mot · GA02sf254 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf254 m. fl. Skada genom arbete har tidigt varit föremål för lagstiftning. Lagen om ersättning för skada till följd av olycksfall kom 1901 och följdes av lagen om försäkring för olycksfall i arbete 1916, lagen om försäkring för vissa yrkessjukdomar 1929 och lagen om yrkesskadeförsäkring (YFL) 1954. gäller lagen om arbetsskadeförsäkring (LAF) och lagen om statligt personskadeskydd (LSP). Arbetsskadeförsäkringen omfattar alla förvärvsarbetande, elever som genomgår utbildning med särskild risk för arbetsskada samt egenföretagare och uppdragstagare, som ej har undantagande från försäkringen för tilläggspension. Arbetsskadeförsäkringen intar en särställning inom socialförsäkringen. Om en sjukdom eller skada bedöms som orsakad av arbete utgår 100-procentig ersättning efter den s. k. samordningstiden med sjukförsäkringen . Dessutom utgår ersättning för sjukvårdskostnader jämte resor och andra kostnader. Skillnaden i ersättningsnivå beror på att arbetsskadeförsäkringen vilar på en annan principiell grund än övriga socialförsäkringar. Den är ett slags ansvarighetsförsäkring avsedd att täcka arbetsgivarens skadeståndsansvar då en anställd drabbas av sjukdom eller skada i arbetet. Behovet av en särskild arbetsskadeförsäkring har ytterst grundats på nödvändigheten av att en ersättningsskyldig - arbetsgivaren verkligen är ekonomiskt i stånd att uppfylla sina förpliktelser. Vissa grupper har otillräckligt eller inget skydd vid arbetsskada. Delpension inräknas ej i underlaget till livränta på grund av arbetsskada, vilket innebär reducerad kompensation. För den stora gruppen hemarbetande finns inget arbetsskadeskvdd alls trots den statistiskt klarlagda farliga arbetsmiljön. Vissa grupper studerande, t. ex. i arbetsmarknadsutbildningen, saknar också ett skydd inom arbetsskadeförsäkringen. Erfarenheter av den nya arbetsskadeförsäkringen Arbetsskadeförsäkringen i nuvarande utformning har visat sig mycket arbetskrävande och svårhanterad vid landets försäkringskassor. Ärendetillströmningen har ökat kraftigt, vilket framgår av nedanstående tabell: 1980 1981 1982 1983 1984 1985 Inkomna ärenden 42 100 41 400 42 900 45 600 54 400 64 600 Avgjorda ärenden39 300 43 700 41 800 40 700 45 900 57 100 därav bifall 22 300 24 000 24 200 25 500 29 000 38 600 Balans 31/12 20 300 18 000 19 200 24 000 32 500 40 000 Trots att försäkringskassorna ökat ärendebehandlingen med genom ökad produktivitet, rationaliseringar och prioriteringar samt ökat resurstillskott från statens sida ökar ärendebalanserna. var antalet oavgjorda ärenden 20 300 medan balansen vid tredje kvartalets utgång var drygt 47000. Balansläget är oroväckande, vilket även socialförsäkringsutskottet konstaterat. Det dröjer upp till innan ett nytt ärende över huvud taget kommer upp till behandling och besvärsärenden, som går ända upp till försäkringsöverdomstolen, kan ta upp till i anspråk. Enligt innefattar handläggningen av arbetsskadelagen ett flertal grundläggande problem, bl. a. följande: 1. behov av ett medicinskt underlag, som ofta inte är möjligt att erhålla, 2. fortlöpande ändringar av praxis genom försäkringsöverdomstolens domar, 3. ökande tillströmning av ärenden och ökande ärendebalanser, 4. konflikt mellan intresset av en omfattande statistik- och kunskapsutveckling om riskerna i arbetsmiljön och den enskildes intresse av klara och stabila regler rörande ersättningen. Den medicinska bedömningen av arbetsskadeärenden är synnerligen svår när det gäller arbetssjukdomar. Bedömningen av ärendena skall enligt arbetsskadelagens 2 kap. 1 och 2 §§ ske i två steg. För det första skall avgöras om en sjukdom eller skada beror på skadlig inverkan och för det andra om denna sjukdom eller skada uppkommit i arbetet. Särskilt svåra är bedömningarna av psykiska och psykosomatiska sjukdomar och sådana sjukdomar, där grundsjukdomen kan hänföras till degenerativa förändringar eller vilkas ursprung över huvud taget inte kan fastställas. I specialmotiveringen till LAF uttalades: Till de sjukdomar som kan föranleda ersättning från arbetsskadeförsäkringen kommer att höra reumatiska sjukdomar, andra sjukdomar i ryggrad och leder samt psykiska och psykosomatiska sjukdomar. Det finns anledning att understryka att dessa sjukdomar ofta är särskilt svårbedömda. Det kan helt Mot. naturligt inte accepteras att sjukdomar som drabbar de försäkrade oberoen- Sf254 de av om de förvärvsarbetar eller ej blir betraktade som arbetsskador. Ständiga praxisförskjutningar i besvärsinstanserna, särskilt i försäkringsöverdomstolen, har emellertid givit vid handen att lagstiftarens intentioner förändrats väsentligt. i har i en skrivelse till sagt följande: Praxisförskjutningarna i besvärsinstanserna har med tiden skapat en allt större osäkerhet vid den tvåstegsprövning som föreskrives i 2 kap. Nuvarande tillämpning är att i stort sett varje arbetssituation bedöms som skadlig inverkan. Beträffande sambandsbedömningen visar tillämpningen att sådana förhållanden som att t. ex. vissa sjukdomsförlopp är höljda i dunkel beträffande uppkomstsätt och förlopp samt vidare att en rad förändringsprocesser i andra sammanhang ses som ett led i det normala åldrandet inte leder till att betydligt starkare skäl kan anses tala emot orsakssamband. Vårt sammantagna intryck av det aktuella rättsläget är att lagstiftarens intention med arbetsskadeförsäkringen har förändrats genom praxisutvecklingen. I sin nya tillämpning är arbetsskadelagen inte längre ett försäkringsskydd enbart för de skadliga faktorer, som kan förekomma i en arbetsmiljö, utan även till synes normala fall med degenerativ förändring synes kunna betraktas som varaktiga sjukdomstillstånd uppkomna genom arbetet. Arbetsskadeförsäkringen tenderar därmed att övergå till en allmän försäkring som kan träda i kraft när individen efter ett visst antal år i arbetslivet börjar få känning av åldersbetingade förändringar. i har liksom personalen vid många försäkringskassor gett upp. Örebrokassan tänker ta konsekvenserna av praxisändringarna och reducera utredningskraven väsentligt, nedbringa antalet konsultationer med förtroendeläkare och andra läkare samt förenkla bedömningen väsentligt vad gäller orsakssamband m. m. i ärenden rörande ryggoch ledbesvär. - Vad blir nästa steg? Kommer arbetsskadelagen att bli ett instrument för en sakta insmygande 100-procentig sjukförsäkring över hela linjen? Personalen vid utredningsavdelningen vid läns allmänna försäkringskassa presenterade en egen utredning med följande slutord: Vi tycker inte att man ska göra någon åtskillnad på sjukdom/skada uppkommen i arbetet respektive utom arbetet. Ersättningsnivån bör vara lika i båda fallen då det ekonomiska avbräcket drabbar människorna lika oavsett om skadan/sjukdomen har sitt upphov i arbetet eller ej. Med den nuvarande ökningstakten av inkomna anmälda arbetsskador befarar vi, att de administrativa kostnaderna för denna försäkring blir orimliga i förhållande till det ekonomiska utfallet för den enskilde. Dessutom kan man räkna med allt längre väntetider för de försäkrade innan de får sina ärenden avgjorda. I de fall LAF ändock skall finnas kvar föreslår vi att den enbart inriktar sig på livränteärenden, dvs. de fall där den enskilde genom Mot. arbetsskada drabbas av ett väsentligt inkomstbortfall genom omplacering Sf254 Utredning utan konstruktiva förslag Regering och riksdag är väl medvetna om att arbetsskadeförsäkringen fungerar djupt otillfredsställande . Regeringen tillsatte därför en utredning, som avgav ett förslag . Utredningens direktiv var emellertid mycket snäva. Å ena sidan ställdes inga väsentligt ökade resurser i utsikt, å andra sidan fick inte utredningen lägga fram det förslag om en utökning av den s. k. samordningstiden från 90 som hade diskuterats av utredningen för att nedbringa de orimligt långa väntetiderna. Utredningen blev därför något av en besvikelse för alla parter, såväl för dem som önskade en utbyggnad av försäkringen som för dem som ansåg att en ökad samordning med sjukförsäkringen var rimlig. Utredningsförslagen var i korthet följande: O 18 miljoner i resurstillskott Företagshälsovårdens centrala roll vid arbetsskadeutredningar Specialisering av utredare och pensionsföredragande och vidgad behörighet för tjänstemannabeslut Alla är ense om att intet av dessa förslag kommer att ha någon avgörande betydelse för arbetsskadehandläggningen. Antalet inkomna ärenden ökar, balanserna växer ... Vilka vägar att gå? Alla torde vara överens om att extraordinära åtgärder måste till, om arbetsskadeförsäkringen i nuvarande utformning ska fungera någorlunda tillfredsställande. uppfylls inte ens elementära rättsvillkor för en socialförsäkring. I petita för /87 begärdes mycket kraftiga resurstillskott enligt nedanstående: Vid detta begärda resurstillskott beräknas det ändå föreligga en balans med 60 000 arbetssjukdomsärenden och 8 000 övriga ärenden . Vid oförändrade resurser skulle det föreligga en balans om 165 000 ärenden. I budgetpropositionen 1986/87:100 sägs följande: Mot. Antalet arbetsskadeärenden har utvecklats mycket snabbt. Förklaringarna till detta är flera. Kunskapen om arbetsskadeförsäkringen har ökat genom information från försäkringskassorna och parterna på arbetsmarknaden. En snabb utveckling har också skett av praxis och därigenom också en ökning av försäkringskassornas godkännande frekvens. Den snabba praxisutvecklingen har också lett till problem och osäkerhet vad gäller försäkringens tillämpning och administration.Utvecklingen har också lett till en snabb kostnadsutveckling för arbetsskadeförsäkringen. Utgifterna överstiger nu betydligt de inkomster som följer genom arbetsskadeavgiften enligt nuvarande nivå. som vid slutet av uppgick till kan med nuvarande utveckling beräknas vara slut vid utgången av För att undvika att ett underskott uppstår på arbetsskadefonden bör arbetsskadeavgiften höjas fr. o. m. . I budgeten sägs vidare: För att möta den kraftiga ärendetillströmningen inom arbetsskadeförsäkringen kommer att anvisas för innevarande budgetår. Jag har också beräknat en engångsanvisning motsvarande för detta ändamål under /88. Det säger sig självt att något radikalt måste göras åt en socialförsäkring, som fungerar så dåligt och som kräver så stora ekonomiska resurser. De av regeringen föreslagna åtgärderna kommer inte att lösa några grundläggande problem. Följande alternativ kan diskuteras och har i olika sammanhang framförts: En utökning av personalresurserna inom kassorna enligt RFV:s ovanstående beräkningar (och trots detta kommer ärendebalanserna att vara mycket stora). En 100-procentig ersättningsnivå såväl inom sjukförsäkringen som arbetsskadeförsäkringen. I RFV:s yttrande över betänkandet Översyn av arbetsskadeförsäkringen (SOU 1985:54) sägs bl. a. följande: Ett radikalt alternativ - som borde undersökas vore att bringa ersättningsnivån inom den allmänna sjukförsäkringen i överensstämmelse med ersättningsnivån inom arbetsskadeförsäkringen genom att höja nivån vid sjukdomsfall inom den allmänna sjukförsäkringen till . Enligt gjorda beräkningar skulle den totala årliga nettokostnaden för en sådan förändring bli . En ökning av den s. k. samordningstiden från nuvarande , som enligt arbetsskadeutredningen skulle minska antalet arbetssjukdomsärenden med och antalet övriga arbetsskadeärenden med och därmed väsentligt förkorta väntetiderna och minska balanserna. En total samordning mellan sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen till sjukförsäkringens nuvarande ersättningsnivå om samt satsning av resurserna till fall av långvarig eller livsvarig sjukdom/skada, dvs. En helt ny typ av ansvarighetsförsäkring tecknad i försäkringsbolag eller hos . Arbetsskadeförsäkringen enligt nuvarande utformning har visat sig vara ett Sf254 mycket svårhanterligt och föga rationellt instrument för att tillgodose det i många fall marginella behovet av extra försäkringsskydd utöver den allmänna sjukförsäkringen. Därtill kommer att den är oerhört kostnadskrävande i förhållande till den ersättning som försäkringen ger. Vi delar därför uppfattning i yttrandet över arbetsskadeutredningen att problemen med arbetsskadeförsäkringen är sä allvarliga att en ny utredning bör tillsättas omgående. Vi ifrågasätter om det inte är dags att undersöka om inte behovet av ekonomisk trygghet vid arbetssjukdom/skada kan tillgodoses på annat och bättre sätt än inom ramen för nuvarande arbetsskadeförsäkring. Utgångspunkten bör vara att den allmänna sjukförsäkringen som oavsett orsaken till skadan eller sjukdomen täcker alla vårdkostnader och, i princip, av inkomstbortfallet. Då det gäller ytterligare behov av försäkringsskydd av inkomstbortfallet, eventuellt behov av livränta m.m. finns en närliggande parallell i den obligatoriska trafikskadeförsäkringen. Vi anser att det bör undersökas om inte behovet av arbetskadeförsäkring kan tillgodoses genom kombinationen allmän sjukförsäkring och en obligatorisk ansvarighetsförsäkring för arbetsgivare. En sådan ansvarighetsförsäkring bör kunna tecknas i vilket försäkringsbolag som helst även hos , om det kan konkurrera. Försäkringar bör kunna tecknas av varje företag för sig eller t. ex. branschvis. Det bör också vara möjligt att i avtal mellan parterna reglera hur försäkringen i detalj skall vara uppbyggd. Huvudsaken är att det i botten finns en lagstadgad skyldighet för alla arbetsgivare att teckna ansvarighetsförsäkring mot arbetssjukdom/skada. En ansvarighetsförsäkring enligt vår modell skulle också kunna omfatta oförsäkrade grupper eller enskilda personer. I avvaktan på utredning av och förslag till en sådan arbetsskadeförsäkring som vi skisserat bör samordningstiden mellan sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen förlängas från nu gällande 90 . Detta bör gälla fr. o. m. . Den föreslagna utredningen bör arbeta skyndsamt och förslag föreläggas i så god tid att ikraftträdandet av en väsentligt reformerad arbetsskadeförsäkring kan ske före utgången av . Syftet bör vara att åstadkomma ett sådant resultat att utgifterna bringas till en rimlig nivå. Resurserna bör främst satsas på fall av långvarig sjukdom eller skada. Våra förslag innebär att en eventuell höjning av arbetsskadeavgiften kan anstå. Vi yrkar därför avslag på den föreslagna höjningen till från . Med åberopande av vad i motionen anförts hemställs 1. att hos regeringen begär ny utredning och förslag till reformering av arbetsskadeförsäkringen, varvid den av oss skisserade modellen prövas, 2. att beslutar att i avvaktan på förslag enligt ovan Mot. samordningstiden mellan sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäk- Sf254 ringen förlängs fr. o. m. , 3. att avslår förslaget om höjning av arbetsskadeavgiften. inger (m) () () () ()