mot · GA02sf516 · 1987-01-26 00:00:00 — m. fl. (fp) Flyktingpolitiken 1986/87 :Sf516 Flyktingar utgör ett betydande globalt fenomen , oupplösligt förenat med de problem som påverkar tredje världens sociala, politiska och ekonomiska utveckling. En överväldigande del av flyktingarna har funnit i . Ändå får de ett exemplariskt mottagande av några av världens fattigaste länder, som gästfritt bjuder flyktingarna att slå sig ner vid ett tomt bord. Regeringar som, å andra sidan, traditionellt har slagit vakt om flyktingars rättigheter reagerar nu med åtgärder av defensiv karaktär och som formats i avskräckningssyfte. Så karaktäriserar FN:s flyktingkommissarie situationen för världens flyktingar. Strömmen av asylsökande varierar med krishärdarna i världen. Omvärldens politiska oroligheter avspeglas direkt i flyktingstatistik. Så kunde man avläsa och händelserna i i invandrarverkets siffror, så märks oron i vid gränsstationerna. Det är självklart att flyktingströmmen domineras av vissa nationaliteter. Det har sin grund i att flykten föds ur kränkningar av mänskliga rättigheter. Flyktingar söker vanligtvis sin tillflyktsort så nära hemlandet som möjligt. I vissa fall finns ingen trygg tillflyktsort på andra sidan om hemlandets gräns. Mot bakgrund av den politiska oron i större delen av är det inte förvånande att politiska flyktingar från dessa länder söker sig till . måste i många fall betraktas som en naturlig tillflyktsort för dessa grupper av flyktingar. Enligt UNHCR har 9,5 miljoner av världens omkring 12 miljoner flyktingar fått en i ett u-land. En liten rännil av flyktingströmmen söker sig till västvärlden, medan några av världens fattigaste länder härbärgerar miljontals flyktingar. Det är inte så att tvingats ta hand om problem - det är snarare som dragit det tyngsta lasset när det gäller flyktingmottagandet. Det är därför av flera skäl djupt beklagligt att många regeringar i har reagerat på de senaste årens förändringar av antalet asylsökande med att söka försvåra för flyktingar att få asyl. Denna utveckling kan inte helt undandra sig ansvaret för. Överenskommelsen med har på ett olyckligt sätt bidragit till att bygga upp en västeuropeisk mur mot asylsökande. Flyktingpolitiken får aldrig definieras av de ekonomiska förhållandena i asyllandet. Den handlar om grundläggande principer för världssamfundet. Genom FN:s konvention om de mänskliga rättigheterna har förbun 1 1986/87. dit sig att respektera att envar har rätt att i andra länder söka och åtnjuta Mot. Genom att underteckna har Sf516 förbundit sig att ge asyl åt människor som känner välgrundad fruktan för förföljelse. I utlänningslagens 3§ sägs att en flykting skall inte utan synnerliga skäl vägras i , om han behöver sådant skydd. Dessa lagar och regler har en fast grund i en djup känsla för humanitet och solidaritet med förtryckta människor. Flyktingpolitiken handlar om livsavgörande beslut för tiotusentals människor . Genom flyktingpolitiken har vi makt att skapa ytterligare problem för den asylsökande, rasera det kanske sista hoppet, skapa depressioner och skilja barn från föräldrar. Men vi har också makten att skänka barn trygghet, reparera människors inre skador och återge en flykting sin tro på livet. Just därför är rättssäkerheten av så avgörande betydelse för den asylsökande. Den faktiskt förda flyktingpolitiken måste ha en stark politisk förankring och aldrig avvika från intentionerna i svensk och internationell lagstiftning. Därför vill vi i motionen föra fram ett antal förslag som syftar till att stärka rättssäkerheten för de asylsökande. Genom klarare riktlinjer när det gäller rätten till asyl utan krav på visum, principen om första asylland och bedömning av flyktingskap kan en del av de tragedier som ibland blir följden av beslut i flyktingärenden undvikas. Genom en allmän rätt till offentligt biträde, införande av beslutsmotivering och en överflyttning av avvisningsbeslut till invandrarverket blir besluten i asylärenden bättre underbyggda och den asylsökandes rättssäkerhet större. Genom fler tjänster till invandrarverket för att handläggningstiderna skall kunna kortas, genom att barnens situation bättre uppmärksammas i utredningarna, och genom möjligheter för asylsökande att kunna arbeta t. ex. med beredskapsarbeten blir vårt mottagande av flyktingar mer humant. Genom ett ökat samarbete både internationellt och på det nordiska planet genom ett större anslag till UNHCR och en utökad flyktingkvot tar ett ökat ansvar för världens flyktingar. Människor flyr av tvång, som en sista utväg ur en svår situation. Många flyr under strapatser och umbäranden. De lämnar sitt hemland bakom sig ibland för alltid. Det är inte ett lätt beslut att fatta. Men ofta har de som flyr inget val. Människor i denna belägenhet har rätt till asyl. En generös flyktingpolitik är en viktig hörnsten i arbetet för internationell solidaritet. Att bekänna sig till humanismens ideal är att tro på varje människas rätt till ett liv i värdighet. Därför måste grundinställningen för flyktingpolitik vara att hålla dörren öppen för de människor som i desperation och rädsla tvingas fly från sina hemländer. Att fly innebär alltid ett trauma. Allt måste lämnas för en oviss framtid i ett främmande land. Att fly är ofta sista chansen att rädda sitt liv och sin frihet. Det är i den utsattheten som en asylsökande möter polis och myndighet i det nya landet. Rättssäkerheten måste vara omutlig. Svensk lagstiftning och praxis måste garantera varje asylsökande en mänsklig behandling grundad på respekt. Rätten till asyl och viseringstvånget har fastslagit att asylpolitiken skall vara human och generös och att lagen skall tillämpas i överensstämmelse med de internationella förpliktelser som har åtagit sig att följa. En sådan förpliktelse är artikel 14 i FN:s allmänna deklaration om de mänskliga rättigheterna. Där står: har rätt att i andra länder söka och åtnjuta från förföljelse. Visum är en handling som man ansöker om när man tillfälligt vill vistas i ett främmande land. Det kan gälla en affärsresa, en semester eller ett annat besök av tillfällig karaktär. Den som vill bosätta sig i ett främmande land begär inte visum utan uppehållstillstånd. En flykting må hoppas att vistelsen i det nya landet inte skall behöva bli definitiv, men har ändå inte tänkt sig ett helt tillfälligt besök. Han/hon behöver uppehållstillstånd. Uppehållstillstånd beviljat på grund av flyktingskap eller flyktingliknande skäl är asyl. För ansökan om asyl behövs (enligt vad bestämt) inte visum. När regeringen genom överenskommelser med hindrar flyktingar som saknar inresevisum att komma till , ändrar regeringen egenmäktigt vad i lag bestämt om asylrätt och flyktingpolitik. I regeringens egna kommunikéer efter överenskommelsen med nämns strömmen av asylsökande till via som en direkt orsak till att den inledde överläggningar i syfte att förmå att vägra genomresa för visumlösa flyktingar. Man erkände öppet att det handlade om att asylsökande skulle avkrävas visum för att få en chans att nå den svenska gränsen. Efter starka påtryckningar gav efter för de svenska kraven. Viseringstvånget för flyktingar är dessutom oförenligt med själva flyktingbegreppet. Enligt och svensk lag är det omöjligt att kalla sig flykting i sitt hemland. Först när man är på flykt kan man begära asyl. En asylansökan skall alltid prövas av invandrarverket. Den kan aldrig prövas av en svensk beskickning i utlandet. saknar lagliga möjligheter att bevilja politisk asyl åt en person som ännu ej lämnat sitt hemland. kan över huvud taget inte bevilja asyl åt människor som befinner sig utanför om det inte rör sig om överföringar av flyktingar inom ramen för den s. k. flyktingkvoten. För att komma i fråga för en sådan överföring måste en flykting vända sig till FN:s flyktingkommissarie, . UNHCR erkänner inte heller flyktingar som inte lämnat sitt hemland. Den som vill efterkomma svenska krav på visum, och ansöker om visum från hemlandet, kommer att automatiskt få avslag på visumansökan om det kan hållas för troligt att vederbörande har för avsikt att söka politisk asyl i . Dessa riktlinjer får också till effekt att anhöriga till flyktingar i rutinmässigt får avslag på ansökan om visum för tillfälligt besök. Regeringen måste mot bakgrund av det inträffade i lämpliga former klargöra för att det inte krävs visum för att få ansöka om asyl i . Beslut om direktavvisning Mot. När en person blir direktawisad vid gränsen innebär det att han/hon inte får rätt till en prövning av sin ansökan. Han har en teoretisk rättighet att överklaga polisens beslut, men denna fungerar inte i praktiken då verkställighetsförhinder inte föreligger när polisen fattat beslut om avvisning vid gränsen. Beslutet om direktavvisning föregås av ett kortfattat förhör med den asylsökande. Den asylsökande har inte rätt till ett juridiskt biträde. Beslutet fattas av polisen, utan att invandrarverket tar del av hela underlaget för beslutet. De asylsökande riskerar att bli tagna i förvar som brottslingar i väntan på verkställighet av beslutet. har tidigare föreslagit att beslutet om direktavvisning skall förås över från polisen till invandrarverket. Detta har tillbakavisats med motiveringen att asylutredningen har ärendet under behandling. har presenterat sitt betänkande. I detta framhålls de brister med dagens system som vi har redovisat. kommer till samma slutsats som - för att råda bot på den rättsosäkerhet som råder vid direktawisningar bör beslutet fattas av invandrarverket. konstaterar vidare att risken för att benägenheten hos att bekräfta ett av polismyndighet fattat beslut kan vara större än benägenheten skulle vara att fatta beslutet på egen hand. Man säger vidare att om ingen känner sig bära det fulla ansvaret för att flyktingen avvisas, finns det en risk för att ett bristande utredningsmaterial kommer att ligga till grund för beslutet. Utredningen konstaterar att systemet är komplicerat för alla och att beslutsordningen är oklar. Polisen bör i första hand vara ett verkställande organ och inte en domstol. Därför bör beslutet om direktavvisning fattas av invandrarverket. Denna reform bör genomföras . Den viktigaste reformen för en större rättssäkerhet vid gränsen är att asylsökande får tillgång till ett offentligt biträde. Detta är en av de åtgärder som förespråkas i den framlagda asylutredningen. De flesta asylsökande flyktingar befinner sig vid första förhöret med polisen i ett omtumlat tillstånd. Många hyser fruktan för den uniformerade ordningsmakten, språket är främmande och obegripligt, oron och nervositeten är stor. I det läget innebär närvaron av ett offentligt biträde ett stort stöd. Självfallet blir kvaliteten på det första förhöret bättre av en sådan ordning, och risken för felbedömningar minskar. När jurister kommit i kontakt med asylärenden där polisen redan beslutat om direktavvisning, har det slutgiltiga beslutet efter juristens ingripande ofta blivit ett helt annat. Med ett offentligt biträde närvarande från början skulle en stor del av den nuvarande rättsosäkerheten undanröjas för de asylsökande. Rättsskydd åt asylsökande och flyktingar Ett erkännande av flyktingstatus har mycket stor betydelse för den asylsökande. Det är av psykologisk vikt att de skäl som föranlett flykten erkänns genom flyktingförklaringen. Till flyktingförklaringen är dessutom knutna andra rättsverkningar såsom kortare kvalifikationstid för svenskt medborgarskap och utvidgad rätt till familjeåterförening m. m. För erkännande av flyktingstatus samt för överklagan av beslut om flyktingstatus och resedokument har allmän rättshjälp tidigare utgått. Genom ett beslut i har möjligheten till allmän rättshjälp i de nämnda fallen i praktiken nu helt försvunnit. Sammanfattningsvis kan vi notera en successiv urholkning av den asylsökandes rättsskydd utan att några beslut härom har fattats av . Mot den bakgrunden är det väsentligt att återställa rätten till allmän rättshjälp i ovan nämnda fall. Vid tillämpningen av asylbestämmelserna har utvecklats en praxis som innebär att en asylansökan inte prövas i om den asylsökande har haft möjlighet att få skydd i annat land. Detta gäller inte bara när flyktingen redan fått i annan stat utan även när den asylsökande passerat länder där han kunnat få skydd. har dessutom träffat överenskommelser med de övriga nordiska länderna och med om en ömsesidig återtagningsskyldighet. Meningen med principen om första asylland var ursprungligen att skapa en skyldighet för det första asyllandet att ge asylsökande . har denna princip också kommit att användas som ett medel för tredje land att förvägra den asylsökande rätten till asyl. Principen ges dessutom helt olika innebörd i skilda länder. Resultatet blir att en asylsökande skickas fram och tillbaka från ett land till ett annat (Refugees in Orbit). tillämpar första asyllandsprincipen mycket strikt. Även korta uppehåll i andra länder räcker för avvisning. Detta accepteras även om man är medveten om att rent geografiskt ligger så till att mycket få flyktingar kan resa direkt till utan att passera andra länder. Inresestämpel i passet räcker för att motivera ett beslut om avvisning till det aktuella landet. Har flyktingen valt ett annat färdsätt än flyg blir det oerhört svårt för honom/henne att bevisa att man bara rest igenom ett land utan uppehåll. Detta gäller bl. a. de som gått över bergen från in i . I riktlinjer för flyktingpolitiken slås det fast att man måste pröva ansökningar från sådana asylsökande som alltsedan de lämnade hemlandet varit på väg (en route) till , dvs. att flyktingar har rätt att resa genom andra länder på väg hit. Den s. k. en route-principen har urholkats av handläggande myndigheter. har enligt artikel 33 i en skyldighet att inte utvisa/avvisa flykting till gränsen mot ett område där hans liv eller frihet skulle hotas på grund av hans ras, religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politiska åskådning. Beträffande denna konventions- Mot. 1986/87 bestämmelse har utlänningslagkommittén sagt: Genom denna bestämmelse Sf516 har de stater som anslutit sig till flyktingkonventionen förbundit sig att inte skicka en flykting till ett land i vilket han skulle bli utsatt för förföljelse. Enligt svensk uppfattning kan en flykting därför sändas till ett annat land än hemlandet om det landet har anslutit sig till konventionen och det är uppenbart att flyktingar där har skydd mot att sändas till hemlandet (SOU 1979:64 s. 126). Kommittén talar alltså om att avvisa flyktingar till länder som anslutit sig till konventionen och där det är uppenbart att de har skydd mot vidaresändning. Mot den bakgrunden är det naturligtvis förkastligt att avvisa ickeeuropéer till och att avvisa irakier till . FN:s flyktingkommissariats exekutivkommitté har rekommenderat att asyl inte skall vägras enbart därför att den kunde ha sökts i en annan stat. En princip av liknande innebörd stöddes av den svenska delegationen vid om territoriell asyl . JO har också kritiserat tillämpningen av första asyllandsprincipen. Första asyllandsprincipen bör inte få tillämpas om den asylsökandes vistelse i första landet/länder är att anse som transitory, dvs. För att en asylsökande skall avvisas med stöd av första asyllandsprincipen måste krävas: att den asylsökande är en konventionsflykting, dvs. är flykting enligt definition. Det skall alltså vara utrett att så är fallet. att det är utrett att första asyllandet verkligen kommer att bevilja den asylsökande asyl. Landet måste ha biträtt ve konventionen. Det viktigaste kriteriet på flyktingskap enligt (och 3 § utlänningslagen) är välgrundad fruktan för förföljelse. Enligt de riktlinjer som angivit skall uttrycket välgrundad fruktan tolkas så att tyngdpunkten ligger på den asylsökandes egen subjektiva uppfattning. Först i andra hand kommer de objektiva faktorerna, t. ex. de juridiska och politiska förhållandena i hemlandet. Vidare sägs i den handbok som har utarbetats av att inte endast den som redan har utsatts för förföljelse är att betrakta som flykting utan också personer som vill undvika en situation som medför risk för förföljelse. I asylärenden är myndigheterna skyldiga att följa den s. k. officialprincipen. Den innebär att det vid handläggningen av ett ärende ankommer på myndigheterna själva att utreda alla omständigheter som behövs för att fatta ett välgrundat beslut. Myndigheterna skall vidare beakta principen The benefit of the doubt, dvs. vid tveksamhet skall avgörandet gå i den sökandes favör. Principen innebär bl. a. att i brist på bevis skall de asylsökandes uppgifter godtas. För sedan gjorde regeringen bedömningen att förhållandena i var så pass stabila att asylsökande därifrån kunde sändas tillbaka. Även om de sökandes skäl bedöms individuellt synes, som grund för det individuella beslutet, alltför stor vikt läggas vid den aktuella allmänpolitiska situationen i landet i fråga. Utlänningslagen är inte en avvisningslag utan en lag till skydd för personer sorn förföljs. Lagen skall tolkas och tillämpas på det sätt har fastställt. Vid tolkningen av flyktingbegreppet skall tyngdpunkten ligga på det subjektiva planet. Officialprincipen skall följas. Han/hon skall endast visa att han/hon verkligen hyser fruktan för förföljelse och att denna fruktan har fog för sig. En grundläggande princip i svensk rätt är att beslut skall motiveras. Av ett avslagsbeslut i asylärenden bör framgå varför myndigheterna anser att den asylsökandes åberopade skäl inte är tillräckliga för att få asyl eller varför myndigheterna betraktar den asylsökande som icke trovärdig. Förvaltningslagens regler om motivering av beslut gäller även i asylärenden. Men av sekretesskäl efterlevs de inte. Arbetsbördan för invandrarverket är ett annat skäl som anförs mot att motivera besluten i asylärenden. Sådana argument är stötande för rättskänslan. Beslut i asylärenden måste motiveras. Det är inte tillräckligt att enbart återge innehållet i de åberopade lagrummen. Motiveringen bör anges i själva beslutet. Den asylsökande och dennes juridiska ombud skall självklart få ta del av beslutet med motivering, även i de fall detta sekretessbeläggs. Så länge besluten inte motiveras kan myndigheternas handläggning inte kontrolleras på ett tillfredsställande sätt. Beslutsmotivering behövs dessutom för att kunna ha tillgång till en rättspraxis. Utan en sådan praxis är det svårt att skapa rättssäkerhet. beslutade i samband med den invandrarpolitiska propositionen att invandrarverket systematiskt skulle dokumentera och sprida den praxis som finns i fråga om att ge uppehållstillstånd åt asylsökande. Dåvarande statsrådet underströk vikten av beslutet. I flera omgångar har invandrarverket påmints om riksdagsbeslutet. Det är stötande att riksdagsbeslut ignoreras . Riksdagsbeslutet kan inte heller anses som automatiskt upphävt genom regeringens skrivelse om flyktingpolitiken. Skrivelsen om flyktingpolitiken och en dokumentation om praxis är två helt olika instrument för att möjliggöra politisk debatt och en demokratisk kontroll av hur flyktingpolitiken utformas i praktiken. I strid med utlänningslagen och förarbetena till densamma har förvarstagande av asylsökande blivit allmänt förekommande i stället för att - som det var avsett - tillgripas i undantagsfall. De som av polisen bedöms få avslag på asylansökan tas regelmässigt i förvar i väntan på beslut. Detta gäller även exempelvis barnfamiljer. Tagande i förvar är ett frihetsberövande och måste således tillämpas ytterst restriktivt. utlänningar är i förvar skall de inte underkastas onödiga Mot. Isolering och förbud att telefonera bör inte få förekomma. i dessa fall måste besluten motiveras i enlighet med förvaltningslagen. Verkställighet av avvisningar/utvisningar När beslut har fattats om avslag på asylansökan är det polisens uppgift att verkställa beslutet om avvisning. Alltför ofta har beslutet verkställts på ett kränkande sätt för den asylsökande. Föräldrar och barn har hämtats från sjukhus, flyktingförläggningar har omringats av poliser med hundar, asylsökande hämtas ibland av polis redan innan regeringen fattat det formella beslutet om utvisning. har t. o. m. familjer splittrats som resultat av att föräldrar utvisats medan deras barn gått under jorden. I huvuddelen av alla utvisningsärenden torde den asylsökande självmant och frivilligt lämna landet, om han bara får möjlighet till det. Utvisningarna måste ske under betydligt mer humana former än . Polisen behöver dessutom klarare riktlinjer för att kunna verkställa utvisningar på ett korrekt sätt. talar om en flyktings rätt till skäligt rådrum. Man skall bl. a. få tid att förbereda resa till annat asylland, om man inte vill återvända till hemlandet. Ingen skall enligt kunna tvingas återvända till sitt hemland. Med de ytterst knappa tidsmarginaler som ofta förekommer vid verkställighet av utvisningsbeslut är detta helt omöjligt. Den asylsökande måste därför ges tid och möjlighet att lämna landet under värdiga former. Föräldrar bör inte kunna utvisas om det innebär att de skiljs från minderåriga barn. Barns situation i flyktingärenden Trots att vår lagstiftning innehåller klara anvisningar om att barns behov och rättigheter skall respekteras har dessa ofta körts över, ibland på ett obegripligt brutalt sätt. Barn har skilts från sina föräldrar. Barn har hållits fängslade . Mentalt missgynnade barn har inte uppmuntrats, snarare nonchalerats. Vilsekomna barn har inte återförts till sina föräldrar, snarare tagits i förvar. Ensamma barn som kommit till vår gräns har inte tagits omhand, snarare sänts till . Många barnfamiljer med fysiskt och psykiskt illa tilltygade barn har sänts tillbaka till kriget, trots att erfarna läkare och barnpsykologer skrivit utlåtanden, där man allvarligt varnat för följderna. Varför har man gjort allt detta, varför har man så ofta kränkt barns grundläggande rättigheter? Säkert inte av illvilja eller ondska, utan snarare för att andra och så kallade högre intressen fått vara vägledande. Kanske framför allt därför att man inte uppfattat barnen som egna personer med egna mänskliga rättigheter utan som föräldrarnas medförda tillbehör. (Barnläkaren från Rädda barnen.) Barn i flyktingärenden bär ofta på svåra upplevelser. De kan ha väl så starka skäl att söka politisk asyl som föräldrarna, kanske de ibland har starkare behov av skydd än föräldrarna. Ändå får de ytterst sällan egna 8 Barnen betraktas som bihang till föräldrarna, inte som individer med alldeles egna behov av asyl, trots att hälften av alla världens flyktingar beräknas bestå av barn. Det är inte alltid som handläggaren vid flyktingutredningen begär in uppgifter om barnen. Det kan ibland leda till att familjer med barn som verkligen varit i starkt behov av att få stanna i inte fått göra det. Barnen får inga egna förhör därför att barnen inte anses kunna ha egna separata behov av asyl, och därför att barn inte själva behöver uppehållstillstånd. Både invandrarpolitiska kommittén, IPOK, och den proposition som följde på utredningen slog fast att barnens situation måste uppmärksammas i samtliga fall, och att humanitära skäl relaterade till barnen kan ha betydelse för prövningen av föräldrarnas ansökan. Om IPOK:s intentioner följdes skulle barnexpertis regelmässigt kopplas in från första början av utredningen. Ett förslag på hur detta skulle kunna ske har utarbetats av PBU i : man vill där i samarbete med skapa ett specialteam inom PBU för flyktingbarn, förlagt till en utredningsförläggning. Den föreslagna modellen förefaller vara väl ägnad att tillfredsställa kraven på att bättre uppmärksamma flyktingbarnens situation. Förutom flyktingbarnens rättssäkerhet, deras behov av att inte bli bortglömda i utredningarna, är det dessutom viktigt att behandla och förebygga psykiska störningar som antingen kommer sig av flykten eller av den påfrestande tiden före beslutet om uppehållstillståndet. Den fruktan familjen känner att tvingas återvända till det land man flytt från drabbar barnen hårt.