mot · GA02sf123 · 1987-05-07 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sf 123 i och Per Stenmarck (m) revisorers förslag om flyktinginvandringen 1935/87 till m. m. 1986/87:18) Sfl23-125 Den svenska har enhälligt slagit fast att flyktingpolitiken skall vara generös, solidarisk och aktiv. Man skall agera aktivt i FN och ge stöd och bidrag till dess underorganisationer UNHCR, UNRWA samt arbeta med överföring av flyktingar som behöver en säker tillflyktsort undan förföljelse. skall ta emot flyktingar enligt vår asyllagstiftning samt stödja kommunala och andra instanser för flyktingar för att de skall finna sig till rätta i det svenska samhället. Dessutom skall man stödja frivillig repatriering från . Invandrare skall behandlas likvärdigt med svenska medborgare. Dessutom har riksdag och regering beslutat ta emot 1250 personer . Stämmer nu detta med verkligheten ? Enligt FN:s flyktingkommissaries bedömning finns det omkring 15 miljoner flyktingar i världen. De allra flesta finns i och . Den tyngsta bördan faller på mottagarländer som i regel tillhör de allra fattigaste i världen. Rätt till i garanteras dem som riskerar allvarlig förföljelse på grund av sin politiska uppfattning, ras eller religion. S. k. krigsvägrare eller andra som inte är flyktingar men ändå kan åberopa tungt vägande omständigheter på grund av politiska förhållanden i hemlandet och inte vill återvända dit skall inte utan särskilda skäl vägras rätt att vistas i om de behöver skydd här. Den första gruppen kallas konventionsflyktingar och har ett starkare skydd än den senare som brukar kallas politisk-human. beslutade om ett nytt flyktingmottagningssystem där huvudmannaskapet överfördes från till statens invandrarverk. Utgifterna som hänger samman med den förda flyktingpolitiken har /78 ökat från ca 265 milj. kr. till 1500 milj. kr. Utgifterna för flyktingarna i svarar för huvuddelen av ökningen: från 180 milj. kr. till 1035 milj. kr. Den övervägande delen beror på den kraftigt ökande tillströmningen av asylsökande. Utgifterna för flyktingverksamheten utanför har /78 sjunkit från till . På grund av den ökande flyktinginvandringen till måste således vår hjälp till folk i flyktingförläggningar i tredje världen minskas. Detta blir så mycket mer beklämmande då samma utredning konstaterar att 1982 saknade passhandlingar och 1986 var utan pass vid ankomsten till . I detta sammanhang kan erinras om att det i anlände 780 personer utan pass. Efter det att överenskommelser skett med de östtyska myndigheterna om att samla 1 upp pass efter utresekontrollen från landet, saknade ingen pass. Det kunde Mot. 1986/87 till en början, konstateras, innan passidor revs ur av asylsökanden, att många Sfl23 asylsökande vistats i länder där de kunnat söka asyl och var skyddade mot att återsändas till hemlandet. Vid polisdistrikt, som 1986 tog emot ca 6400 asylsökande, var andelen sökande utan pass . I var andelen passlösa av 400 asylansökningar . I med 750 asylsökande var utan pass samt i , som tog emot 1100 asylansökningar , saknade pass. Om man jämför andelen passlösa efter nationstillhörighet kan konstateras att av 1825 asylsökande från saknade endast 8 personer pass eller 0,medan av de 953 asylsökande av etiopisk härkomst saknade pass. Den helt dominanta gruppen av asylsökande utan pass är de som kommer från . Av de 6 282 iranier som ansökte om asyl saknade 4 238 pass (67,). Man kan konstatera, att det är av personer utan pass, som tillströmningen ökat mest . På grund av svårigheter att utreda asylärenden, där sökanden saknar pass, där dessutom vederbörande har gjort sig av med biljetter och andra handlingar som visar resvägen till , är det näst intill omöjligt att verkställa en avvisning från . Dessutom kan den passlöse passa på tillfället att byta identitet. kan man fråga sig: Det är väl enkelt att skicka tillbaka personer som saknar pass? Nej, med de moderna systemen med transithallaroch en viljeyttring av asylsökanden att ej uppsöka inresekontrollen direkt vid ankomsten till , omöjliggörs att utreda med vilket plan och varför asylsökanden saknar pass, t. ex. genom svårigheter att få fram pass i hemlandet eller att vederbörande blivit bestulen på sina handlingar under vägen till , men av polisens spaning framgår det tyvärr att passlösheten är organiserad, och de personer som organiserar slussningen av asylsökande till ligger bakom passlösheten. Genom olika åtgärder begränsades invandringen till via något och genom att svensk polis var stationerad vid . Tack vare den verksamheten bekräftades återigen det faktum, att blivande asylsökande i kom från länder, där de kunde söka asyl. Dessutom hade sina passhandlingar och andra resehandlingar i behåll. Detta hade till följd att asylströmmen sökte sig nya vägar. Genom att komma till i avsaknad av pass får de företräde vid asylbedömningen genom att deras uppgifter inte kan kontrolleras och passlösheten försvårar verkställigheten av utvisningen från . Härigenom tar man sig således själv rätt att kvarstanna i . På grund av att ett stort antal personer, som normalt inte skulle få uppehållstillstånd här, men genom sitt agerande får stanna här, förorsakar de samhället stora kostnader. Detta gör att möjligheterna minskas att ta emot dem som verkligen behöver en här. En hel del ligor hjälper till med råd och dåd, och belopp på . har nämnts som kostnad för att komma till . Från polisen i gjordes en undersökning, där det konstaterades att , bland 100 slumpmässigt utvalda personer, ca . förutom resekostnad var det pris asylsökande betalade i genomsnitt för att komma till . Det finns även risk för att personer, som i tredje land begått allvarliga brott och av olika skäl önskar sig en här i landet, t. ex. terrorister, får stanna eftersom deras rätta identitet inte kan fastställas. Det finns även möjlighet att personer som redan fått uppehållstillstånd i annat land även får tillstånd i . Det förhållandet att ett snabbt ökande antal utlänningar med okänd och osäker identitet enligt gällande praxis kunnat få svenska främlingspass och resedokument och svenskt medborgarskap kan leda till misstro mot svenska passhandlingar utomlands. Detta kan medföra en utökad viseringsskyldighet för svenska medborgare vid resa till andra länder. spontaninreste 14 500 asylsökande, inkl. barn. Av dessa direktavvisades vid inresan av polisen efter inreseförhör. Det bör observeras att innan polisen kan verkställa en avvisning, måste hela ärendet alltid överprövas av statens invandrarverk jämlikt UtlL 37 §. Till de ca 13000 asylsökande, som släpptes in i landet för vidare utredning, beräknas 1150012000 få uppehållstillstånd; tillkommer ca 1250 kvotflyktingar att överföras hit genom statens invandrarverks försorg. Detta innebär totalt ca 13000 personer. Prognosen är mellan 16 000 och 17 000 flyktingar som får stanna i riket. nyproduktion av lägenheter var 1986 27 400. Ett betydande antal lägenheter försvinner genom rivningar, kontorisering, sammanslagningar m.m. varför nettotillskottet av lägenheter begränsas till mellan 10000 och 15 000. Behovet av bostäder som härrör från flyktinginvandringen kan beräknas till 8 000 . Det kan efter genomläsning av revisorers förslag konstateras att vår generösa invandringspolitik tyvärr utnyttjas på ett hänsynslöst sätt. Samhället måste skydda sig mot ett sådant förfarande. Inte nog med att s. k. agenter och fixare mot riklig ersättning hjälper de bättre bemedlade att komma till från länder där de redan är skyddade mot att bli sända tillbaka till hemlandet, men där den ekonomiska situationen inte är så fördelaktig som här i utan vad allvarligare är är att dessa agenter skapar även ett utlänningsförakt mot de i etablerade utlänningar, som har verkligt godtagbara skäl att få här. Om nu allmänheten börjar tvivla på att det verkligen är personer som behöver ha hjälp som kommer hit som får förtur i de olika köerna till bostäder, barndaghem eller utbildningsplatser, skapas ett utlänningshat som redan nu tyvärr ligger och pyr under ytan hos många svenskar. Är man däremot säker på att det verkligen är personer som behöver hjälp, behåller man toleransen mot andra folkgrupper och kan utveckla förståelse människor emellan. Ett sätt att aktivt verka för att asylsökandes pass och identitetshandlingar inte skall komma bort är att verka för att en överenskommelse kommer till stånd med transportföretagen. Dessa skulle kunna ges möjlighet att samla in nämnda handlingar under resan och vid framkomsten lämna dessa till passkontrollanterna. Ett annat förslag är att genom FN aktivt medverkar till att det inrättas ett centralt fingeravtrycksregister i något alliansfritt land dit alla konventionsländer förbinder sig att sända fingeravtryck av spontaninresande som saknar pass eller ID-handlingar . Detta register bör helt 1986/87 Sfl23 skötas av FN. Om det blir identifikationsproblem skall vederbörande träns- Mot. porteras tillbaka till det land, där han först ansökt om asyl. Får detta land en Sfl23 för hög procentuell invandring, bör det finnas ett kvotfördelningssystem till andra konventionsländer. På så sätt eliminerar man s. k. agenter och fixare. Dygnskostnader för en asylsökande pendlar mellan . Genomsnittskostnaden uppgick till . Våra ekonomiska resurser är trots allt begränsade. Att kostnaden svängt och sjunkit avseende flyktingverksamheten utanför /78 från till 1985/86 är alarmerande. För varje person som kostar . kan vi göra livet drägligare för många människor som vistas i tredje världens flyktingförläggningar. Vi kan tyvärr inte hjälpa alla 15 miljoner flyktingar som finns i världen. Låt oss vara realistiska i vår flyktingpolitik. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående möjligheterna att nå en överenskommelse med transportbolagen om att dessa under resan samlar in pass och andra identitetshandlingar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts avseende ett centralt fingeravtrycksregister i FN:s regi, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt i motionen anförts om en mera realistisk flyktingpolitik. () Per Stenmarck (m)