mot · GA02ju506 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Ju506 Kriminalvården i lokalanstalt, m. m. Lag om kriminalvård i anstalt tillkom 1974. lagen tillämpats har det skett betydande förändringar i vårt samhälle. Kriminaliteten har ändrat karaktär bl. a. beroende på narkotikasituationen och våldsutvecklingen. Detta påverkar helt naturligt förhållandena på kriminal vårdsanstalterna. De intagna avtjänar sina straff på riksanstalt om de är dömda för grova brott och i annat fall på lokalanstalt. Det s. k. normalklientelet skall således placeras på lokalanstalt. Intagna med långa strafftider som från början placerats på slutna riksanstalter skall överföras till förbereda frigivningen. Tanken om en successiv utslussning var säkert riktig. Den måste dock nu ifrågasättas. Intagna på riksanstalt är ofta straffade för mycket grov brottslighet. Deras vistelse på lokalanstalt kan innebära påfrestningar för anställda och andra interner som inte kan uppvägas av positiva förberedelser för den som skall friges. Det finns därför anledning att utvärdera denna lokalanstaltsplacering. På lokalanstalt vistas de flesta interner endast några månader. får de motta besök. Med den uppfinningsrikedom som förekommer för att hjälpa en kompis som är missbrukare att få tillgång till narkotika, är det svårt för personalen att förhindra detta. Med hänsyn till den korta strafftiden borde en begränsning till endast anhörigbesök kunna föredras. För att kvinnor intagna på anstalt skall ha samma rätt till anstaltsplacering i närheten av hemorten som manliga interner, inrättas vid nybyggnad särskilda avdelningar för kvinnor. Det innebär att de efter inlåsningen vistas på sin egen avdelning men att de är tillsammans med männen. Med den nu rådande narkotika- och våldssituationen kan allvarliga händelser inträffa. De intagna på lokalanstalt har inte sällan eller har haft närmare relationer till varandra vilket kan vara en komplicerande faktor. Det bör därför ske en utvärdering av förhållandena vid de anstalter som har både kvinnor och män bland internerna. För att tillrättaföra brottslingar har olika metoder använts under senaste årtionden. gällde det allmänpreventiva tänkandet - de skulle straffas i avskräckande syfte. blev det decennium då ingen fick stämplas som avvikare eftersom denne i så fall identifierade sig med rollen som kriminell. anses det fel att tvinga någon att låta sig behandlas. Med denna rika flora av tillämpade metoder borde vi ha goda kunskaper om vilken inriktning som ger bäst resultat. Tyvärr tycks vi fortfarande famla oss fram bland behandlingsformer. Någon utvärdering av gjorda insatser eller brist på insatser har inte gjorts. Om vi skall kunna få någon vägledning för framtiden bör det komma till stånd forskning och utvärdering av de olika metoderna. Den låga kvinnokriminaliteten är en intressant utgångspunkt för ett studium av könsrollernas betydelse för brottsligheten. Om männen vore lika laglydiga som kvinnorna skulle den totala brottsligheten minska . Kvinnor och män begår olika typer av brott. Bland kvinnor är det förmögenhetsbrott som dominerar, för männen är trafikbrott vanligast. Grova stölder, vålds- och sexbrott är männens speciella brottsmarknad. Genom forskning om vilka faktorer som leder till att så få kvinnor är kriminella borde vi få insikter om hur det brottsförebyggande arbetet bör bedrivas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om en utvärdering av lokalanstaltsplacering för att förbereda frigivning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om översyn av besöksbestämmelserna vid lokalanstalt, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om utvärdering av förhållandena vid anstalter där både kvinnor och män vistas, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om forskning och utvärdering av olika behandlingsmetoder, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om könsrollernas betydelse för brottsligheten. 1986/87 Ju506