mot · GA02So208 · 1987-01-15 00:00:00 — Hyreskontrakt bör skrivas och KBT utgå. Den boende på ett ålderdomshem får då, utöver hyran, betala en avgift för service. Härigenom jämställs de boende på ett ålderdomshem med dem som bor i en egen lägenhet eller i ett och erhåller motsvarande service. Härigenom kan servicenivån också bättre anpassas till den enskildes behov. Avgifterna för bör vara enhetliga oavsett inkomst. Det bör gälla även för den service som ges på ålderdomshem. Det kan dock krävas att möjlighet till avgiftsnedsättning finns för pensionärer med låg eller ingen ATP. Kompetensfördelning mellan kommun och landsting Bostäder för äldre är enligt gällande lag i princip en fråga för kommunerna. I praktiken bor dock många människor som främst behöver omvårdnad och service på långvårdsinstitutioner som drivs av landstingen. Deras behov av sjukvård är ofta begränsat. Som har visats skulle många av dessa kunna bo i en egen bostad eller i en servicebostad om bl. a. och hemsjukvården var tillräckligt utbyggd. En utbyggd hemsjukvård innebär också att skillnaden mellan dem som kräver vård på ett lokalt sjukhem, i en servicebostad eller i ett eget boende blir alltmer diffus. Strävan bör vara att insatserna av sjukvård, omvårdnad och service blir alltmer beroende av boendeform. Denna strävan försvåras av att två huvudmän erbjuder boende för äldre. En klarare kompetensfördelning där kommunerna svarar för boendet har många fördelar. Det bör vara lättare att förändra boendet för de äldre om det finns en huvudman som är ansvarig för verksamheten. Det torde också vara det enda sättet att få till stånd ett helt enhetligt avgiftssystem. Även om avgifterna på ålderdomshem och för den sociala hemhjälpen tas ut efter andra principer än så kommer avgiftssystemet att skilja sig från det som gäller inom landstingen. En klarare kompetensfördelning innebär att kommunerna får ökade kostnader; minskar landstingens. Detta måste lösas genom bidrag från landstingen eller genom skatteväxling. Det kan också finnas verksamhetsområden som kan överföras från kommunerna till landstingen, t. ex. färdtjänsten. Vi anser sammanfattningsvis att tankarna om en klarare kompetensfördelning är intressanta och riktiga. De bör dock utvecklas närmare. kompetensfördelning kräver nya överväganden, t. ex. när det gäller de olika avgiftssystem som finns. Äldreomsorgen utreds av flera utredningar. Äldreberedningen beräknas komma med ett betänkande med förslag till riktlinjer för äldreomsorgen . De frågor som nämns ovan behandlas dock inte av denna i tillräcklig omfattning. Vi anser därför att bl. a. konsekvenserna av en klarare kompetensfördelning mellan kommun och landsting bör utredas. Det är också en förutsättning för att denna omvandling skall kunna ske smärtfritt att dessa konsekvenser belyses. Arbetet bör bedrivas med parlamentarisk insyn. Personer med rörelsehinder eller andra handikapp skall ha samma valfrihet i sitt boende som icke-handikappade. Detta kräver att både gammal och ny bebyggelse uppfyller kraven på handikappanpassning. Husen skall ha hiss, gångvägarna skall vara handikappanpassade och handikappfordon av olika slag skall kunna komma fram till portarna. Det skall vara möjligt för en rörelsehindrad att ta sig till affärer m. m. Det är viktigt att det finns klara normer för handikappanpassning och att dessa följs. Det är angeläget att en gammal människa inte skall behöva flytta från sin lägenhet till långvården efter t. ex. ett lårbensbrott därför att huset saknar hiss. Staten ger bidrag bl. a. för handikappanpassning av lägenheter, för installation av hiss samt för att förbättra tillgängligheten i den yttre miljön. En väl utbyggd färdtjänst är även väsentlig för äldre som har svårt att använda kollektivtrafik. Detta behandlas i partimotion om handikappade. Med stöd av det ovan anförda hemställs 1. att beslutar att införa ett stimulansbidrag för ombyggnad av flerbäddsrum inom vårdinstitutioner samt för /88 för detta ändamål beviljar 100 milj. 2. att beslutar att ett motsvarande stimulansbidrag skall utgå under de närmast följande fyra budgetåren, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovet av en översyn av konsekvenserna av en klarare kompetensfördelning mellan kommun och landsting avseende boendet för äldre, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att kommunerna bör tillämpa enhetliga avgifter för den sociala hemhjälpen och normala hyror för boende på ålderdomshem, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om en flexibel tillämpning av reglerna för ombyggnad av ålderdomshem,1] 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om neutrala regler för statsbidrag till social hemhjälp, [att beslutar att det s. k. avgiftsfria året avvecklas först ,2] 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförs om valfrihet inom och försök med s. k. servicekuponger. ' 1986/87 :Bo202 2 1986/87:Sf211 () () () () ()