mot · GA02sk462 · 1987-01-27 00:00:00 — En av de viktigaste principerna i det liberala frihetsarvet är rättssäkerheten. I rättssäkerhetens idé ligger att skattereglerna skall ha en sådan fasthet och klarhet att medborgarna kan förutse konsekvenserna av sina handlingar, att de kan känna till var gränsen går mellan tillåtet och förbjudet och att de klart vet vilka sanktionerna är om lagens bestämmelser överträds. Många människor känner osäkerhet därför att de inte vet var gränserna mellan tillåtet och förbjudet går, därför att en hel del lagar är kautschukartade och myndigheter ofta uppträder med allt större självsäkerhet och under allt mindre kontroll. Vi har i en annan motion redovisat ett antal förslag i syfte att öka rättssäkerheten i skatteprocessen. antog en generalklausul mot skatteflykt. Syftet var att komma till rätta med transaktioner som innebär kringgående av skattelagstiftningen. I dess ursprungliga lydelse - vilken medverkade till gällde som ett huvudvillkor för att klausulen skulle kunna tillämpas ett s. k. omvägsrekvisit, dvs. den skattskyldige skulle ha använt sig av ett förfarande som i varje särskilt fall framstod som onormalt eller konstlat med hänsyn till det ekonomiska resultatet som - bortsett från beskattningen - hade uppnåtts med förfarandet. socialistiska majoritet beslöt 1983 ändra klausulen så att varje förfarande som innebar en skattevinst - oavsett om det inneburit en omväg eller ej - skulle kunna medföra att klausulen blir tillämplig. Rekvisiten i lagen är nu så allmänt hållna att lagens tillämpning i det närmaste är oförutsebar såväl för de skattskyldiga som för myndigheterna. Ändringarna i skatteflyktslagen är enligt mening oacceptabla och visar prov på ramlagstiftning när den är som sämst. Det är av rättssäkerhetsskäl angeläget att lagen avskaffas. Däremot finns det starka skäl att genom en omvänd generalklausul förhindra att skattskyldiga på grund av lagstiftningens bristande utformning utsätts för en icke avsedd beskattning som framstår som oskälig enligt lagstiftningens grunder. Dessa höga skattesatser ger starka incitament till skattefusk och skatteflykt. Detsamma gäller bidragsreglerna som späder på marginalskatternas effekter. Därmed aktualiseras från olika håll krav på hårda kontroller av både företag och hushållens privatekonomi. Skattemyndigheterna ges rätt och resurser att kontrollera många transaktioner i ekonomin. Vi anser att den växande skattekontrollen är ett hot mot den individuella integriteten. Den s. k. har kommit med en rad uppseendeväckande förslag vars syfte varit att skärpa kontrollen för att bekämpa den ekonomiska brottsligheten. I sin iver att hitta bra kontrollsystem har tummat på centrala principer i vår rättsordning. Vi är inte beredda att acceptera att man inför en särskild rättsordning för ekonomiska brott. Centrala principer i vår rättsordning, som t. ex. bevisvärderingsregler, regler om preskriptionstider, rättshjälp etc. måste vara desamma, oavsett om en person är misstänkt för skattebrott eller andra brott. Samhällets reaktion på brott skall i stället komma till uttryck genom val av påföljd. Rättshjälp beviljas inte i skattemål. Frågan om ersättning för rättegångskostnader ingår inte i skatteprocessen. Parterna får alltid bära sina kostnader. I ett avseende anser vi att en ändring härvidlag bör ske. I de fall den klagande vinner i ett skattemål bör vederbörande kunna få sina omkostnader täckta av staten. Att få rätt mot staten i ett skatteärende skall inte behöva innebära en kostnad för den skattskyldige. Vi har tidigare beskrivit inriktningen på den marginalskattereform anser måste göras fr. o. m. . Det är emellertid nödvändigt att i avvaktan på denna reform ta ett första steg. När reformer genomförs stegvis bör man börja med det viktigaste steget. Det skulle därför vara naturligt att börja med att lägga hela marginalskattesänkningen i de högsta inkomstintervallen där de värsta snedvridande effekterna uppstår. Enligt vår bedömning finns det emellertid ett väl så viktigt problem som kräver en snabb lösning. Det är att komma till rätta med den alltför snabba lönekostnadsökningen. Synnerligen blygsamma framsteg har gjorts att få ned den totala kostnadsökningen i den svenska ekonomin till, eller helst under, den nivå som råder i våra viktigaste konkurrentländer. Om inte avgörande steg i denna riktning uppnås i avtalsrörelsen riskerar allvarliga problem att uppstå. Vi anser därför att de skattepolitiska förändringar som är allra mest angelägna 1988 är de som underlättar nästa avtalsrörelse. föreslår således att marginalskatterna sänks för alla heltidsarbetande, dvs. för alla med inkomster . Marginalskatten sänks då från till (med utgångspunkt från en kommunalskatt på ca .) för inkomster mellan . För inkomster mellan . sänks marginalskatten från till , och för de högsta inkomsterna sänks den från till . Av samma skäl - för att underlätta avtalsrörelsen - avvisar vi regeringens förslag om höjda arbetsgivaravgifter med 1,från . Vi föreslår också att den extra ATP-avgiften på 0,till de kollektiva löntagarfonderna avskaffas. På kort sikt minskar statens inkomster med ca på grund av de sänkta marginalskatterna. Den uteblivna höjningen av arbetsgivaravgifterna motsvarar ca . Tillsammans innebär dessa båda förslag således en skattesänkning med ca . Dessa båda åtgärder bör tillsammans avsevärt underlätta ett avtal på låg nominell nivå 1988. Ett enkelt räkneexempel på individnivå kan illustrera effekterna. Vi utgår från en löntagare som 1987 har en lön före skatt på . Om arbetsgivaravgifterna höjs enligt regeringens förslag och kostnadsökningen för arbetsgivaren skall stanna på blir löntagarnas löneökning efter skatt . Med de av oss förslagna förutsättningarna blir löneökningen efter skatt . Till det kommer en skattesänkning på ytterligare . (vid beräkningen har även den sänkning av grundavdraget som vi föreslår i vår familjepolitiska motion beaktats). Totalt ökar inkomsterna efter skatt således med . För att lönen efter skatt i detta exempel skall öka med lika mycket, dvs. , med de av regeringen förslagna reglerna måste arbetsgivarens kostnader stiga med 5,eller nästan dubbelt så mycket som förutsatt. Det bör understrykas att detta är ett individexempel. Bilden kan nyanseras om beräkningarna görs för hela löntagarkollektivet, men tendensen är givetvis densamma. Vi föreslår också att inkomstskatteskalan inflationsskyddas. Ett sådant inflationsskydd är en garanti mot att inflationen tillåts smyghöja skatten. Inflationsskyddet bidrar därmed till att skapa stabila förutsättningar för avtalsrörelserna i och med att löntagarna inte behöver beräkna någon kompensation för en annars trolig skattehöjning. Den svenska företagsbeskattningen bygger på principen om en nettobeskattning. Skillnaden mellan intäkter och kostnader utgör således beskattningsunderlag. Ned- och avskrivningar tillåts i en utsträckning som medger god konsolidering av företag. Historiskt sett har denna liberala företagsbeskattning varit till fördel för uppbyggnaden av det svenska näringslivet. Kraven på förnyelse inom näringslivet har emellertid förändrats kraftigt. Produktförnyelsen måste numera ske i en betydligt snabbare takt . De nuvarande skattereglerna verkar emellertid starkt konserverande i så måtto att de premierar kvarhållande av vinsterna i de företag där de uppstått till nackdel för utdelning. En s. k. inlåsningseffekt uppstår. Detta medför att fördelningen av kapitalresurserna mellan alternativa investeringsprojekt inte blir föremål för den marknadsmässiga prövning som vore önskvärd. Vi anser därför att förändringar måste genomföras för att stimulera till ökad rörlighet av riskkapitalet och därmed motverka den nämnda inlåsningseffekten. Denna uppstår främst på grund av dubbelbeskattning av utdelade vinstmedel. I det skattesystem som vi föreslår skall träda i kraft med början 1989 är dubbelbeskattningen avskaffad. Vi har i vår partimotion om aktiemarknaden beskrivit ett antal förändringar till det bättre som bör göras i fråga om beskattningen av riskvilligt sparande. Det gäller t. ex. rätt till omplaceringar inom en aktieportfölj utan realisationsvinstbeskattning, hänsyn till latent skatteskuld vid förmögenhetsvärderingen av aktier, lindrad beskattning av aktiesparfonder, beskattning av optioner m. m. Alla dessa förbättringar sker bäst i samband med den av oss föreslagna stora skattereformen . Vi har i en annan motion om de mindre och medelstora företagen utförligt beskrivit de negativa effekter som uppstår på grund av förmögenhetsskatten på det i företagen arbetande kapitalet. Ett tillrättaläggande i detta avseende är så angeläget att vi föreslår att förmögenhetsskatten på arbetande kapital avskaffas från . är reglerna sådana att avdrag i rörelsen beviljas för barn som t. ex. feriearbetar i ett föräldraägt företag om barnet är eller äldre. I annat fall sker sambeskattning med föräldrarnas inkomst. I princip anser vi att denna form liksom andra kvarvarande former av sambeskattning skall avskaffas. Som ett steg på denna väg anser vi att åldersgränsen bör sänkas till . beslöt socialistiska majoritet att arbetsrättsligt skadestånd inte utgör avdragsgill driftkostnad. Sådana skadestånd kan utdömas eller tillkomma genom förlikning. Ofta utgår de med ett i förhållande till förseelsen relativt högt belopp. 1 vissa företagsformer tillkommer dessutom inkomstskatt och arbetsgivaravgifter, varför påföljden blir både kännbar och beroende av den företagsform i vilken rörelsen drivs. Vi anser att sådant arbetsrättsligt skadestånd bör behandlas som en omkostnad i rörelsen och således vara avdragsgill i rörelsen. I vår bostadspolitiska motion beskriver vi utförligt våra förslag i fråga om bostadsbeskattningen. Vi anser t. ex. att olikheten mellan reaskatt på småhus och bostadsrätter bör avskaffas och att uppskovsrätt i båda fallen bör förekomma. När den nya statliga fastighetsskatten infördes, lanserades den som ett solidariskt omfördelningssystem inom bostadssektorn. Vi påpekade då och detsamma gäller fortfarande - att det är svårt att finna något spår av solidaritet i denna skatt. Fastighetsskatten utgår således utan hänsyn till den skattskyldiges inkomst, förmögenhet eller försörjningsbörda. För ägare av nyuppförda hus med statliga lån tas viss hänsyn till lånesituationen, men detta gäller inte om fastigheten är privatfinansierad. I övrigt påverkas inte beskattningen av om den skattskyldige dras med stora skulder på småhuset eller om dessa är slutamorterade. Den statliga fastighetsskatten har således fått en mycket olycklig och orättvis utformning. Detta förhållande ökade ytterligare när socialistiska majoritet beslöt om en skärpning för privatägda hyreshus. Av statsfinansiella skäl föreslår vi inte att fastighetsskatten avskaffas. Beskattningen av fastigheter bör ingå i den översyn av bostadsfinansiering och beskattning som enligt vår mening bör ske med syfte att kraftigt reducera bostadssubventionerna. Ett första steg bör emellertid tas genast. Vi föreslår således att den senaste skärpningen på avskaffas. Mervärdeskatten bör enligt vår uppfattning vara så långt möjligt konkurrensneutral, och skilda skattesatser bör undvikas. Vi avvisar således tanken på en slopad eller lägre skattesats för livsmedel. Av samma skäl anser vi att många av de nu existerande punktskatterna (s. k. lyxskatt på choklad, deodoranter m. Därigenom skulle man kraftigt reducera skattesystemets styrande inverkan på människornas konsumtionsval, och dessutom undvika ett betydande krångel. återstår inslag av sambeskattning i skattesystemet. har avskaffat sambeskattningen på s. k. B-inkomster. Självfallet måste då också sambeskattningen av de förmögenheter som ger upphov till denna avkastning avskaffas. Vi förslår också att det skattefria gåvobeloppet höjs från . Det har varit nominellt oförändrat och det reala värdet har sjunkit kraftigt. Det bör ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Skattereduktionen för medlemsavgift till fackförening infördes mot vår vilja och bör avskaffas. Det finns stora skillnader i utdebitering mellan olika kommuner och landsting i landet. Denna skillnad skulle vara avsevärt mycket större om vi inte hade ett system för skatteutjämning. Vi vill därför slå fast att skatteutjämningssystemet måste ha en hög ambition att korrigera för skillnader i skattekraft och opåverkbara kostnader mellan olika kommuner och landsting. Vi utvecklar vårt ställningstagande i denna fråga i en separat motion. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att skyndsamt utarbeta förslag till nytt skattesystem enligt de riktlinjer som anförts i motionen, [att avslår regeringens förslag till höjda arbetsgivaravgifter från ',] 2. att hos regeringen begär förslag om en skala för statlig inkomstskatt 1988 enligt vad som anförts i motionen, 3. att hos regeringen begär förslag om återinfört inflationsskydd av den statliga inkomstskatteskalan enligt vad som anförts i motionen, 4. att hos regeringen begär förslag om avskaffad förmögenhetsskatt på arbetande kapital enligt vad som anförts i motionen, 5. att beslutar sänka åldersgränsen för sambeskattning mellan barn och föräldrar till enligt vad som anförts i motionen, 6. att hos regeringen begär förslag till lagändring så att arbetsrättsligt skadestånd blir avdragsgill rörelse, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fastighetsskatten, 8. att beslutar upphäva beslutet om höjning av fastighetsskatten för privatägda hyreshus, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om differentiering av mervärdeskatten, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om punktskatter, 11. att hos regeringen begär förslag till avskaffad sambeskattning av förmögenheter, 12. att beslutar höja det skattefria gåvobeloppet till , 13. att beslutar upphäva lagen om skattereduktion för fackföreningsavgifter fr. o. m. . () () () () () () 11986/87:Sf346.