mot · GA02A469 · 1987-01-25 00:00:00 — Ett väl igenkännande drag hos alla tillväxtregioner är arbetsmarknadens bredd, djup och allsidighet. Både vårt nuvarande skattesystem, med orimliga marginalskatter, och det allmänna önskemålet från båda makarna att vilja förvärvsarbeta utanför hemmet ställer stora krav på arbetsmarknaden. Skall en ung familj flytta är det nära nog ett krav att båda makarna får ett arbete utanför hemmet. Många företagare, personalchefer och kommunalråd kan vittna om hur svårt det är för företag på mindre orter att rekrytera kvalificerade medarbetare om arbetsmarknaden är för smal, dvs. arbete inte finns till båda makarna. Allt fler orter drabbas av dessa problem. Endast ett fåtal större orter i landet kan erbjuda den stora bredd på arbetsmarknaden som krävs för att familjer skall kunna flytta relativt fritt emellan dem och ändå kunna behålla kopplingen i sina resp. yrkesområden. Inte överraskande uppvisar just de orter som är centra för regionsjukvården särskilt gynnsam utveckling då det gäller möjligheterna att rekrytera kvalificerad arbetskraft. På dessa orter kan man på ett enastående sätt kombinera s. k. manliga och kvinnliga arbeten. För flertalet orter gäller att man måste kunna pendla mellan dessa för att kombinera ett hushålls försörjningsmöjligheter. Goda arbetspendlingsmöjligheter är därför ett måste i flertalet regioner i . Bra kollektivtrafik och rimliga och rättvisa avdragsmöjligheter för privatbilism på ett väl fungerande landsvägssystem är därför viktiga frågor för en bättre regional och inomregional balans. Som vi nämnde tidigare är rekryteringen av kvalificerade medarbetare på många mindre orter ett utomordentligt stort problem. På de mindre orterna är ofta arbetsmarknaden alltför tunn för att kunna erbjuda adekvata arbetsuppgifter för båda makarna. Detta har också inneburit att i allt större utsträckning återflyttningen till dessa orter har minskat, som vi nämnde tidigare. Trots att många människor i själva verket vill flytta tillbaka till mindre orter så saknas det försörjningsmöjligheter trots att det lokala näringslivet egentligen är i största behov av denna kompetensförstärkning. Flera faktorer förhindrar en positiv lösning av dessa frågor. Vårt orimliga Mot. marginalskattesystem tvingar hushållen till att även då barnen är små båda A469 makarna måste arbeta utanför hemmet, trots att många unga familjer skulle vilja välja att någon av makarna var hemma hos barnen. En reformering av marginalskatterna och skattesystemet är därför en viktig fråga för att klara rekryteringen av kvalificerade medarbetare till mindre orter. Med andra ord: det socialdemokratiska högskattesamhället motverkar en bättre regional balans och utveckling. Det avtalsbundna meritvärderingssystemet för kommun- och landstingsanställda utgör också ett effektivt hinder för flyttningar över kommungränserna. Genom att värdera meriter intjänade i andra kommuner lägre än egna uppställs i realiteten oöverstigliga barriärer och därmed människors möjligheter att flytta. I och för sig mer meriterade och väl så kvalificerade sökande från grannkommuner har i realiteten mycket små möjligheter att slå ut mindre kompetenta som intjänat sina meriter i den egna kommunen. Återigen ett exempel på hur man inom verksamhet, med socialdemokratisk politik försvårar inflyttning av kvalificerad personal till småorterna. Det finns anledning att se över detta meritvärderingsavtal om man vill åstadkomma en större rörlighet och därmed möjlighet för återinflyttning till glesbygdskommunerna. Verkligt kvalificerade medarbetare är det mycket svårt att rekrytera. Exempel på sådana kan vara sjuksköterskor, läkare och civilingenjörer. I stället för att pröva det ena eller andra tvångsvisa rekryteringssystemet exempelvis borde man finna konstruktiva, positiva alternativ. Det borde vara av intresse att pröva en modell med villkor för avskrivning av studiemedel. Återbetalningsskyldigheten reduceras i proportion till de antal år man bott exempelvis på orten inom stödområdet. Låt oss säga att man efter exempelvis skulle få sin make/makas studieskuld helt avskriven. Utan tvivel skulle det framstå som mycket lockande för en ung familj tyngd av studieskulder att få dessa avskrivna successivt under en femårig bosättning på en ort inom stödområdet. Stora möjligheter finns dessutom att familjen efter denna bosättning permanentar sitt boende och på olika sätt stannar kvar i regionen. Det vore ett billigt, effektivt och rättvist sätt att stimulera rekrytering av kvalificerade människor till orter utanför de mer expansiva regionerna. Att kunna erbjuda människor en varierad boendemiljö utgör utan tvivel en plusfaktor för en expanderande region. På detta område är det relativt väl förspänt över hela landet, och några större regionala skillnader föreligger inte. Kanske bör man dock uppmärksamma det ökande intresset för att bo i centrala delar av tätorter och städer. Främst gäller detta två åldersgrupper, ensamma personer eller endast vuxenhushåll, samt äldre människor över 55, . För dessa grupper av människor utgör de större städerna och dess speciella rytm och karaktär med varierat utbud av varor och tjänster en särskild dragningskraft. I samband med boendefrågorna kan det finnas skäl att uppmärksamma den ganska systematiska resursöverföring just till expansiva regioner som Mot. sker genom det nuvarande bostadsbyggandet och de statliga räntesubventio- A469 nerna på dessa statliga lån. Medan människor i mindre orter där man byggt lite tvingas betala fulla räntekostnaderna på de lån man har för bostäderna kan människor som flyttar in i nybyggda hus i tätortsregioner na påräkna stora, statliga subventioner. Ett intressant exempel på regional utjämning fast åt motsatt håll. Under avsnittet ett rimligt kostnadsläge kan rymmas många saker beroende på vilken aktör som betraktar det hela. För den enskilda individen hushållet - kan det vara det kommunala skattetrycket eller de kommunala taxorna som kan vara relevanta i sammanhanget. Även företag drabbas av högt kommunalt skattetryck och höga taxor. Även om det kan vara svårt att entydigt se ett samband mellan nyföretagande, inflyttning och lägre skatter framstår det som tämligen klart att motsatsen verkar avskräckande. har efter sydsvenska mått mätt ett osedvanligt högt skattetryck. Problemen i är välkända. För att ge invånarna och företagen i en kommun en god service krävs en stabil ekonomi. Genom omfattande statliga transfereringar till kommuner, dels i form av skatteutjämningsbidrag, dels i form av specialdestinerade bidrag för olika verksamhetssektorer kan kostnaderna för kommunen hållas på en rimlig nivå. Snabba förändringar i villkoren för skatteutjämningsbidrag och specialdestinerade medel kan allvarligt rubba dessa förutsättningar för de kommunala politikerna. Behovet av fasta spelregler även i detta avseende känns angeläget att understryka. Mer än tre fjärdedelar av dessa totala transfereringar, från staten till kommun och landsting, utgörs av specialdestinerade medel. Konstruktionen av dessa bidrag gynnar storskaliga lösningar inom ramen för nu rådande institutionella former etc. Bidragen ger föga eller inget utrymme för ett stimulerande nytänkande vad gäller verksamhetens art, inriktning och omfattning. De specialdestinerade medlen varierar i omfattning . per invånare och år. De stora kommunerna gynnas nästan genomgående. Mot den bakgrunden känns det angeläget att utifrån regionalpolitiska utgångspunkter söka överföra medel från specialdestinerade anslag till generell skatteutjämning. Kombinerat med en kraftfull avreglering av hur denna verksamhet skall bedrivas och en gradvis avveckling av de offentliga vård- och servicemonopolen skulle dessa orättvisor försvinna och ett mycket fruktbart nyföretagande komma till stånd. Kultur, miljö, fritid Vid sidan av en bred arbetsmarknad och bra boende är tillgången till berikande fritidsupplevelser av avgörande betydelse i val av bostadsort. Jag vill i detta sammanhang särskilt uppmärksamma ett mångskiftande kulturutbuds stora roll för att skapa förutsättningar för rika fritidsupplevelser. Erfarenheter från flera större regioner i landet som är expansiva visar klart Mot. hur betydelsefullt det är att satsa på ett brett och rikt kulturutbud, då det A469 gäller att rekrytera kvalificerad arbetskraft till institutioner och industrier i regionen. Det finns, enligt min uppfattning, skäl att särskilt uppmärksamma detta och se en spridning av även de statliga kulturanslagen som ett viktigt medel i strävandena att åstadkomma en bättre balanserad regional utveckling. Frihet att skapa och pröva något nytt En viktig förutsättning för utveckling och därmed självfallet också regional utveckling är friheten att pröva nya verksamhetsformer. Inom näringslivet fortsätter denna process kontinuerligt. Därför får vi den dynamik vi ser år . Men inom den offentliga sektorn, som utgör en så stor del av den totala ekonomin i , är denna frihet utomordentligt starkt begränsad. Genom politiska beslut av ramkaraktär kompletterat med tusentals detaljbestämmelser hämmas eller direkt förhindras om- och nytänkande inom den offentliga sektorn. uppfattades en stor andel sysselsatta inom den offentliga sektorn som en styrka och trygghet. Vi har fått se hur regioner med ett stort antal och en betydande andel sysselsatta inom offentlig sektor, statlig förvaltning etc. utsätts för stora påfrestningar i takt med pågående omstrukturering. är återigen ett exempel på en sådan negativ utveckling, liksom förhållandena i . Över huvud taget finns enligt vår uppfattning inom den offentliga tjänstesektorn grava systemfel. Denna sektor utnyttjar inte den dynamik som den enskilda tjänstesektorn visar otaliga exempel på. I stället för att vara öppen för nya lösningar, kombinationer offentligt/privat eller att lägga ut olika delar av verksamheten på entreprenad framstår den offentliga sektorn och dess beslutsfattare som närmast rigida i sin övertro på det politiska beslutsfattandet som styrsystem för den operativa driften. Jag är alldeles övertygad om att nuvarande system inom den offentliga sektorn, som klart gynnar storskaliga institutionella och mycket konventionella lösningar, klart hämmar regioner utanför de stora tillväxtorterna där man redan har en omfattande tjänstesektor. Skall man få in något av den dynamik tillväxtregionerna uppvisar inom tjänstesektorn i andra regioner måste ett nytänkande ske när det gäller den offentliga sektorns systemlösningar. Det blir ett svårt ideologiskt problem för socialdemokratin att bryta upp dessa offentliga vård- och servicemonopol för att klara utmaningen från dessa mer glesbygdsorienterade områden. Men ett sådant uppbrott är nödvändigt om det skall finnas någon möjlighet till en mer balanserad regional utveckling. Inte minst för en del fackliga organisationer kommer behovet av nytänkande att innebära icke obetydliga problem. Inte minst nyföretagandet inom tjänstesektorn i dessa regioner skulle få en utomordentligt kraftfull skjuts framåt om man var öppen för nya lösningar. Genom de nuvarande offentliga vård- och servicemonopolen utestänger man stora grupper av arbetskraften för att aktivt gå in och engagera sig i egenföretagarverksamhet. Nyföretagandet hämmas, inte minst bland kvin nor, genom den nuvarande stela synen på den offentliga sektorns monopolsi- Mot. 1986/87 tuation. Slutsatser av denna analys Vilka slutsatser bör man då kunna dra efter denna genomgång och denna analys av vilka faktorer som verkar stimulerande, respektive hämmande på en regions utveckling? För det första vågar jag påstå att regionalpolitik i äldre mer traditionell snäv budgetteknisk bemärkelse alltmer kommit att spela ut sin roll som instrument för att påverka den regionala utvecklingen i stort i landet. Vi behöver alltså en annan typ av politik som främjar regional utveckling och tillväxt i hela landet. De faktorer jag redovisat, såsom tillgänglighet, kompetensnivå, bred arbetsmarknad, varierat boende, konkurrenskraftigt kostnadsläge etc. ställer krav på en lång rad olika politikområden. Det krävs en helhetssyn för att få en bättre balanserad utveckling. Det krävs också att man noga beaktar i vilket rumsligt perspektiv (jämför de fyra nivåerna) som man för diskussionen och debatten om regional utveckling. Jag tror att vid sidan om en positiv utveckling i de tre storstadsregionerna så är det nödvändigt att systematiskt fram bygga upp ett antal, låt oss kalla det för storstadsalternativ, som inte bara fungerar som ett alternativ utan också som komplement till storstadsregionerna. Det kan vara svårt att exakt ange dess antal. Det är troligt att de ligger i storleksordningen 1520 i hela landet. I dessa bör man återfinna en god infrastruktur i en lång rad avseenden: tillgängligheten till storstadsregionerna och mellan dessa storstadsalternativ skall vara god, kompetens- och kunskapsnivån via ett gott utbildningssystem gradvis förbättras, arbetsmarknaden bör breddas och fördjupas, liksom det varierande boendet, kulturklimatet bör kompletteras och stimuleras och man bör på nytt skapa ett gott kostnadsmässigt, konkurrenskraftigt läge inte minst gentemot storstadsregionerna. Dessa förutsättningar bör sammantaget också innebära en kreativ miljö som stimulerar till nytänkande och omtänkande i delvis nya banor även inom den offentliga sektorn. Med en sådan systematisk satsning, som bör vara långsiktig, bygger man upp ett skelett - en struktur - kring vilket man därefter kan utveckla olika regioner för en bättre inomregional balans. Det är helt nödvändigt att inse att det krävs tänkande och praktisk handling tvärs över olika politikområdens gränser samt mellan offentlig och privat sektor för att åstadkomma detta. En sådan politik, mycket löst skissad på detta sätt, bör kompletteras med en medveten strategi för det norrländska inlandet och måhända för någon enstaka region i med särskilda strukturproblem av mer långsiktigt slag. En politik för inlandet måste särskilt beakta de extrema avstånden och de alldeles speciella förutsättningarna i övrigt som där finns. De försvars- och säkerhetspolitiska aspekterna får därvidlag sin särskilda tyngd och relevans. De areella näringarna, kombinationssysselsättning, turism, etc. kommer för denna del av landet att vara av stor betydelse. stöd bör främst ske via ett länsbaserat stimulans- och Mot. stödsystem som finansieras inom ramen för det sammanhållna länsanslaget. Speciella infrastrukturella insatser som måste göras i inlandet kan däremot finansieras via centrala anslag. För inlandet gäller det främst att sänka kostnadsläget, öka tillgängligheten och skapa ett antal vitala stödjepunkter för att kunna bibehålla en rimlig service för såväl enskilda hushåll som näringslivet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående framtida principer och riktlinjer för en ny regionalpolitik för nationell tillväxt och balanserad regional utveckling.