagts och som alltid eftertryckligt avvisats av båtsportens organisationer. Fakta om båtsporten har redovisats i en utredning av . Båtsporten är i vårt land en folkrörelse med bred förankring. Med ett båtantal på bortemot en och en halv miljon torde vara det båttätaste landet i världen, och man kan räkna med att personer med tillgång till båt är ännu många flera. Övernattningar för båtfolket ligger på ca 10 miljoner bäddnätter, dvs. i nivå med campingen, och då bör man veta att båtsport till stor del bedrivs utan någon övernattning. De belopp som sparas genom att sporten bedrivs i landet jämfört med resor till vanliga utrikesmål ligger i storleksordningen många . Båtsporten är en folkrörelse även så att den har deltagare från alla samhällsklasser. Båtsemestern är den billigaste av alla undersökta semesterformer näst eget fritidshus, och tillgången till en stor andrahandsmarknad av billiga båtar gör att den blir den allra billigaste för den som satsar på en lågprisbåt. Båtsporten har i vårt land till skillnad från många andra länder gamla traditioner bland arbetare och lägre tjänstemän. Det är en fritidssysselsättning kännetecknad av egna betydande arbetsinsatser och lagarbete på varv och i båtklubbar, där båtägarna mestadels sköter sitt underhåll och sina reparationer själva, ej sällan även byggnation. Bilden av båtsport som en sysselsättning för de rika är falsk; några rika finns där, men majoriteten är vanligt folk. Själva sjöfarten bedrivs ofta i anslutning till glesbygder, där den bidrar till sysselsättning och till bevarande av en levande skärgård. Även i övrigt bidrar båtlivet till regional utjämning, och våra båtindustrier ligger regelmässigt i glesbygder. De rekreationsvärden som ligger i båtsporten behöver inte utvecklas här; de ligger i öppen dag. Att föra en båt är dessutom utvecklande för omdöme och ansvarskänsla. Sammanfattande måste sägas att båtsporten är av stort värde för samhället, och att den har en bred folklig förankring. Det bör vara naturligt att lyssna på dess företrädare. En linje hos båtfolket har varit att de vill klara sig själva. De begär inte annat stöd av samhället än vad andra får. Det stöd de erhåller är obetydligt i förhållande till vad samhället spenderar på sådana sportgrenar som simning, fotboll, ishockey m. m. Den icke tävlingsinriktade delen av båtsporten kan i stället sägas betala ett betydande belopp netto till samhället. I drivmedelsskatt betalar man över 200 milj. kr. och återfår därav ca 25 milj. kr. för farleder och andra verksamheter, varav ca 12 milj. kr. för räddningsverksamhet som enligt principerna på andra områden bör betalas av samhällsmedel. Det kan icke påstås att båtfolket inte gör rätt för sig. Vi moderater anser att samhället bör värna om denna folkrörelse och ser ingen anledning att lägga på den bördor. När rörelsens företrädare avvisar registrering, anser vi dess synpunkter värda att lyssna på. En registrering kan tänkas vara förenad med upptagande av avgift eller skatt, eller kan tänkas fylla andra syften. Från regeringshåll har sagts att en registrering skulle ha värde för att ge planeringsunderlag, att den skulle vara till nytta för identifiering och bevakning, samt att den skulle behövas av fiskala skäl, nämligen för utsökning, samt för inkomst- och förmögenhetskontroll. De registrerade båtarna blir emellertid inget urval ägnat för planering, och det ändamålet nås bättre genom riktade statistiska undersökningar sådana som den nu presenterat. Motsvarande gäller om bevakningssyftet: de registrerade båtarna är ej de som är svåra att identifiera och återfinna efter stöld. Bakom det fiskala syftet torde främst ligga uppfattningen att en mängd dyrbara båtar inte uppges i förmögenhetsdeklaration. Statliga utredningar och upprepade skattekontroller har emellertid visat att det inte förhåller sig så. Vi menar att ett båtregister som förorsakar kostnader och byråkrati utan någon motsvarande , som medför krångel för båtägarna och som visat sig uppväcka stark allmän ovilja hos båtorganisationerna är inte bara omotiverat utan i direkt strid mot den strävan till förenkling och ökad frihet som är erkända riktlinjer . Vi begär att man drar tillbaka den planerade propositionen om båtregistrering eller i vart fall inleder en dialog med båtorganisationerna om vad de kan föreslå i stället för att tillgodose de ändamål som regeringen till äventyrs anser sig kunna nå med ett båtregister. Vi anser vidare att båtfolket har ett berättigat intresse av att av behandlas som den stora befolknings- och avnämargrupp det är. I verkets instruktion anges att verket i första hand skall tillgodose handelssjöfarten. Det förefaller oss som en principiell deklaration av vilseledande slag. Visserligen betalar handelssjöfarten betydande belopp för underhåll av t. ex. farleder, och det är då naturligt att verket i det avseendet tillgodoser i första hand denna sjöfart. Men i andra avseenden är båtfolket den största avnämargruppen, t. ex. i fråga om sjökartor, och i det avseendet är det naturligt att man bestämmer resursfördelningen därefter. I fråga om räddningstjänsten är det enligt förhållandenas art naturligt att verket måste i första hand ägna sig åt nöjesfarten med dess i förhållande till handelssjöfarten större haverifrekvens. Verkets prioriteringar bör inte stelt bestämmas av en i förväg given regel utan av hänsynen till de faktiska förhållandena på olika områden. 1986/87 Kr411 Mot bakgrand härav hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen framförts om obehövligheten av båtregister, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen framförts om förändring av instruktion.1]. () () 1986/87 Kr411