ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02K211 · 1987-01-19 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K211 och i (m) Negativ föreningsrätt 1986/87 K211214 Det är en självklarhet att varje människa i vårt land fritt skall kunna få ansluta sig till en organisation, t. ex. en fackförening. Det borde vara lika självklart att man skulle ha rätt att slippa organisera sig. Vår föreningsrättslagstiftning innebär emellertid ingen rätt för den enskilde att stå utanför en fackorganisation. De flesta löntagare har under många årtionden insett värdet av ett gemensamt uppträdande genom de fackliga organisationerna när det gäller löner och problem på arbetsplatsen. Enstaka personer har dock inte gjort det men har mer eller mindre tvingats att ansluta sig fackligt. Detta är förkastligt ur demokratisk synpunkt. har den fackliga verksamheten börjat urarta i och med att man i allt större utsträckning börjat syssla med den enskilde medlemmens privatliv och personliga förhållanden. Kollektivanslutning av medlemmar till det socialdemokratiska partiet har förekommit många årtionden, och det innebär ett fruktansvärt ingrepp i den enskildes integritet. har facket också börjat intressera sig för vad den enskilda medlemmen gör på sin fritid, och medlemmarna har t. ex. kollektivt anslutits till ett visst försäkringsbolag. - Detta förfarande har fördömts av rättsliga instanser, men organisationerna tycks tydligen kunna försvara förfarandet genom att skriva in det i sina stadgar! Varje ingrepp i den personliga integriteten skapar nya grupper, som är missnöjda med fackets agerande. Allt fler människor värjer sig emot att facket tar ett självpåtaget ansvar för saker, som den enskilde själv vill ta ansvar för. Många anser också att facket är alltför partipolitiserat. Denna debatt har fått ny näring genom den rapport som utarbetades av de nordiska socialdemokraterna gemensamt. Det är mycket svårt för missnöjda medlemmar att gå ur facket , trots att såväl högsta domstolen som arbetsdomstolen sagt att det är vars och ens rättighet. medger exempelvis inte utträde ur facket. Det är alltmer uppenbart att den positiva föreningsrätten, dvs. rätten att tillhöra en facklig organisation, måste kompletteras med en negativ föreningsrätt, dvs. rätt att stå utanför en facklig organisation. Frågan borde vara självklar i en demokrati! 1 1986/87.3 sami. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om negativ föreningsrätt.
mot · GA02K215 · 1987-01-19 00:00:00 — Motion till 1986/87: K215 m. fl. Reglering i grundlag av föräldrarätten 1986/87 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:So610 hemställs att hos regeringen begär utredning om författningsmässig reglering av föräldrarätten i grundlagen. L. () i () () () 1 1986187.3 samt.
mot · GA02K216 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87:K216 m. fl. Ändrad tidpunkt för den allmänna motionstiden vårsession startar med att budgetpropositionen avlämnas till . påbörjas den allmänna motionstiden som pågår de närmast följande veckorna. Detta innebär att ledamöterna skall författa och avlämna motioner i s. k. fria ämnen och därtill lära sig vad budgetpropositionen innehåller och eventuellt skriva ändrings- eller kompletteringsförslag till denna. För att ge ledamöterna bättre tid att klara dessa båda saker utan att känna den tidspress som detta innebär bör den allmänna motionstiden flyttas till annan tidpunkt, t. ex. . Enligt vår mening skulle detta ge en för ledamöterna jämnare arbetsrytm som det borde skapa bättre planeringsmöjligheter för såväl utskotts- som kammarkansli. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar flytta den allmänna motionstiden till . () ()
mot · GA02K217 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K217 m. fl. Stabilitet i lagar och regler för småföretagare, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:N330 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen sägs om stabilitet och långsiktighet i lagar och regler, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen sägs om generösa övergångsbestämmelser vid förändringar i regelsystemet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen sägs om att undvika att regelförändringar får en retroaktiv effekt, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen sägs om ökad rättssäkerhet, 5. att hos regeringen begär förslag om grundlagsskyddad näringsfrihet. () () (fp) Kjell-Ar ne ()
mot · GA02K218 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K218 och () En orimlighetsombudsman Det inträffar då och då att myndigheter ställer helt orimliga krav på en medborgare för att vara säkra på att uppfylla gällande bestämmelser. får också de lagar vi stiftar konsekvenser som inte har kunnat förutses. Även om man har rätt att överklaga så måste man i allmänhet betala först och har bara chans att få rättelse . Allmänt bekant är berättelsen om den gamla damen som skulle tvingas att betala en helt orimlig vattenräkning och den fruktansvärda händelsen när en mor skulle straffas för att hon inte velat tillåta barnets far att träffa barnet, trots att hennes farhågor besannats och mannen mördat barnet. Inom skattelagstiftningen finns också fall där småföretagare fått gå i konkurs innan de fått rättelse. Myndigheter och enskilda borde ha en ombudsman att vända sig till som kunde inhibera verkställandet av en lag eller förordning, när den får orimliga konsekvenser som inte har kunnat förutses. " skulle hänskjuta ärendet till regeringen som fick avgöra om verkställande skulle ske eller en lagändring föreslås. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om inrättandet av ett ämbete som orimlighetsombudsman i enlighet med vad som framförts i motionen.
mot · GA02K219 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87:K219 m. fl. (fp, m, c) Grundlagsskyddad närings- och yrkesfrihet Den grundläggande förutsättningen för ett expansivt näringsliv är möjligheterna för enskilda individer att starta företag. Utan nya företag som erbjuder redan existerande företag konkurrens riskerar de senare att minska utvecklingstakten, vilket lätt får till följd en försämrad konkurrensförmåga. Därtill minskar konsumenternas valfrihet. Det finns flera hot mot den icke grundlagsfästa näringsfriheten. S. k. vandelsprövning har införts inom restaurang- och transportbranscherna innebärande att myndigheterna gör en förhandsbedömning om vederbörande är lämplig som företagare. Vidare har ordningsstadgeutredningen föreslagit att kommunerna skall ges rätt att begränsa torghandlarnas varusortiment. Motiven för att avskaffa det i princip fria tillträdet till marknaden varierar från rent sysselsättningspolitiska (nya företag hotar gamla arbetsplatser) till att förhindra s. k. ekonomisk brottslighet. Grunden för en marknadsekonomi är emellertid att företag fritt får startas. Utan detta fria tillträde hotas både näringslivets dynamik och sysselsättningstillfällen. Ett avgörande steg för att öka blivande företagares och övriga investerares tilltro till statsmakternas vilja att även fortsättningsvis satsa på ett marknadsekonomiskt system vore att i grundlagen skydda rätten att starta och driva företag. Vi menar att yrkes- och näringsfriheten bör betraktas som ett grundläggande element i själva rättighetssystemet. Utan regler i detta hänseende är detta system ofullständigt. Kravet på regler om skydd för yrkes- och näringsfriheten har inte sin grund i något speciellt behov som skall dokumenteras . Det bottnar i stället i det förhållandet att den logiska uppbyggnaden av vårt rättighetssystem förutsätter en regel om yrkes- och näringsfrihet. Någon ytterligare utredning behövs ej. Så ej heller ytterligare erfarenheter av reformerna på fri- och rättighetsområdet. Det av författningsutredningen framlagda förslaget till grundlagstext kan efter mindre justeringar användas i föreliggande skick. Några bärkraftiga invändningar mot regeln framkom inte heller under remissbehandlingen. En regel för yrkes- och näringsfriheten bör få följande lydelse och tas in i 2 kap. RF. Svensk medborgare äger i riket driva näring och utöva yrke såvida annat inte är föreskrivet i lag eller förordning. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till grundlagsskyddad närings- och yrkesfrihet i enlighet med vad som i motionen anförts. Hans Nyhage (m) () () ()
mot · GA02K220 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K220 m. fl. (fp) Grundlagsskydd för näringsfriheten Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:N343 hemställs att hos regeringen begär förslag till grundlagsskydd av näringsfriheten. () () () () () () () ()
mot · GA02K226 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: K226 Kollektivanslutningen till politiskt parti Den svenska grundlagen innehåller bl. a. skydd för individen gentemot påtvingad politisk anslutning. I regeringsformens 2 kap. 2 § heter det: Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot tvång att giva tillkänna sin åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. Han är därjämte gentemot det allmänna skyddad mot tvång att deltaga i sammankomst för opinionsbildning eller i demonstration eller annan meningsyttring eller att tillhöra politisk sammanslutning, trossamfund eller annan sammanslutning för åskådning som avses i första meningen. Medborgaren är alltså enligt grundlag skyddad mot kollektiv anslutning till politisk sammanslutning. Trots detta förekommer i kollektivanslutning till politiskt parti. majoritet har ett antal gånger uttalat att denna kollektivanslutning skall upphöra utan att så har blivit fallet. I särskild lag bör därför grundlagens innehåll fastslås att medlemskap i politiskt parti förutsätter en positiv och frivillig ansökan från individen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till lag mot kollektivanslutning till politiskt parti.
mot · GA02K228 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K228 Grundlagsfäst minimifrist för författningars ikraftträdande Vår lagstiftning utgör en omfattande regelmassa som undergår en fortlöpande och snabb förändring. I en sådan situation måste ställas vissa grundläggande rättssäkerhetskrav. Information måste lämnas om innehållet i de nya författningarna och möjlighet måste finnas att anpassa sig till den nya rättsliga situationen. Problemet är att tiden mellan författningars kungörande och deras ikraftträdande alltför ofta är alldeles för kort. Under exempelvis publicerades 1 123 författningar varav 340 , 195 inom och 32 , allt före ikraftträdandet. Härav följer självklart att tiden för att informera sig om författningens innehåll blir otillräcklig och att det kan bli omöjligt att anpassa sig till det nya rättsläget. Dessa problem drabbar givetvis alla som berörs av lagstiftningen men på varierande sätt. Enskilda medborgare kan av okunnighet komma att bryta mot lagen eller hinner inte vidta rimliga rättshandlingar inför den ändrade situationen. Motsvarande kan gälla företagare som kanske även måste tillgripa nödvändiga anpassningsåtgärder i företagets produktion eller ekonomi. Dessutom kan myndigheter ha behov av att såväl genomföra personalutbildning som utfärda tillämpningsföreskrifter före författningens ikraftträdande. Dessa korta ikraftträdandefrister är helt oacceptabla i ett rättssamhälle. Det är ofrånkomligt att lagstifta om bestämd minimifrist mellan en författnings kungörande och dess ikraftträdande. En sådan regel är av grundlagsdignitet och bör därför införas i regeringsformen, närmast då 8 kap. 19 § 3 st. Regeln bör få riktlinje/karaktär av innebörd att lagar efter kungörande får träda i kraft först efter generöst rådrum för medborgarna. Närmare bestämmelser om exakta och författningsanpassade minimifrister bör sedan intagas i särskild lag. Mot denna bakgrund hemställs att hos regeringen begär förslag till sådant tillägg i regeringsformen jämte följdlag att minimifrister införs för författningars ikraftträdande.
mot · GA02K233 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: K233 m. fl. Grundlagsskyddade demokratiska rättigheter på arbetsplatserna Inget demokratiskt land kan visa upp en sådan maktkoncentration i näringslivet som . Det skriver DN:s börskommentator i sin årliga studie av makten över börsbolagen. Försök från arbetarrörelsen att något modifiera maktkoncentrationen har mötts av en kanonad från de borgerliga partierna. Därifrån har man skriat högt om att egendomsrätten är i fara. Samma uppjagade debatt fördes i samband med behandling av förslaget om en engångsskatt på försäkringsbolagens stora förmögenheter. I en gemensam borgerlig reservation till betänkande 1986/87:17 om vissa grundlagsfrågor krävs förstärkt skydd för egendomsrätten i grundlag och annan lag. Vår uppfattning är tvärtom att det i stället behövs vissa begränsningar av egendomsrätten om nuvarande enorma makt- och ägandekoncentration skall kunna brytas och demokratin utvecklas. Ambitionerna att förstärka rättighetsskyddet i grundlagen bör i stället inriktas på de arbetande människornas rättigheter och förhållandena på arbetsplatserna där demokratin är satt på undantag. Den skärande kontrasten mellan demokratins principer och klassamhällets realiteter framträder särskilt på arbetsplatserna. Demokratin kräver att lagstiftningsmakten tillhör folkvalda representanter. På arbetsplatserna är det ägandet som ger lagstiftningsmakt. Demokrati kräver rätt att uttala och sprida åsikter. På arbetsplatserna kan arbetarna avskedas för agitation, tidningsförsäljning eller flygbladsspridning. Rätten att protestera mot missförhållanden erkänns i andra sammanhang. På arbetsplatserna kan protester mot missförhållanden leda till disciplinära åtgärder och avsked. Strejkande arbetare kan dras inför arbetsdomstolen och bötfällas. Kapitalister som vägrar att investera sitt kapital med arbetslöshet som följd döms inte av någon domstol. De arbetsrättsliga reformer som genomförts har ingalunda rubbat dessa maktförhållanden. Frågan om demokratiska rättigheter i arbetslivet behandlas i en annan vpk-motion till årets . Men det är också viktigt att rättigheterna ges grundlagsskydd. Det bör bl. a. gälla rätten att organisera sig fackligt och politiskt, rätten att på arbetsplatserna bedriva agitation, propaganda och mötesverksamhet och rätten att tillgripa strejk. 1986/87 K233 (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär förslag om grundlagsskydd för fri- och rättigheterna på arbetsplatserna.
mot · GA02K234 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: K234 och () Utlandssvenskars rösträtt Svenska medborgare som inte är bosatta i landet har rösträtt vid val till om han/hon varit kyrkobokförd här under sitt liv. Det enda som krävs är en enkel registrering. Detta innebär, att de som utvandrat för årtionden sedan och därefter kanske inte haft några kontakter med , har rösträtt till och därmed också är valbara som riksdagsledamöter. De som t. ex. av varit bosatta utomlands återvänder emellertid mycket sällan för att åter bosätta sig i det gamla hemlandet. Det förefaller knappast rimligt att de trots detta genom valdeltagandet skall vara med och avgöra den politiska utvecklingen i det f. d. hemlandet. Regeringen bör överväga förslag till lagändring med syftet att den som varit borta från än inte bör ha rösträtt till . Att svenskar som vistas i annat land på grund av studier eller på internationellt uppdrag skall ha sin rösträtt kvar är självklart. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utlandssvenskars rösträtt.
mot · GA02K235 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: K235 () Medlemskapet i Religionsfrihetslagens bestämmelser om medlemskap i strider emot regeringsformens portalparagraf. Därför har tvingats införa övergångsbestämmelser enligt vilka bestämmelserna om medlemskap i gäller utan hinder av 2 kap. 2 § regeringsformen. har vid kyrkomötet uttalat att den inte anser att det råder någon strid mellan regeringsform och religionsfrihetslag. beslut är dock ett klart konstaterande av motsättningen. Dessutom tenderar övergångsbestämmelserna att bli permanenta. I en demokrati borde det vara självklart att en viljeyttring konstituerar medlemskap i ett trossamfund. Inom pågår ett arbete med att analysera kyrkans eget medlemskapsbegrepp i förhållande till dopet. har avslagit motioner i denna fråga, trots att i sina betänkanden, senast KU 1986/87:5, bekräftat den föreliggande motsättningen. Det gäller alltså inte bara en inomkyrklig ordningsfråga utan problemet är konstitutionellt. har därför all anledning att ge sin mening till känna och staten bör å sin sida ta initiativ i frågan utan att avvakta den pågående utredningen inom . Den utredningen har ägnat föga uppmärksamhet åt det konstitutionella problemet. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att religionsfrihetslagens bestämmelser om medlemskap i icke överensstämmer med regeringsformens 2 kap. 2 §, 2. att hos regeringen begär att initiativ tas syftande till att undanröja den påtalade motsättningen mellan regeringsformens 2 kap. 2 § och religionsfrihetslagen.
mot · GA02K236 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: K236 Benämningen på myndigheters regler och anvisningar Det förekommer i alltför hög utsträckning att lämnar regeringen, och av regeringen utsedda myndigheter, bemyndigande att utfylla lagstiftning med skilda slag av kompletterande regler och anvisningar. Vissa av dessa kompletterande regler kan vara av bindande natur medan andra klart innehåller s. k. anvisningar av närmast rådgivande slag. Det är mycket otillfredsställande att dessa utfyllnadsregler publiceras så att inte klar åtskillnad ges mellan de olika slagen av regler. Genom att många myndigheter brukar begreppet författningssamling för sina regler och anvisningar skapas oklarhet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att begär att regeringen utfärdar sådana bestämmelser att klar distinktion görs mellan regler av olika natur och så att begreppet författningssamling ej används av regeringen underställda myndigheter.
mot · GA02K301 · 1987-01-14 00:00:00 — Motion till 1986/87: K301 Replikskiften i 1986/87 Med anledning av bristen på bifallsyttringar, särskilt ljudliga sådana, i plenisalen efter gjorda inlägg, har bl. a. talmannen i en TT-intervju efterlyst dylika och därvid påpekat att ingenting i RO förbjuder ledamöterna att applådera varandras inlägg. En förklaring till att applåder i hör till sällsyntheterna torde bl. a. vara den stela debattformen. Om emellertid ledamöterna gavs möjlighet till snabba replikskiften är det tänkbart att sakernas tillstånd kunde ändras. Ett sätt vore att ge ledamot rätt till omgående replik när denne direkt apostroferas eller kritiseras i pågående anförande av annan ledamot. Utan att av talmannen behöva begära ordet för replik och då erhålla ordet först sedan pågående talare avslutat sitt anförande, skulle apostroferad ledamot ges möjlighet till omedelbar replik om högst, säg, . Med hänvisning till vad jag ovan anfört hemställs att beslutar om sådan ändring i riksdagsordningen att möjlighet ges för apostroferad ledamot till omgående replik. 1 1986187.3 sami.
mot · GA02K303 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K303 Riksdagsledamöters rätt att applådera i kammare I den svenska råder lugn och ordning. Här förekommer inga rop och buanden under plena som t. ex. i det engelska parlamentet. Och det är bra. I den svenska skulle ett sådant uppförande anses strida mot god ordning, och det är förbjudet i den författning som reglerar verksamhet, riksdagsordningen. Men något mer livaktiga än nu borde sammanträdena i kammare kunna göras utan att den goda ordningen för den skull riskerade komma i kläm. Jag tänker då på den möjlighet som aldrig utnyttjas av riksdagsmännen, nämligen att applådera kollegers anföranden i varje fall sedan dessas anförande avslutats. Det här är något som talman enligt uttalande i en TT-intervju anser vore ett välkommet inslag i . Och jag delar den meningen. ovannämnda författning, riksdagsordningen, lägger knappast hinder i vägen. Men de flesta riksdagsmän lever förmodligen ändå i tron att applåder i inte kan anses tillåtet. Därför bör riksdagsordningen förtydligas så att det klart framgår att det är tillåtet för riksdagsmännen att applådera avslutade anföranden. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av det ovan anförda hemställer jag att beslutar om ett sådant förtydligande av riksdagsordningen att det framgår att det är tillåtet för riksdagsledamöter att applådera avslutade anföranden.
mot · GA02K305 · 1987-01-08 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K305 Temadagar i för allmänheten, m. m. diskuterar och beslutar i frågor med betydelse för människors livssituation och landets utveckling. Allmänheten kan från åhörarläktare lyssna till alla riksdagsdebatter, och vissa större debatter direktsänds i TV och radio. Massmedia refererar också de riksdagsdebatter som bedöms ha ett allmänintresse. För att öka allmänhetens intresse och möjlighet att följa arbete bör det finnas ytterligare vägar för att förbättra kommunikationerna. a. bör underlätta för allmänheten att direkt säga sin mening och ställa frågor till politiker. Ett sätt att möjliggöra en direkt kommunikation mellan allmänheten och är att anordna en eller . Allmänheten skall då från åhörarläktarna ges möjlighet att ställa frågor och förslag till ledamöter och regeringens företrädare. Temadagarna kan antingen ägnas åt en speciell fråga eller utformas som en allmänpolitisk debatt. bör också på andra sätt öppna ansiktet utåt. Som nämnts tidigare är det bara ett fåtal riksdagsdebatter som direktsänds i radio och TV. De människor som vill ta del av andra riksdagsdebatter är hänvisade till att läsa snabbprotokoll i efterhand, om de saknar möjlighet att lyssna på debatten från åhörarläktaren i . Med den moderna teknikens hjälp bör alla riksdagsdebatter kunna sändas över telefonnätet, så att den som är intresserad av en speciell fråga direkt kan lyssna på debatten genom telefon. För att kostnaden inte skall bli för stor för människor som bor långt från kan speciell enhetstaxa, lika för hela landet, införas för aktuella telefonnummer. På samma sätt bör det också bli billigare för människor som bor långt bort från att ringa till för att tala med enskilda politiker. En trolig förklaring till att så många fler väljare från tar direkt kontakt per telefon än väljare från landet i övrigt, är skillnaden i samtalskostnad. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar utreda förutsättningarna för att anordna årliga temadagar för allmänheten enligt motionens förslag, 2. att beslutar utreda förutsättningarna för att över telenätet direktsända samtliga riksdagsdebatter med en låg enhetstaxa enligt motionens förslag, 3. att beslutar utreda förutsättningarna för att införa en låg enhetstaxa, lika för hela landet, för telefonsamtal till ledamöter.
mot · GA02K306 · 1987-01-20 00:00:00 — i (m) Forskning om riksdagsledamöternas yrkestillhörighet, m. m. I samband med att folkstyrelseutredningen snart beräknas framlägga resultatet av sin tankemöda, och med en maktutredning på gång, förefaller det mig angeläget att begrunda frågan om sammansättning med särskild hänsyn till de folkvaldas beroendeförhållanden och egna intressen i relation till folkflertalet. En analys av valbarhetsreglernas historiska utveckling och konsekvenserna i fråga om relationerna mellan å ena sidan väljarkårens och å den andra dess parlamentariska företrädares utbildning och yrkestillhörighet m.m. liksom av en eventuell sammanväxning mellan de senares representativa funktioner och deras närliggande identifikation med överhets-intressen borde vara av värde, inte minst i belysning av valbarhetsreglerna i det engelska parlamentet och eventuellt andra parlament med historiska traditioner. En analys av dessa förhållanden borde kunna göras av den expertis som står till förfogande för den av organiserade arbetsgruppen för riksdagsforskning. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställs att föreslår styrelsen för att i dess pågående verksamhet med riksdagsforskning beakta de i motionen redovisade problemställningarna. 1 1986187.3 sami.