mot · GA02K431 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: K431 m. fl. (m) Datapolitiken Datortekniken och mikroelektroniken håller på att förändra både arbetsliv och privatliv mer än vad man kunde skönja för bara ett tiotal år sedan. Datorn är visserligen inte var mans egendom, men en ständigt större del av den svenska befolkningen berörs av datoranvändning i sitt arbete. Ny teknik väcker alltid oro hos en del människor. De fruktar förändringens eventuella negativa sidor utan att beakta utvecklingens möjligheter. I ett land som med dess tradition av statsingripanden och kollektivistiskt synsätt är det naturligt att många ser datatekniken snarare som ett medel för kollektivets kontroll och planering av människors vardag, än som ett medel för att stärka den enskildes möjligheter att både kunna kontrollera den offentliga makten och skapa ett ökat utrymme för egen kreativitet. Detta har gett en i vissa delar bakvänd politik i frågor som rört datateknikens användning. I stället för att stifta lagar till skydd för den enskildes rättssäkerhet och integritet har statsmakterna inte bara utnyttjat datatekniken till att ytterligare utvidga ett redan omfattande uppgiftsinsamlande och registrerande utan också till att underblåsa en föreställning om att det åvilar statsmakterna att planera för datoranvändandet i det svenska samhället. Vi anser att detta är en felaktig syn. Statsmakternas uppgift bör primärt vara att tillse att ny teknik det må vara såväl datorteknik som annan ny teknik - inte inkräktar på medborgarnas rätt till liv, egendom eller integritet. Det är också huvudsakligen på dessa områden som vi i denna motion för fram konkreta krav på förändringar. Vi anser inte att det krävs någon speciell datapolitik för att styra den tekniska utvecklingen eller utnyttjandet av datorteknik. Frågan om datorernas användande och behovet av lagstiftning bör bedömas inom varje samhällssektor för sig, utifrån de kriterier som är relevanta i den berörda verksamheten. Det är än mer viktigt om vi vill att nyttjandet av datorer skall kunna komma alla till del utan att de omgärdas av någon särskild datamagik. Denna skeptiska hållning till begreppet datapolitik motsäger inte behovet av generella överväganden om hur utnyttjandet av datatekniken skall anpassas till överordnade principer som gäller för det svenska samhället i dess helhet. datorer var lätta att identifiera och definiera. var stora, som de då kallades, datamaskiner, som sköttes av en stab av Mot. 1986/87 specialister. Datorerna kunde genomföra stora matematiska beräkningar K431 och kunde efter hand också anpassas till rutinmässiga administrativa funktioner i företag och förvaltning. Tillgången till datorer var tidigare en maktfaktor som var få förunnad. Storföretagen fick ett övertag över mindre företag och de fåtal som var utbildade för att sköta datorerna kunde påverka sin omgivning. Både i den offentliga förvaltningen och i det privata näringslivet byggde man centraliserade byråkratiska system just med hänvisning till datorns behov. Enskilda människor kom att känna sig underordnade en stor anonym maskin. Tekniken kom att överordnas en lång rad andra viktiga kriterier, t. ex. offentlighetsprincipen och den enskildes integritet. Teknikfokuseringen kom dessutom att leda till en lång rad olika satsningar som redan tidigt visade sig vara mindre lyckade och som ter sig näst intill naiva. Erfarenheterna från visar på det vanskliga i att politiskt försöka styra teknikanvändningen, inom dataområdet liksom inom andra områden. har vi ett helt spektrum av datortyper, alltifrån det som kallas super-datorer till hemdatorer som säljs i leksaksaffärer. Det finns också datorteknik i en mängd applikationer som man inte förknippar med datorer - industrirobotar, verktygsmaskiner, bilar och t. o. m. vissa hushållsmaskiner. Både datorernas snabbhet och bättre programmeringsmetoder har lett till en utveckling mot användarvänlighet - man behöver inte vara programmeringskunnig för att på ett effektivt sätt använda datorer. Specialgjorda program finns tillgängliga för en rad olika tillämpningar. Utvecklingen mot användarvänliga datasystem system som oavsett om de är baserade på egna persondatorer eller terminaler till större datorer - sätter användaren i centrum och möjliggör på så sätt förändringar i arbetslivet. Utvecklingen både vad gäller hårdvara och mjukvara sätter den enskilde i centrum på ett sätt som är en utmaning för vårt samhälles flexibilitet och kreativitet. Den enskildes överblick, småskaligheten, användarvänligheten och många fler av den nya informationsteknologins kännetecken pekar på lovande nya möjligheter för den enskilde individen. Tillgång till god information har alltid varit begärlig. För de finansiella marknaderna har det inneburit att man varit beredd att betala väl för att få tillförlitlig och snabb information. uppfann t. ex. börstelegrafen före glödlampan. När man tänker på informationssamhället förknippar man det också ofta med bildskärmar och telefoner hos börseller valutamäklare. Detta är ett område där data och telekommunikationsteknologin möjliggjort den hastiga förändring som just nu sker. Men information och behandling av information spelar en viktig roll i många andra sammanhang. Konstruktören som kan få reda på egenskaper och priser för olika standardkomponenter, virkeskarterarna 3 som beräknar skogens tillväxt, tjänstemannen som arbetar med ett bok- Mot. 1986/87 slut, studierektorn som lägger schema eller journalisten som skriver en K431 artikel - alla arbetar de med information i olika former och alla är de beroende av hur snabbt och väl de kan bearbeta fakta och presentera sina resultat. Främst datortekniken, men även de förbättrade telekommunikationerna har ökat våra förutsättningar att vara effektiva i vår behandling av information. Vi kan lagra och förmedla uppgifter med fantastisk hastighet och precision. Datorindustriernas tekniker håller också på att utveckla datorer och programmeringsmetoder som gör det lättare att strukturera och söka den information som finns lagrad. kommer information i vid bemärkelse att ytterligare öka i betydelse. Det kommer att bli ett sofistikerat utbud i informationen. Viss information är värdefull bara i - annan information kan lagras och vara värdefull . En del information är bara relevant för en enda individ annan kan spridas till masspublik utan att dess värde blir mindre för någon annan. Delvis kräver det nya informationssamhället att vi tänker i nya banor men till stor del är det gamla alldagliga uppgifter som kan utföras på ett nytt sätt. Trots all teknik förblir den enskilda människan den mest avancerade informationsbehandlare som finns. Datorer kommer aldrig att ersätta mänsklig intelligens - tvärtom kommer ökad datorisering att ställa ökade krav på våra kunskaper. har introduktion av ny teknik medfört kritik från dem som hävdat att denna skulle skapa arbetslöshet. Kritikerna har haft fel - ny teknik har inte skapat långsiktig arbetslöshet och misär, utan har i stället skapat välstånd och arbetstillfällen. Ny teknik innebär billigare produktion av varor och tjänster. Det innebär att fler får möjlighet att efterfråga nya varor eller tjänster, vilket i sin tur ökar sysselsättningen i någon annan del av ekonomin. Att vi i lever på en standardnivå som klart överstiger hur det svenska folket levde för bara 50 eller beror till stor del på att varor och tjänster blivit billigare tack vare tekniska framsteg och de rationaliseringar som därmed kunnat göras. Telefonsamtal skulle ha förblivit en möjlighet för endast ett fåtal om samtalen fortfarande skulle ha kopplats av telefonister. Maten hade varit både dyrare och sämre om djupfrystekniken aldrig införts. Inte heller har arbetslösheten ökat. 1800-talets början har det skett en snabb teknisk utveckling arbetslösheten har inte ökat men väl levnadsstandarden uttryckt både i materiell välfärd och i minskad arbetstid. Som synes finns det inget samband mellan hög produktivitet och arbetslöshet. Om vi i ställer oss vid sidan av den tekniska utvecklingen väljer 4 Figur 1 Arbetslöshet och teknisk utveckling i 1920-1979. Observationerna anger årsgenomsnitt för 5-årsperioder. Förindring av produktivitet % Källor: För arbetslösheten 19201957 fackföreningarnas statistik och 1979 AMS statistik över arbetslösa kassamedlemmar uppräknad med faktorn 1.4. För produktiviteten Drambo [1983] Tabell 6. vi också en lägre levnadsstandard och en högre arbetslöshet. Detta blir följden när svenska företag konkurreras ut. Ny teknik däribland datorteknik är därför en nödvändighet. Alla de olika applikationer där vi kan finna mikroelektronikteknik har inte tillkommit för att det funnits någon övergripande plan - de har uppstått för att duktiga innovatörer och produktutvecklare insett hur teknik kan utvecklas och appliceras till nya användningsområden. Datortekniken har utvecklats huvudsakligen i - en fri marknadsekonomi. I de planekonomiska länderna främst - ligger datortekniken generellt på en mycket lägre nivå. Man kan inte kommendera fram innovationer eller en kreativ miljö genom politiska beslut. Statsmakternas uppgift är inte att planera och styra datoranvändningen i samhället. Uppgiften är i stället att genom lagar och regler slå vakt om att väsentliga värden för individ och samhälle skyddas, sorn öppenheten gentemot nya idéer och ny teknik garanteras. offentlighetsprincipen måste anpassas till datateknologin så att medborgarnas möjligheter att kontrollera myndigheterna inte urholkas den enskildes integritet måste skyddas samhällets sårbarhet måste nedbringas till en rimlig nivå 5 i sin egenskap av datoranvändare måste staten leva upp till dessa krav Mot. som man ger skattebetalarna den effektivitet och service de K431 har rätt att erhålla. Det finns däremot ingen anledning att uppställa politiska mål eller riktlinjer för själva datoranvändningen som sådan. Svenskt näringsliv har visat att det är skickat att självt avgöra frågor om datorintroduktion. är bland de ledande länderna när det gäller praktiska applikationer av datorteknik. Vi har kommit långt när det gäller industrirobotar, CAD/och kontorsautomation. Denna utveckling har till stor del varit beroende av utländsk teknologi, men det är i sig ingen direkt nackdel. I de flesta företag är datoranvändning bara ett sätt att producera produkter billigare och bättre. Om vi för detta ändamål köper amerikanska datorer är detta bara ett utslag av en rimlig marknadsmässig arbetsfördelning. Det viktigaste är att vi måste försöka nyttja dem mera effektivt än i många andra länder. Vi har i också en betydande kompetens när det gäller komponenttillverkning. De svenska företagen på detta område är väl så effektiva och framgångsrika som de flesta av deras konkurrenter i , trots att de flesta europeiska länder har understött sin elektroniska industri med omfattande statliga subventioner. I längden kommer inte subventionerade företag i elektronikbranschen att kunna uppvisa en sådan livskraft och innovationsförmåga att de förmår konkurrera med amerikanska och japanska företag. Därför bör inte några generella subsidier eller stöd utgå. Företagen skall inte heller leva i en skyddad värld genom att vi reser murar mot utländsk konkurrens. Att handlingar hos våra myndigheter skall vara offentliga enligt den s. k. offentlighetsprincipen är en grundläggande och för vårt samhälle omistlig rättsgrundsats. Denna innebär främst att medborgarna förutsätts kunna ta del av de handlingar som utgjort myndigheternas beslutsunderlag, i syfte att kontrollera att myndigheterna följt gällande lagar och andra författningar. Insynsrätten gäller såvida inte någon uttrycklig regel i sekretesslagen föreskriver att utlämnande inte får komma i fråga. Den tekniska utvecklingen på ADB-området, som bl. a. inneburit att myndigheterna i allt större utsträckning använder s. k. databaser som stöd för sitt beslutsfattande, får inte tillåtas förändra denna grundläggande avvägning mellan handlingsoffentlighet och sekretess. Avvägningen är av avgörande betydelse i den svenska samhällsmodellen. Möjligheten att i domstol pröva olika myndighetsbeslut är begränsad. Det finns därför all anledning att slå vakt om denna avvägning även i den nya datoriserade myndighetsverksamheten. En förskjutning åt det ena eller andra hållet kan få allvarliga konsekvenser. En begränsning av handlingsoffentligheten till följd av myndigheternas ADB-användning kan inte accepteras. Detta skulle i vart fall i ett längre perspektiv t. ex. kunna innebära en risk för att myndigheterna korrumperas på det sätt som kan förekomma i andra sam- 6 Det skulle också kunna få negativa effekter för den fria samhällsde- Mot. En utvidgad offentlighet medför emellertid integritetsrisker både K431 för individer och företag men även för vår nation som sådan. Gällande rätt på offentlighetens område anses numera innebära bl. a. att myndigheterna är skyldiga att tillhandahålla även sådana s. k. potentiella handlingar som myndigheterna inte själva behöver i sin myndighetsutövning. och som aldrig ingått i en viss myndighets beslutsunderlag. Myndigheterna anses t. o. m. skyldiga att som ett utflöde av handlingsoffentligheten göra sammanställningar med nya program eller bearbeta sina databaser med program som den enskilde själv tillhandahåller. Handlingsoffentlighetens omfattning har härigenom kommit att bestämmas av vad som är tekniskt möjligt att ta fram ur en databas i stället för att gränsen för insynsrätten bestäms av den berörda myndighetens verksamhetsuppgifter. Härigenom har man i motsvarande mån fjärmat sig från den grundsats som motiverade handlingsoffentligheten. Även med avseende på uppgiftslämnandet mellan skilda myndigheter har de ovan redovisade förhållandena fått allvarliga konsekvenser. Vid den senaste översynen av sekretesslagstiftningen fann man det från integritetssynpunkt angeläget att fastslå att sekretesslagens regler även skulle gälla mellan myndigheter - t. o. m. mellan självständiga verksamhetsgrenar inom samma myndighet. har emellertid den tekniska utvecklingen bl. a. lett till förekomsten av de ovan nämnda potentiella handlingarna. Detta har i praktiken öppnat för ett vidgat dataflöde mellan myndigheterna. Knappast någon myndighet torde undanhålla en annan myndighet sådana sammanställningar av data som är tekniskt möjliga att ta fram ur den egna databasen om dessa sammanställningar ändå skulle utlämnas enligt offentlighetsprincipen därest någon enskild begärde detta. Härigenom kommer myndigheterna faktiskt att kunna använda offentlighetsprincipen för att kontrollera enskilda, medan syftet med principen är det rakt motsatta. De nu redovisade problemställningarna måste uppmärksammas i högre grad än . Data- och offentlighetskommittén har under sin drygt tvååriga verksamhet ännu inte ens böijat utreda dessa frågor. Det finns vidare anledning att i betydligt högre grad än tidigare diskutera formerna för hur sekretessbelagd information på data skyddas samt under vilka former sekretessbelagd information lämnas ut. De tekniska möjligheterna till intrång ger anledning till oro. I det avsnitt som behandlar sårbarhetsfrågor återkommer vi till skyddet av sekretessbelagd information. Utlämnandet av uppgifter från myndigheter till olika forskningsregister har uppmärksammats, bl. a. med anledning av . Detta fall och t. ex. utlämnandet av uppgifter från sjukvården till olika centrala register ger anledning att ifrågasätta vissa myndigheters sätt att hantera och utlämna sekretessbelagd information. Regeringen bör därför vidta åtgärder för att försäkra sig om att myndigheters hanterande av sekretessbelagd information även i praktiken stämmer med sekretesslagens förpliktelser. Formerna för uppgiftslämnandet enligt sekretesslagen lämnar ur den 7 enskildes perspektiv mycket övrigt att önska. Beslut om uppgiftslämnande Mot. fattas av den enskilda myndigheten utan möjlighet för den registrerade - K431 som lämnat uppgifter i tron att dessa skall stanna hos myndigheten att Det finns därför anledning att överväga en besvärsrätt för den enskilde registrerade så att prövning kan ske av annan instans än den Vad som i fråga om besvärsrätt anförts bör ges regeringen till känna. Att skydda den enskildes integritet Datalagen trädde i kraft . Den är avsedd att vara ett skydd gentemot otillbörliga intrång i den enskildes integritet vad avser ADB-baserade personregister. Lagen slår bl. a. fast vad gäller begreppet otillbörligt intrång att inställningen som föreligger, eller kan antas föreligga, hos dem som kan registreras skall beaktas vid bedömningen av vad som är otillbörligt intrång. Trots det skydd som datalagen syftar till att ge den enskildes integritet kan man konstatera att utvecklingen har gått åt det motsatta hållet. I själva verket är den enskildes privata sfär väsentligt mindre än den var före datalagens tillkomst. Medborgarnas oro inför denna utveckling har manifesterats på en lång rad olika sätt . Den har bl. a. märkts som reaktioner mot folk- och bostadsräkningen, som ovilja att lämna uppgifter till andra typer av undersökningar och har rikligt manifesterats både i media och i heltäckande opinionsundersökningar. Det skydd datalagen ger den enskildes integritet har i praktiken försvagats. Detta har skett bl. a. genom att regeringen i besvärsärenden snarare har gjort allmänpolitiska avvägningar mellan den enskildes intresse och det offentligas än en strikt bedömning av vilken rätt till skyddad integritet som datalagen ger den enskilde. Den offentliga sektorns utveckling har dessutom lett till ett så omfattande registrerande att den enskilde medborgaren knappast kan ha någon överblick över var han är registrerad, lika litet som han kan ha kännedom om vilka uppgifter som finns registrerade och vem som kan få tillgång till dem. Den enskilde kan än mindre påverka spridningen av insamlade uppgifter om den egna personen. Datatekniken erbjuder kommunikationsmöjligheter och sammanställningsmöjligheter som har lett till att sekretesskyddet i praktiken har urholkats som myndigheternas försäljning av personuppgifter inneburit en utvidgning av offentlighetsprincipen in absurdum. Det är därför inte svårt att förstå den enskilde medborgarens oro inför utvecklingen. I de flesta kontakter med det offentliga möter den enskilde krav på att uppge personuppgifter. Statliga myndigheter, kommuner och landsting har alla sina register, som alla kräver sin del av den enskildes privatliv och som oftast förutsätter samköming med andra register. Ur dessa register lämnas uppgifter vidare till andra myndigheter samt till forskning och statistik. Inom barnomsorgen, äldrevården och sjukvården ställs frågor om den 8 enskildes privata förhållanden, vilket också är fallet när han står i bostads- Mot. 1986/87 kö eller begär bostadsbidrag. Uppgifterna registreras och sammanställs, K431 lagras och skickas vidare till andra myndigheter. De flesta landsting har omfattande patientdatabaser som innehåller uppgifter som kan anses som ytterligt integritetskänsliga. Utvecklingen mot minskad integritet är inte nödvändig. Det vore farligt om datatekniken kom att identifieras med kontroll. Det skulle minska möjligheterna att utnyttja datatekniken så att den underlättar den enskildes arbete och information. Om lagstiftningen som värnar den enskildes integritet skärps kommer möjligheterna att till vara ta den nya informationsteknologin att avsevärt stärkas. För oss är det viktigt att slå vakt om den enskildes integritet. Skyddet av den enskildes integritet bör baseras på attityden att personuppgifter tillhör den enskilde. När uppgifter måste insamlas skall detta ske med stor respekt för denne. Insamlade uppgifter bör så långt möjligt vara en sak mellan den enskilde och myndigheten. Offentlighetsprincipen utgör härvidlag en begränsning. Det faktum att insamlade uppgifter blir offentliga bör å andra sidan fungera som en restriktion för mängden av material som insamlas. Myndigheterna bör dessutom inte genom försäljning aktivt sprida uppgifterna vidare. Vad är integritet? Begreppet integritet är svårt att objektivt definiera utifrån den enskilde medborgarens perspektiv. I ett mer allmänt perspektiv kan det dock beskrivas enligt följande. För det första är graden av integritet beroende av andras möjligheter till insyn i den enskildes privatliv. För det andra beror integriteten av hur stor kontroll och kännedom den enskilde har över hur insamlade uppgifter används. Det blir därmed viktigt att skydda mot insyn och att öka den enskildes kontroll över insamlade uppgifter. Svårigheten att generellt bestämma vad som för individen är känslig information är ingen ursäkt för underlåtenhet att skydda integriteten. Tvärtom gör denna svårighet att skyddet och den enskildes kontroll bör vara så omfattande som möjligt. Därmed kan den enskilde i största möjliga mån själv dra gränsen för sin integritet. En stor del av de frågor som gäller data och den enskildes integritet utreds av data- och offentlighetskommittén. Denna borde kunna lämna förslag till förstärkt skydd för den enskildes integritet. Vi vill i det följande peka på åtgärder som vi bedömer som angelägna i syfte att anpassa datalagen och annan lagstiftning till de hot som möter den enskildes integritet. Det avgörande hotet mot den enskildes integritet är när han eller hon tvingas lämna ifrån sig personliga uppgifter. När uppgifterna väl är lämnade har den enskilde inte längre någon kontroll eller egentlig kunskap om 9 hur de används. Ny lagstiftning kan t. ex. tillkomma som medger nya Mot. användningsområden av insamlade uppgifter. Intrång i integriteten kan ske K431 genom att sekretesskyddet fungerar dåligt. Tillstånd till nya samkörningar mellan olika dataregister kan lämnas. Sekretess som har rått kan Mot denna bakgrund är det nödvändigt att minska myndigheternas rätt att insamla, registrera, lagra och vidarebefordra personuppgifter. Regeringen bör därför tillsätta en delegation med uppgift att föreslå minskningar i medborgarnas uppgiftsskyldigheter. I ett större perspektiv är den enskildes integritet direkt beroende av hur mycket den offentliga makten intervenerar i den enskildes vardag. Enkla och generella system för välfärd minskar behovet av kontroll och personuppgifter. En ökad frihet för den enskilde medborgaren, ett spritt ägande, uppluckring av offentliga monopol samt lägre skatter är exempel på politiska åtgärder som inte bara ökar utrymmet för den enskildes egna beslut och engagemang utan också stärker den enskildes integritet. Denna politik skisseras i en lång rad andra motioner som lämnas in till årets av företrädare för moderata samlingspartiet. Den enskilde medborgarens integritet behöver ett grundlagsskydd. Utan ett sådant skydd riskerar den enskildes integritet att bli en restpost som blir beroende av andra politiska beslut. Genom grundlagsskydd tvingas annan lagstiftning att anpassas till den respekt skyddet av den enskildes integritet kräver. Skyddet av den enskildes integritet blir härigenom baserat på en helhetssyn och inte ett resultat av en mängd skilda överväganden, som alla har till främsta syfte att uppnå andra politiska mål. Ett grundlagsskydd bör inte vara utformat med hänsyn till en viss informationsteknologi. Det bör i enlighet med detta inte ersätta datalagens skydd. Det bör ha en symbolisk betydelse men också vara rätts verkande. Enligt vår mening bör det ge uttryck för en grundläggande attityd till formerna för enskilda medborgares uppgiftslämnande till det offentliga. För det första bör grundlagsskyddet stadga att den enskildes personuppgifter skall betraktas som om de tillhör den enskilde. För det andra bör grundlagsskyddet stadga att offentliga myndigheters insamling av uppgifter skall ha stöd i särskild registerlag. En sådan lag bör ange formerna för insamlingen, hur insamlade uppgifter skall användas, lagras och registreras. Vidare bör i en sådan lag anges formerna och förutsättningarna för eventuella samkörningar med andra register samt under vilka villkor sekretessbelagda uppgifter skall kunna utlämnas, t. ex. till forskning.