mot · GA02ju628 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Ju628 m. fl. (c, fp) Promillegränsen vid rattonykterhet I de nordiska länderna har man tidigt blivit varse det problem som sammanhänger med alkoholens kombination med trafik. Detta har resulterat i en lagstiftning som successivt skärpts . För del fick vi promillebestämmelserna med 0,8 för rattonykterhet och 1,5 för rattfylleri . 1957 sänktes den nedre gränsen till 0,5. har polisen också fått en möjlighet till att ta rutinmässiga alkoholutandningsprov vid i förväg anordnade kontroller. Att alkoholen klart försämrar omdöme, reaktionsförmåga, motorik och uppmärksamhet är kända faktorer. Den försämrade prestationsförmågan leder i sin tur till en ökad risk att råka ut för olycka. Att alkoholintag i större mängder har en påtaglig inverkan på trafiksäkerheten har knappast ifrågasatts. Däremot förekommer diskussion om vilken inverkan små alkoholmängder har i trafiksammanhang. årens forskning visar entydigt att en väsentlig riskökning inträder redan under den nuvarande promillegränsen vid 0,5. Därtill kan sägas att den faktiska nedre gränsen är något högre eftersom man tillåter viss felmarginal vid analysförfarandet. Den senaste tidens forskning visar också att de små alkoholmängderna har en särskilt ödesdiger inverkan på unga och oerfarna förare. Riskökningen för dessa grupper inträder snabbare än för något äldre och erfarna förare. Något egentligt tröskelvärde varunder alkoholen inte skulle påverka körförmågan kan forskningen inte redovisa, även om den genomsnittliga riskökningen avtar med minskande alkoholkoncentration. När det gäller olyckor med dödlig utgång ligger siffrorna enligt tillgängligt material kring 20 å , där alkohol misstänks som en väsentlig del i olyckskedjan. När det gäller misstänkta alkoholpåverkade trafikanter som är delaktiga i trafikolyckor med dödlig utgång är . De flesta ligger i . Bristande körerfarenhet, överskattning av den egna körförmågan i kombination med alkohol gör de yngre förarna till den största riskgruppen i trafiken. Mot denna bakgrund är det inte försvarligt att acceptera den nuvarande gränsen vid . Även om lagstiftningens syfte inte är att ge uttryck för att alkoholhalter under denna gräns är tillåtna i trafiken uppfattas gränsen av många som en möjlighet att få dricka upp till den i lagen angivna gränsen. För att förbättra trafiksäkerheten är det att sänka den nedre promillegränsen i lagstiftningen. Dagens forskningsresultat ger stöd för en sådan åtgärd. Var den nedre formella straffbarhetsgränsen skall sättas kan naturligtvis diskuteras. Forskningen ger inte belägg för att det skulle finnas något tröskelvärde varunder det skulle vara helt ofarligt att kombinera alkohol och trafik. Detta pekar mot att en O-gräns skulle vara den mest säkra. Det skulle också på ett ensidigt sätt visa att man inte accepterar kombinationen alkohol och trafik. En sådan gräns skulle också underlätta informationsarbetet på området. Å andra sidan kan det vara svårt att i den praktiska tillämpningen hävda en O-gräns alltför hårt. Intag av även s. k. alkoholfria drycker kan i vissa fall leda till mycket små alkoholkoncentrationer i blodet. Från praktiska synpunkter men även från rättssäkerhetsaspekter kan det därför vara rimligt att undanta de allra lägsta alkoholhalterna från det straffbara området. För att inte äventyra trafiksäkerheten får detta område emellertid inte bli för stort. Enligt vår mening bör detta straffria" område inte vara högre än . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående sänkning av nuvarande promillegräns för rattonykterhet. () () () () 1986/87 Ju628