mot · GA02Ub337 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub337 Utbildning av yrkesdansare bedrevs tidigare vid i , i , teaters balettelevskola samt vid Balettakademien i . Utbildningen började när eleverna var mellan åtta och och ägde rum på eftermiddagstid och . För många elever var det svårt att orka med både en reguljär skolutbildning och en krävande dansutbildning . Problemet var dels att den danstekniska färdighetsträningen måste inledas vid tidig ålder och redan från början vara omfattande, dels att även dansbegåvade barn måste få en med andra elever i likvärdig utbildning. På förslag av dansarutredning beslöt därför att den fritidsförlagda dansarutbildningen skulle ersättas av en reguljär utbildning i och gymnasieskolan. Förberedande dansarutbildning skulle införas fr. o.m. årskurs fyra i , och utbildningen skulle sedan kunna byggas på med en tvåårig yrkesutbildning för dansare i gymnasieskolan. Tanken var att förberedande dansundervisning skulle erbjudas i , och , medan den avslutande yrkesutbildningen skulle förläggas enbart till . Det dröjde emellertid ganska länge innan riksdagsbeslutet kunde förverkligas. Först efter segslitna förhandlingar beslöt att införa den förberedande dansundervisningen i , och /82 startade utbildningen med en klass i vardera årskurserna fyra och sju. Året därefter kom även gymnasieutbildningen i gång. Någon förberedande dansundervisning har ännu inte kommit i gång i eller . Utbildning av professionella dansare är en kulturpolitisk riksangelägenhet. Som ett led i överenskommelsen mellan staten och om att överföra till kommunens skolsystem föreslog regeringen att ett särskilt bidrag skulle utgå till kommunen. Som exempel på kommunala kostnader som är specifika för dansarutbildningen kan nämnas kostnaden för en balettskolechef (. ), ackompanjatörer (. ), en teaterkontakts- och föreställningsansvarig (.) samt en sjukgymnast- naprapat (.) räknat löneläge inkl. sociala avgifter. Utöver nämnda lönekostnader tillkommer kostnader för specialbyggda danssalar och en dansteater. Hyreskostnaderna uppgår till över 3 milj. kr. Även föreställningsverksamhet, gästpedagoger, juryarbete, skor etc. innebär avsevärda kostnader för kommunen. Bidraget täcker således långt ifrån de kommunala kostnaderna men får ändå ses som ett uttryck för att staten har ett särskilt ansvar för att dansarutbild ningen även i fortsättningen kan bedrivas på en kvalitativt hög nivå. föreslogs i en motion att det speciella statsbidraget till dansarutbildningen skulle överföras från anslaget B 19 Bidrag till driften av gymnasieskolor till anslaget B 23 Bidrag till utrustning för gymnasieskolan m. m. På grundval av motionen gjorde utbildningsutskottet följande uttalande: Utskottet har inget att erinra mot att stödet utgår för nästa budgetår. Utskottet känner emellertid en viss tveksamhet till att sådant särskilt stöd skall behöva utgå till även . Regeringen bör inför /88 närmare pröva behovet av ett fortsatt stöd till kommunen och därvid överväga att föra över motsvarande medel till den resurs under utrustningsanslaget (B 23) som avser särskilt verksamhetsstöd till lågfrekventa utbildningar i gymnasieskolan. Utskottet föreslog att som sin mening skulle ge regeringen detta till känna. I årets budgetproposition föreslår nu regeringen att det riktade statsbidraget förs över från driftsanslaget (B 19) till utrustningsanslaget (B 22) och att anslagsposten Till regeringens disposition skall räknas upp med 1,6 milj. kr. Enligt min mening bygger både motionens förslag och utskottets uttalande på en felsyn beträffande bidraget. Som ovan framhållits skall bidraget ses som ett uttryck för statens särskilda ansvar för dansarutbildningen och avser därmed utbildningen både på grund- och gymnasieskolenivå. Att bidraget ligger inom ett gymnasieskoleanslag är en rent teknisk fråga och skall inte uppfattas som ett stöd enbart till den gymnasiala delen av utbildningen. Mot bakgrund av detta ansvar bör någon särskild prövning av kommunens behov inte göras. Någon sådan prövning har heller inte föregått regeringens förslag. Regeringens förslag innebär - om det genomförs - att får ansöka om stöd till dansarutbildningen i konkurrens med andra kommuner i landet som bedriver lågfrekventa gymnasieutbildningar. Förslaget är inte förenligt med det särskilda kulturpolitiska ansvar som staten bör ha för dansarutbildningen. bör därför även i fortsättningen ta ställning till bidragets storlek. Anslaget bör vidare utökas med . Denna höjning torde rymmas inom ramen för anslaget B 19. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs 1. att avslår regeringens förslag om att överföra 1,6 milj. kr. från anslaget B 19, Bidrag till driften av gymnasieskolor, till anslaget B 22, Bidrag till utrustning för gymnasieskolan m. m., 2. att till anslaget B 19 anvisar ett med . förhöjt anslag om 1,7 milj. kr. 1986/87 Ub337