mot · GA02K410 · 1987-01-21 00:00:00 — 1986/87: K410 m. fl. (fp) Data och integritet har många debattörer och experter hävdat att vi är på väg in i en ny ekonomi. avlöstes jordbrukssamhället av industrisamhället. Nästa skede skulle vara informationssamhället. Faktum är att vi är på väg. Vi står mitt uppe i informationsekonomin. Undersökningar från visar att långt fler än hälften av alla anställda där sysslar med att samla in, sammanställa eller bearbeta information . Utvecklingen är och har varit densamma i och andra västländer. Övergången från industriekonomi till informationsekonomi har gått ofattbart snabbt. var datamaskinen ett okänt begrepp för de flesta. Datorer finns nu överallt. De styr och övervakar produktionsprocessen i industrin. Produkter konstrueras och ritas med avancerade CAD/CAMprogram. På kontoren skrivs dokumenten på ordbehandlare. Interna meddelanden överförs med elektronisk post. Information hämtas i databanker. Nationella och internationella betalningsströmmar sköts via datorer. Elektroniska spel finns i ett stort utbud för hemdatorer och persondatorer. Datorerna har fått allt större kapacitet och blivit allt mindre och billigare. Någon har gjort ett försök med en jämförelse mellan datorer och bilar. Med samma utvecklingstakt som elektroniken genomgått skulle en bil : - uppnå en hastighet av - och praktiskt taget inte dra någon bensin alls. Denna snabba utveckling har naturligtvis ställt till med en rad problem också för politiker och politiska partier. En del har sett den här utvecklingen som ett hot. De ser ökade kontrollmöjligheter för myndigheter gentemot enskilda medborgare, arbetslöshet när industrirobotarna tar över allt fler arbetsmoment, och monotonare arbetsuppgifter framför dataskärmarna. Andra betonar i stället den nya teknikens möjligheter. De ser en överlägsen teknik att lagra, finna, bearbeta och sända information. De ser datatekniken som ett förträffligt hjälpmedel som gör arbetet lättare. De hävdar att den nya tekniken ger flera nya jobb som ersätter de gamla och dessutom ger nya möjligheter att decentralisera produktion och tjänster. Naturligtvis finns det ingen absolut sanning. Datorisering i sig är varken ond eller god. Som med all annan teknik är dess effekter beroende på hur den Datorisering kan leda till: 1 1 1986187.3 sami Nr K410 - såväl centralisering som decentralisering av beslut Mot. - såväl centralisering som decentralisering av arbetsplatser K410 - såväl ökade kvalifikationskrav i arbetet som mer monotona och rutinbeto - såväl ökad arbetsgemenskap som ökad isolering. Vi menar att datoriseringen i stort sett har varit positiv för samhället. Men på en del områden har utvecklingen varit sådan att väsentliga liberala värden hotas. Utbyggnaden av olika personregister har varit omfattande - säkerligen mer omfattande i än i något annat västland. De tekniska möjligheterna att samköra olika dataregister är stora och blir allt större. Samhällets sårbarhet har på många områden ökat i och med att de stora datasystemen byggts ut. Stora informationsmängder överförs på olika datanät - både nationella och internationella. Avbrott i datatrafiken kan bli både känsliga och kostsamma. En stor del av trafiken i datanäten kan betraktas som värdetransporter. Det kan röra sig om penningöverföringar eller kvalificerade industriella ritningar. De tekniska möjligheterna till övervakning, som t. ex. avlyssning, har ökat. En ny typ av brottslighet har därför uppstått i datoriseringens spår. Det finns tendenser till att kvalificerade verksamheter inom elektronikoch dataområdet koncentreras till ett fåtal regioner. Resultatet kan bli att den framtida industriella expansionen sker i ett antal storstadsområden, medan utvecklingen i andra delar av landet blir mindre gynnsam. De negativa sidorna av datoriseringen och det ökade informationsutbudet har fått en del att ropa på regleringar och fortsatta monopol. Vi vill dock varna för en övertro på möjligheterna att via politiska beslut länka in datautvecklingen i önskvärda" banor. Tvärtom kan många av de regleringar och monopol som redan finns i vara skadliga för vår internationella konkurrenskraft. Som liberaler tror vi på ett fritt informationsutbyte både inom landet och över nationsgränser. Vi vänder oss bestämt mot alla åtgärder för att förhindra eller begränsa informationsflöden. Det är skadlig politisk klåfingrighet såväl att förbjuda parabolantenner som att hindra privata företag att etablera telekommunikation via satellit för att skydda monopolställning. De främsta politiska uppgifterna handlar enligt vår uppfattning om följande: - Att den personliga integriteten skyddas. Människor måste även i dataåldern ha rätt till en personlig sektor. Det kan aldrig finnas en rätt för myndigheter att kartlägga och registrera människors göranden och låtanden in i minsta detalj. Det måste finnas en tydlig gräns för vad och när myndigheter och andra får registrera. - Att på olika sätt verka för robusta kommunikationssystem. Det finns ekonomiska, näringspolitiska, säkerhetspolitiska och brottsförebyggande skäl för att minska sårbarheten. - Att säkerställa effektivitet och konkurrens. kommer information och informationskanaler att vara en nyttighet bland andra. Frågor som måste ställas är hur efterfrågan kan tillfredsställas på effektivast möjliga sätt, hur kunderna får ett rätt anpassat utbud till lägsta möjliga kostnad. Enligt vår uppfattning löses den uppgiften bäst på en fri marknad. politiska uppgiften är här snarare att avreglera och avmonopolisera än K.410 Liksom när det gäller andra marknader kan det dock bli aktuellt att vidta åtgärder för att eventuella regionala obalanser inte skall slå igenom för hårt. - Att ta till vara de möjligheter som finns att sprida makt och ansvar samt ge medborgarna bättre service och förbättrad information. Datateknik bör användas till att öka allmänhetens insyn i och inflytande över myndigheterna och den politiska beslutsprocessen. - Att främja svensk kultur och det svenska språket i ett intensivare internationellt informationsutbyte. När vi nu försökt skissera ramarna för politiska aktiviteter inom data- och telekommunikationsområdet vill vi påpeka att det finns en lång rad angelägna uppgifter som faller utanför dessa. Det innebär inte att vi anser att de är mindre angelägna utan att detta är saker där beslut måste tas av användare och producenter. Det berör exempelvis programvaruutvecklingen. Programmens utformning får inte innebära att arbetsprocessen styckas upp i smådelar där människorna har svårt att se helheten. Man måste också vara försiktig med att bygga in alltför många beslut i datasystemen. Görs det så blir resultatet stela och rigorösa beslutsstrukturer. Beslutsfattandet kommer då att bygga på för mycket av reglementen och paragrafer och för litet på sunt förnuft och mänskligt omdöme. Med mänsklig integritet menar rätten till en privat och skyddad sektor i våra liv. Integritet är i mycket fråga om att skydda den enskildes möjligheter att bestämma över sitt eget liv och över de uppgifter som lagras om henne. Vi vill minska andra människors makt att manipulera henne - vare sig dessa är statliga myndigheter, företag, privata organisationer eller andra enskilda individer. Inför stora byråkratier känner många människor maktlöshet. Samhällsgemenskapen kräver att vi alla till en viss gräns ger upp rätten att själva bestämma över hur uppgifter om oss används. Där samhällets krav kolliderar med vår egen bestämda önskan att få ha uppgifter om oss själva i fred uppstår svåra avvägningsproblem. I sådana situationer brukar den enskildes intressen underordnas gemenskapens och kollektivets. Enligt mening skall det inte vara så. Vi menar allvar med integritetsskyddet och är beredda att låta administrationens, statistikens och forskningens krav stå tillbaka för den enskildes krav på en privat och skyddad sektor. Vi vill möta en ökad datorisering med åtgärder för att förstärka den enskildes rätt och möjligheter att själv reagera. Exempel på sådana åtgärder är: All statlig och måste sträva efter ett så enkelt och generellt regelsystem som möjligt. Det är de komplicerade och inkomstprö vade regelsystemen som ofta motiverar de mest integritetsstörande kontroll- Mot. 1986/87 behoven. Stora dataregister bör delas upp geografiskt. När man började registrera på data var det ekonomiskt motiverat att välja system med stora centrala register. finns knappast dessa motiv kvar. Därför bör man överväga vilka centrala dataregister som kan delas upp på t. ex. länsbasis. Regeringen bör ges ett sådant uppdrag. Antalet register som förs med personnummer bör kraftigt begränsas. Många människor upplever det som störande att i allt fler sammanhang behöva uppge sitt personnummer. Datainspektionens ställning måste befästas. Datainspektionen bör även i fortsättningen avgöra om samköming mellan olika register skall tillåtas. Likaså bör förhandsprövningen av större register bestå. Datalagrad personinformation skall användas enbart för de syften för vilka den är insamlad. Om någon person råkar ut för obehag på grund av fel i ett dataregister så skall hon enligt 23 § i datalagen kunna få skadestånd. Det ansågs när datalagen kom till, att skadeverkningarna kan bli betydande om personregister innehåller oriktig uppgift, genom den stora spridning av uppgifter som datatekniken möjliggör, och den särskilda tilltro som datauppgifter ofta åtnjuter. Skadestånd skulle kunna utgå även för s. k. ideell skada, dvs. för lidande eller annan omständighet som inte är av rent ekonomisk betydelse. Skadeståndsskyldigheten är vidare strikt, dvs. oberoende av om skadan vållats genom fel eller försummelse, eller omständighet som ingen rått över. Uppenbarligen har inte lagen kommit att tillämpas såsom lagstiftaren avsett. De skadestånd som utmätts är få och till belopp och effekter helt ointressanta. Därför bör datalagen ses över i syfte att få avsedd tillämpning av skadeståndsreglerna. Rätten att kostnadsfritt få ett utdrag eller registerbesked enligt 10 § datalagen är en bestämmelse som gör det möjligt för var och en att kontrollera att registrerade uppgifter är korrekta. Emellertid ger utdragen ofta torftig information om varför man finns eller inte finns i ett visst register, för vilka ändamål registret används osv. Informationsvärdet av ett registerutdrag är därför ofta begränsat. Känslan hos den som får ett sådant utdrag kan bli besvikelse och en kvarstående oro eller obehagskänsla över att inte veta något om hur uppgifterna används. Även om uppgifterna i sig är riktiga, kan det vara fel att personen alls är registrerad, eller ej registrerad i ett register, eller kanske borde ha registrerats med andra uppgifter. Den registrerade kan alltså inte alltid med ledning av utdragen avgöra om registret är korrekt med avseende på uppgifter om honom eller henne. Informationstorftigheten medför en icke avsedd risk för rättsförlust. Med hänsyn till att tillämpningen av 10 § i datalagen kostar de registeransvariga stora belopp är det viktigt att utbytet blir så stort som möjligt för de registrerade. Datainspektionen har i sin författning 1982:2 av dessa skäl fört in ett råd enligt följande: I registerbeskedet skall ingå den enskildes personuppgifter eller besked att Mot. uppgifter inte finns. Flyttade ur det sammanhang där uppgifterna normalt K410 förekommer är de dock inte alltid särskilt upplysande. Det är därför lämpligt att i registerbeskedet även ingår överskådlig och lättillgänglig information om den registeransvariges ADB-verksamhet samt beskrivning av dess omfattning och personregisters ändamål och användning. Detta råd följs ej alltid. En bestämmelse av motsvarande innebörd bör därför tas in i 10 § datalagen. Det är viktigt att ändringar av betydelse för den enskilde i sådana register som är känsliga ur integritetssynpunkt alltid meddelas den enskilde. Samköming mellan register med personuppgifter kan skapa kunskap om de berörda individerna som är utomordentligt detaljerad och som kan vara starkt integritetshotande. Samkörningar bör därför tillämpas med största försiktighet. I princip skall en uppgift som är insamlad för ett ändamål inte användas för annat. Alltför många dispenser har beviljats av regeringen. Varje samköming skall alltså prövas ytterst restriktivt. Skall samköming ske bör det dessutom vara klarlagt: - när, hur, var, av vem och för vilket ändamål uppgifterna ursprungligen samlades in - vilka felrättningsrutiner som finns - hur man avser meddela de berörda varifrån uppgifterna har hämtats, och på vilket sätt beslut kan överklagas. Resultat av samkörningar får inte användas som underlag för beslut förrän den som det angår har blivit informerad och haft möjlighet bemöta eller ge synpunkter. För att ytterligare förstärka den enskildes integritet bör en grundlagsreglering av dataområdet övervägas. Ett sådant förstärkt grundlagsskydd utreds av DOK. Vi ämnar återkomma till frågan om grundlagsfäst dataskydd när det arbetet är redovisat. Offentlighetsprincipen ger varje människa som så önskar rätt att ta del av statliga, landstingskommunala och kommunala handlingar. Denna grundlagsfästa rätt är ett omistligt inslag i vår demokrati. Flittills har i stort sett alla offentliga dokument funnits på papper. Varje medborgare har kunnat besöka en myndighet och där ta del av för denne intressanta handlingar. För en rimlig kostnad har det också i de flesta fall gått att få en kopia. håller emellertid situationen på att förändras. Fler och fler handlingar finns tillgängliga endast på data. Specialkunskap krävs för att kunna ta del av dem. Det händer att utdrag på papper beläggs med rätt höga kostnader. Data- och offentlighetskommittén har enligt sina direktiv att bl. a. utreda offentlighetsprincipens tillämpning på s. k. ADB-upptagningar. anser att medborgarnas rätt till insyn enligt offentlighetsprincipen inte får begränsas eller försvåras av tekniska omständigheter. Datoriseringen innebär inte bara hot utan också möjligheter. har det varit nödvändigt för den enskilde att uppsöka en myndighet när hon vill ta del av en handling. För många har detta kunnat vara ett svåröverskådligt 5 Datatekniken öppnar emellertid möjlighet för envar att t. ex. från Mot. biblioteksterminal eller från terminal i hemmet få information om. tillgång till, offentliga dokument. Detta innebär att det i och med datateknikens genombrott är möjligt att på ett effektivare sätt tillämpa och utnyttja offentlighetsprincipen. Myndigheterna skall organisera sin datahantering och sina databaser så att dessa möjligheter kan förverkligas. Det är också önskvärt att myndigheter fullödigt informerar om hur aktuella system fungerar, vilken information som är offentlig och vilken som är sekretessbelagd osv. Denna ökade informationstillgänglighet är dock inte enbart av godo för den enskilde. I offentliga dokument finns uppgifter om enskilda människor av integritetskänslig natur. som det är önskvärt att datatekniken används för att öka medborgarnas insyn i olika myndigheters förehavanden, måste hänsyn tas till enskilda individers behov av integritetsskydd. Därför är det nödvändigt att öka tillgängligheten för sådant material som skall vara offentligt, och skärpa sekretessen för uppgifter som är av integritetskänslig natur. Denna avvägning blir i många fall svår att göra men den är nödvändig. Självfallet är utgångspunkten att insamlingen av uppgifter begränsas så mycket som möjligt. Myndigheters försäljning av personuppgifter Data- och offentlighetskommittén (DOK) lade ett betänkande - Integritetsskyddet i informationssamhället 2. I betänkandet föreslås en lagreglering av myndigheternas försäljning av personuppgifter. sker en mer eller mindre omfattande verksamhet med sådan försäljning från flera myndigheter. Det har varit oklart vilka lagar och regler som gäller för utlämnandet av uppgifter ur myndigheternas olika register. Ett exempel är frågan om i vilken utsträckning olika personregister bör omfattas av offentlighetsprincipen. Den föreslagna lagen inleds med ett uttryckligt förbud för myndigheterna att sälja personuppgifter utan bemyndigande. Till den föreslagna lagen har utredningen dock fogat en lista med register ur vilka försäljningsverksamhet kan tillåtas. Slutresultatet blir att verksamheten kan fortgå i stort sett i oförändrad omfattning. Utredningens majoritet har strävat efter att legalisera nuvarande situation. Det har varit mindre viktigt att grunda förslagen i principiella överväganden om skyddet för den enskildes integritet och för offentlighetsprincipens tillämpning i dataregister. I utredningens direktiv står klart och tydligt att det är en primär uppgift för kommittén att analysera grundlagsbestämmelserna om offentlighetsprincipen och ADB. Vi kan inte tolka detta på annat sätt än att avsikten var att kommittén först skulle diskutera tryckfrihetsförordningens grundbegrepp och därefter pröva konkreta sakfrågor som t. ex. försäljning av personuppgifter. Utredningens förslag bör avvisas. a. representant har i en reservation rest en rad invändningar: Man lämnar försäljning av uppgifter, som inte är personuppgifter, utan reglering. För personuppgifter införs ett förbud i princip. dock förslaget inget förbud, utan ett tillståndsförfarande genom lagreglering Mot. Redan nu skall nio register tillåtas sälja personuppgifter. huvudsak accepteras kommersiellt utnyttjande av de register, som har försäljning i en viss omfattning och som säljer mest. Så kommer t. ex. att kunna fortsätta att sälja uppgifter om exempelvis inkomst, personnummer, civilstånd, barn, förmögenhet och adress m. m. De myndigheter som inte tillåts sälja är de som säljer då och då. Någon lagreglering av vilka uppgifter som får säljas i de register som tillåts föreslås inte. Inte heller regleras eventuellt tillkommande uppgifter. Från integritetssynpunkt är det mer intressant att veta vilka uppgifter som säljs och hur dessa sammanställs än vilken myndighet som säljer. Någon analys till grund för en sådan reglering har utredningen inte presenterat. Vår uppfattning är att regeringen bör avvakta med en proposition i frågan tills DOK också lämnat ifrån sig betänkande och förslag om det som måste betraktas som utredningens huvuduppgift, att klara ut vad som bör gälla för offentlighetsprincipens tillämpning i samband med ADB. Vi är dock redan nu mogna för att besluta om att lägga ned SPAR. Detta register torde vara unikt i världen. SPAR sysslar med kommersiell försäljning av person- och adressuppgifter. Registret innehåller en lång rad uppgifter om i princip alla i boende. Köpare av uppgifter ur registret är bl. a. flera direktreklamföretag. Vi ser inga skäl för staten att syssla med den här typen av kommersiell verksamhet. Enligt datalagen är det inte möjligt för privata företag att bygga upp motsvarande register. Statens person- och adressnämnd bör därför läggas ner. Å andra sidan blir det ett bortfall av inkomster från kommersiella del som redovisas under Övriga inkomster av statens verksamhet och som torde kunna beräknas till ca . Forskningsregister m. m. fick vi en debatt om vid sociologiska institutionen på . Det som kom att diskuteras var integritetsproblemen vid denna och andra s.k. longitudinella undersökningar. Vi anser att likartade principer skall tillämpas för alla typer av register och databehandling. Ur integritetssynpunkt föreligger inga principiella skillnader mellan olika forskningsregister och t. ex. administrativa register. Den ena typen av register är inte mer samhällsnyttig än den andra. Man kan ställa upp olika kriterier för hur störande för integriteten olika typer av register är. För det första är register baserade på totalpopulation mer allvarliga ur integritetssynpunkt än slumpmässiga urval av skilda slag. Det är förenat med större integritetsmässiga risker när samtliga personer i en grupp kan tas fram än när det endast är fråga om ett slumpmässigt urval. För det andra är avidentifierade register mindre allvarliga än sådana där individer kan identifieras. De omdiskuterade longitudinella registren t. ex. Metropolit och det av socialdatautredningen föreslagna registret handlar om urval (födda visst år på viss plats alternativt födda visst datum) men de avidentifieras inte. I själva forskningsarbetet identifieras inte enskilda personer. ett urvalsband" med bl. a. personnummer, som används uteslutande till Mot. Dessa insamlade data förs sedan över i avidentifierat skick till K.410 För att samla in och registrera persondata krävs datainspektionens tillstånd. Men det är uppenbart att många människor känner sin integritet hotad när de får veta om att de förekommer i den här typen av register. Detta är ett skäl att skärpa reglerna för longitudinella forskningsregister. Vi skall här diskutera två möjligheter till en sådan skärpning. När det gäller administrativa register kräver vi att "ingen uppgift får användas i annat syfte än för vilket den är insamlad om inte den registrerade ger sitt samtycke. När det gäller enstaka forskningsprojekt är detta inget större problem. Då går forskaren ju ut till de studerade och då bör dessa också få fullständig information om vad det handlar om i samband med att de fyller i enkäten. Problemet uppstår när det blir fråga om samkörningar av befintliga register. I de longitudinella undersökningarna sker samkörningar löpande. Att kräva att man vid varje enskild samköming skall gå ut med ett utskick till alla registrerade skulle troligen i praktiken omöjliggöra den här typen av undersökningar. I den mån ett projekt innebär löpande enkäter över en längre tidsperiod innebär krav på informerat samtycke" speciella problem. Talar man om hela syftet med projektet i början, så blir de som skall studeras förberedda på att en ny enkät kommer längre fram och följaktligen blir urvalet inte längre slumpmässigt. Gruppen kommer att skilja ut sig från totalbefolkningen genom att de vet att de kommer att bli tillfrågade igen om (t. ex.) partisympati. Forskaren kan då förvänta sig ett inslag av mer genomtänkta och förberedda svar än vad han skulle ha fått om de varit oförberedda. Den andra möjligheten är att ytterligare reglera behandlingen av databanden. Detta kan ske genom att man inte ger forskarna själva tillgång till urvalsbanden. En möjlighet skulle vara att ge någon statlig myndighet i uppdrag att ta hand om och förvara "urvalsband" för longitudinell forskning. Vi anser emellertid att principen om informerat samtycke" är så viktig att den måste gälla också för forskningsregister. Vi förstår dock att det vore orimligt att kräva ett godkännande från de studerade data från en enkät används. Detta kan lösas genom att varje studerad individ ger sitt samtycke till att enkätsvaren används för forskningsändamål inom vissa specificerade ramar framöver. Information skall ges om alla inslag i undersökningen som kan påverka deras vilja att delta. Det bör också anges ett stoppdatum för avidentifiering. Detta löser problemet när ett forskningsprojekt innefattar enkätundersökningar. Men det finns också longitudinella forskningsprojekt som uteslutande baseras på samköming av urval ur existerande administrativa register. Av integritetsskäl har vi en ytterst restriktiv inställning till den här typen av forskningsprojekt. Ett absolut krav för att de skall tillåtas är att de dels prövas av datainspektionen enligt samma regler som gäller för samköming av administrativa register - dvs. med s. k. informerat samtycke -, dels uppfyller etiska regler. Den alltmer omfattande datoriseringen innebär på många områden en ökad ^410 sårbarhet. Det är vår uppfattning att uppgiften att skapa tillräckligt säkra och robusta datasystem getts en allt för låg prioritet både inom den offentliga och inom den privata sektorn. Störningar i vitala datasystem kan redan i normalsituationen medföra allvarliga skador för samhället. Riskerna är ännu större vid krigsfara, i krig eller vid olika typer av fredskriser. Beredskapsplanering är bristfällig och ibland t. o. m. obefintlig. Säkerhet och sårbarhet är två begrepp som ofta syns i debatten.