mot · GA02Ub338 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub338 m. fl. Den föreslagna besparingen på statsbidrag till kommer, om den genomförs i den form som föreslås, att få allvarliga negativa effekter för både elever och personal. Den s. k. SÅS-resursen är ett direkt stöd för elever med olika slags handikapp. Många skulle, utan det extra stödet, inte kunna få följa undervisningen tillsammans med sina kamrater. De skulle hänvisas till specialklasser, skoldaghem specialskolor m. m. Men det är lika mycket en fråga för andra elever, elever utan de svårigheter och problem som SÅS-resursen medger att man arbetar med inom skolan. I många fall skulle besparingen medföra stor förändring i klassrummet och den dagliga undervisningen. Det är allmänt känt att det fåtal elever som behöver extra stöd kan, om de inte får det, störa och rent av förstöra undervisningen för alla sina kamrater. Det i sin tur ökar riskerna för mobbning och utfrysning. Det är riktigt som sagts i många sammanhang att pengar inte ensamma kan avhjälpa problemen med en tilltagande mobbning och våld i skolan och i samhället. Men det torde också stå utom allt tvivel att vuxna personers tid och engagemang har stor betydelse för barnens utveckling. Detta kräver ekonomiska resurser. Barnen behöver vuxna lärare, förebilder och arbetskamrater i sin vardag för att kunna ta till sig det normsystem och den synsätt på umgänget människor emellan som vi gjort till vårt. Den enorma påverkan barnen är utsatta för via massmedierna - mest genom TV och video - går ofta i en annan riktning och kräver riktiga, verkliga och mänskliga relationer som motvikt. Därför har vuxentätheten i skolan en avgörande betydelse för utvecklingen, inte bara när det gäller undervisningens kvalitet utan också för våra barns utveckling till harmoniska och solidariska människor. De besparingar som föreslagits har ofta beskrivits som att vissa rastaktiviteter dras in. Man har menat att den typen av verksamhet får kommunerna själva ansvara för. Men att vara rastvakt är en skyldighet som varje lärare har. Hela tyngden av besparingarna, som t. ex. för del uppgår till över 20 milj. kr., gäller insatser för de mest utsatta elevernas undervisning. I drabbas mellan 40 och 60 speciallärare, liksom invandrarkuratorer, invandrarpsykologer och elevassistenter i tunga områden. I försvinner 11 milj. kr., dvs. av det nuvarande anslaget. Denna minskning kommer att drabba de utsatta grupperna, som 1 1 1986/87. t. ex. lärare och fritidsassistenter i terapiskolor och heldagsskolor, lärare i sjukhusundervisning, sjukskrivna barn i hemmet och på samt elever med behov av personliga assistenter. Bilden är liknande i och många andra kommuner. Det föreligger också stora risker för att minskningen av de här stöden innebär en allvarlig försämring av situationen för de funktionshindrade eleverna. Regeringen avser inte att stödet till de funktionshindrade eleverna skall minska, men om anslaget minskas så kraftigt, är risken uppenbar att stödet till de handikappade eleverna minskas. En annan risk är att stödet faktiskt helt och hållet får gå till just de handikappade eleverna med den följd detta kan få för andra elever. Vid ett sådant förfarande är det en uppenbar risk för att integreringen av handikappade elever försvåras. Andra elever, lärare och föräldrar kan upleva att den handikappade eleven lägger beslag på alla resurser som kan behövas för extra stöd åt olika elever. Anslagen till samlad skoldag och fria aktiviteter används mycket olika i olika kommuner och skolor. På många håll har man dock hittat bra former för att uppfylla målsättningarna med anslagen. Där bryts en bra verksamhet sönder om inga pengar finns. Det har kostat mycket arbete och omtänkande för att få till stånd ett vettigt samarbete mellan skolan å ena sidan och föreningsliv m. m. å andra sidan. Mödan har dock givit resultat i en mer sammanhållen skola där man kan ta ansvar för elevens fostran enligt Lgr 80 på ett bättre sätt. Den samlade skoldagen har också givit förutsättningar att lösa barnomsorgen på bra och effektivt sätt i många kommuner. Eleverna har gemensamma tider, och det har medfört effektivare resursutnyttjande. Genomförs förslaget om att slopa bidraget till samlad skoldag kan vi förutse ökningar när det gäller statsbidragen till de traditionella fritidshemmen. Det handlar dock inte bara om skoldagens längd, utan också om så viktiga och svåra saker som förståelse och respekt för andra människor och deras uppgifter i samhället och ansvaret för sig själv och andra. När skolan och andra delar av vårt samhälle närmat sig varandra ger det eleverna insikter och kunskaper som inte går att läsa sig till i en bok. Inom fria aktiviteter och den samlade skoldagens ram har man haft resurser att arbeta med sådant som vi vet har svårt att tränga igenom i den vanliga undervisningen. Slopas resurserna riskerar vi att dessa delar av läroplanen inte förverkligas. Det skulle vara mycket olyckligt om den positiva, och med mycken möda påbörjade, utvecklingen bröts. Därför anser vi att den besparing som föreslås på anslagen för särskilda åtgärder inom skolan, fria aktiviteter och samlad skoldag i stället görs på annat sätt. Vi anger här några exempel på besparingar - det kan naturligtvis finnas andra - som visserligen också skulle drabba skolan och kommunernas ekonomi, men med en något annan fördelningsprofil. Den av regeringen föreslagna besparingen slår hårdast i sådana kommuner där man på grund av stora problem får stor tilldening av SÅS-resurser. Vi vill undvika det. Motsatt effekt skulle det kunna bli om man i stället för att som betala ut statsbidrag till lärarlöner enligt fem olika grupper, begränsade sig till tre Det kan mycket väl motiveras med att det är där man har de mest välutbildade och erfarna lärarna. Det finns goda skäl att tro att behoven av andra speciella insatser (SÅS) är mindre i dessa skolor än i skolor med lärare med kort utbildning och erfarenhet. förekommer stora skillnader mellan kommunerna när det gäller statsbidragstilldelningen. Som ett exempel på det nuvarande systemets effekter kan nämnas att en grundskoleelev i någon av mer välmående norrkommuner under sin grundskoletid får ett högre statsbidrag än sin kamrat som bor i någon av de fattigare kommunerna söder om . SÅS-resursen har varit något av en utjämningsfaktor även om den inte kunnat utjämna skillnaderna helt. Försvinner en stor del av SÅS-resursen ökar skillnaderna mellan rika och fattiga kommuner. En stor del av SÅS-resursen har använts för att utjämna skillnader mellan kommunerna med invandrartäthet, stor in- och utflyttning, ogynnsam elevantalsutveckling och problem inom vissa stadier, skolenheter eller kommundelar. Det finns också besparingsalternativ som skulle slå proportionellt mellan kommunerna. En generell, minskad täckningsgrad av lärarlönerna har genomförts tidigare och får bäras i kronor räknat per elev lika mellan kommunerna, likaså ett minskat statsbidrag till skolledarorganisationen. I båda fallen kan graden anpassas till den nivå som behövs för att täcka kraven på besparingar. Ett ytterligare alternativ är att ändra utbetalningsrutinerna för förskott på statsbidragen för den kommunala skolverksamheten så att staten kan tillgodoräkna sig ränteinsatser. Vi är medvetna om att fattiga kommuner har svårare än rika att ersätta uteblivna statsbidrag med egna medel. Till stor del försvåras detta av att skolans resursanvändning i så hög grad är styrd av statliga regler. I takt med att statens ekonomiska ansvar för minskar, bör man pröva möjligheterna till en mer flexibel användning av resurserna än vad som är möjligt . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår den i budgetpropositionen föreslagna besparingen om 149 milj. kr. på anslaget Särskilda åtgärder i i samband med att detta anslag omvandlas till det nya anslaget Särskilda insatser inom skolområdet, 2. att avslår den föreslagna besparingen om 11,2 milj. kr. på anslaget Bidrag till den samlade skoldagen i samband med att detta anslag omvandlas till anslaget Utveckling av samlad skoldag, 3. att avslår den föreslagna minskningen av förstärkningsresursen motsvarande 71 milj. kr. under förutsättning att anslaget till statsbidrag till lärarlöner nedräknas och/eller periodiceringen av förskott på statsbidragen till kommunernas skolverksamhet förändras så att en sammantagen besparingseffekt motsvarande 231,2 milj. kr. 1 * 1986/87. () () () ()