mot · GB02A249 · 1987-01-01 00:00:00 — Motion till 1987/88:A249 av och (vpk) om lönepolitik för jämlikhet och rättvisa Samhället präglas alltmer av orättvisa förhållanden. Ägandet koncentreras, förmögenheterna ökar hos ett fåtal och de ekonomiska klyftorna ökar drastiskt. Löneorättvisorna består och utvidgas. Under överklassen bildas ett nytt frälse som skall fullgöra den härskande klassens tjänster. Det är byråkrater, experter och chefer på olika nivåer. Det nya frälset i samhället utnämns till duktiga och oumbärliga och skall därmed också belönas med höga löner och förmåner av allehanda slag såsom t. ex. leasingbilar och erbjudanden om attraktiva kapitalplaceringar. I SAF:s nya organisationsmodeller spelar chefen en central roll. Den offentliga verksamheten industrialiseras snabbt genom att det privata näringslivets värderings- och arbetsorganisationsmodeller kritiklöst tillämpas. Det är denna utveckling som ligger bakom de nya inkomst- och förmögenhetsklyftorna i samhället. I den statliga personalpolitiken har alla SAF:s målsättningar anammats. Uppvärdering av chefsrollen och duktiga medarbetare är centrala delar i den statliga personalpolitik som genomförs även i övrig offentlig förvaltning. Resultaten är jättelika löner och förmåner till etablissemanget. Generaldirektörer, chefer, politiker, direktörer, experter m. m. har fått sagolika lönelyft i förhållande till de vanliga arbetarna inom industri, vård, omsorg och servicenäringarna. Medan de senare får ett lönetak på , höjs etablissemangets löner med månadsbelopp som ibland överstiger en vanlig industri- eller vårdarbetares totala månadslön. Ett skräckexempel är löneökningarna för 20 chefstjänstemän inom i . Där har landstingsdirektörerna fått en löneökning med . och dessutom fördelaktiga pensionsvillkor. Bakgrunden är att de anställs på kontrakt. har utvecklingen gått för långt. Det är hög tid att stoppa denna ojämlika och orättvisa utveckling som är ett uttryck för makthavarnas och de styrandes förakt för vanliga arbetare. Det är ingen tillfällighet att politiker och direktörer får stora lönelyft. Det är SAF:s borgerliga värderingar som präglar privat näringsliv och även offentlig verksamhet. Regeringen med i spetsen har följt med i utvecklingen. Det är den socialdemokratiska regeringen som utformat den statliga personalpolitiken, som innebär att chefslönerna höjs och att offentlig verksamhet skall konkurrera i lönehänseende med det privata näringslivet. Det är nu hög tid att säga nej till denna utmanande utveckling och i stället föra fram arbetarrörelsens klassiska jämlikhetsideal och rättvisekrav som ledstjärnor. Den statliga personalpolitiken skall utformas utifrån krav om jämlikhet och rättvisa och från likalöns- och lika värderingsprincip. När den offentliga sektorn skall försvara de höga lönerna hänvisas till det privata näringslivets höga chefslöner. Ett sätt att minska höglöneprincipen i löneutvecklingen är att göra en rejäl skärpning i marginalskatterna och begränsa avdragsrätten utöver boendet, som gör höglönesatsningar ointressanta. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ny statlig personalpolitik som utgår från rättvisa och jämlikhet, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att minska löneklyftorna genom skärpning av marginalskatterna.1] (vpk) (vpk) 1 1987/88:Sk440