mot · GA02u231 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:U231 (m) Biståndet till utveckling efter det att landet blev självständigt 1961 har tre utmärkande drag. Den första självständighetsperioden var pragmatiskt inriktad på frågor som förvaltningens afrikanisering, brytande av de starka fackföreningarnas makt samt att få bort de indiska affärsmännens mellanhandsdominans bl. a. genom att ge kooperativen monopol på uppköp av lantbruksprodukter. Med Arusha-deklarationen inleddes en utveckling, som fick sin prägel av devisen Socialism och självtillit. Dess ideologi blev styrande för hela 1970-talets politik. pågående fas är 1980-talets krispolitik. socialistiska experimentår kom man att vända inledningsskedets goda förutsättningar för en framgångsrik utveckling till raka motsatsen - den ena bakslaget följde på det andra. Det statligt dirigerade sammanförandet av en landsbygdsbefolkning på 13 miljoner till ca 8 000 socialistiska s.k. ujamaa-byar medförde kapitalförstörelse, tvärt brott i sociala mönster, förbiseende av samverkansprincipen beträffande de berörda människorna och som slutresultat sjunkande jordbruksproduktion. Med bysammanslagningen följde också att den fria handeln blev starkt begränsad genom operation Maduka. Denna innebar att privata affärer stängdes och ersattes av kooperativt skötta affärer ute i byarna. Den ursprungligt planerade satsningen, även ekonomiskt, på jordbruket blev aldrig fullföljd. Med den införda basindustristrategin kom investeringarna att gå till denna sektor. Tanken var att bygga upp en industri som skulle göra självförsörjande på industrivaror. Detta steg följdes 1976 av ett annat. Kooperativen avskaffades - en verksamhet som staten satsat hårt på . I stället kom parastatalerna att bli helt dominerande för marknadsstrukturen. Den i förda politiken präglas av en anti-privat och egalitär socialism. Resultatet sammanfattas i SIDA:s . 1986) med: Det är i efterhand skrämmande att se hur fort det gick att med en politik uppriktigt inriktad på landsbygdsutveckling förstöra grunden för ett effektivt småbruk; vidare: Producentpriserna sjönk, transportsystemet förföll, betalningarna försenades, konsumtionsvarorna försvann. präglas av tre ekonomier: naturahushållning, öppen monetär ekonomi samt illegal ekonomi. Exempel på den sistnämnda ger en tanzanisk undersökning enligt vilken endast en tredjedel av livsmedlen säljs via officiella kanaler. Utlandsskulden uppgick till 3,2 Importen är ca dubbelt så stor som exporten. finansierar till övervägande del alla investeringar. Det sammanlagda gåvo- U231 biståndet var 1973 120 miljoner US $, 1981 700 miljoner US $ och 1984 560 miljoner US $. Biståndstoppen 1981 motsvarade av importen och var lika med exportintäkterna. Den självtillit som var ett centralt mål för tanzanisk politik har fått träda tillbaka för ett starkt biståndsberoende. Ännu låter bestående resultat vänta på sig som visar att framsteg gjorts på de områden som utgör övergripande mål för svensk biståndspolitik: resurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och politisk självständighet och demokratisk samhällsutveckling. Den tanzaniska utvecklingspolitiken hade länge biståndsgivarnas stöd. Med tilltagande krisläge har emellertid den förändringen inträffat att givarstaterna ställer villkor som berör såväl ekonomisk, social som inrikes politik. Även har anslutit sig till detta betraktelsesätt, och det är angeläget att vi i dialogen om speciellt den ekonomiska politiken starkt förespråkar lösningar på marknadsekonomisk grund. Därmed ger även stöd åt den radikala omläggning av sin ekonomiska politik som nu synes ha inlett sedan uppgörelse träffats med IMF om stöd. Återhämtningsprogrammet innebär för del ett behov att se över våra nuvarande programverksamheter i och analysera huruvida de ansluter sig till det nya programmet, eller om vissa anläggningar blir nödvändiga. Perspektivet måste vara långsiktigt. Därmed kan kort- och långsiktiga program samverka mot ett gemensamt mål. Särskild betydelse har biståndet till landsbygdsutveckling, inbegripet jord- och skogsbruk med därtill knutna stödindustrier och hantverk. Systemet med små- och systerindustrier synes här väl lämpat att vidareutveckla. Bristen på vägar hämmar jordbrukets utveckling och skapar obalans i utnyttjandet av skogstillgångarna. Medan överexploatering sker i vissa trakter förblir stora skogsarealer outnyttjade på grund av att vägar saknas. Då av befolkningen lever av jordbruk är det inom denna sektor den stora marknadspotentialen finns och dess köpkraft kan endast väckas till liv genom rimliga produktpriser som lämnar utrymme för köp av stödindustriernas produkter. En grundregel här, liksom på andra utvecklingsområden, måste gälla, nämligen att produktionen inte får subventioneras. Varje produkt skall bära sina egna produktionskostnader. De förändringar som återhämtningsprogrammet innebär för utvecklingspolitik bör för del medföra ett särskilt intresse att finna nya vägar till ett effektivare bistånd. Detta skall vara fattigdomsorienterat, bygga på den berörda befolkningens medverkan, planerat för en integrerad landsbygdsutveckling, vila på en grundbehovsstrategi och ge självtillit. Rehabiliteringsarbetet kommer att kräva tid, konsekvens och uthållighet. Omställningen ställer höga krav på en väl genomtänkt planering. Detta innebär att innan den nya insatsberedskapen vuxit fram blir tidpunkten för nya investeringar förskjuten framåt i tiden. Mot bakgrund härav och med hänsyn till de betydande reservationer som byggts upp av outnyttjade landramar beräknar moderata samlingspartiet medelsbehov /88 till 400 milj. kr. Anföras skall också att den 1 * 1986187.3 sami. betydande ökning vi föreslår för anslagsposten Regional stöd, SADCC, även Mot. innefattar möjligheter till ökat stöd åt . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs rörande utvecklingshjälp till och åtgärder för dess anpassning till landets återhämtningsprogram.