mot · GA02T216 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :T216 () Transportsituationen i sydligaste fjällområde ligger i norra delen av kommun och har huvudorterna . Antalet övernattningsplatser inom hela området anges vara 75 000 varvid såväl hotell som pensionat, resanderum och sportstugor av olika slag inräknas. Vanliga anses 40 000 personer resa till och lika många därifrån, vilket särskilt under lördagsdygnen - då växling äger rum i stugorna - ger en utomordentligt tät trafik på vägarna till och från fjällområdet. Utbyggnaderna inom detta fortsätter, varför dagens trafikproblem med säkerhet förvärras ju går. En lösning av dessa trafikproblem vore att återuppbygga den bortrivna järnvägen mellan (norr ) och , ett projekt som fördyras av det faktum att en ny landsväg på vissa sträckningar byggts på den gamla banvallen. Hela projektet, inkl. elektrifiering och ombyggnad till högre hastighet på sträckan - , har kostnadsberäknats till 700 milj. kr. exkl. förbättringar av vägarna uppe i själva fjällområdet, till vilket man möjligtvis också kan tänkas ta sig med hjälp av en linbana från upp i fjället. Detta järnvägsalternativ är mycket dyrt, men skulle medföra att skidturister - och för den delen även sommarturister skulle kunna resa från alla svenska storstäder med nattåg direkt till utan att utnyttja bilar förrän man skulle upp i själva fjällvärlden, dit avståndet från en station i är så kort att taxikörning inte erbjuder orimliga kostnader om buss vid alla tillfällen ej finns tidtabellslagd. En annan lösning skulle kunna åstadkommas genom en grundlig upprustning av vägnätet i dalgång, och då i synnerhet av de delar som ligger väster och norr om , där den från kommande riksvägen 71 möter den söderifrån kommande länsvägen 242. För ca 200 miljoner skulle hela sträckan - - - - kunna ombyggas till förstklassig riksvägsstandard, och även vissa förbättringar kunna göras på vägar inom fjällområdet. Till förmån för en vägupprustning talar del den lägre kostnaden än järnvägsalternativet, dels det faktum att många av vinterturisterna - i synnerhet då hela familjer - har så mycket bagage och skidutrustning med sig att de under alla förhållanden skulle tveka att åka tåg. Även rörligheten mellan de olika skidanläggningarna uppe i fjällvärlden blir avsevärt bättre för de turister som har tillgång till egen bil under hela vistelsen där. Det stora antalet bilar med får ej heller glömmas bort i detta sammanhang - dessa ekipage kommer aldrig att kunna utnyttja någon järnväg. Både ovan skissade lösningar är utredda och undersökta. har tillstyrkt järnvägsprojektet, trots att SJ inte visat något T216 större entusiasm för detta. Vad som förefaller allvarligast för hela området är det faktum att ingen av alla de många personer och företag som är berörda av den kritiska trafiksituationen i dalgång vet vilken långsiktig lösning dessa problem kommer att få! Osäkerheten gäller inte bara vilken systemlösning trafiken kommer att få, utan även så konkreta saker som var en ny järnväg eller en ny väg skulle komma att dragas i den ofta trånga och med ojämn mark försedda dalgången och hur närtrafiken inom fjällområdet skulle organiseras vid de olika alternativen. Mot bakgrund av vad som ovan framhållits hemställs att hos regeringen begär ett principbeslut om hur trafiksituationen i dalgång skall byggas ut , och då i första hand om en ny järnväg skall byggas eller om en upprustning av vägnätet skall prioriteras.