mot · GA02A734 · 1987-01-23 00:00:00 — Existerande lagstiftning bör begränsas till det absolut nödvändiga. I stället bör arbetsgivare och arbetstagare ges så vida ramar som möjligt inom vilka de kan förhandla. I många fall bör villkoren kunna avtalas direkt mellan arbetstagare och arbetsgivare. Arbetsmarknadens parter bör vara beredda att medge stor flexibilitet och individuella lösningar. De lokala fackliga organisationerna kan spela en mycket viktig roll i arbetet med att utveckla arbetstidslösningar som passar såväl produktionen som enskilda anställdas önskemål. har också tanken på arbetstidsförkortning i syfte att minska arbetslösheten diskuterats. Den tanken grundar sig emellertid på en felaktig föreställning om vilka faktorer som leder till högre sysselsättning. Arbete är inte en bestämd mängd som kan fördelas enligt fördelningspolitiska principer. Arbete är ett resultat av den efterfrågan som uppstår som en följd av gynnsamma ekonomiska förhållanden som ger lönsamhet och konkurrenskraft. Den form av arbetsdelning som diskuteras skulle inte skapa nya arbeten, utan endast innebära en fördelning av arbetslösheten. Moderata samlingspartiet avvisar därför tanken på en arbetstidsförkortning och arbetsdelning i syfte att lösa arbetslöshetsproblemen. Det fortsatta reformarbetet bör därför inriktas på att begränsa lagstiftningen på arbetstidsområdet till vad som är absolut nödvändigt med hänsyn till hälso- och skyddsaspekter, liksom de oavvisliga rättigheter till semester och ledighet som arbetstagarna bör ha. I stället bör arbetstagare och arbetsgivare ges vida ramar för att träffa avtal individuellt och kollektivt. I den mån anses lägga hinder i vägen för övergång till en sådan moderniserad lagstiftning, bör verka för förändringar. har goda förutsättningar att bli ett föregångsland i fråga om en arbetstidslagstiftning som är anpassad till en ny tids förhållanden på arbetsmarknaden. Utredningsarbetet bör samordnas med det utredningsarbete som pågår inom och semesterutredningen. Arbetstid, semester och annan ledighet bör hanteras utifrån en helhetssyn och inte splittras på flera utredningar och arbetsgrupper. För att få en bred politisk förankring av en ny utformning av arbetstidslagstiftningen bör arbetet bedrivas i en parlamentarisk utredning. I avvaktan på en moderniserad arbetstidslagstiftning är det nödvändigt att skyndsamt korrigera vissa förhållanden inom den nu gällande ledighetslagstiftningen som medför avsevärda olägenheter på arbetsplatserna. De lagar som stiftats vad gäller möjligheterna till ledighet från arbetet har utan tvivel var för sig varit motiverade och har haft stor betydelse för de anställda. Vi anser dock att det är viktigt att erinra om de problem av olika slag som tillkomsten av nya ledighetslagar fört med sig på arbetsplatsen. Den höga frånvarofrekvensen innebär således en kraftigt ökad belastning på såväl samhället som företagen. Särskilt korttidsfrånvaron leder ofta till stora merkostnader i form av produktions- och produktivitetsbortfall. Vi vill i detta sammanhang också fästa uppmärksamheten på att den anställningstrygghet som de fast anställda har som tar ledigt från arbetet, har inneburit otrygga anställningsförhållanden för alla de vikarier som måste anlitas. Detta problem för en allt större grupp kan i längden inte lämnas utan avseende. För att begränsa de negativa verkningarna av ledighetslagarna måste större hänsyn kunna tas till förutsättningarna på den enskilda arbetsplatsen. Särskild hänsyn måste tas till de förhållanden som råder i mindre företag. De ledighetsformer som bör prioriteras är sådana som tillkommit av hänsyn till vård av barn. Lagen om ledighet för studier medför för mindre och medelstora arbetsplatser i det närmaste oöverstigliga problem. Rätt till ledighet för studier bör därför begränsas till de fall då studierna har anknytning till arbetsuppgifterna. Ledighet för fackligt arbete bör kunna begränsas. Den översyn som påbörjades inom 1982 med uppgift att anpassa ledighetslagarna till de faktiska förutsättningarna bör således återupptas och samordnas med den utredning om arbetstidslagstiftningen som vi föreslår. Den nuvarande semesterlagen betraktades redan vid sin tillkomst som ohanterlig. Det ingick i uppdraget för den semesterkommitté som tillsattes redan året därpå att följa tillämpningen av lagen. Tillkomsten av kollektivavtal på större delen av arbetsmarknaden har kunnat skapa en rimlig hantering av frågor rörande de anställdas semester. Likväl drabbas många företag som inte har ständig tillgång till juridisk expertis av tolkningssvårigheter. Det är otillfredsställande att en lag som har så stor betydelse för såväl arbetsgivare som arbetstagare skall vara praktiskt ohanterlig. All lagstiftning skall vara så utformad att den kan förstås av den som skall tillämpa lagen. Det är en regel som i all synnerhet gäller en lag som angår större delen av befolkningen. Trots att det inom tycks finnas en insikt om det ange lägna i att göra semesterlagstiftningen enklare och mera lättfattlig, har Mot. 1986/87 semesterutredningen inte fatt direktiv att utreda de tekniska frågorna. Det är därför nödvändigt att en skyndsam översyn av semesterlagen sker i förenklingssyfte. Arbetsdomstolens ursprungliga uppgift var huvudsakligen att tolka kollektivavtal träffade mellan arbetsmarknadens parter. En del av detta var att snabbt avgöra mål om olovliga strejker. I och med den omfattande arbetsrättsliga lagstiftning som tillkom huvudsakligen förändrades arbetsdomstolens karaktär. Den blev dömande instans också i mål som behandlade enskildas rätt. Det finns skäl att uttrycka starka betänkligheter mot att en partssammansatt domstol avgör mål som rör förhållanden mellan en enskild och någon av eller båda de parter som är representerade i domstolen, i all synnerhet som överprövningsrätt inte föreligger. En handläggning av denna typ av mål inom de allmänna domstolarna garanterar den enskilde större rättstrygghet. Redan nu handlägger de allmänna domstolarna mål som rör enskilda anställda i företag som saknar kollektivavtal liksom mål där den enskilde inte stöds av sin fackliga organisation. Ett överförande till allmän domstol av alla mål som rör enskildas förhållanden på arbetsplatserna skulle därför innebära en enhetlig handläggning av sådana mål, vilket vore till gagn för rättstryggheten. Det finns således skäl att utreda formerna för ett överförande av arbetsrättsliga frågor till de allmänna domstolarna i syfte att stärka den enskildes rättsliga ställning. Därigenom skulle arbetsdomstolen återges sin ursprungliga roll. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om arbetsmarknadslagarnas utformning och effekter, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om kollektiva försäkringsformer,1] 2. att hos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet för att säkerställa den negativa föreningsrätten, [att hos regeringen begär förslag till ändring i regeringsformen för att säkerställa den negativa föreningsrätten,2] 3. att hos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet så att s. k. organisationsklausuler förbjuds, 4. att hos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet i enlighet med vad sorn i motionen anförts angående avdrag på lön för fackföreningsav- Mot. 1986/87 gifter, A734 5. att hos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet i enlighet med vad som i motionen anförts angående arbetstagarnas representation, 6. att beslutar att 60 § i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet skall ha den lydelse angående arbetsrättsliga skadestånd den hade , 7. att hos regeringen begär en översyn av skadeståndsreglerna i den arbetsrättsliga lagstiftningen i enlighet med vad som i motionen anförts, 8. att hos regeringen begär förslag till förbud mot blockad av enmansföretag och företag med anställda familjemedlemmar i enlighet med vad som anförts i motionen, 9. att hos regeringen begär utredning om och förslag till begränsning av facklig organisations rätt att genomföra blockad av företag enligt vad som anförts i motionen, 10. att beslutar att upphäva reglerna om facklig vetorätt i 3840 §§ lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet, [att beslutar att 20 § kommunalskattelagen (1928: 370) skall ha den lydelse beträffande arbetsrättsliga skadestånd som den hade ,3] 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ideella skadestånd, 12. att hos regeringen begär förslag till lagändringar om medbestämmande för arbetstagare inom offentlig förvaltning i enlighet med vad som i motionen anförts, 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående tillämpningen inom av lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, [att beslutar att upphäva reglerna i 3 kap. 4-7 §§ kommunallagen (1977:179) om personalföreträdares närvarorätt vid sammanträden med kommunala nämnder och styrelser,2] 14. att hos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet vad gäller förhandlingsplikt vid chefstillsättningar i enlighet med vad som i motionen anförts, 15. att hos regeringen begär en översyn av effekterna av lagen om anställningsskydd i enlighet med vad som anförts i motionen, 16. att hos regeringen begär en översyn av regelsystemet i lagen om anställningsskydd (1982: 80) och förslag till ändringar i syfte att åstadkomma förenklingar, 17. att hos regeringen begär en översyn av arbetstagarbegreppet i lagen (1982:80) om anställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts, 18. att hos regeringen begär förslag till ändring i 1 § lagen (1982:80) om anställningsskydd i enlighet med vad som i 29 motionen anförts angående utvidgning av de kategorier som är un- Mot. 1986/87 dantagna i lagen, A734 19. att hos regeringen begär förslag till ändring av lagen (1982: 80) om anställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts angående ändring av de s. k. turordningsreglerna, 20. att hos regeringen begär förslag till ändringar i lagen om anställningsskydd (1982: 80) i enlighet med vad som i motionen anförts om saklig grund för uppsägning, 21. att hos regeringen begär förslag till ändringar i lagen (1982: 80) om anställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts angående anställningar vid arbetstoppar, 22. att hos regeringen begär förslag till ändringar i lagen (1982: 80) om anställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts angående generella regler för sex månaders provanställning, 23. att hos regeringen begär förslag till ändringar i lagen (1982: 80) om anställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts angående möjligheter för provanställning för vissa kategorier, 24. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående arbetstidslagstiftningen, 25. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående ledighetslagarna, 26. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående översyn av semesterlagen (1977:480), 27. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om överförande av arbetsrättsliga tvistemål till allmän domstol. () () (m) () () () () () ' 1986/87: N372. 2 1986/87: K614. 3 1986/87: Sk421.