mot · GA02A229 · 1987-01-22 00:00:00 — de arbetsplatser som ännu inte kunnat besättas, så har andelen platser med krav på utbildning och/eller erfarenhet ökat från till ; inom tillverkningsindustrin från till . Kraven förefaller således ha skärpts något mer inom tillverkningsindustrin än på arbetsmarknaden totalt sett. Även bristen på kvalificerade yrkesarbetare och tjänstemän inom tekniska yrken tyder på att kompetenskraven på arbetsmarknaden har ökat. Bristen på yrkesarbetare har tidigare alltid varit det säkraste tecknet på högkonjunktur. har emellertid bristen på tekniska tjänstemän varit större än bristen på yrkesarbetare. Antalet utbildningsplatser inom de tekniska utbildningarna har ökat kraftigt . Det viktigaste nu är troligen inte ännu fler platser utan en satsning på kvalitet inom högskolan. Den pågående utvecklingen gör det allt svårare att förutse hur arbetsmarknaden kommer att se ut och därmed svårare att bedöma vilka krav på utbildning som kommer att krävas. Detta inses lätt av följande exempel: En elev som börjar kommer att börja gymnasiet och eventuellt högskolestudier omkring . Den förvärvsaktiva delen av denna elevs liv kommer sedan att pågå . I detta perspektiv blir naturligtvis utbildningssystemets viktigaste uppgift att ge grundläggande baskunskaper av hög kvalitet med stora möjligheter till återkommande påbyggnad genom olika former av fortoch vidareutbildning. Det finns de som hävdar att cirka hälften av de arbetsuppgifter som kommer att finnas inte finns . Som kuriosa kan det också nämnas att det i fanns ca 850000 kolarbetare och ca 110000 professorer. var antalet i stort sett det omvända, dvs. ca 850000 professorer och 110000 kolarbetare. Dessa tendenser innebär enligt vår uppfattning att en väsentligt större del av de arbetsmarknadspolitiska insatserna måste satsas på förmedlingsarbete och framför allt utbildning i stället för på sedvanliga beredskapsarbeten. Vi föreslår att det med statsbidrag finansierade grundbidraget till beredskapsarbeten som regel får uppgå till högst av lönekostnaden utom i stödområdena A och B. Detta ger utrymme för en ökad satsning på arbetsmarknadsutbildning. Den svenska arbetsmarknadsutbildningen erbjuder omskolning för arbetslösa (och arbetslöshetshotade) på förmånliga villkor, i synnerhet om man jämför med andra utbildningsformer. Vi föreslår att antalet platser inom AMU ökas med 5000. utvärdering av försöksverksamheten visar att lärlingsutbildningen tillhör de mest framgångsrika metoderna att förmedla yrkesutbildning: av eleverna har fullföljt sin utbildning och av dem har fått fast anställning efter utbildningen. Få, om ens någon, av gymnasieskolans yrkesinriktade linjer kan uppvisa sådana siffror. Det är därför beklagligt att regeringen i så liten utsträckning arbetar för att denna form av utbildning stimuleras. Lärlingsutbildningen behandlas tvärtom mycket negativt av regeringen. Sedan sitt tillträde har regeringen i princip gjort det omöjligt att inrätta lärlingsplatser. Genom att ta bort färdigutbildningen ur utbildningen och kringgärda inrättandet av lärlingsplatser med en mängd bestämmelser och förbehåll har man medverkat till att antalet lärlingsplatser minskat. Detta används därefter som ett argument mot lärlingsutbildningen. Enligt vår åsikt visar detta stor brist på förmåga och vilja att angripa det allvarliga strukturella problem som ungdomsarbetslösheten är. Vi upprepar därför våra tidigare framförda krav. Färdigutbildningen måste återinföras i lärlingsutbildningen, och statsbidrag bör utgå till denna. På orter där elevtillgången eller strukturen på ortens näringsliv inte medger att vissa yrkesinriktade studievägar inrättas bör lärlingsutbildningen kunna vara ett alternativ till linjer i gymnasieskolan. Dessutom bör statsbidrag utgå första utbildningsåret, andra och tredje året. Vidare bör gränsen för antalet lärlingsplatser undanröjas. Anställningsformen upplevs som ett av de största hindren mot att anställa fler lärlingar. Vi föreslår därför att möjlighet att provanställa lärlingar skall införas. Regionalpolitik för full sysselsättning Den nya tekniken för informationsbehandling och informationsöverföring beskrivs ibland som en teknik för decentralisering. Datateknik överbryggar avstånden. har man emellertid pekat på att samma teknik medför behov av koncentration eller närhet. En allmänt tillväxtbefrämjande politik anses ibland kunna dämpa risken för regionala obalanser. Men tyvärr tycks bakgrunden till dagens farhågor och utveckling vara mer sammansatt än så; ett faktum som understryks av de Mot. ökade regionala obalansproblemen även under nuvarande högkonjunktur. Den hittillsvarande utvecklingen har inneburit en avknoppning av verksamheter från större industriföretag i form av specialiserade serviceföretag. Vidare har konsultbranschen, särskilt inom dataområdet, ökat kraftigt. Inom de stora företagen pågår en utveckling mot mer självständiga service- och tjänstefunktioner. Detta sammantaget innebären utveckling mot småskalighet genom bildandet av kunskaps- och serviceföretag. Trots denna decentralisering av såväl beslutsfattande som organisatorisk uppdelning i mindre enheter märks en geografisk koncentration till storstadsregionerna. Det finns en risk att de mindre och medelstora företagens övergång till ny teknik kan förstärka centraliseringen genom att de serviceföretag de måste anlita i hög grad är koncentrerade till storstadsområdena. med denna centraliseringsprocess pågår emellertid en utveckling som baseras på egna lokala initiativ. Man kan också notera ökad omfattning av starta-eget-verksamhet inom branscher som t. ex. bagerirörelser, cykelverkstäder, skomakerier eller andra s. k. traditionella hantverksyrken. Det förefaller alltså som om det parallellt med kunskapsintensiva företag etableras småföretag som snarare än högre teoretiska studier kräver en gedigen yrkesskicklighet. Enligt vår uppfattning leder inte informationsteknologin i sig till vare sig ett centraliserat eller decentraliserat samhälle. Däremot kan man konstatera att den stora tillgången på information kraftigt försvårar ett centralt planeringssystem. I stället blir möjligheterna till decentralisering av både beslutsfattande och arbetslokalisering större . Ökad geografisk decentralisering och en regionalt balanserad sysselsättningsutveckling blir möjlig därför att informationsteknologin främjar småskalighet och flexibilitet. Det sker emellertid inte automatiskt utan kräver en ändrad inriktning av de regionalpolitiska insatserna till större tonvikt på hjälp till mobilisering av egna lokala initiativ och egen kunskap. I detta sammanhang är samarbetet mellan det lokala/regionala näringslivet och de regionala högskolorna av särskilt stor betydelse. Sorn framgått ovan anser vi inte att den fulla sysselsättningen kan eller bör skapas genom s. k. arbetsdelning. Det är däremot mycket sannolikt att den framtida reallöneökningen kommer att tas ut som en kombination av ökad köpkraft och kortare arbetstid. Snarare än en generell minskning av arbetstiden per dag lika för alla vill vi emellertid framhålla betydelsen av ökad flexibilitet. Det finns därvid olika möjligheter. Den första är en ökad valfrihet i fråga om årsarbetstidens omfattning och förläggning. Den andra är möjlighet till längre ledighetsperioder, s. k. sabbatsår. Den tredje är flexibel pensionsålder. Den fjärde är väsentligt längre föräldraledighet. Ytterligare en möjlighet är en arbetstidsförkortning av traditionell typ med kortare arbetsdag, längre semester, tidigare pension o. d. Arbete åt alla kan inte upphöra att vara målet. Men medlen är långt ifrån Mot. Arbete åt alla betyder inte att alla arbetar heltid hela livet, A229 oberoende av om heltid är , eller något annat antal timmar per dag. En effektiv förmedling bör leda till att behovet av andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskar. Förmedlingens effektivitet har ökat och en bättre serviceanda är dokumenterad. Men än återstår åtskilligt att göra. Förmedlingarna brottas med besvärliga problem trots god vilja hos arbetsförmedlarna att på bästa sätt betjäna arbetssökande och arbetsgivare. Ofta hävdas att det behövs ännu mer tid för förmedlingsarbetet, dvs. Mot den bakgrunden är det svårt att förstå det envisa motståndet mot att prova parallella förmedlingsformer. Vi har från sida förordat en översyn av den arbetsförmedlingslagen, bl. a. i avsikt att ge större utrymme åt den förmedling av olika tjänster som det nu snabbt växer fram behov av - inte minst på kontorsautomationens område. En väl skött statlig arbetsförmedling, med starka lokala enheter, skall vara den stabila grunden för förmedling av jobb och för att ta hand om de stödåtgärder som behöver finnas. Det måste dock vara en fördel, och ge mer tid till aktivt förmedlingsarbete, om en del arbetsuppgifter kan överföras på förmedlingar knutna till yrkesområden med speciella behov. Enligt vår mening bör de offentliga arbetsförmedlingarna kunna tillhandahålla en god service över hela arbetsmarknaden. De skall i princip vara en förmedling för alla. Därför behövs kännedom om alla lediga platser för extern rekrytering och ett väl utbyggt kontorsnät med god teknisk utrustning. När en sådan service finns tillgänglig för alla utan avgift, kan det finnas klara fördelar och ge utrymme för privata förmedlingar som komplement. Det skulle förmodligen förbättra servicen till såväl arbetssökande som arbetsgivare och innebära en stimulerande utmaning för de offentliga förmedlingarna. Vi upprepar därför vårt krav på en översyn av arbetsförmedlingslagen med målsättningen att tillåta mer än en form för arbetsförmedling. I avvaktan på denna översyn förordar vi oförändrat antal platser inom AMS. 9.2 Åtgärder mot ungdomsarbetslösheten Även arbetslösheten för ungdomar har ökat trendmässigt . För 16-17-åringarna bröts denna utveckling med hjälp av ungdomsplatserna och för 18-19-åringarna genom införandet av ungdomslagen. För 19-24åringar har dock utvecklingen varit mer negativ. Bland 20-24-åringar var arbetslösheten ,medan den var 2,bland ungdomar i åldrarna . Det är uppenbart att särskilt 20-24-åringarna har det besvärligt på arbetsmarknaden. Detta sammanhänger dock till stor del med de problem som 18-19-åringarna har att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. 18-19-åringar sysselsätts genom olika former av arbetsmarknadspolitiska Mot. åtgärder och får inget fotfäste på den reguljära arbetsmarknaden. av detta blir en väsentligt högre öppen arbetslöshet för 20-24-åringarna. Antalet ungdomar som står utanför den reguljära arbetsmarknaden är således väsentligt högre än vad den öppna arbetslösheten visar. Ungdomsarbetslösheten är större än den genomsnittliga arbetslösheten. Det kan också bero på en naturlig önskan att pröva på många olika arbeten och en därmed sammanhängande kortvarig sökperiod när man är arbetslös mellan två arbeten. Det är emellertid uppenbart att hur man än mäter har ungdomarna fått allt större svårigheter att komma in på arbetsmarknaden, att få det allra första jobbet. En orsak till detta är de ökade kostnaderna för att anställa en ung person. Ungdomslönerna har successivt närmat sig lönenivån för andra löntagare, vilket är en av förklaringarna till att en mängd arbetstillfällen som förut var första-jobb nu helt enkelt försvunnit. Ungdomar är av naturliga skäl mindre erfarna än de som t. ex. varit yrkesverksamma . anser att ungdomars inträde på arbetsmarknaden normalt bör ske utan statliga subventioner i form av ungdomslag, beredskapsarbeten och rekryteringsbidrag. Konsekvensen av denna inställning är att arbetsmarknadens parter måste ta ett större ansvar för ungdomsarbetslösheten. För detta krävs avtal som bl. a. reglerar villkoren för företagen att anordna introduktionsutbildning i företagen för ungdomar som kommer ut på arbetsmarknaden. I praktiken måste detta innebära att de totala lönekostnaderna för ungdomarna blir lägre under en övergångstid. Sänkta arbetsgivaravgifter innebär att företagens kostnader för att anställa ungdomar snabbt kommer i bättre överensstämmelse med ungdomarnas erfarenheter och produktivitet. Vi föreslår att socialförsäkringsavgifterna temporärt sänks kraftigt. Avgifterna bör därefter successivt övergå till ursprunglig nivå. Vi föreslår att avgiftsreduktionen första året är , andra året , tredje året , fjärde året och sedan ingen nedsättning. Avsikten med nedtrappningen är att undvika effekten att utrymmet som skapas äts upp av höjda avtalade löner för ungdomar . Regeringen bör ges i uppdrag att eftersträva en överenskommelse med parterna på arbetsmarknaden med denna innebörd. Kostnaderna för att anställa ungdomar skulle på detta sätt anpassas till en mer rimlig nivå jämfört med kostnaderna för mer erfaren arbetskraft. Det innebär en kraftig konkurrensförbättring för ungdomar och således en vidgning av den arbetsmarknad som står till deras förfogande. I detta sammanhang bör noteras det anmärkningsvärda i att parterna ännu inte hunnit enas i fråga om inskolningsplatserna. Vi förutsätter att regeringen tar de initiativ som krävs för att påskynda denna process. De minskade offentliga intäkterna till följd av en sådan temporär avgiftsnedsättning kan uppskattas till . Om en överenskommelse med parterna om ett sådant system kommer till stånd bör det kunna motsvaras av en kraftig minskning av andra sysselsättningsska pande åtgärder för ungdomar. Totalt sett behöver därför inte någon beläst- Mot. ning på statens budget av vårt förslag uppkomma. Det medverkar tvärtom på A229 sikt till en vidgad arbetsmarknad för ungdomar. Förslaget får till följd att många ungdomar slipper få sin första kontakt med vuxenvärlden i form av Erfarenheten visar att det ofta tar att lösa sysselsättningsproblemen för ungdomar i åldern . Kraftansträngningar sätts ibland inte in förrän mot slutet av den period under vilken ungdomarna ändå uppbär arbetslöshetsersättning. En tanke som kan vara värd att pröva för att påskynda en anställning är att låta dessa ungdomar ta med sig återstående arbetslöshetsersättning som ett slags bonus till arbetsgivaren. Det skulle då löna sig för företagen att anställa ungdomarna så snabbt som möjligt. Det finns en rad olika åtgärdssystem för att minska arbetslösheten bland ungdomar. Skolan har ett uppföljningsansvar för 16-17-åringar vilket bl. a. innebär att de kan erbjudas s. k. ungdomsplatser. För 18-19-åringar finns ungdomslag och för 20-24-åringar finns möjlighet att genomgå arbetsmarknadsutbildning eller beredskapsarbete. Åtgärderna för olika åldersgrupper är utformade efter olika principer. Hälften av ungdomsplatserna finns på den privata arbetsmarknaden medan ungdomslagen är koncentrerade till den offentliga sektorn. Ungdomslagen ger sysselsättning på halvtid medan övriga åtgärdei innebär heltidssysselsättning. De olika åtgärderna handläggs olika ur organisatorisk synvinkel. Ersättningsvillkoren varierar kraftigt. Samordningen mellan de olika organisationerna är dålig och det råder en viss konkurrens. Även om målet är att minska de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för ungdomar kommer det även framöver att finnas ett behov av sådana. Det är därför angeläget att få till stånd en utvärdering av de gjorda insatserna för olika åldersgrupper och en översyn av utformningen. Vid en sådan översyn bör bl. a. subventionsgraden ses över, fördelningen av insatser på olika arbetsgivare, arbetstider, ersättningsvillkor och den organisatoriska uppbyggnaden. Vid den utvärdering av ungdomslagen som bl. a. genomfördes av konsultföretaget kunde man konstatera vissa grundläggande problem: ungdomslagen är alltför ofta en förstahandsåtgärd i stället för att sättas in först när den arbetssökande ungdomen och arbetsförmedlingen prövat tänkbara alternativ. Ungdomslagen ger också små möjligheter att gå över till andra jobb. De är också helt koncentrerade till den offentliga sektorn där möjligheterna att få fast arbete är och kommer att vara små under överskådlig framtid. En sänkning av arbetsgivaravgifterna minskar behovet av de stödåtgärder som har inrättats för ungdomar. I första hand gäller detta ungdomslagen som sysselsatte knappt 27000 ungdomar på halvtid i främst verksamhet. Placering i ungdomslag kan behövas som en extra resurs i vissa fall. Sedan de förändringar vi föreslagit förverkligats kan man emellertid överväga att låta förflyta innan placering i ungdomslag sker. Det bör också skapa möjligheter för att inrätta flera ungdomslagsplatser 9.3 Sysselsättning för handikappade Ett område där vill markera att politiken har en viktig permanent uppgift är handikappades sysselsättning. Cirka en tredjedel av utgifterna för arbetsmarknadspolitiken utgör i realiteten en central del av vår handikappolitik. Svårigheterna att bereda handikappade sysselsättning är mycket stora. Förmodligen är psykiskt utvecklingsstörda allra hårdast drabbade av utestängning från arbetsmarknaden. Alla människor är i behov av stimulans och aktivitet. Detta gäller i särskilt hög grad de utvecklingsstörda. kräver därför i en motion om handikappade att särskilda kontaktpersoner för de psykiskt utvecklingsstörda bör utses av länsarbetsnämnder och arbetsförmedlingar. framförde vi önskemål om 500 nya platser inom Samhällsföretag. Då avvisade socialdemokraterna vårt förslag. föreslår emellertid regeringen just 500 nya platser, vilket vi ser som en framgång. Det är inte bara mänskligt utan även samhällsekonomiskt motiverat att bereda människor arbete inom Samhällsföretag när förtidspensionering i annat fall är alternativet. Ytterligare ansträngningar måste göras för att erbjuda arbete också för de personer för vilka förtidspensionering förefaller vara det mest näraliggande alternativet. Det är alltför vattentäta skott mellan de resurser som disponeras för förtidspensionering och för arbetsmarknadspolitiska insatser. Resurserna att bereda handikappade arbete är starkt begränsade. Samma begränsning finns dock inte vad det gäller resurser för förtidspensionering. Det är nödvändigt att också beakta den minskade förtidspensionering som ökade sysselsättningsmöjligheter för handikappade medför. 1 vår motion om handikappade utvecklar vi vårt krav på överföringar från socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadspolitiska åtgärder för att skapa arbetstillfällen för handikappade. av väntan är nu regeringens utredning om bilstödet klar. I vår motion om handikappade kräver vi att 70 milj. kr. avsätts för att genomföra möjligheten för en utvidgad personkrets att få bilstöd fr. o. m. i stället för att behöva vänta ännu vilket regeringen föreslår. De konkreta förslagen återfinns i partimotion om handikappade. inom den privata sektorn. med dessa åtgärder bör de arbetslösa ungdomarna ges ökat stöd och uppmuntran i det egna sökandet efter arbete. Många ungdomar gör försök med att starta en egen verksamhet. Det är självklart att stora svårigheter möter dem, att de behöver kunskaper om bokföring och marknadsföring och annat som har att göra med fri företagsamhet. Vi anser det vara en viktig uppgift för arbetsmarknadspolitiken att ge hjälp och stimulans åt ungdomar som vill starta eget. 9.4 En allmän arbetslöshetsförsäkring Arbetsmarknadspolitiken skall i första hand syfta till att göra det möjligt för alla att försörja sig på eget arbete. Det skydd som erbjuds dem som trots detta drabbas av ofrivillig arbetslöshet är inte tillfredsställande. Det omfattar inte alla och ersättningsnivåerna varierar. Det finns därförstarka skäl för att införa en allmän arbetslöshetsförsäkring. En sådan bör i princip omfatta alla i åldern som står till arbetsmarknadens förfogande. Ersättning bör utgå till alla, såväl löntagare som företagare. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för sysselsättningspolitiken som redovisas i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om utbildningsinsatser för kvinnor, 3. att hos regeringen begär förslag om ett reformerat system för arbetslöshetsförsäkring enligt vad som sägs i motionen, 4. att beslutar att hos regeringen begära förslag om ändrad finansiering av arbetslöshetsförsäkringen så att den del som finansieras med statsbidrag och arbetsgivaravgifter fastställs till , 5. att beslutar att anslå . på anslaget B4, [att begär att regeringen i sina kontakter med löneför handlande organisationer inte bör använda s. k. förhandlad inkomstpolitik,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om att utrymme för löneökningar inte i förväg bör intecknas genom skatte- eller avgiftshöjningar,1] 6. att beslutar att avvisa regeringens förslag att avskaffa den s. k. starthjälpen, 7. att beslutar att anslå . på anslaget B2, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande skärpta regler för mottagande av s. k. starthjälp, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om kvalitet och flexibilitet inom utbildningspolitiken,2] 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om inriktningen av arbetsmarknadspolitiken till större betoning av arbetsmarknadsutbildning, 10. att godkänner vad i motionen förordas om ändrade bidragsregler för beredskapsarbeten, 11. att beslutar att anslå . på anslaget B5, 12. att beslutar att anslå . på anslaget B3 för att möjliggöra ytterligare 5 000 platser utöver regeringens förslag inom [att sorn sin mening ger regeringen till känna vad i Mot. 1986/87 motionen sägs beträffande lärlingsutbildningen,2] A229 [att beslutar att införa en möjlighet till att provanställa lärlingar,2] 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om inriktningen av regionalpolitiken till större betoning av lokala/regionala initiativ, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om ökad flexibilitet i fråga om arbetstider, 15. att hos regeringen begär en översyn av arbetsförmedlingslagen i syfte att möjliggöra fristående arbetsförmedling, 16. att beslutar att avslå regeringens förslag till ytterligare 250 tjänster hos AMS, 17. att beslutar att anslå . på anslaget Bl, 18. att begär att regeringen aktivt verkar för att överläggning med parterna om särskilda ungdomsavtal upptas, 19. att begär att regeringen tar initiativ till sådana diskussioner med arbetsmarknadens parter som krävs för att förslaget om en temporär nedsättning av arbetsgivaravgifterna för ungdomar kan genomföras enligt vad som redovisas i motionen, 20. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om en översyn av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för ungdomar, 21. att hos regeringen begär en utredning om ett system för arbetslöshetsförsäkring för alla enligt de riktlinjer som redovisas i motionen. () () () () () () ' 1986/87 :Fi209. 2 1986/87 :Ub260.