mot · GA02N134 · 1987-03-11 00:00:00 — Motion till 1986/87:N134 m. fl. (c) Forskning (prop. 1986/87:80) Gällande energiforskningsprogram lades fast av 1984 och innebar en ambitionssänkning i jämförelse med 1978 och energiforskningsprogram. Resurserna för energiforskning har även minskats under gällande programperiod med 100 milj. kr. Från sida har vi kritiserat neddragningen av energiforskningsprogrammet och redovisat förslag om förstärkningar. I proposition 1986/87:80 om forskning läggs ett nytt förslag till energiforskningsprogram vilket innebär en viss ytterligare neddragning i förhållande till innevarande program. Programmet får också en något mer markerad inriktning mot grundforskning, vilket är förvånande med tanke på att de statliga insatserna nu borde kunna inriktas mot stöd till praktisk tillämpning av uppnådda forskningsresultat. Gällande energipolitiska beslut innebär att energisystemet inom några decennier huvudsakligen skall baseras på utnyttjande av förnybara och miljövänliga energislag samt effektivare energianvändning. Det kräver enligt vår mening fortsatta kraftfulla insatser på energiforskningsområdet inriktade efter denna målsättning. Det kräver också betydande resurser för att de resultat energiforskningen leder till skall kunna omsättas i en konkret utveckling. I propositionen förordar föredraganden en samordning av insatserna mellan staten och kraftföretagen för forskning, utveckling, demonstration och kommersialisering av ny och bättre teknik på energiområdet. Vi kan dela uppfattningen att en samordning mellan dessa insatser bör ske. Den inriktning som föredraganden förordar är dock inte acceptabel. Den stämmer heller icke med uttalanden, där föredraganden kritiserat kraftföretagen för deras ointelligenta agerande. (EFU) föreslog att delar av det statliga energiforskningsprogrammet successivt skulle överföras till ett fondsystem i vilket kraftindustrin hade majoritet, men även andra intressenter inkl. staten skulle ha inflytande. Fonden skulle tillföras medel via en avgift på kärnkraftsel och medel ej anvisas över statsbudgeten. Förslaget kritiserades av kraftföretagen, och regeringen har därför inte vågat föra fram detta förslag. I stället ser föredraganden med tillfredsställelse att sina medlemsföretag och bildat ett särskilt utvecklingsbolag. Denna uppläggning främjar enligt vår mening en fortsatt monopolisering av viktiga delar av energimarknaden. Utvecklingsmöjligheterna inom väsentliga delar av näringslivet minskar och enskilda initiativ har inga möjligheter att göra sig gällande. Miljö- och energiministern faller, trots de karska uttalanden som gjorts i N134 pressen, undan för kraftföretagen och verkställer på nytt deras vilja och låter dem även i fortsättningen driva sin energipolitik med lätt påklistrade skyltar om effektivare energianvändning och alternativ energi. Det är en självklarhet att kraftföretagen måste medverka i omställningen av energisystemet. Det är emellertid en förolämpning mot det övriga näringslivet och enskilda att låta kraftbolagen, vilka i det närmaste har beskattningsrätt, få styra omställningen av energisystemet med risk för en felaktig inriktning av förnyelsen och utan att alternativen har rimliga konkurrensmöjligheter. Enligt vår mening bör därför det statliga energiforskningsprogrammet med dess inriktning mot forskning kompletteras med en energiutvecklingsfond, vilken vi har lagt förslag om i annat sammanhang. Fondens huvuduppgifter bör vara att dels svara för investeringar som syftar till hushållning och effektivare energianvändning, dels alternativ energiproduktion. Stor del av fondens resurser bör satsas i utvecklings- och introduktionsledet av ny energiteknik och alternativ energiproduktion. Fonden finansieras med en avgift på /kWh el, vilket motsvarar en årlig intäkt på mer än två miljarder och därmed frigör de nödvändiga resurser förnyelsen och omställningen av energisystemet kräver vid avvecklingen av kärnkraften. Med den uppbyggnad och fördelning av de ekonomiska resurserna vi föreslår kan en stabil ekonomisk bas skapas för en omställning av förnyelse av energisystemet med möjlighet till långsiktiga beslut och insatser, vilket är nödvändigt om omställningen skall bli framgångsrik. Enligt vårt förslag bör totalt för den kommande treårsperioden anvisas . inom ramen för det statliga energiforskningsprogrammet - dvs. för /88. De förändringar vi föreslår i förhållande till regeringens förslag redovisas nedan. Ett ramavtal om fördjupat forskningssamarbete mellan och EG slöts 1986. Vid behandling av förslaget till ramavtal framhöll vi från sida nödvändigheten av att , som är litet land med begränsade forskningsresurser, koncentrerar dessa till vissa speciella områden av betydelse för landets utveckling och inom vilka besitter en hög kompetens. Vi underströk vidare att ej bör medverka i ett internationellt forskningssamarbete vilket rör områden, som enligt vår bedömning inte har någon framtid, t. ex. kärnkraften. Vi krävde slutligen att med anledning härav bör dra sig ur det internationella energiforskningssamarbetet vad avser fusionsforskning. I en särskild motion med anledning av budgetpropositionen har vi yrkat att regeringens förslag att anvisa 45 milj. kr. för fusionssamarbete med EG skall avslås. Vi förutsätter därför att anslaget till Europeisk forskningssamverkan minskas i motsvarande mån (prop. 87:80, bil. 6 D 35). I den föreliggande propositionen föreslås att det samlade ansvaret för det Mot. svenska fusionsforskningsprogrammet överförs till naturvetenskapliga forsk- N134 ningsrådet (NFR) och 28,3 milj. kr. för den kommande treårsperioden avräknas energiforskningsprogrammet för detta ändamål. Enligt vår mening bör propositionen avslås i denna del. De medel som föreslås överförda till NFR bör återföras till energiforskningsprogrammet och förstärka anslagen för forskning om främst energihushållning i byggnader, vindenergi och trädbränslen. Från sida vill vi understryka betydelsen av en fortsatt eleffektivisering inom industrin. Skilda branschorganisationer inom industrin har i olika sammanhang uttalat de stora påfrestningar kärnkraftens avveckling kommer att medföra för industrin. a. har massa- och pappersindustrin hävdat att avvecklingen av kärnkraften leder till en fördyring av branschens kostnader i en sådan omfattning att stora delar av industrin riskerar att slås ut. Vi kommer att i annat sammanhang redovisa vår syn i denna fråga och därvid bl. a. visa att risken för en sådan utveckling ligger i om industrin får gehör för den energipolitik de själva vill driva. Vi vill dock understryka, i likhet med bl. a. STU, vikten av att insatserna för eleffektivisering fortsätter. Många bedömare anser att betydande möjligheter till eleffektivisering fortfarande föreligger. Industrin har ett eget ansvar för att denna effektivisering fortsätter. Stöd för detta ändamål bör kunna utgå från den energiutvecklingsfond vi föreslagit skall inrättas. Utformning av stödet till forskning om energihushållning i bebyggelse m. m. är svåröverskådlig genom att ansvariga organ sorterar under olika departement. Den brist på klarhet och stringens som präglar propositionens disposition och uppläggning ger föredraganden stora möjligheter att dölja de reella avsikterna med de förslag som framförs. Enligt EFU bör stödet till energihushållning i bebyggelse ingå i byggforskningsrådets (BFR) huvudanslag, varvid en fullständig samordning kan uppnås mellan BFR:s skilda energiforskningsområden som energiprojekten kan vägas mot annan angelägen byggnadsforskning i syfte att optimalt utnyttja tillgängliga resurser. EFU förutsätter även att medel för bl. a. eleffektiva byggnader och teknik för nya energibärare tillförs BFR utanför energiforskningsramen. Det bör även enligt EFU ligga på BFR att samordna de mer tillförselinriktade aktiviteterna med insatserna inom energihushållningsområdet. Föredragandena intar emellertid en mycket restriktiv inställning till BFR och underordnar sig även här - som i så många andra sammanhang - kraftföretagens vilja. bör enligt miljö- och energiministern ta en aktiv del i forskningen och utvecklingen av eleffektiva byggnader. Detta kan inte tolkas på annat sätt än att regeringens avsikt är att stärka kraftföretagens inflytande även över byggandet. har inte någon speciell kunskap vad avser bostadsbyggande. skall tilldelas något säfskilt ansvar från samhällets sida bör det N134 självfallet anknyta till områden där har ett dokumenterat kunnande. BFR har däremot ett dokumenterat kunnande och intresse för insatser som syftar till en effektiviserad energianvändning. Det är väsentligt att insatserna på detta område sker oberoende av produktionsinriktade partsintressen. BFR bör enligt vår mening ha den centrala rollen när det gäller ansvaret för den fortsatta forskningen och utvecklingen kring en effektivare energianvändning i byggnader. De anvisade medlen för detta ändamål bör i förhållande till regeringens förslag ökas med 18 milj. kr. för den kommande treårsperioden. BFR bör även kunna tillföras medel från energiutvecklingsfonden. eventuella kunnande på detta område bör dock kunna utnyttjas i objekt som styrs av BFR, vilka därmed får bättre möjligheter till en oberoende och allsidig inriktning. Målsättningen med insatserna för en effektivare energianvändning bör vara en genomsnittlig minskning av energianvändningen med fram . Målsättningen för forskningen och utvecklingen kring utformning av den framtida energitillförseln måste vara att främja introduktion och användning av inhemsk, förnybar och miljövänlig, energi. Enligt vår mening är det särskilt väsentligt att stärka insatserna för utnyttjande av trädbränslen. EFU har bl. a. framhållit att det finns ett långsiktigt forskningsbehov beträffande de biologiska effekterna av ett ökat biomasseuttag ur marken. vill vi dock understryka att det inom biobränsleområdet, vilket vi påpekat i annat sammanhang, finns stora potentiella tillgångar på energi. Vi har även i annat sammanhang poängterat betydelsen av bränsleförädling och utveckling av förgasningstekniken. Staten har här ett särskilt ansvar att tidigare beslut och åtaganden fullföljs, och vi vill betona att på dessa områden är det framför allt de senare leden i introduktions- och utvecklingsarbetet som behöver stöd. Det primära är inte behovet av ytterligare grundforskning även om det givetvis även finns sådana behov. Detta gäller även delprogrammet vindenergi, där föredraganden föreslår insatser av grundforskningskaraktär. På vindenergins område är det framför allt byggande av prototyp/demonstrationsanläggningar utifrån olika koncept och storlek som bör stå i tur före en fortsatt grundforskning. Utifrån dessa utgångspunkter anser vi att 24 milj. kr. ytterligare utöver regeringens förslag bör anvisas för den kommande treårsperioden avseende forsknings- och utvecklingsinsatser för projekt inriktade mot utnyttjande av trädbränslen, bättre förgasningsteknik, bränsleförädling och utveckling av vindenergin. Vi kan i detta sammanhang inte heller underlåta att erinra om de krav vi från sida ställt på åtgärder för att sänka driftstemperaturerna i block- och fjärrvärmesystem. Det är ett glädjande, om än senkommet uppvaknande, från föredragandens sida i denna fråga när hon 10 konstaterar att detta är en angelägen fråga som måste ges fortsatt uppmärk samhet även inom ramen för energiforskningsprogrammet. Enligt vår mening bör ansvaret för teknikbevakningsfunktionen kvar stanna hos energiforskningsnämnden och ej överföras till statens energiverk Vi återkommer till denna fråga nedan. De befintliga stödformer som finns inom ramen för energiforskningsprogrammet och den av oss föreslagna energiutvecklingsfonden med dess inriktning på insatser för att förnya och ställa om energisystemet vid kärnkraftens avveckling ger inte utrymme för stöd till forskning och utveckling av långsiktigt energirelaterade högriskprojekt med koncept på okonventionella lösningar inom energiområdet. Det finns inga rimliga möjligheter för forskare att få stöd till forskning och utveckling av projekt som faller utanför de gängse teoretiska implikationerna, är av sådan storlek eller innebär en omvälvning av de nuvarande företags- och energistrukturerna och därmed ett hot mot etablerade intressen om de kan få praktisk betydelse. Staten bör enligt vår mening ta den ekonomiska risken vid satsningar på dessa högriskprojekt. Det direkta ansvaret bör ligga hos t.ex. NFR eller ett särskilt miljöforskningsråd, vilket vi föreslagit i annat sammanhang skall inrättas. Exempel på projekt som skulle kunna komma i fråga för stöd är helt ny energiproduktionsteknik typ energimaskin, utveckling av vätgasen som energibärare, forskning om stegvisa kretsprocesser med utnyttjande av gas etc. Även andra betydelsefulla projekt inom miljö- och energiområdet, vilka är i ett senare utvecklingsskede, såsom t. ex. RanÅngdrivsystem, är av den karaktären att stöd i särskilda former krävs. Projektens skiljaktiga inriktning, nivå, storlek m. m. innebär att de riskerar att helt falla utanför stödsystemet, vilket vore synnerligen olyckligt. Vi anser därför att 100 milj. kr. bör avskiljas från energiutvecklingsfonden och inom ramen för den långsiktiga energirelaterade grundforskningen satsas på forskning och utveckling av högriskprojekt inom energiområdet. I övrigt har vi inget att erinra mot vad som anförs i propositionen om grundforskning och annan långsiktig forskning. Energirelaterad FoU inom transportområdet I propositionen redovisas att Stiftelsen etanolutveckling beviljats bidrag med 10 milj. kr. för att närmare klarlägga förutsättningarna för att uppföra en fullskaleanläggning för produktion av etanol på bl. a. jordbruksprodukter. Regeringen har tidigare beslutat bevilja 15 milj. kr. för detta ändamål och således ej fullföljt tidigare åtaganden fullt ut. Föredraganden uttalar vidare med anledning av LRF:s förslag om en kraftig ökning av insatserna på etanolområdet att ingenting kan göras innan Stiftelsen etanolutvecklings arbete genomförts och motoralkolholkommitténs förslag beretts. Denna inställning innebär en ytterligare fördröjning av arbetet med att bl. a. få en bättre trafikmiljö. Vi har därför i annat sammanhang krävt att en första fullskaleanläggning för etanolproduktion 11 1986/87 N134 baserad på inhemsk råvara skall uppföras och drivmedelsetanol befrias från Mot. 1986/87 skatt. EFU förordar att Studsvik inte längre skall erhålla något direktanslag inom energiforskningsprogrammet. Motivet är att området ny kärnteknik inte ligger i linje med ändamålet för energiforskningsprogrammet. EFU förordar att medel ställs till förfogande över ett anslag utanför energiforskningsprogrammet och att en särskild referensgrupp tillsätts med uppgift att styra inriktningen. Föredraganden ansluter till denna uppfattning att ny kärnteknik fortsättningsvis inte bör ingå i energiforskningsprogrammet eftersom kärnkraften skall avvecklas. Någon garanti ges emellertid inte att forskningen får en sådan inriktning. Med tanke på den brist i överensstämmelse mellan ord och handling som föredraganden tidigare givit uttryck för så bedömer vi risken vara uppenbar med den konstruktion som föreslås att forskningen får en inriktning mot ny kärnteknik. Vi anser därför att medel endast bör anvisas om garanti skapas för att de inte används till forskning om ny kärnteknik. Med dessa förutsättningar kan vi acceptera att totalt för treårsperioden anvisas 18 milj. kr., varav 5 milj. kr. avsätts för /88. I propositionen föreslås att ett särskilt basanslag för bioenergi om 12 milj. kr. anvisas till (). Föredraganden konstaterar att lantbrukskooperationen visat ett ökat intresse för att finansiellt medverka i forsknings- och utvecklingsarbete rörande biobränslen. Det är enligt vår mening tillfredsställande om lantbruket finansiellt kan medverka i forskningen kring biobränslen. Detta får emellertid inte innebära att ytterligare ekonomiska bördor läggs på lantbruket. Enligt EFU bör EFN kvarstå som en fristående myndighet med såväl uppgift att vara en oberoende granskare som ett organ för övergripande och långsiktiga energiforskningsfrågor. Föredraganden menar däremot att EFN endast bör ha en stödjande funktion och inte ha något övergripande ansvar för styrningen av statens stöd till energirelaterad FoU. Enligt vår mening bör EFN kvarstå som en självständig myndighet med en självständig roll inkluderande uppgifter som medför ett ansvar för styrningen av statens stöd till långsiktig energiforskning. Det är vidare en fördel om det finns flera oberoende, kompetenta, bedömare av vilken inriktning och omfattning energiforskningen skall ha. Detta innebär även att teknikbevakningsfunktionen bör kvarligga hos EFN och ej överföras till statens energiverk. Propositionens förslag bör avslås i denna del. I det föregående har vi redovisat våra förslag beträffande inriktning av energiforskningsprogrammet för den kommande treårsperioden. Vårt förslag kan sammanfattas enligt följande: 1987/88- 1989/90 , basanslag och reserv till reg. 12 Bidrag till verksamheten vid Studsvik Energiteknik Med hänvisning till vad vi tidigare anfört om inriktningen av grundläggande energirelaterad forskning vid Studsvik bör 5 milj. kr. tillföras anslaget /88. Totalt förden kommande treårsperioden bör anvisas 18 milj. kr. för detta ändamål. Medel för deltagande i internationellt energiforskningssamarbete vad avser fusionsforskning bör ej utgå och 28 milj. kr. återföras till energiforskningsprogrammet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar att godkänna de riktlinjer för verksamheten inom Huvudprogram Energiforskning som förordas i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inriktningen av det internationella energisamarbetet, 3. att avslår propositionl986/87:80 i den del som rör förslag om anvisning av medel för fusionsforskning ur ramen för energiforskningsprogrammet i enlighet med vad som anförs i motionen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om såväl ansvaret för som utformningen av stödet till forskning om energihushållning i byggnader, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inriktningen av stödet till forskning om energitill- 13 1986/87 N134 6. att hos regeringen begär förslag om stöd till forskning Mot. 1986/87 och utveckling av högriskprojekt enligt de riktlinjer som redovisas i NI34 motionen, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om finansieringen av forskningsinsatser på miljöoch energiområdet inom lantbruket, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om energiforskningsnämndens fortsatta arbete, 9. att beslutar att under budgetåren 1987/88 - 1989/90 får användas . utöver de medel som ej disponerats under /87 för Huvudprogram Energiforskning, 10. att till Energiforskning för /88 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag om , 11. att med avslag på proposition 1986/87:80 i denna del för Bidrag till verksamheten vid Studsvik Energiteknik för /88, utöver i proposition 1986/87:100 bil. 16 föreslaget reservationsanslag, anvisar ytterligare . () () P.-O. () () () ()