ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02A602 · 1987-01-26 00:00:00 — och (vpk) Stödet till kvinnoforskningen Kvinno- och jämställdhetsforskningen i expanderar, men den får fortfarande ett mycket begränsat utrymme vid våra universitet. Forumorganisationerna, dvs. Forum för kvinnliga forskare och kvinnoforskning, har inlemmats i universitetens organisation. Tack vare att UHÄ har öronmärkt vissa medel tillförs Forum ett minimibelopp för att främja verksamheten. a. på grund av åtstramningspolitiken har Forum i övrigt haft svårt att få medel till sin verksamhet. Det är uppenbart att kompetensen hos de som ägnar sig åt kvinnoforskning har stärkts väsentligt . Som ett tecken på detta kan nämnas att (Humanistisk- samhällsvetenskapliga forskningsrådet) tjänster för jämställdhetsforskning fick en mängd kvalificerade ansökningar. Av detta kan vi också dra slutsatsen att det för disputerande kvinnoforskare finns alltför få forskartjänster. Redan disputerade forskare som vill inrikta sin fortsatta forskning mot ett könsteoretiskt perspektiv har svårt att få pengar och därmed tid till denna nya kunskapsuppbyggnad. Det försvårar i sin tur möjligheten att använda den redan disputerade kvinnoforskaren som handledare för dem som ännu inte disputerat. Därmed kommer också bristen på relevanta kurser inom forskarutbildningen att bestå. Forums viktigaste uppgifter är att ge kurser inom grundutbildningen med tvärvetenskaplig inriktning utifrån kvinnoperspektiv, att initiera relevanta forskarkurser och att bistå med handledning. De som engagerat sig för detta arbete har intressanta uppgifter men de har en våldsam arbetsbelastning. Nya tjänster som professorer, docenter och forskarassistenter är ytterst angelägna liksom medel för forskningsprojekt. Tendenserna i samhällets dominerande könsideologi var tidigare att legitimera manlig dominans medan utvecklingen gått mot en könsideologi som döljer manlig dominans. Den manliga dominansen tycks ta över, mer eller mindre fullständigt. Bland annat har en allt osynligare uppdelning av könen på arbetsmarknaden utvecklats. Utvecklingen har också påverkat kvinnorörelsen. Delar av den har åter börjat förhärliga drag som traditionellt förknippats med kvinnligheten, medan andra delar av kvinnorörelsen har återupprättat en klassisk kvinnosaksstrategi, där kvinnorna kräver rättvisa och lika villkor men utifrån i huvudsak manliga värderingar av vad som är eftersträvansvärt. I detta läge krävs mer än någonsin en fri och obunden kvinnoforskning som analyserar hur kön som social struktureringsprincip påverkar såväl vårt samhälle som de olika vetenskaperna. Med hänvisning till det anförda föreslås A602 att beslutar att hos regeringen hemställa om åtgärder för ett förbättrat stöd till kvinnoforskningen genom flera forskartjänster och genom projektanslag till Forum för kvinnliga forskare och kvinnoforskning.
mot · GA02A603 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:A603 m. fl. (vpk) Statligt stöd till kvinnohus Kvinnor runt om i har bl. a. lyckats skapa en välbehövlig och konstruktiv verksamhet i kvinnohus/kvinnojourer. I takt med att våldet mot kvinnor uppmärksammats allt mer har kvinnohusen för många kvinnor blivit den enda hjälpstationen. Nödropen ökar och trycket på kvinnohusen blir allt starkare. Kvinnohusen behöver alltså större resurser för att ge möjligheter för fler kvinnor att få upprättelse och människovärdet tillbaka. Kvinnohus behövs också för att skapa kontakt och öka solidariteten mellan kvinnor. De behövs också för att föra kvinnokampen vidare i livskraftiga och självständiga kvinnoorganisationer. I kvinnohusen kan kvinnor utan att hämmas av det patriarkala förtrycket utveckla personligt och kollektivt självförtroende. Personliga erfarenheter kan omvandlas till politisk medvetenhet. Det finns ett hundratal kvinnohus/kvinnojourer i landet. Verksamheten omfattar stöd för kvinnor i nödsituationer i kombination med olika aktiviteter för att höja kvinnors politiska medvetenhet, det senare inte minst viktigt för att förhindra kvinnoförtryck i olika former. På kvinnohusen bedrivs ofta öppen och utåtriktad verksamhet i form av kaféer, diskussionsmöten med inbjudna föreläsare i bl. a. kvinnofrågor, studiecirkel verksamhet, juridisk rådgivning m. m. Verksamheten bygger på kvinnors frivilliga engagemang och drivs på ideell bas. Kvinnohusföreningarna erhåller visst stöd från kommuner och landsting i form av lokaler och personal. Eftersom omfattningen av det ekonomiska stödet varierar mycket mellan olika platser i landet finns det även behov av ett centralt statligt stöd. Dessutom saknar många större orter kvinnohus. Vid behandlingen av vår motion angående kvinnohus till 1985/uttalade socialutskottet att ett tjugotal kvinnojourer erhållit bidrag . Det anges också att det nuvarande bidraget endast kan användas för verksamhet som har anknytning till socialt behandlingsarbete. I riksdagsdebatten anfördes det faktum att kvinnohusen bl. a. ger juridisk rådgivning som ett argument mot att bevilja ökade bidrag. Från vpk:s sida anser vi att den förebyggande och utåtriktade delen av kvinnohusens verksamhet skall ges ökat stöd. Annars är det stor risk att kvinnohusen enbart får en omplåstrande roll när olyckan redan är skedd. Vi vill därför på nytt ställa kravet om statligt stöd för att stimulera till uppbyggnad av kvinnohus i de flesta större tätorter i landet. Vårt förslag innebär att skall besluta om inrättande av en statlig fond, dit kvinnohusföreningar kan vända sig för att få ekonomiskt stöd för att starta och driva verksamhet. Fonden skall betala ut startbidrag när det finns kvinnor som i organiserade former vill sätta igång kvinnohusverksamhet och kan Mot. 1986/87 redovisa en plan för verksamheten. Dessutom kan fonden användas för A603 ekonomiskt stöd i form av årliga bidrag efter ansökan från resp. kvinnohusförening enligt vanliga regler. Mot bakgrund av det anförda hemställs att beslutar att på statsbudgeten för /88 anvisa ett reservationsanslag om 20 milj. kr. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GA02A701 · 1987-01-12 00:00:00 — 1986/87: A701 Adoptivförälders ledighet för vård av barn adopteras ett stort antal utländska barn av svenska föräldrar. Dessa barn kommer från olika miljöer och olika länder, främst från , , och . Kostnaderna för att adoptera ett barn är mycket höga och stiger . Kostnaderna beräknas nu ligga . Samhället ger inget stöd till dessa adoptionskostnader. Många av adoptivföräldrarna har därför inte råd att adoptera mer än ett barn, vilket annars kanske skulle ske och också ofta vore önskvärt. Åldern på barnen varierar avsevärt när de kommer till , till . Barn, som adopteras från fattiga länder, brukar kallas överlevnadsbarn. De har klarat sin första tid på grund av att de är fysiskt starka. Men många av dem är undernärda och lider ofta av någon sjukdom. De kräver därför särskilt mycket tillsyn och omsorg. Det är sålunda synnerligen viktigt att dessa barn under en inte alltför kan få extra mycket vård och tillsyn av de nya föräldrarna. Adoptivföräldrar har i stort sett samma förmåner som biologiska föräldrar. Laglig rätt till ledighet för vård av barn sträcker sig fram till det att barnet är . För adoptivföräldrar borde dock regeln vara att ledigheten skall gälla fr. o. m. den dag barnet kom till . Även om en del arbetsgivare anser det vara rimligt att utan lagstöd ge adoptivföräldrarna samma rätt till ledighet som andra arbetstagare, är detta inte tillräckligt. Det har inte alltför sällan hänt att adoptivföräldrar nekats tjänstledighet och tvingats att säga upp sina anställningar. När det gäller föräldrapenningen finns en särskild bestämmelse om den tidpunkt från vilken rätten till denna förmån inträder vid adoption. Den tidpunkt då den försäkrade fått barnet i sin vård jämställs nämligen med tidpunkten för barnets födelse. En motsvarande föreskrift saknas i föräldraledighetslagen men bör införas i denna med hänsyn till att föräldraledigheten bygger på ett samspel mellan bestämmelserna om föräldrapenning i lagen om allmän försäkring och ledighetsbestämmelserna i föräldraledighetslagen. 1 1986/87. Hemställan Mot- 1986/87 Med anledning av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan lagändring att rätten till ledighet för vård av barn för adoptivföräldrar skall gälla från den dag barnet kommer till .
mot · GA02A702 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87 :A702 () Domarnas ställning En av hörnstenarna i vårt statsskick är att den dömande makten skall utövas av skickliga, självständiga och oväldiga domare. Domarkåren är rättsstatens sista utpost. Kvaliteten på domarkåren beror i långa loppet självfallet på yrkets attraktivitet. Det gäller för domstolarna att locka till sig de mest kompetenta juristerna och att därefter behålla dem. I sista hand måste det vara en angelägenhet för att värna om domarkårens kvalitet. Gällande ordning, enligt vilken det överlämnas åt arbetsmarknadens parter att bestämma anställningsvillkoren för domarna, är för den skull tvivelaktig. Det är icke dessa organisationers ensak att genom lönesättning och liknande påverka kvaliteten hos våra domare. De enskilda domarna måste vidare vara garanterade integritet och oavsättlighet. Prövningen av frågan, huruvida en enskild domare på grund av brott förverkat sin rätt att vara domare, måste således tillkomma allmän domstol eller sålunda i sista hand . I ett sådant här för vår rättsordning fundamentalt ämne borde det icke finnas utrymme för korporativism (motion 1985/86:K201). Inte desto mindre är det så, att det anförtrotts åt en korporativistiskt sammansatt särskild domstol att pröva denna fråga. Detta blev en konsekvens av ämbetsansvarsreform, till grund för vilken ytterst ligger den besynnerliga - närmast befängda-tanken att, om en tjänsteman vid sin myndighetsutövning kränker en enskild persons intressen eller på annat sätt tillfogar denne skada, detta är att betrakta som en arbetsrättslig angelägenhet uteslutande mellan arbetsgivaren och arbetstagaren. Det bör i stället naturligen vara de enskilda medborgarna som är att anse som förfördelade. Den i 11 kap. 5 § regeringsformen intagna skyddsbestämmelsen till förmån för domarna måste - det är slutsatsen - innefatta den ordningen, att domare icke kan skiljas från sin domartjänst annorledes än av allmän domstol. Det är ägnat att förvåna att en gång kunnat inta den ståndpunkten att en domstol med från arbetsmarknaden hämtade intresseledamöter, där yrkesdomarna dessutom förordnas för en period av i sänder, skulle ha kompetens att pröva en sådan avgörande fråga. Att domarna - även de högsta - utses på rent objektiva grunder är självfallet också ett oeftergivligt krav. Det måste vara angeläget att det skapas yttre garantier som utesluter varje form av misstanke att regeringen begagnar sin utnämningsmakt på ett sätt som är oförenligt härmed. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att begär att regeringen i samband med den översyn av tjänsteansvaret som pågår inom också ser över domarnas ställning och därvid särskilt överväger frågan om att överföra prövningen av domares skiljande från tjänsten till allmän domstol.
mot · GA02A704 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87:A704 och () Sextimmarsdag En fortsatt allmän arbetstidsförkortning har varit föremål för debatt i skilda sammanhang. Kravet på sex timmars arbetsdag aktualiserades . har skilda lösningar framförts såsom längre semester, kortare arbetsvecka, lägre pensionsålder m.m. Motiven för arbetstidsförkortning har också varit av skilda slag. En generell daglig arbetstidsförkortning skulle underlätta för både kvinnor och män att förena arbete och familj. Det skulle skapa förutsättningar för en mer rättvis fördelning av hemarbete och lönearbete samt en jämställd representation i beslutande organ. För många, nästan uteslutande kvinnor, har enda lösningen varit att individuellt avkorta sin arbetsdag. Deltidsarbetet har bidragit till att arbetsmarknaden blivit alltmer könsuppdelad. Inom vissa yrkesområden såsom handeln och vårdsektorn, s. k. kvinnoyrken, erbjuds främst deltidstjänster vilket konfirmerar den könsuppdelade arbetsmarknaden. I debatten har också hävdats att en arbetstidsförkortning till skulle kunna ge fler arbetstillfällen. Så har också varit fallet i vissa länder, medan man i andra inte kunnat konstatera någon nämnvärd effekt. Hur effekten skulle bli på den svenska arbetsmarknaden är oklart. Sex timmars arbetsdag är en angelägen social reform. Barn och föräldrar skulle få mer tid för varandra. Möjligheter skulle också skapas för en rikare fritid, att delta i folkrörelser, fackliga och politiska verksamheter vilket i sin tur skulle kunna leda till ett bredare samhällsengagemang och en bredare representation i politiska organ. omfattas också av en ny vårdideologi som innebär att människor skall få vistas i sin invanda hemmiljö trots handikapp och/eller sjukdom. Intressant vore att få helyst vilken betydelse en förkortad arbetsdag får för de anhörigas medverkan i den sociala omvårdnaden. Vilka samlade effekter en generell daglig arbetstidsförkortning skulle ge är inte utrett. För att på ett konkret sätt kunna studera effekterna bör medel anslås till forskningsprojekt om sex timmars arbetsdag inom såväl privata som offentliga arbetsställen. Forskningsprojekten bör kunna belysa individens situation, situationen på arbetsplatsen och situationen i samhället i övrigt. Genom att genomföra projekt bör slutsatser kunna dras huruvida sextimmarsdagen bidrar till ett mer jämställt samhälle och arbetsmarknad, att barn och ungdomars situation förbättras, till ett större samhällsengagemang, fler arbetstillfällen m. m. Ekonomiska aspekter är inte ointressanta i sammanhanget. Kostnader och Mot. fördelar för såväl individen som samhället bör beräknas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om praktiska forskningsprojekt om sex timmars arbetsdag för att belysa de samlade effekterna. () ()
mot · GA02A705 · 1987-01-13 00:00:00 — 1986/87 :A705 m. fl. (fp) Ledighet för vård av anhörig Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Sf206 hemställs att hos regeringen begär förslag om en successivt införd laglig rätt till ledighet för vård av anhörig eller annan närstående vid svårare sjukdom eller vid konvalescens i hemmet, med prioritet för vård i livets slutskede. () ()
mot · GA02A706 · 1987-01-14 00:00:00 — Motion till 1986/87 :A706 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Ju205 hemställs att hos regeringen begär skyndsam utredning och förslag till undantagsbestämmelse från arbetstidslagen (1982:673) i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · GA02A707 · 1987-01-19 00:00:00 — Motion till 1986/87 :A707 m. fl. Rätten till ledighet förvård av barn, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:So609 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag så att den lagstadgade rätten till tjänstledighet för vård av små barn förlängs till , 2. att hos regeringen begär förslag om meritvärdering av barnavårdande tid i hemmet. . Åsling (c) P.-O. () () ()
mot · GA02A708 · 1987-01-16 00:00:00 — Motion till 1986/87:A708 i (m) Ändrade regler för beslut om strejk har ett stort antal omfattande strejker i form av arbetsnedläggelser beslutats och igångsatts. Det kan ifrågasättas huruvida de beslutade strejkerna alltid haft ett stöd från en majoritet av de strejkande organisationernas medlemmar. Ofta kommer det till uttryck i massmedia från tillfrågade medlemmar att man inte alltid anser läget vara det rätta för en konflikt men man ställer sig solidarisk med fattade beslut. Detta måste vara tveksamt ur framför allt demokratisk synpunkt. Självfallet skall en facklig organisation ha möjlighet att kunna tillgripa en strejk som påtryckning i en arbetsmarknadskonflikt. Denna rättighet är en självklarhet i en demokrati och bör alltid försvaras. Däremot finns det skäl anta att det ibland strejkats mer eller mindre för strejkandets egen skull. Med andra ord kan det förmodas att stre jkvapnet ibland kanske har an vänts som ett bevis på fackliga funktionärers maktfullkomlighet. Av sistnämnda skäl finns det anledning att ifrågasätta huruvida fattade beslut om strejk alltid är det medlemmarna i berörda fackliga organisationer önskar. För att man skall vara säker på att ett beslut om en strejk omfattas av medlemmarna i berörd facklig organisation är en lagstiftning på området nödvändig. Orsaken till en lagreglering avseende användandet av strejkvapnet är främst den att en strejk i dagens moderna samhälle får ytterst kännbara konsekvenser även för dem som inte är direkt inblandade i konflikten, alltså den s. k. tredje man. Därför bör en lagreglering ske i så måtto att ett beslut om strejk endast kan fattas i de fall minst en majoritet av berörd facklig organisations medlemmar så beslutar i en sluten omröstning. Detta förslag innebär inga som helst ingrepp i själva strejkrätten. Däremot är det en garanti för att en strejk inte kommer till stånd i de fall en majoritet av berörd facklig organisations medlemmar så ej önskar. Lagtexten skulle t. ex. kunna utformas som följer: En facklig organisation får endast besluta om arbetsnedläggelse i det fall minst en enkel majoritet av medlemmarna vid en sluten omröstning så beslutar. Det bör emellertid ankomma på berört utskott att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag A708 att beslutar att genom lagstiftning reglera att en facklig organisation endast kan besluta om arbetsnedläggelse i de fall minst en enkel majoritet av den fackliga organisationens medlemmar i en sluten omröstning så beslutar.
mot · GA02A709 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :A709 m. fl. Utländsk medborgares anställningstrygghet vid militärtjänstgöring i hemlandet På den svenska arbetsmarknaden har en utländsk medborgare nära nog samma rättigheter som en svensk. En svensk medborgare har laglig rätt att behålla sin anställning vid värnpliktstjänstgöring. En utländsk medborgare däremot har inte laglig rätt att behålla sin anställning här i landet vid värnpliktstjänstgöring i sitt hemland. Han är hänvisad att träffa överenskommelse med sin arbetsgivare om ledighet. För värnpliktstiden tillämpas i de flesta fall samma regler när det gäller anställningstryggheten vid militärtjänstgöring i annat land, som de som gäller vid svensk militärtjänst. Detta under förutsättning att tiden inte överstiger den normala svenska militärtjänstgöringstiden. Det är mera oklart beträffande invandrare som kommer från avlägsna länder och där militärtjänstgöringens omfattning är okänd eller där tiden kanske är mycket längre än vår. En arbetstagare kan bli uppsagd enligt reglerna i anställningsskyddslagen om han skall göra sin värnplikt i hemlandet. I vissa situationer kan en arbetsgivare vägra att medge ledighet för detta ändamål och det kan då betraktas som en uppsägning från arbetsgivarens sida. Rättsläget för utländsk medborgare i denna situation är mycket osäkert. Det är inte förenligt med svensk invandrarpolitik att denna otrygghet för invandrarna skall bestå. Trots att merparten av invandrarna kan tillgodogöra sig gällande tolkning i lagstiftningen bör det ändå i lag klart fastslås att invandrare skall ha samma anställningsskydd som svensk medborgare vid värnpliktstjänstgöring. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i anställningsskyddslagen att reglerna blir lika för utländsk och svensk medborgare vid värnpliktstjänstgöring. () ()
mot · GA02A710 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :A710 m. fl. (s) Regionala fackliga förtroendemän Fackligt arbete bedrivs under starkt varierande förutsättningar. På stora koncentrerade arbetsplatser ger den gällande förtroendelagen goda förutsättningar för fackligt arbete. I många branscher är emellertid arbetsplatserna små och geografiskt spridda, i andra uppstår arbetsplatser och försvinner i ett evigt kretslopp. I det senare fallet krävs mycket tid och administration för att över huvud taget hålla täckning av arbetsplatserna med arbetsplatsombud. Den fackliga tid som står dessa arbetsplatsombud till buds är dessutom så knappt tilltagen att det är svårt att klara både kunskapsuppbyggnad och facklig bevakning. I branscher med många små och spridda arbetsplatser är också antalet motparter (arbetsgivare) mycket stort, vilket kräver ett ansenligt fackligt arbete för att lära motparterna spelreglerna på arbetsmarknaden. I större företag handläggs arbetsgivarintresset oftast av välutbildade professionella personaladministratörer, vilket självfallet ger bättre arbetsförutsättningar. Dessa förhållanden leder till högre andel medlemsavgiftsfinansiering än i de branscher som bättre gynnas av nuvarande lagstiftning. För att i någon mån kompensera de fackliga medlemmar som är verksamma i de branscher som har mera svårarbetade förutsättningar bör förtroendemannalagen få en sådan utformning att den ger möjlighet att finansiera regionala fackliga förtroendemän. Mot bakgrund av det i motionen anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att regionala fackliga förtroendemän möjliggörs genom ändring av förtroendemannalagen. () ()
mot · GA02A712 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87:A712 Facklig vetorätt vid entreprenad Reglerna om facklig vetorätt vid entreprenad innebär i sina huvuddrag att facket har möjlighet att förhindra att arbetsgivaren, då denne lägger ut arbete på uppdragsgivare (entreprenör), medverkar till att villkor som strider mot lag, kollektivavtal eller vad som brukar gälla inom avtalsområdet kommer att tillämpas. Syftet med vetorätten är att komma till rätta med grå arbetskraft. De fackliga organisationerna (centralt) har genom den fackliga vetorätten fått befogenhet att stoppa sådana avtal mellan arbetsgivaren och en tilltänkt entreprenör. Vetorätten får inte användas av facket för att behålla arbetsuppgifterna inom företaget eller att förhindra att arbetsgivaren organiserar om sin verksamhet. Den fackliga vetorätten är alltså begränsad. Vetorätten bör utvidgas att gälla de lokala fackföreningarna. Vetorätten bör ej heller begränsas till grå arbetskraft (grå företag) utan gälla vid alla entreprenader. Flera fördelar skulle uppnås. Arbetsgivaren skulle se mer till sitt företag och inte i onödan och av kortsiktiga vinstmotiv anlita entreprenör. De entreprenörer som ville komma i fråga skulle tvingas till bättre personalpolitik. Städföretaget entreprenad i Domnarvet tillhör de mer uppmärksammade . vid järnverket har krävt att städningen skulle skötas i egen regi. Företaget däremot framhärdar i att skall ha städningen kvar. Eftersom betraktas som ett seriöst företag kan inte Metallfacket använda sig av 38-40 §§. Den pågående statliga utslussningen av städning på entreprenad är ytterligare ett exempel på att den lokala fackföreningen behöver en lagstiftning som kan användas för att förhindra onödig entreprenad. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag om att den fackliga vetorätten vid entreprenad skall utvidgas att gälla alla entreprenader och om att vetorätten även skall omfatta lokal fackförening. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)