ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02sk535 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sk535 m. fl. (fp) Sambandscentralen i Sambandscentralen i har varit en trygghetsfaktor för de människor som vistas och bor i . Sambandscentralen fyller många viktiga funktioner vid sidan av de egentliga kustbevakningsuppgifterna. Genom stor lokalkännedom kan service av olika slag lämnas till skärgårdsbefolkning, friluftsliv, militär och civila myndigheter etc. har Östgötaskärgården en förhållandevis stor bofast befolkning för vilken sambandscentralen i är en ovärderlig trygghetsfaktor. Sambandscentralen har i viss mån en särställning som en av samhällets få utposter på sträckan LandsortOskarshamn och är en mycket viktig förbindelselänk för både statliga och kommunala myndigheter i deras arbete av skiftande slag såsom för vad gäller väderlek, snömängd etc., för polisen när deras radioresurser inte räcker till, för brandförsvaret vid brand i skärgården, vid ambulansernas utryckningar, osv. Dessutom betyder den lokalkännedom, som samarbetscentralens personal besitter,oerhört mycket och har varit avgörande för att ett bra resultat kunnat uppnåsinte minst i samband med sjöräddning. Ur försvarssynpunkt är det oerhört viktigt att slår vakt om en levande skärgård. Visst görs stora framsteg på det tekniska området, men människans vakande öga är trots allt ofta överlägset och oumbärligt och kan inte i alla lägen ersättas med teknisk apparatur. Om vi genom rationaliseringar och nedläggningar av väsentliga samhällsfunktioner försvårar eller omöjliggör för människor att bo kvar ute i våra kustband är detta en allvarlig försvagning av vårt försvar. har sambandscentralen i varit öppen dygnet runt och därmed varit just den trygghetsfaktor skärgårdens befolkning behöver. Genom s. k. "rationalisering och "effektivisering" har dock kraftig reducering av öppettiderna på sambandscentralen ägt rum . är Gryts sambandscentral öppen endast 8.0015.30. All övrig tid är den stängd. Den som under icke kontorstid önskar få hjälp hänvisas till en centraliserad station på i . Det är angeläget att återgå till öppethållande dygnet runt vid sambandscentralen i . Det innebär att de fyra tjänster som drogs in återbesätts och att erforderliga medel avsätts för detta ändamål i 1987/budget. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att för /88 anslår 0,8 milj. kr. avseende fyra tjänster vid sambandscentralen i . 1986/87 Sk535 () () () ()
mot · GA02sk536 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sk536 och () Skattefri försäljning i Öresundstrafiken Av stor betydelse för de rederier som bedriver trafik på mellan svenska och danska hamnar är att man i rimlig omfattning äger rätt att proviantera och försälja skattebefriade varor till sina passagerare. Om bestämmelserna för Öresundstrafiken anpassades till vad som gäller för övrig trafik beräknas Öresundsrederiernas omsättning öka med ca 20 milj. kr. innebärande ett bidrag till verksamheten på ca 78 milj. kr. Ett omfattande regelkomplex reglerar rederiernas rätt att proviantera och försälja s. k. resgods samt passagerarnas rätt att införa detsamma till . Följande författningar är centrala för ämnesområdet: 1) "Kk (1957:123) med särskilda bestämmelser om utförsel av vissa obeskattade varor såsom proviant eller resgods anger huvudreglerna för proviantering av fartyg. Ytterligare ett antal författningar, varav den nordiska provianteringsöverenskommelsen (TFS 1968:210) förtjänar att framhållas, reglerar området. Den för Öresundstrafiken centrala Kk (1961:128) begränsar ytterligare möjligheterna för passagerarfartyg inom nämnda område att proviantera och försälja varor. Kungörelsen brukar i debatten omnämnas som lex . Vissa marginella lättnader i lex har genomförts (SFS 1985:186). För samtliga ovannämnda författningar gäller att generaltullstyrelsen utfärdat närmare detaljanvisningar. Passagerarfartygen på bör få samma provianteringsrättigheter som gäller för övrig internationell passagerartrafik till och från . Dock bör restriktionerna för alkoholvaror bibehållas. Således bör följande ändringar i Kk (1961:128) göras: I överensstämmelse med 8 § i resandekungörelsen bör tillåten tobakskvantitet per enkel resa höjas till 40 cigarretter eller motsvarande. Detta betyder att resenär kan inhandla full ranson jämlikt 6 §, 2 stycket. 1:a meningen i resandekungörelsen, vid ett och samma tillfälle. 3 § sista stycket i lex bör ändras så att skattefri proviantering av parfym och kosmetika avsedd att försäljas ombord tillåts. I dagens läge får endast mervärdeskatt lyftas av vid proviantering av dylika varor (SFS 1985:119). Anpassning av provianteringsbestämmelserna för tobak till vad som är tillåten införeselkvantitet för resenär som varit utrikes kan anses som en motiverad förbättring av de ekonomiska betingelserna för Öresundsrederierna. Nuvarande diskrepans mellan resandekungörelsen och lex vad gäller tobaksbestämmelser framstår som sakligt ogrundad. Även införande av möjlighet för rederierna att skattefritt proviantera parfym och kosmetikavaror torde vara av ej föraktlig ekonomisk betydelse. Det är ett både regionalt och nationellt intresse att rederierna i tillåts verka under förhållanden som medger en stabil ekonomi så att en god trafikstandard (turtäthet, service, etc.) kan upprätthållas, samt att nyinvesteringar i nytt tonnage kan ske. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående förändringar i lex . () ()
mot · GA02sk538 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sk538 Särbestämmelserna för bestämning av tekoprodukters ursprungsland Det anses självklart att varje konsument som inköper en vara har rätt att veta varans geografiska ursprung. När det gäller kläder har denna rätt funnits . infördes nya regler för hur textilvarors ursprung skall bestämmas. Det normala är att en vara som bearbetats VÄSENTLIGT i ett annat land än där den har sitt ursprung får en ny ursprungsbeteckning. Bearbetningen har då varit det mest avgörande för varans värde och/eller att varan deklareras efter nytt tulltaxenummer. Så är det dock inte för tekovaror. Det har införts särbestämmelser innebärande att för tekovaror med tulltaxa TFH 1:1 skall värderegeln inte gälla som kriterium på att en bearbetning varit avgörande för en varas form eller beskaffenhet. En sådan särregel utgör ett administrativt importhinder som den direkt kan lura konsumenterna. När man i vårt land aktivt försöker att föra en politik som skall underlätta den internationella handeln är det obegripligt att man på ett område inför särbestämmelser vars verkan direkt försvårar handeln. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att av regeringen begär avveckling av de särregler som gäller för tekoprodukter vid bestämning av ursprungsland.
mot · GA02sk542 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sk542 och Bo Finnkvist (s) Bensinskatten Bensinmarknaden i landet har utvecklats till att försäljning från obemannade automatstationer ökar. Dessa kan tillämpa ett pris som är ca lägre än bemannade stationer på grund av skattebestämmelserna. Förhållandet är följande: automatstationer betalar skatt på försåld kvantitet i pump, medan bemannade stationer betalar skatt på levererad kvantitet från tankbil. Skillnaden uppstår på grund av att en icke oväsentlig avdunstning uppstår vid tappningen från tankbil till cistern, beroende på bl. a. temperaturskillnader. Svinnet kan beräknas till vid varje leverans. Bemannade stationer får genom nuvarande bestämmelser betala skatt på svinnet som uppstår, medan obemannade stationer slipper detta. Bestämmelserna bör ses över. Vid samma tillämpning, som bör bli följden av en sådan översyn, uppnås konkurrensneutralitet, och obemannade stationer blir inte speciellt gynnade i detta avseende. Vid samma tillämpning som för bemannade stationer tillförs också staten skatteinkomster. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av beskattningsbestämmelserna för bensinförsäljning så att neutralitet i beskattningen mellan bemannad och obemannad bensinförsäljning uppnås. Bo Finnkvist (s)
mot · GA02sk543 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sk543 och () Skattebefrielse för äldre motorfordon Ett stort antal motorfordonsentusiaster gör alltjämt en beundransvärd insats för vår generation och för att skapa motorfordonshistoria. Genom ett tålmodigt och tidskrävande arbete och ofta med stora uppoffringar skapar dessa möjligheter för andra att få reda på hur motorfordonstekniken utvecklats och förändrats under de som bilen har funnits. Resultatet av deras mödosamma arbete, som naturligtvis för dem själva också ger personlig tillfredsställelse, blir ofta både kördugliga fordon i ursprungs- och utställningsskick och historiska föremål, väl värda att beskåda. När fordonen är i brukbart skick och kan användas, som regel bara under några korta sommarveckor, är fordonet skattepliktigt om fordonet inte ursprungsregistrerats ett visst årtal. För att förenkla bestämmelserna om samlarfordonens skattebefrielse bör reglerna för denna bestämmelse förändras så att skattebefrielse uppnås vid en rullande 30-årsgräns. Detta system gäller i och har visat sig fungera bra. Då det är ett ringa antal av alla de fordon som renoverats och som används i trafik och därtill under en mycket begränsad tid, skulle skattebortfallet bli försumbart. Dessutom skulle onödig byråkrati med ständiga avställningar försvinna. Med tanke på det teknikhistoriska värdet hos fordonen och de begränsade körsträckorna, föreslås att en rullande 30-årsgräns införs för samlarfordon. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om rullande 30-årsgräns för skattebefrielse av registrerade samlarfordon (veteranbilar).
mot · GA02sk544 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sk544 och () Hundskatten Enligt gällande lagstiftning skall med vissa undantag - hundskatt erläggas till kommunen. Som motprestation åläggs kommunen att upprätta hundskatteregister och utfärda särskilt skattemärke. I övrigt står det kommunerna fritt att bestämma över användningen av influtna medel. Denna ordning upplevs av såväl kommuner som hundägare som en onödig byråkratisk process, vars nyttoeffekter för såväl samhälle som allmänhet ter sig minimala. För flertalet kommuner åtgår praktiskt taget all hundskatt till administration av densamma. I den mån överskott uppstår, används detta i regel på samma sätt som övrig kommunalskatt. Några medel för specifikt hundbefrämjande åtgärder avsätts i regel inte. Mot denna bakgrund ter det sig - speciellt i tider med strävan att effektivisera den offentliga verksamheten - naturligt att tillåta kommunerna att avstå från tvånget att uttaxera hundskatt och att upprätta hundregister. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till lagändring, som medger kommunerna rätt men inte skyldighet att uttaxera hundskatt och att i samband därmed föra hundskatteregister.
mot · GA02sk545 · 1987-01-25 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sk545 i (c) Hundskatten När man 1924 genomförde hundskatten var skälet att man ville försöka bekämpa den fruktade sjukdomen vattuskräck eller rabies genom att begränsa antalet löst kringdrivande hundar. Därmed upphävdes den gamla hundskatteförordningen. Eftersom det varierar vilken hundskatt man tar ut i våra kommuner så varierar också argumenten för att ta ut hundsaktt. Det verkliga skälet är att man har det som en inkomstkälla till kommunen. Några kommuner har dock noterat att de administrativa kostnaderna är större än inkomsterna. pågår en debatt ute i landet vilka möjligheter det finns att differentiera hundskatten, exempelvis för äldre personer som lever ensamma i glesbygd. Det har ofta ansetts rimligt att sådana grupper av människor borde bli undantagna från hundskatt. Någon möjlighet till undantag medges inte . För personer som har hund utanför de direkta tätorterna är det svårt att hävda att man har glädje av de åtgärder man vidtar, t. ex. i form av hundrastgårdar. Man kan ibland fråga sig om man har någon större glädje av den skatt man betalar ens i tätorterna. Det är dags att se över vilka kostnader hundskatten används till: vilken service hundägarna har samt om det verkligen är någon vinst för kommunerna, eftersom administrationskostnaderna också ökar. Med ledning av ovanstående hemställs att begär att regeringen låter utreda formerna för fortsatt beskattning av hundar.
mot · GA02sk546 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sk546 och () Beskattningen av dieseldrivna personbilar De dieseldrivna personbilarna beskattas hårdare än motsvarande bensindriven bilmodell. I och med den senaste höjningen av kilometerskatten är det inte längre ekonomiskt att välja en dieseldriven bil framför en bensindriven. Dieselbilen kostar i förhållande till bensinbilen mer i inköp. Man får betala i storleksordningen . mer för dieselalternativet. Detta har man tidigare kunnat bortse ifrån om man har haft en hög årlig körsträcka. Det finns flera skäl till att man inte bör missgynna de dieseldrivna personbilarna skattemässigt, som sker. Dels är vi i behov av dieselbilarna för att hålla våra beredskapslager av dieselbränsle. I stort sett hela försvarets fordonspark är dieseldriven. Det kommer sig av det faktum att dieselmotorn är mycket okänslig för bränslets kvalitet och kan köras på många alternativa bränslen. Det innebär också att vi måste ha kvar det tekniska kunnandet i vårt land. Dels är det i samhällsekonomiskt hänseende viktigt att det finns avsättning för dieselbränslet. Dagens moderna dieselmotorer kräver i snitt mindre bränsle än bensinmotorn. Dels kan man slutligen konstatera att personbilsdieseln är miljövänlig, inte minst i fråga om de ämnen man försöker minska utsläppen av, genom den katalytiska avgasreningen. Enligt en mycket omfattande tysk undersökning, redovisad i tidningen motor und sport, är utsläppen av koloxid, kolväten och kväveoxider efter förbränning av det blyfria dieselbränslet lägre än t. o. m. från en katalytiskt avgasrenad bil. Mot bakgrund av det anförda hemställs att begär att regeringen ser över beskattningen av dieseldrivna personbilar med målsättningen att finna ett system där ägarna av dessa fordon inte längre missgynnas i förhållande till ägarna av bensinbilar.
mot · GA02sk547 · 1987-01-23 00:00:00 — 1986/87 :Sk547 och () Återinförande av den s. k. hemtagningsrätten för licensierade textilvaror Bortsett från tullar och kvantitativa begränsningar är den svenska textilimporten utsatt för särregler som utgör administrativa importhinder. I första hand gäller det den i praktiken avskaffade hemtagningsrätten, dvs. rätten att ta varorna till lager innan importlicens utfärdats. (KFS 1983:14, KK:9) gäller att licenspliktig vara får hemtagas endast under villkor att föreskriven importlicens har utfärdats för varan. De nya reglerna sågs inom branschen som ett sätt att ge den svenska tekoindustrin livsrum trots nedskärningarna av subventionerna. Det officiella skälet för borttagandet av hemtagningsrätten var att få bukt med överträdelser av skyldigheter för hemtagare att inte förfoga över gods som han ännu inte fått importlicens beviljad för. Detta skulle emellertid kunnat åstadkommas genom stickprovskontroller utan borttagande av hemtagningsrätten. De ändrade reglerna har inneburit ett ökat krångel och byråkrati. Tidsutdräkten för att få en licens har ökat kraftigt, vilket lett till att företagen anlitar kurirer för att få fram dokumenten snabbare. Exempelvis har KF anställt en särskild dokumentbärare, som går som licensbud från KF till kommerskollegium . På det spar KF två dagars postgång. Exempel visar också att systemet lett till att tekoimportföretag utanför diskrimineras. De varor det är fråga om är att betrakta som färskvaror med ett starkt beroende av säsong, barnbidragstider, annonsplanering, lageromsättning m. m. En försening innebär en fördyring för företagen och därmed också för konsumenten. Det byråkratiska handelshinder som borttagandet av hemtagningsrätten för licensierade textilvaror i praktiken utgör har heller inte gynnat svensk tekoproduktion, varför ett återinförande av hemtagningsrätten synes väl motiverad. Textilvaror bör också i importhänseende behandlas som övriga industrivaror. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär ett återinförande av den s. k. hemtagningsrätten för licensierade textilvaror.
mot · GA02sk550 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sk550 och () Skattefri flygbensin Frågan om beskattningen av flygbränsle har behandlats av . De uppenbara olägenheterna med detta system, som infördes , har lett till att regeringen uppdragit åt () att komma med förslag till nya regler. RSV föreslog i sin utredning några olika alternativ, varav ett innebar att all flygbensin skulle beskattas. Flera remissinstanser, bl. a. luftfartsverket, har avstyrkt den modellen. Den ordning som infördes innebar i korthet att frågan om huruvida flygbensin skulle beskattas eller ej berodde på till vilken flygning den användes. Om flygningen var av nöjeskaraktär blev bensinen skattepliktig; om den var av yrkesmässig karaktär utgick ingen skatt. Detta har skapat mycket stora problem för allmänflyget i vårt land. Gränsdragningsproblemen har blivit avsevärda. Skattebefrielse skulle t. ex. gälla motorflyg som drar upp segelflygplan. har RSV tolkat det som att skattebefrielsen bara gäller om marknadsmässig ersättning tas ut. Skattebefrielse skulle också gälla t. ex. hjälpflyg, Frivilliga flygkåren och skolflygning. Även på dessa områden har regeltolkningsproblem uppkommit. Resultatet av de nya reglerna blev en nedgång i flygklubbarnas verksamhet. En allvarlig följd av det är att antalet piloter minskar i . Det inverkar menligt både på rekryteringen av yrkespiloter i flygbolagen och på rekryteringen till Frivilliga flygkåren. Det förtjänar att nämnas att i de mindre flygbolagen har majoriteten av de anställda piloterna fått sin utbildning genom flygklubbarnas försorg. Även inom Linjeflyg finns några flygare som gått den vägen. Den minskning av flygtidsuttaget skatten har lett till kan också antas få effekter på flygsäkerheten. Piloterna får inte tillräcklig flygerfarenhet. Den tyngsta invändningen mot det nuvarande beskattningssystemet är emellertid krånglet och byråkratin. Det skulle förvisso vara en lösning på det problemet att införa skatt på all flygbränsle, men det skulle på ett orimligt sätt drabba verksamhet som statsmakterna sagt sig vilja stödja, t. ex. skogsbrandsbevakning, Frivilliga flygkåren, skolflygning etc. Som RSV konstaterar i sin utredning skulle en sådan omläggning kräva att staten ökade sin bidragsgivning till ett antal aktiviteter. Administrationen av denna rundgång av skattemedel skulle sannolikt kosta mer än vad som skulle vara kvar när bidragen betalats ut. Enligt uppgift ger flygskatten i sin nuvarande utformning intäkter på i storleksordningen ett par . Det finns goda skäl att vara restriktiv med nya skattehöjningar. En skatt på all flygbränsle skulle få betydande konsekvenser, som belysts i remissvaren på RSV:s utredning. Om man vill komma bort från det krångel de nuvarande bestämmelserna skapat, återstår bara att avskaffa skatten på all flygbensin. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett avskaffande av skatt på all flygbensin. () () 1986/87 Sk550
mot · GA02sk554 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sk554 Kilometerskattesystemet har varit föremål för utredning i samband med Översyn av vägtrafikbeskattningen. Vissa förändringar av systemet genomfördes med hänvisning till utredningen, men faktum kvarstår att systemet innebär en tung administration och fyller inte heller någon egentlig funktion. I utredningen (Ds Fi 1984:22, Del 6) konstaterar utredarna att kostnaderna för administrationen blir högre för kilometerskatten, , än för ett system där skatten tas ut direkt vid pumpen. Systemet infördes mot bakgrund av att man teoretiskt skulle kunna skattefuska genom att köra sin dieselbil på brännolja eller andra bränslen. Det är ett argument som inte är aktuellt när priserna på de bägge oljorna är desamma. I den tidigare nämnda utredningen nämner man också att intäkterna från dieselbilsägarna inte ökade genom övergången till kilometerskattesystemet, dvs. skattefusket minskade inte. Kilometerskattesystemet medför en tung administration, stora olägenheter för dieselbilsägarna samt en merkostnad för dem med anledning av kravet på en färdskrivare i bilen. måste man ställa sig frågan oirfdet inte vore bättre att ha ett tiotal säkra betalare i form av oljebolagen, i stället för olägenheterna med indrivning av kilometerskatt från 100 000-talet dieselbilsägare? Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att avskaffa kilometerskattesystemet och om att införa en ordning genom vilken beskattningen tas ut i samband med dieselinköpet.
mot · GA02sk556 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sk556 och () Charterskatten Den s. k. reseskatten tas ut även på resor som företas av medicinska skäl. Vanligen köper landstingen hälso- och klimatvård av (), som i sin tur köper resorna av Vingresor. Dessa får sedan i vederbörlig ordning betala in reseskatt till staten. Det innebär att landstingskommunala skattemedel används för att betala skatt till staten. Förfaringssättet verkar helt befängt. Resorna utgår också från central flygplats för alla patienter, vilket kostar ytterligare medel för tillresa. Många patienter bor betydligt närmare andra flygplatser med utlandsstarter och borde kunna utnyttja dem. 1 de fall patienten själv betalar resan (begränsat antal resor betalas av landstingen) får han också bekosta reseskatten om . Hälso- och klimatvård har stor betydelse för patienterna. Mycket snabbare tillfrisknande leder åter till arbete och ett normalt liv. Den grupp människor som är beroende av dessa medicinska resor, t. ex. psoriasis- och reumatikersjuka m. fl., har drabbats ekonomiskt. Reglerna för förskrivning av rabatterade läkemedel har skärpts, och kostnaderna för patienter som har stort behov av läkemedel har stigit avsevärt. Lägre kostnader genom bl. a. avvecklad reseskatt på nämnda sjukresor skulle leda till att fler människor med stort behov snabbare skulle få vård. Genom kortare sjukperioder skulle därmed också de totala kostnaderna kunna hållas nere. Mot bakgrund av den anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att avveckla reseskatt på resor som företas av medicinska skäl.
mot · GA02sk557 · 1987-01-25 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sk557 m. fl. (m) Differentierad energiskatt Kostnaderna för olika verksamheter är i många avseenden högre i de nordligaste länen än i övriga . Det rådande klimatet är en orsak till höga driftskostnader som drabbar både industri och enskilda personer. Det medför högre boendekostnader och påverkar även industrins kostnader, främst när det gäller lokaluppvärmning. Klimatet orsakar även ökade investeringskostnader när det gäller byggnader. Man räknar med en fördyring på vid byggandet av en vanlig enfamiljsvilla. I regionalpolitiska sammanhang brukar det ofta talas om behovet av att utjämna skillnader mellan landets olika reginer. Energikostnaderna vid uppvärmning skiljer en del beroende på var man bor i landet. Ett mått på uppvärmningsbehovet anges i graddagar. I åtgår det , 3 764, 5 082, 5 450. Förutom den skatt som staten lägger på oljepriset utgår det också ett ortstillägg som oljebolagen tar ut på grund av transportavstånden. Detta innebär att oljan, förutom den större åtgången, även av den anledningen blir dyrare i Norrlandslänen. När det gäller el är den något billigare i norr. Men skillnaden i elskatt är så liten att den inte alls uppväger den större åtgång som krävs för uppvärmning. Den norrländska industrin har totalt sett ett högre kostnadsläge. En sänkning av energiskatten skulle ha stor betydelse. Det är inte rättvist att vissa människor skall drabbas av högre energiskatt för att de bor i en viss landsända. Energiskatten borde i stället vara lägre i denna del av landet. Med utgångspunkt från gradtalen som har framräknat, borde vissa klimatzoner kunna beräknas som kan ligga till grund för en differentiering av energiskatten. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till en differentiering av energiskatten i enlighet med vad i motionen anförs. () () () () ()