mot · GA02u543 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :U543 m. fl. (c) Handelspolitiken är ett litet land med högt specialiserad produktion och med ett starkt import- resp. exportberoende på flera varuområden. En öppen internationell handel är ett avgörande ekonomiskt villkor för en nation med dessa förutsättningar. Det är ostridigt att, för ett land med en så exportberoende ekonomi som , en mer protektionistisk världshandel skulle innebära svåra ekonomiska problem. Den inhemska marknaden är för liten för att kunna utgöra en sluten enhet vilket ekonomin i ett land som möjligen skulle kunna vara. Ett stort antal människor är sysselsatta i företag med huvudsaklig avsättning av produkterna utanför landets gränser. Många av de produkter som importeras är dessutom sådana som är nödvändiga för att t. ex. data- och elektroteknikindustrin skall fungera. Importberoendet inom den svenska exportindustrin är också betydande och importinnehållet i tillverkningsindustrins produkter uppskattas ofta till . En öppen och fri handel är emellertid bara ett av flera medel för att nå ett väl fungerande samhälle. Frihandel kan alltså inte vara ett mål i sig. Då den kommer i konflikt med andra mål, blir det nödvändigt med modifieringar. En verklighetsanknuten debatt om frihandel gäller inte heller ytterligheterna total protektionism total frihandel. Den rör snarare vilka modifieringar som är nödvändiga eller angelägna, t. ex. i vilken grad vid utformningen och tillämpningen av sin handelspolitik bör ta sociala, miljömässiga, hälsopolitiska, regionalpolitiska eller säkerhetspolitiska hänsyn. Inte minst kan beroendet inom elektronikindustrin av importerade komponenter bli besvärligt. De olika internationella avtal som undertecknat medger som regel vissa möjligheter att göra undantag från frihandeln, s. k. undantagsklausuler. Det har då förutsatts att undantag kan göras från frihandeln i trängda lägen, t. ex. vid betalningsbalanskriser eller vid svårigheter för vissa näringsgrenar och regioner. Undantag från ingångna förpliktelser tillåts också för att skydda nationella säkerhetsintressen, människors liv eller hälsa, djurs och växters existens. Däremot saknas skyddsklausuler, som tar andra miljömässiga eller sociala hänsyn, exempelvis möjlighet till åtgärder mot import av produkter som framställs genom barnarbete eller underbetald arbetskraft. En central fråga i den debatten har exempelvis varit, huruvida borde kompletteras med en socialklausul och med en miljöklausul. Det finns en välgrundad opinion för att vi skall stödja genom att underlätta deras export. måste exportera för att kunna köpa för utvecklingen nödvändiga varor men också för att klara de tyngande lån som har blivit en svår börda för många av dem. har ofta från början blivit ensidigt beroende i sin utrikeshandel genom att kolonialmakterna en gång ville dominera dem för att få billiga råvaror och för att få avsättning för sina industriprodukter. En ekonomi, visserligen på låg nivå men ändå med ett ofta omfattande lokalt och regionalt handelsutbyte, slogs sönder. När dessa länder sedan försökte grunda en modern utveckling på import av billig olja och oljepriset plötsligt steg hamnade de i dagens till synes olösliga skuldsituation. Denna kan inget fattigt land klara genom exportöverskott. Den måste genom internationella insatser. För ett u-land i begynnande utveckling är det nödvändigt att i första hand utgå från produktion av varor för den egna befolkningen för att möta dess behov och för att därvid ersätta dyr import. I denna produktion måste man så långt möjligt utgå från egna råvaror och produkter. En öppen och fri handel fungerar bäst när parterna på världsmarknaden agerar utifrån likartade förutsättningar. Införande av handelshinder mellan utvecklade, industrialiserade länder bör således inte accepteras. Strävandena att få länder som t. ex. att mildra regler och restriktioner för import av varor måste således stödjas. Frihandelssystemet kan emellertid leda till negativa effekter vad avser fördelning av ekonomiska resurser mellan industri- och utvecklingsländer. Det är angeläget att en öppen och fri världsmarknad inte förstärker den obalans mellan i- och som finns i världshandeln. sårbarhet och sämre konkurrensförmåga har inneburit svåra påfrestningar på många ekonomier. Det finns därför skäl att aktualisera frågan om konsekvenserna för relationerna mellan i- och av en öppen, fri handel. Denna fråga bör dock hanteras främst i internationella organ. Enligt vår mening har ett stort ansvar att så sker. Detta bör ges regeringen till känna. 1 en motion till 1984/, rubricerad som hemmamarknad, har bl. a. med hänsyn härtill ställts krav på att olika typer av handelshinder i skall tas bort i syfte att få en vidgad och bättre fungerande marknad i vårt närområde. Det nordiska samarbetet måste i detta sammanhang tillmätas stor betydelse. De nordiska länderna är inte blott viktiga ekonomiska partners för varandra med därav följande intressegemenskap utan har också i långa stycken en likartad principiell syn. som hemmamarknad har etablerats som mål i det nordiska samarbetet. har emellertid klarlagts att många hinder för handel och ekonomiskt utbyte fortfarande finns mellan de nordiska länderna. Det arbete som bedrivits har inneburit kartläggning och antagande av vissa principiella riktlinjer. 1986/87 U543 konkreta resultaten är knappast påtagliga. Förhoppningsvis bör det förslag Mot. sorn ministerrådet aviserat till innevarande års session med U543 innebära att ett mer konkret arbete inleds för att förverkliga som hemmamarknad. bör för sin del gå in för ett breddat och intensifierat nordiskt samarbete på det ekonomiska området och således tillvarata de möjligheter som framkommer genom det ovannämnda arbetet. Det kräver att man för svensk del har én hög ambitionsnivå i det berörda samarbetet och att svenska myndigheter erhåller klara anvisningar härom vid sitt deltagande i de nordiska samarbetsorganen. Det bör uppmärksammas att det nordiska samarbetet givetvis har ett stort värde i sig men också att det finns möjligheter att på nordisk nivå lämna väsentliga bidrag till det västeuropeiska samarbetets utveckling. Nödvändiga begränsningar i frihandeln Den svenska handelspolitiken måste beakta att det svenska samhället har andra världen att vårda, vilka kräver ett skydd mot extrem frihandel inom vissa områden. Det finns därför vissa skyddselement i den svenska handelspolitiken utöver de möjligheter som skyddsklausulerna i de internationella avtalen medger. Av beredskapsskäl är det bl. a. nödvändigt att slå vakt om de inhemska produktionsmöjligheterna av livsmedel, kläder, skor etc. som måste finnas tillgängliga inom landet i en avspärrningssituation. Inom jordbruk och trädgårdsskötsel finns sålunda restriktioner, utan vilka dessa svenska näringar skulle råka i stora svårigheter med svåröverskådliga konsekvenser för sårbarhet och social balans i hela det svenska samhället. På tekoområdet finns också begränsningar, om vilkas effektivitet det kan råda olika uppfattningar. Ett borttagande av tekobegränsningarna nu skulle sannolikt leda till allvarliga regionalpolitiska påfrestningar. Inom ramen för den bilaterala handeln med statshandelsländerna råder också vissa begränsningar på grund av denna handels speciella karaktär. Begränsningar får aldrig bli ett självändamål och bör därför kontinuerligt utvärderas. Det är dock viktigt att en översyn görs allsidigt och att man tar hänsyn till den lokala och regionala sakkunskapen hos kommuner, länsstyrelser, utvecklingsfonder samt näringslivets och de fackliga organisationernas företrädare. Tyvärr har så inte alltid skett. Adekvata sociala, hälsopolitiska och miljömässiga aspekter saknas som regel i det utredningsmaterial som ligger till grund för handelspolitiska ställningstaganden och initiativ. Därigenom kan en svensk produktion, på vilken det ställs välmotiverade sociala och andra krav av hälso- och miljökaraktär, komma att ställas mot produkter som framställts utan miljökrav av barnarbetare i dålig miljö eller av annan underbetald arbetskraft. Småföretagen kan spela en betydande roll för att öka exporten. Det är ofta svårt för den enskilde företagaren att satsa på den internationella markna Åtgärder bör därför vidtas i syfte att stärka de mindre och medelstora Mot. företagens möjligheter att nå ut på exportmarknaden. En väg kan vara att U543 inrätta länsvisa organisationer eventuellt i samarbete med utvecklingsfonderna i form av handelshus med uppgift att vara ett slags grossistcentral för småföretagsprodukter avsedda för export. Genom en sådan organisation skulle resurser kunna skapas för att ge småföretagen den expertis som är nödvändig för att kunna verka på exportmarknaden. I vissa län har försök med denna inriktning påbörjats. 1 den av oss föreslagna översynen av importberoende bör en väsentlig uppgift vara att lämna förslag som stärker småföretagens exportmöjligheter. Riktlinjer för deltagande i det ekonomiska samarbetet i m. m. har efter inom neutralitetspolitikens ram eftersträvat ett omfattande deltagande i det ekonomiska samarbete som växt fram i . Medlemskapet i OEEC, sedermera och engagemanget i förhandlingarna m. m. för skapandet av ett västeuropeiskt frihandelsområde var karakteristiska för 1950-talet. präglades av utvecklingen av frihandel inom EFTA och EG var för sig och av flera misslyckade försök att bryta barriärerna de båda blocken emellan. Dessa ansträngningar kröntes med framgång då några EFTA-länder anslöt sig till EG och de övriga träffande frihandelsavtal med gemenskapen. Härigenom etablerades ett stort västeuropeiskt frihandelsområde för industrivaror, där tullavvecklingen m. m. genomfördes till 1977, för vissa s. k. känsliga varor dock först . Frihandelsområdet har sedermera vidgats genom att och anslutit sig till EG, liksom också som tidigare tillhört EFTA. utveckling har inte varit odelat gynnsam under 1970- och . Det bedöms allmänt att det i olika avseenden föreligger en eftersläpning och brist på utveckling vid jämförelse med de stora industrinationerna och men också i förhållande till bl. Detta gäller den ekonomiska utvecklingen, förmågan till anpassning till förändrade strukturella och konkurrensmässiga förhållanden, förmåga till innovationer och teknisk förnyelse. Den stora arbetslösheten som i åtskilliga västeuropeiska länder ligger på 10-procentsnivån och även däröver speglar en allvarlig bakgrund. Bland orsakerna till denna stagnation brukar ofta som en särskilt hämmande faktor framhållas uppsplittring på nationella marknader med olika regelsystem för praktiskt taget alla sektorer som är av betydelse för den tekniska och ekonomiska utvecklingen. EG:s utveckling och förnyelsepolitik bör ses bl. a. mot denna bakgrund. Det är särskilt EG:s utveckling i bl. a. följande tre avseenden som bör uppmärksammas i sammanhanget, nämligen konstitutionella förändringar, förverkligandet av den inre marknaden för varor och tjänster samt medveten satsning på forskning och utveckling. Den revision av (EG-stadgan) som trätt i kraft innebär Mot. a. att beslutsformerna ändrats så att kvalificerad majoritet är tillräcklig i U543 ett antal fall där tidigare enhällighet krävts. Detta gäller bl. a. på områden som är av betydelse för förverkligandet av den inre marknaden, t. ex. genom harmonisering av lagstiftning. Revisionen innebär också att det utrikespolitiska samarbetet stadfästs i . skall enligt detta söka gemensamt formulera och genomföra en europeisk utrikespolitik. Vidare införs som en avsiktsförklaring att den inre marknaden skall vara förverkligad med utgången av 1992. Ett mer detaljerat program för förverkligandet finns i den s. k. målbok som EG antog 1985. Sammanfattningsvis är siktet inställt på att EG-marknaden skall ha de karakteristika som kännetecknar en nationell marknad. Detta innebär bl. a. avveckling och förenkling av gränsformaliteter, harmonisering av föreskrifter för att eliminera tekniska handelshinder, etablering av en gemensam transportpolitik etc. Beträffande de tekniska handelshindren bör uppmärksammans att enligt ändringarna i skall i sina harmoniseringsförslag rörande hälsa, säkerhet, miljö- och konsumentskydd utgå från en hög skyddsnivå. Vidare bör uppmärksammas avsikten att harmoniseringen av bestämmelser rörande varor inte enbart avser att underlätta varuutbytet inom gemenskapen. Avsikten är också att underlätta nyttiggörandet av de ökade forsknings- och utvecklingsinsatserna. Inte minst gäller detta högteknologiområden, som kräver en större harmoniserad marknad. Bland forskningsprogram som har aktualitet i ett sådant sammanhang kan nämnas bl. a. (Basteknologi), ESPRIT (informationsteknologi) och RACE (telekommunikationer). En särställning intar utvecklingssatsningarna inom det etablerade . Detta är emellertid inte ett EG-projekt utan fristående bedrivet av EG- och EFTA-länder. För och övriga EFTA-länder finns positiva inslag i att olika hinder avlägsnas inom EG-marknaden. Man kan inrikta sig på en stor marknad i stället för på de tolv nationella marknader. De effekter på utveckling, som den nu pågående EG-utvecklingen får väntas medföra, är positiva också för EFTA-länderna. Man kan emellertid inte bortse från att t. ex. svenska företag kommer att få vidkännas kostnader för leveranser till EG-området som företagen inom EG inte belastas med. Någon tillförlitlig beräkning av kostnaderna för de tekniska handelshinder som finns till följd av olikheter i bestämmelser för varuutformningen genom föreskrifter, standarder etc., synes inte finnas att tillgå. Det vore emellertid för snävt att se dem enbart som olägenheter eller hinder för handel. Det finns emellertid anledning att särskilt uppmärksamma kostnaderna i tidigare led. Innovativa och konstruktiva resurser måste offras för anpassning av produkterna till olika nationella marknader för separat lagerhållning för var och en av dessa osv. Dessa olägenheter och kostnader blir särskilt påtagliga för företag med liten hemmamarknad och en specialiserad och nischinrik tad produktion som kräver ersättning på flera eller många nationella mark- Mot. nader, vilket i ökande grad karakteriserar svenskt näringsliv. Framgång i de intensifierade strävandena inom EG att förverkliga den inre marknaden kommer sannolikt inte att medföra några omedelbara drastiska konsekvenser för svensk del. Effekterna något måste dock uppmärksammas. EG-företagen skulle få tillträde till denna EG-marknad till lägre kostnad än de svenska. Omvänt skulle givetvis EG-företagen få motsvarande högre kostnader än de svenska företagen för leveranser till den svenska marknaden. Det hör emellertid till den lilla marknadens problematik att t. ex. svensk verkstadsindustri för effektiv produktion är långt mer beroende av leveranser från EG-området än omvänt. Konsekvenserna något kan väntas bli att större svenska företag, som är etablerade inom EG-området får förstärkta incitament att förlägga verksamhet inom området. För andra företag skulle incitamenten till etablering inom EG komma att förstärkas, medan företag som inte har denna möjlighet, dvs. inte minst småföretag, får vidkännas en konkurrensnackdel gentemot företag inom EG. På bör även de ökade EG-satsningarna på vitala tekniska forskningsområden uppmärksammas. För ett litet industriland finns uppenbarligen inte möjlighet att annat än på begränsade områden ligga i den s. k. frontlinjen i fråga om forskning och teknisk utveckling. Den svenska industrins beroende av teknikimport är väl känt. Från denna utgångspunkt får avtalet med om forskningssamarbete hälsas med tillfredsställelse. Även om olika forskningsprojekt inom det avtalets ram är värdefulla är det angeläget att de nämnda EG-satsningarna breddas att bli västeuropeiska med bl. a. svenskt deltagande. Härigenom skulle på tidigast möjliga stadium få del av gjorda framsteg. Sammanfattningsvis är den ovan nämnda utvecklingen av mycket stor betydelse för svensk del. Om inte deltar i ett bredare västeuropeiskt samarbete kommer åtminstone att uppstå negativa konsekvenser för landets ekonomiska och tekniska utveckling och därmed bl. a. för sysselsättningen. Följaktligen bör liksom då det gällde det egentliga handelspolitiska området motverka en blockdelning eller uppsplittring av . Fast neutralitetspolitik och öppen attityd Alltsedan frihandelsavtalet med träffades 1972 har vid åtskilliga tillfällen klargjorts att är berett att utveckla ett nära samarbete med gemenskapen på olika områden, dvs. även sådana som inte omfattas av avtalet, så långt detta inte inkräktar på den svenska neutralitetspolitiken. Uttalanden av den innebörden har gjorts av regeringar med olika sammansättning. Den principiella enighet som därigenom kommit till uttryck är mycket värdefull. Ingenting har inträffat som ger anledning till omprövning eller ändring av denna grundläggande svenska syn. De ändringar som genomförts av innebär måhända inte någon faktisk ändring av EG:s befattning med utrikespolitiska frågor. Det innebär emellertid att det utrikespolitiska samarbetet konstitutionellt sett befästs och att den av EG tidigare deklarerade principen om att ett medlemskap innebär anslutning Mot. även i fråga om det utrikespolitiska samarbetet blivit fastare förankrad. Under dessa förhållanden saknar svenskt medlemskap i aktualitet. Den svenska neutralitetspolitiken måste ligga fast. har emellertid möjligheterna förbättrats avsevärt för EFTAländerna att få till stånd och delta i ett utbyggt brett ekonomiskt samarbete i . Luxemburgdeklarationen , i vilken ministrar från samtliga EG- och EFTA-länder gemensamt förklarade sin avsikt att utveckla samarbetet på olika ekonomiska områden i syfte att åstadkomma en västeuropeisk marknad är av stor principiell betydelse. Dess innehåll har vidare bekräftats och i vissa avseenden konkretiserats vid senare tillfällen. Av vikt är också att ett direkt samarbete inletts mellan EG och EFTA, t. ex. i fråga om gränsformaliteter och vissa tekniska handelshinder. Även om detta ännu inte lett till några konkreta åtgärder måste det tillmätas betydande vikt och eftersträvas att EFTA-länderna kan göra sina röster hörda på olika områden innan EG tagit slutlig ställning och därigenom aktivt påverka utvecklingen. bör i dessa sammanhang inta en öppen attityd och under helhetssyn positivt pröva förutsättningar på olika områden. finns en särskild parlamentarisk delegation för EFTA. Delegationens uppgift är att följa den svenska EFTA-delegationens arbete. Delegationen har emellertid inte något mandat att pröva principiella ställningstaganden avseende det västeuropeiska samarbetet. Detta finner vi vara en brist. Det ekonomiska samarbetet i och i är av långsiktig natur. Ställningstaganden som görs i nutiden kommer att ha effekter långt in . Det är därför av stor vikt att riktlinjer för det svenska deltagandet förankras i . Den refererande redovisning som lämnats i budgetpropositionen är inte till fyllest. bör därför anmoda regeringen att framlägga förslag till riktlinjer och därvid redovisa de principer och mål som skall vara vägledande både allmänt och på olika delområden. Utvecklingen av samarbetet i och innebär inte ställningstagande av engångsnatur utan får mer karakteriseras som en fortgående beslutsprocess. Det är av vikt att också denna process ges parlamentarisk förankring och insyn. Det bör ske genom att den parlamentariskt sammansatta delegationen med vidgade arbetsuppgifter får delta i beredningen av principiellt viktiga hänseenden vad gäller samarbetet i . bör anmoda regeringen att utse en sådan delegation. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om handelspolitikens inriktning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om utsatta ställning i världshandeln, 28 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts avseende vikten av ett intensivt arbete för att nå målet En nordisk hemmamarknad, [att hos regeringen begär en kartläggning av i vilken omfattning import förekommer av varor producerade under från hälso- och miljösynpunkt oacceptabla förhållanden eller med utnyttjande av slavarbete eller barn eller annan, även efter lokala förhållanden underbetald, arbetskraft samt förslag till åtgärder som kartläggningen kan motivera,1] [att som sin mening ger regeringen till känna att G omförhandlas så att de avtalsslutande parterna får rätt att förhindra import av varor som producerats under oacceptabla förhållanden i enlighet med vad som anförts i motionen,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om småföretagens betydelse för exporten,1] 4. att hos regeringen begär ett förslag till riktlinjer för deltagande i det västeuropeiska samarbetet baserat på just neutralitetspolitikens förutsättningar och utbyggt nordiskt samarbete enligt vad som anförts i motionen, 5. att beslutar att tillsätta en parlamentariskt sammansatt delegation att delta i beredningen av principiellt viktiga frågor avseende det västeuropeiska samarbetet. P.-O. () () () 1986/87 U543 1 1986/87:N429.