mot · GA02sf306 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sf306 och () Försäkringskassornas verksamhet Fr. o. m. /83 anvisas medel för försäkringskassornas förvaltningsuppgifter från ett anslag i statsbudgeten enligt samma teknik som gäller för statliga myndigheter. disponerar medlen som sedan fördelas mellan de olika kassorna. Detta har betytt att kassorna varit utsatta för de årliga besparingsåtgärder som gäller övriga statliga myndigheter. efter budgetomläggningen har de begränsade ekonomiska ramarna kunnat genom omprioriteringar och besparingar inom kassorna. Fr. o. m. /85 har ambitionsnivån tvingats sänkas - trots att den i stället då borde haft ekonomiska möjligheter att höjas. Det är angeläget att kassorna ges förutsättningar att kunna behålla det förgrenade kontorsnätet som utgör en grund att kunna behålla nuvarande goda servicenivå i förhållande till de försäkrade. Fortsätter rationaliseringarna kommer det att medföra att personalunderlaget på små lokalkontor blir otillräckligt. Man borde med fördel kunna utnyttja detta väl decentraliserade kontorsnät till utökade arbetsuppgifter. har personalstyrkan hos kassorna minskat med 2000 årsarbetare. Flera försäkringskassor uttrycker farhågor för fortsatt nedskärning av resurser. Sådana neddragningar skulle uppenbarligen medföra stora risker för ytterligare indragningar av lokalkontorsnätet. En översyn av lokalkontorsorganisationen pågår inom flertalet kassor. Den minskning av kontorsnätet, som pågår och som kommer att fortsätta om inte resurser tillförs kassorna, är inte acceptabel. En rad tänkbara konsekvenser av en fortsatt minskad medelstillgång är bl. a. personalminskning, ökad arbetsbelastning, försämrad försäkringshandläggning, indragning av lokalkontor, försämrad arbetsmiljö, försämrad internutbildning och utvecklingsarbete, och detta måste leda till en starkt försämrad service till allmänheten. Befintlig statistik inom RFV visar följande utveckling av antalet lokalkontor och filialexpeditioner . Antal kontor och filialexpeditioner Uppbyggnaden av lokalkontorsnätet kulminerade varefter antalet kontor minskat. var minskningen 15. Parallellt med detta har antalet filialexpeditioner minskat mycket kraftigt. har 125 expeditioner lagts ner - en minskning . Som framgår av följande sammanställning uppvisar förändringarna i lokalkontorsnätet stora regionala skillnader. Förändring 1983-1986 1979-1986 Lk Fex Det län som fått vidkännas den klart största neddragningen i lokalkontorsnätet är . , , , och har å andra sidan varit helt förskonade från nedläggningar. En omfattande nedläggning av filialexpeditioner har skett främst i och län. Vid en genomgång av planerna från de olika försäkringskassorna har det Mot. klart visat sig att stora delar av glesbygdslänens lokalkontorsnät är hotade. flera fall har redan beslut fattats om indragningar av kontor och filialexpeditioner. I de flesta kassorna pågår också utredningar som kan komma att resultera i ytterligare indragningar och personalminskningar. Ett exempel på den rådande situationen kan förhållandet inom försäkringskassa utgöra. Detta är en trend som går igen över hela landet. Där planerar man att minska antalet fullvärdiga lokalkontor som är 21 stycken, och i stället organisera verksamheten inom fem alternativt tolv lokalkontorsområden. Detta är förödande och omöjliggör en god service till befolkningen. försäkringskassa har en ökad arbetsbelastning . Arbetsskadeanmälningarna har ökat . Resursbristen vid kassans lokalkontor är drygt 30 årsarbetare. Arbetsbalanserna i arbetsskadeärendena är oroväckande höga. Förhållandet är likartat i andra län, exempelvis , som visar oroväckande balanser på arbetsskadeärendesidan. 1400 ärenden väntar på behandling. Naturligtvis måste man pröva andra förändringar än indragningar av lokalkontor när det gäller att komma till rätta med den ekonomiska situationen. Arbetsskadeärendena kan med fördel även handläggas ute på lokalkontoren, detta sker bl. a. i Kristianstadskassan. mening att service skall vara god till allmänheten från försäkringskassornas sida måste vara vägledande även fortsättningsvis. Det finns en stor mängd projekt på gång inom kassorna som visar på att denna möjlighet ges om det också finns ett intresse från styrelse. Naturligtvis måste även erforderliga medel tillskjutas. I årets budgetförslag gällande /88 föreslås medel som i ett första skede borde kunna ge möjligheter till förbättrad situation för kassornas del. finns det nya arbetsuppgifter som skall fördelas till kassorna. Det gäller genomförandet av det s. k. timsjukpenningförslaget som kommer att kräva tid och pengar för utbildning och genomförande. Detta sker i ett skede när arbetsbelastningen redan är så svår att den utgör ett hot mot försäkringshandläggningen. Visserligen föreslås vissa budgetförstärkningar till denna handläggning, men det hjälper ej den nuvarande situationen. Det är därför märkligt att statsrådet i budgetförslaget inte inser att läget för försäkringskassorna är så allvarligt att det inte finns tid att avvakta en djupare analys av läget innan man ger ett mera långsiktigt ställningstagande till behovet av ekonomiskt tillskott. Behovet av ekonomiska resurser framgår klart i anslagsäskande, och budgetförslaget omfattar bara ett budgetår. För kassornas del är det olyckligt med denna ryckighet i anslagsfördelningen, personal med erfarenhet och utbildning slutar och nästkommande år finns det behov av nyanställning och utbildning av ny personal. Det borde vara mera ekonomiskt riktigt att behålla den personal som tjänstgör och utbilda dessa för de nya arbetsuppgifter som åläggs kassorna. Arbetsskadeanmälningarna har vuxit mycket snabbt i antal. Tillsammans med de redan stora ärendebalanserna skapar detta svåra problem. Dessa orsakar svårigheter dels för den sjuke som inte inom rimlig tid får sin arbetsskada prövad, dels ger de effekter på arbetsbelastningen på våra försäkringskassor. Man kan i det sammanhanget behöva få en analys av orsakerna till den snabba ökningen av arbetsskadeanmälningarna och om det verkligen är det mest effektiva sättet att handlägga dessa ärenden på det sätt som sker. Balanserna vid kassorna följs dessutom av ärendeanhopning vid våra försäkringsdomstolar och inte minst försäkringsöverdomstolen. Detta skapar en rättsotrygghet hos den enskilde. Svårigheter att rätt bedöma arbetsskadekriteriet medverkar helt naturligt till de långa handläggningstiderna. Den ekonomiska vinsten för den enskilde från försäkringen motsvarar i många fall inte det förväntade utfallet. Insatser för att förebygga arbetsskador borde därför rimligen vara mera nödvändiga. Vi anser det viktigt att orsakerna till det ökande antalet arbetsskadeanmälningar analyseras och förslag framläggs för att förenkla och schablonisera arbetsskadeersättningen. Möjligtvis kan en förlängning av samordningstiden vara en väg att komma till rätta med detta svåra problem. 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om bibehållandet av ett väl fungerande lokalkontorsnät, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en analys av orsakerna till det ökade antalet anmälningar av arbetsskada samt åtgärder för att förkorta handläggningstiderna, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om riktlinjer för den fortsatta finansieringen av försäkringskassornas verksamhet. () ()