mot · GA02Fi707 · 1987-01-27 00:00:00 — Korrigerat för räntekrediteringarna minskade banksparandet med , medan insättningarna på allemanssparandet under dessa år uppgick till ca . Möjligheterna att allemansspara medför således att hushållen går över från banksparande till sparande i statsskulden. Det finns därför risk att allemanssparandet på ett mera fundamentalt sätt rubbar den traditionella kundbank-relationen. En svaghet i systemet är bosparandet för ungdomar, som medför en lånerätt i banken trots att ingen inlåning skett. Moderat politik för ökat sparande och ökad ägandespridning Moderata samlingspartiet har förordat en politik som syftar till att stimulera hushållens sparande. Hit hör bl. a. våra förslag om sänkta marginalskatter, vår kamp mot inflationen och strävan efter en högre ekonomisk tillväxt. Vi anser att staten bör bedriva en aktiv politik för att stimulera enskilda människors ägande. Målet bör vara att hushållen skall kunna ha ett sparkapital som motsvarar den genomsnittliga årslönen för en industriarbetare. Att staten stimulerar till enskild förmögenhetsbildning kan ses som ett led i en politik syftande till att flytta en del av ansvaret för den framtida tryggheten från det allmänna till de enskilda hushållen. Den socialdemokratiska regeringen bedriver en politik som direkt motverkar ett ökat hushållssparande genom att ständigt ändra spelreglerna för sparandet. har t. ex. ett flertal försämringar genomförts för enskilt aktiesparande. beslutade också den socialistiska riksdagsmajoriteten om en särskild pensionsskatt. En ökad sparvilja förutsätter stabila spelregler så att människor vågar spara långsiktigt. Sparandet bör premieras - inte motverkas. Påkostade annonskampanjer av den typ som spardelegationen genomfört är inte någon effektiv sparpolitik. Regeringen anser uppenbarligen att delegationen skall fortsätta med liknande kampanjer även . I delprogrammet F7. Sparfrämjande åtgärder föreslås ett reservationsanslag på 36 milj. kr. för kommande budgetår. Enligt vår uppfattning är det inte statens uppgift att bedriva sparpropaganda utan att skapa gynnsamma förutsättningar för sparandet. Vi föreslår därför att regeringens begäran avslås och att spardelegationen avskaffas. Det går inte heller att nämnvärt öka det totala sparandet med hjälp av skattemässiga styråtgärder som t. ex. i allemanssparandet. Sådana arrangemang leder mest till att människor flyttar sparmedel från ett konto till ett annat. I länder som och stimulerar staten Där är man väl medveten om Mot. betydelsen av en aktiv förmögenhetspolitik, som möjliggör uppbyggnaden av Fi707 privata förmögenheter hos hushållen. De enskilda medborgarnas förmåga att utstå påfrestningar liksom att begagna uppdykande tillfällen förstärks avsevärt när de har ett eget sparkapital. Det fungerar som ett slags privat skyddsnät, vilket ger ökad trygghet vid oförutsedda utgifter och i krissituationer. Därigenom minskar också behovet av offentliga transfereringar. Den bästa marknadsekonomiska lösningen för att stimulera ett ökat sparande är en ekonomisk politik som ökar hushållens disponibla inkomster och höjer realavkastningen efter skatt på sparande. Sänkta marginalskatter ökar hushållens räntekänslighet och gör det mindre lönsamt att låna och mer lönsamt att spara. En höjning av sparavdraget är en generellt verkande åtgärd som påverkar avkastningen i olika sparformer på ett likartat sätt. En nackdel är dock att detta i första hand innebär att avkastningen efter skatt stiger på redan existerande sparkapital. Fr. o. m. 1986 gäller att sparavdraget individualiserats till . Även om det i sig kan anses motiverat att ytterligare förbättra sparavdraget med hänsyn till penningvärdets fall, bör i första hand åtgärder vidtas som främjar nysparande och som engagerar nya grupper i regelbundet sparande. Dessa motiv låg bakom det skattesparande som infördes under den borgerliga regeringstiden. En höjning av avdragets storlek har vidare motiverats med att sparandet medfört negativ realränta. Av allt att döma är vi nu inne i en period med klart positiv realränta. Ett återställande av sparavdragets reala värde till nivå skulle därtill medföra statsfinansiella kostnader på nästan . En ytterligare höjning av sparavdraget bör därför övervägas först i ett senare sammanhang. Moderata samlingspartiet anser emellertid att olika typer av sparstimulanser bör övervägas för att sprida ägandet av bostäder och aktier. Att bredda bostadsägandet är det bästa sättet att åstadkomma en jämnare fördelning av förmögenhetstillgångarna i samhället. Vi har därför föreslagit att det allmänna skall stimulera medborgarna till ett ökat bostadssparande. All erfarenhet visar att enskilt ägande är den mest effektiva formen för förvaltning av bostäder. Detta är en viktig anledning till att många som bor i hyresrätt vill äga sin bostad. Ur både samhälls- och privatekonomisk synvinkel är det fördelaktigt om människor får möjlighet att skaffa en egen bostad antingen i småhus eller i flerfamiljshus. För att öka möjligheten för hushållen att i större utsträckning äga sina bostäder är det väsentligt att minska beskattningen. Skatterna bör sänkas på både hushållens inkomster och själva boendet. Därigenom kan möjligheter skapas för vanliga inkomsttagare och barnfamiljer att skaffa en egen bostad. Sänkta inkomstskatter och slopande av både fastighetsskatt och avdragsbegränsning är därför viktiga inslag i en moderat politik för ökat bostadsägande. Reavinstbeskattningen på bostadsrätter bör ändras så att den blir analog med egnahemsbeskattningen. För att öka bostadsägandet är det också viktigt att ge de boende rätt att köpa och ombilda hyreslägenheter till bostadsrätts Detta skulle också bidra till att bringa ordning i de 13 allmännyttiga bostadsbolagens dåliga affärer. Kommunerna kan genom att Mot. 1986/87 ge borgen för lån möjliggöra för flera att bli ägare till sin bostad. Staten bör vara generös när det gäller att låta fördelaktiga lån på en fastighet övertas av de nya ägarna. Vi föreslår därutöver att målsparandet till egen bostad eller bostadsrätt uppmuntras. Vi har tidigare förordat införandet av ett målsparande till egen bostad inom ramen för skattesparandet. Eftersom detta håller på att avvecklas, fungerar emellertid inte längre denna lösning. Den anknytning av bosparandet till allemanssparande! som regeringen infört är olämplig. Den innebär en lagstadgad skyldighet för banker att prioritera utlåning till personer , som inte behöver ha något annat kundförhållande med banken än att de satt in pengar för överföring till . Bankerna är skyldiga att ställa upp med utlåning motsvarande det sparade beloppet. Dessa medel måste då tas ur andra kunders inlåning, vilket strider mot grundprinciperna för normal bankverksamhet. Bosparandets koppling till allemanssparandet bör därför upphöra fr. o. m. . Vi anser att stimulansen till bosparande bör bygga på redan existerande spara/låna till bostad-system i stället för att på ett krångligt sätt kopplas till allemanssparandet. Ett sådant bosparsystem skall inte ha någon övre åldersgräns. I det bosparsystem som existerar är det möjligt att få låna ända . Enligt vår mening bör sparandet i ett sådant system premieras på flera olika sätt. Staten bör utge en sparpremie på av det belopp som sparats under och använts till köp av bostad, dock maximalt . Därtill bör staten ställa statlig borgen för lånet, vilket innebär att låneräntan kan sänkas med 0,. I en marknadsekonomi är det särskilt angeläget att aktiesparandet är väl spritt bland de enskilda medborgarna. För att vända den utveckling för hushållens aktieägande som beskrivits i det föregående är det nödvändigt att ändra skattesystemet så att diskriminering av privatpersoner upphör. Skattevillkoren för hushållens aktiesparande måste kraftigt förbättras. Hela löntagarfondssystemet skall avvecklas. Det borgerliga avvecklingsförslaget innebär att en grund läggs för en omfattande spridning av aktiesparandet till helt nya grupper. Genom att löntagarfondernas tillgångar används som sparstimulans till deltagande i allemansfonderna är det möjligt att en majoritet av den vuxna svenska befolkningen kan bli aktiesparare. Därmed förverkligas den moderata idén om en långtgående ägandespridning. Avvecklingen blir därmed den viktigaste enskilda åtgärden för att åstadkomma ett ökat aktiesparande. Ytterligare ett sätt att sprida det enskilda aktiesparandet är att avskaffa dubbelbeskattningen på aktieutdelningar. En lindring som statsfinansiellt motsvarar den 30-procentiga skattereduktionen bör återinföras. Reavinstskattereglerna bör både förenklas och mildras. I jämförelse med omvärlden ligger den svenska aktievinstbeskattningen högt. Beskattningen av långa innehav är i samtliga jämförbara länder lägre. En del länder har över huvud taget ingen reavinstbeskattning efter ett till . De svenska reglerna för beskattning av aktievinster är dessutom mycket krångliga. För att den svenska ekonomin skall anpassas till internationella förhållanden bör 14 därför reavinstbeskattningen på aktier förenklas och sänkas. Vid förmögenhetsbeskattningen skall börsnoterade aktier tas Fi707 av aktiernas marknadsvärde fr. o. m. . För t. ex. fastigheter gäller att taxeringsvärdet utgör av marknadsvärdet. För fastigheter har prisfallsrisken varit ett av skälen till att taxeringsvärdena satts lägre än marknadsvärdena. För aktier är emellertid kursfallsrisken större än för fastigheter. Med hänsyn till den högre kursfallsrisken bör därför av börsnoterade aktiers marknadsvärde tas upp till beskattning. När det gäller skärpte reglerna. Vi anser att förmögenhetsbeskattningen av OTC-bolag bör ske enligt de tidigare reglerna, dvs. av substansvärdet bör beskattas. Den av socialdemokraterna införda omsättningsskatten på aktier bör avskaffas . En effekt av omsättningsskatten är att de korta affärerna minskar. En väl fungerande aktiemarknad behöver korta placeringar för att bl. a. jämna ut kursrörelserna. Omsättningsskatten medför också att handel med svenska aktier överförs till utlandet. I skattefondssparandet bör värdestegringen på andelarna även efter bindningstidens utgång vara fri från skatt. Aktiesparfonderna bör därtill befrias från skattskyldighet för realisationsvinster i enlighet med vad som genomförts för allemansfonderna. Arvsskattereglerna är troligen en mycket viktig orsak till de privata hushållens utträngning från aktiemarknaden. En viktig skillnad mellan hushåll och institutioner är att institutionernas aktieinnehav är helt befriade från den typ av avbränning som arvsskatten innebär. Skattereglerna vid arv bör utformas så att det samlade uttaget ligger inom rimlighetens gräns oavsett storleken på aktieförmögenheten. fattade beslut om att av marknadsvärdet skall tas upp vid arvs- och gåvobeskattningen. Vår uppfattning är att börsaktier vid arvsbeskattning bör åsättas ett värde som utgör av aktiernas marknadsvärde. När det gäller OTC-noterade aktier gäller också ny regler för . Dessa regler innebär att av marknadsvärdet skall ligga till grund för arvs- och gåvobeskattningen. I konsekvens med vårt förslag om förmögenhetsbeskattningen av OTC-noterade bolag anser vi att av substansvärdet också bör gälla vid värdering av dessa bolag vid arvs- och gåvobeskattningen. Utöver dessa föreslagna förändringar bör förmögenhetsskatten på det arbetande kapitalet i familjeföretag slopas. De företagsknutna vinstandelssystemen bör få fortsätta att verka. förekommer sådana vinstandelssystem i ett drygt femtiotal företag. De omfattar ca 100 000 människor. Deras styrka är att de utformats för att passa det enskilda företaget. Anställda i börsnoterade och andra företag måste få möjlighet att spara i aktier i det egna företaget utan att eventuell skillnad mellan marknadsvärdet och förvärvspriset betraktas som löneförmån. Vi föreslår skattefrihet för alla anställdas aktieköp i det egna företaget utan annan begränsning än att köpen skall ha skett på samma villkor som tillämpas för utomstående. infördes en lättnadsregel som innebär att icke börsnoterade företag får göra avdrag av det utdelade beloppet, dock ej mer än vad som motsvarar av aktiekapitalet eller . 1 avvaktan på att 15 dubbelbeskattningen helt skall avskaffas föreslår vi att 15-procentsgränsen Mot. motsvarar en alltför låg avkastning med hänsyn till Fi707 risktagandet och med hänsyn till att många bolag har ett lågt aktiekapital i förhållande till dess verkliga värde. Åberopande det ovanstående hemställs 1. att beslutar uttala att målet för sparpolitiken skall vara att hushållen skall kunna ha ett sparkapital som motsvarar den genomsnittliga årslönen för en industriarbetare, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vikten av att stimulera hushållssparande! och öka ägandespridningen, 3. att beslutar avslå förslaget att till Sparfrämjande åtgärder för /88 skall anvisas ett reservationsanslag av . () () () () () () göteb 1987 12285 16