mot · GA02u216 · 1987-01-26 00:00:00 — Regimer och därmed förutsättningar för en utveckling i anslutning till våra biståndsmål ändras däremot ofta i . Långsiktigheten i biståndet hindrar inte att en omprövning skall kunna ske om det mottagande landet utvecklas i en riktning som gör att de mål som uppställts för svenskt bistånd inte kan uppfyllas. Tillfälle till omprövning ges när ett projekt eller program i ett biståndsavtal har avslutats. Det är inte möjligt att med utgångspunkt i budgetpropositionens redovisning i varje enskilt fall ta ställning till hur stor anslagsramen för de olika programländerna bör vara. Den detaljkännedom som behövs för det finns inom SIDA. I verkets styrelse finns parlamentarisk representation. I likhet med ser vi det därför som naturligt att i huvudsak godta SIDA:s förslag till fördelning av det samlade anslaget för landprogram, särskilt som det innehåller starkt motiverade höjningar för frontstaterna i södra . Det kan dock befaras att situationen i södra ytterligare kommer att förvärras. Flera av frontstaterna, framför allt Mogambique, har drabbats mycket hårt av destabiliseringspolitik. Erfarenheterna visar att Mot. växande internationella påtryckningar i form av olika sanktionsbeslut kan U216 komma att leda till nya repressalier mot grannstater - med svåra konsekvenser för deras ekonomi. Det måste därför finnas beredskap för ytterligare insatser i katastrofsituationer. Det är ett av skälen till att vi nedan kommer att föreslå en ytterligare höjning av katastrofbiståndet och att regeringen bör ha beredskap att återkomma till med begäran om ytterligare tillskott om det visar sig nödvändigt. På tre punkter föreslår vi andra landramar än regeringen (vars förslag till skillnad från ligger nära SIDA:s): Biståndet till har mycket långa traditioner, alltsedan missionens första insatser . Upprepade svältkatastrofer motiverar omfattande insatser både för att avhjälpa akut nöd och för att förebygga nya tragedier. Någon demokratisk samhällsutveckling har emellertid inte kunnat skönjas, vare sig eller under den nuvarande marxistiska regimen. Övergreppen mot de mänskliga rättigheterna har varit mycket allvarliga. Amnesty rapporterar om ett stort antal politiska fångar, sannolikt flera tusen, och en omfattande tortyr. Det är omvittnat att det svenska biståndet i allmänhet har nått ut till de fattigaste målgrupperna och nått goda resultat i bl. a. jordbruk och landsbygdsutveckling. Förutsättningarna har numera försämrats genom det bybildningsprogram med sikte på ett kollektiviserat jordbruk som genomförs med mycket hårda metoder. Det sätt som folkomflyttningarna har genomförts på förtjänar också stark kritik. Den demokratistödjande verkan av vårt utbildningsbistånd kan dessvärre ifrågasättas med tanke på att skolorna har marxism på schemat. Det är anmärkningsvärt att regeringen på så knapphändiga ordalag berör dessa problem. Det är angeläget att noga följa utvecklingen i i vad gäller både respekten för mänskliga rättigheter och våra möjligheter att nå resultat för att bedöma programlandssamarbetets framtid. Mot denna bakgrund av vad vi vet finns det skäl att ge biståndet till en utpräglat katastrofinriktad karaktär med tonvikt på förebyggande och beredskap. Vi föreslår en oförändrad landram. Behov av ytterligare insatser kan täckas via katastrofanslaget. För föreslår vi att anslaget förs upp med samma belopp som beslutat om för innevarande budgetår. Läget i är instabilt. ekonomiska sanktioner och stöd till de s. k. contras har försatt landet i en mycket svår situation. Det kan ändå inte ursäkta de begränsningar av fri- och rättigheterna och oppositionens möjligheter att arbeta som genomförts. Undantagstillståndet som förlängs och stängningen av oppositionstidningen är exempel på inslag i en oroande utveckling. Det vore därför motiverat att i högre grad ge det bistånd som förmedlas via SIDA en demokratistödjande karaktär. Mot bakgrund av det osäkra läget beträffande demokratins framtid i bör en fortsatt ökning av anslagsramen anstå. De medel som frigörs bör överföras till anslaget för humanitärt bistånd i . Medlen kan alltså komma människorna i till hjälp i denna form. De kraftigt ökade anslag för bistånd genom enskilda organisationer som vi föreslår kommer delvis att ha samma effekt med tanke på att åtskilliga av Mot. dessa organisationer bedriver hjälpverksamhet i . När kriget i upphörde var det naturligt att landet gjordes till mottagare av svenskt bistånd. Det långvariga och fruktansvärda kriget hade allvarligt skadat landets utveckling, och de mänskliga behoven var enorma. Vid sidan av dessa rent humanitära skäl var det från biståndspolitiska utgångspunkter synnerligen motiverat med bistånd till . Det gällde främst att stärka ekonomiska och politiska oberoende. De gjorda svenska biståndsinsatserna i svarar mot flera av de mål som gäller för svenskt bistånd. Även i vad gäller det så omdebatterade Bai finns det anledning att påminna om att just det förhållandet att ett u-land är ett u-land gör att kostnadsökningar inträffar och flaskhalsar uppstår, såsom skett i . Även om den typ av större industriprojekt som Bai Bang representerar inte bör ha någon framträdande plats i svenskt bistånd finns det ändå förutsättningar för att Bai Bang på skall visa sig vara ett bra biståndsprojekt. Däremot finns det anledning att vara starkt kritisk mot de arbetsförhållanden som råder för de vietnamesiska arbetarna vid skogsdelen av projektet. De strider klart mot målen och andan i svensk biståndspolitik. Det är också utomordenligt oroande att regeringen inte kan deklarera att tvångsarbetet har upphört och inte ens tydligt vill säga att det måste upphöra. I stället har biståndsministern valt en jämförelsevis ursäktande hållning. De försök att begränsa debatten som enligt uppgift har förekommit tjänar därtill att skada biståndets anseende. Mot denna bakgrund bör uttala att tvångsarbetet vid Bai Bang måste upphöra och situationen för de anställda förbättras så att den motsvarar de krav som man från svensk sida måste ställa på arbetsförhållandena. Svenskt biståndssamarbete med har pågått krigsslutet. De akuta humanitära behov som då förelåg kan därmed i stor utsträckning anses tillgodosedda. Landets ekonomiska och politiska oberoende får mot bakgrund av de gångna årens erfarenheter anses ligga utanför våra möjligheter att påverka. Maktskiftet kan visserligen väcka förhoppningar om en mindre stelbent ekonomisk politik. Något hopp om att en utveckling i demokratisk riktning skulle påbörjas eller att skulle kunna inspirera en sådan finns emellertid knappast. Det finns därför skäl att från rent biståndspolitiska utgångspunkter ifrågasätta ett förnyat biståndssamarbete med , även om det finns starka skäl att tillse att de projekt som vi medverkat till kan överleva. Vi bedömer akuta biståndsbehov främst i länderna i söder om som väsentligt större. Vi föreslår en sänkning av anslaget till med 100 milj. kr. och en plan för fortsatt avveckling av biståndet till i biståndspolitiskt ordnade former. Den vietnamesiska invasionen av var, trots det mardrömsliknande tillstånd som rådde under diktatur, ett klart brott mot folkrätten. hålls Heng Samrin-regimen vid liv endast med hjälp av massiva vietnamesiska ockupationsstyrkor. Det finns Mot. tyvärr ingen anledning att tro att den vietnamesiska ockupationen skall U216 Detta utgör en svår belastning både för svenskt bistånd och för svensk biståndsopinion. Vi är inte beredda att förelå en utökning av programlandskretsen. Vi menar dock att det finns flera länder som skulle kunna komma i fråga för ett mer långsiktigt biståndssamarbete. Det är t. ex. naturligt att söka nya samarbetsländer i där vi har lång erfarenhet, flyktingsituationen är svår och hotet om nya svältkatastrofer ständigt närvarande. Insatser i bl. a. och via katastrofanslaget kan vara motiverade. befinner sig efter den nya regimens tillträde i en mycket pressad situation efter åratal av krig och vanstyre. Det är ännu för tidigt att bedöma den nya regeringens möjligheter att skapa fred, demokrati och nationell försoning, men i det ömtåliga läge med stora hjälpbehov som råder är svenska insatser motiverade. /86 utbetalades ca 15 milj. kr., huvudsakligen från katastrofanslaget. Vi föreslår att 50 milj. kr. avsätts för nästa budgetår. tillhör inte de fattigaste men är ett av dem där hoppet om en demokratisk samhällsutveckling är allra starkast efter förra årets fredliga avveckling av styre. Under avsnittet Särskilda program har vi som ett första steg föreslagit ett demokratistödjande biståndssamarbete. är med sitt demokratiska styrelseskick, sina sociala ambitioner och sin avsaknad av militär ett land som väl lämpar sig för svenskt bistånd, särskilt som dess utsatta läge medfört stora ekonomiska påfrestningar. Under rubriken insatser i föreslår vi ett utökat biståndssamarbete med . Ökat bistånd genom frivilliga organisationer Enskilda organisationer,särskilt missionen, utgjorde pionjärerna i svenskt internationellt solidaritetsarbete i de fattiga länderna. Den kunskap, erfarenhet och förståelse för de människor och kulturer det rör sig om som organisationerna givit har varit och är ovärderlig. har det rått en vanföreställning att endast staten kan bedriva en effektiv biståndsverksamhet. Särskilt sedan 1976 inom regeringen fick ansvar för det svenska biståndet har denna uppfattning vederlagts och biståndet genom de enskilda organisationerna ökat betydligt. Allt fler av de svenska folkrörelserna gör insatser i de fattiga länderna, vilket är mycket glädjande. Ideella organisationer har ofta lättare att nå ut till de människor som verkligen behöver hjälp och når ofta beundransvärda resultat med blygsamma insatser. Åtskilliga har skaffat sig en lokal kunskap som gör insatserna effektiva. Ideella organisationer kan gå direkt på problemen utan formella omvägar. Deras administration på hemmaplan är oftast liten och obyråkratisk. Enskilda medarbetare gör engagerade insatser som biståndsarbetare ute på fältet, ofta till lägre kostnader än offentlig biståndsverksamhet. De ideella organisationernas medlemmar och lokala föreningar i gör beundransvärda insatser både för att samla in mer resurser till u-landsverk samheten och för att sprida information om och bilda opinion för u- Mot. 1986/87 iandsbistånd och internationell solidaritet. I detta sammanhang vill vi hänvisa till en särskild motion där föreslår rätt till avdrag vid beskattningen av gåvor till internationellt biståndsarbete m.m. Den särskilda översynsgrupp som på uppdrag av SIDA lade fram en rapport om bistånd genom de enskilda organisationerna framhöll i allt väsentligt det ovan anförda. Den konstaterade vidare att vissa organisationer har en kapacitetsgräns för att snabbt kunna utöka sin verksamhet medan andra åter har kapacitet för att utöka sin verksamhet. har glädjande nog beslutat om större ökningar än vad regeringen förordat. Något ställningstagande till det av SIDA tidigare framförda förslaget om en plan för höjning av anslagsposten föreligger dock inte. Särskilt när biståndet inriktas på de fattigaste människorna och på landsbygdsutveckling är det naturligt att låta en växande andel av biståndet kanaliseras via enskilda organisationer. Det kan också vara ett sätt att utnyttja ett ökat u-landsbistånd utan en alltför kraftig ökning av . Förslagen att förenkla och utveckla ramavtalen med de större enskilda organisationerna gör det möjligt att kanalisera en väsentligt ökad andel av det svenska biståndet genom enskilda organisationer. En långsiktig utfästelse nu om fortsatt växande anslag skulle öka organisationernas möjligheter att planera för nya insatser och vidga sin biståndsförmedlande kapacitet. föreslår därför att ytterligare 100 milj. kr. anslås på denna post (till sammanlagt 525 milj. samt att uttalar att anslagsposten skall uppgå till minst 800 milj. kr. Det är angeläget att organisationernas möjligheter att arbeta inte begränsas av brist på personal. har det framkommit att personer som vore lämpliga för korttidsuppdrag vid katastrofinsatser har svårigheter att med kort varsel få tjänstledigt från sin ordinarie arbetsgivare. Den rekommendation som tidigare utfärdats har visat sig otillräcklig. Humanitärt bistånd och regionala insatser Situationen i södra har utvecklats i en utomordentligt allvarlig riktning. En rad olika händelser och har befäst intrycket att apartheidregimen har valt våldets väg. Den saknar både vilja och förmåga till samtal med representanter för den svarta majoriteten. Medlingsförsök utifrån har besvarats både med öppet förakt och med bombanfall mot grannstater. Det införda undantagstillståndet ledde till ytterligare våld, omfattande arresteringar - inte minst av barn och ungdomar - samt drastiska begränsningar i massmediernas rapportering. Mer än någon annan enskild händelse bekräftade det regimens oförmåga att åstadkomma en fredlig lösning av krisen i . Apartheidsystemets väktare har visat sitt rätta ansikte. Det svenska stödet till strävandena att avskaffa det förhatliga apartheidsystemet måste intensifieras. anser att en handelsbojkott mot nu bör genomföras. Men det är också av största vikt att öppet stödja de demokratiska krafter Mot. som inom eller utom den sydafrikanska lagens råmärken arbetar för en U216 fredlig omvandling, som kan lägga grunden till ett demokratiskt samhälle med respekt för alla människors grundläggande fri- och rättigheter oavsett ras. Ju tidigare apartheidsystemet förpassas till historien, ju mindre våld det sydafrikanska folket tvingas genomlida på vägen mot förändring, desto större är utsikterna att ett demokratiskt präglat av förståelse och försoning skall kunna växa fram ur motståndet mot rasförtrycket. Vi syftar här bl. a. på Progressive Federal Party, det enda legala oppositionsparti som är motståndare till apartheidsystemet och som utnyttjar de möjligheter som den vita befolkningen har att verka inom ramen för landets författning; kyrkliga och fackliga organisationer som blivit bålverk i kampen mot apartheid, och , som utvecklats till apartheidmotståndets centralkraft över alla rasgränser. Bland de svarta afrikanerna är det ANC som utgör motståndets starkaste kraft. ANC saknar helt legala möjligheter att verka inom landet. Det humanitära biståndet till södra , som till stor del går till ANC och SWAPO, får mot denna bakgrund förväntas öka ytterligare. Vi vill understryka det angelägna i att humanitärt bistånd kanaliseras även via andra organisationer, inte minst via UDF och dess medlemsorganisationer. Anslaget till humanitärt bistånd till södra bör därför ökas med 25 milj. kr. Vi har i det föregående avstyrkt förslaget att höja landramen för mot bakgrund av den oroande utvecklingen i fråga om de mänskliga rättigheterna. Vi föreslår att dessa medel i stället tillförs anslaget för humanitärt bistånd i , som därför bör räknas upp med 35 milj. kr. SIDA föreslog i sin anslagsframställan ett nytt biståndsanslag för särskilda insatser i . Det skulle i första hand ses som en demokratistödjande fortsättning på det humanitära biståndet i en situation när diktaturer avvecklas. Program för att stödja kvinnor, för återuppbyggnad och förstärkning av demokratiska institutioner och för slumbarn nämndes som exempel på tänkbara insatser. Någon utveckling mot programländer i kan inte vara aktuell. De mer begränsade insatser som SIDA föreslår är däremot väl motiverade mot bakgrund av biståndets demokratimål. Vi vill särskilt understryka att detta anslag i avsevärd omfattning bör utnyttjas för demokratistödjande insatser, inte minst till uppbyggande av demokratiska institutioner. Dessutom skulle anslaget inrymma det nuvarande stödet till regionala insatser i . Vi vill tillfoga att dessa medel särskilt bör komma till användning för bistånd till (i enlighet med vad som anfördes under Landramar ovan), något som inte skedde under föregående budgetår. Beredskapen för katastrofinsatser måste vara hög. Det råder därvid inget motsatsförhållande till en ökat satsning på katastrofförebyggande bistånd. Tvärtom understryker i sin mycket förtjänstfulla utredning att katastrofbiståndet närmare bör länkas samman med det långsiktiga utvecklingsbiståndet. De senaste årens hunger- och svältkatastrofer, först i södra och Mot. sedan i , särskilt då i och , visar med största U216 tydlighet att katastrofer av olika slag nästan blivit vardagsrutin i de fattiga länderna. När katastrofer inträffar måste vi vara beredda till snara och omfattande insatser för att rädda liv. Den utomordentligt oroande aids-epidemin i kommer att ställa växande krav på svenska insatser. Vi har behandlat denna fråga utförligare i vår aids-motion. Även behovet av insatser med anledning av den sovjetiska ockupationen av motiverar ett omfattande katastrofbistånd. Det överskott som svenskt jordbruk producerar kan ge ett visst bidrag till våra katastroflindrande insatser. Ett planerat överskott i svenskt jordbruk är dock inte ett lämpligt sätt att hjälpa . kan ge effektivare hjälp på annat sätt: genom att stöjda utvecklingen av eget jordbruk och genom miljövårdande insatser, bl. a. för att stoppa ökenutbredningen. Mot bakgrund av vad som ovan anförs om beredskap för ytterligare katastrofhjälp till , till frontstaterna och till insatser mot aids föreslår vi en ytterligare höjning av anslaget med 150 milj. kr. Situationen i södra utvecklas snabbt i en utomordentligt allvarlig riktning. Regeringen bör därför ha beredskap att återkomma till med begäran om ytterligare medel om situationen i södra i anslutning till en handelsbojkott så skulle kräva. X. Multilateralt bistånd Knappt en tredjedel av det totala svenska biståndsanslaget kanaliseras via internationella organisationer (s. k. multilateralt bistånd). har traditionellt satsat mer på multinationella biståndskanaler än de flesta andra länder. Detta har varit ett uttryck främst för en politisk tilltro till FN-systemet och de till FN knutna fackorganen. Det multilaterala biståndet har också den fördelen att det minskar beroende av enskilda givarländer. Flera av de institutioner som vi knutit stora förhoppningar till har dock blivit ineffektiva och otympligt byråkratiska. Diskussionerna kring i samband med utträde har aktualiserat hela frågan. Det finns anledning att från svensk sida kritiskt granska de kanaler genom vilka vi sänder bistånd till tredje världen. Ett okritiskt accepterande är till förfång för hela FN-systemet och dess trovärdighet. föreslår att en samlad utvärdering av det svenska multilaterala biståndet görs. Vid en sådan granskning bör vi från svensk sida givetvis även inta en positiv attityd till och stödja de institutioner som spelar en konstruktiv roll i det internationella ekonomiska samarbetet. De båda s. k. Bretton Woodsorganisationerna, () och (), tillhör denna grupp. De kritiska synpunkter vi ibland har anledning att framföra beträffande Valutafondens ekonomisk-politiska krav på sina kredittagare förändrar inte denna bild. Såväl som () får i samband med de stora satsningar som görs i mycket viktiga roller. dotterorgan har varit utsatt för en snål politik av den nuvarande Mot. Detta har bl. a. inneburit ytterst knapphändiga U216 resursförstärkningar för , den fond som används för mjuka lån till de fattigaste länderna. En ytterligare höjning av anslaget till med 40 milj. kr. Ett ökat stöd till UNDP är angeläget även av andra skäl: som stöd till FN och som bidrag till ansträngningarna att stärka UNDP:s roll och förmåga att verka som central fond och som lokalt samordningsorgan. Anslaget bör räknas upp med ytterligare 50 milj. kr. bidrag till uppgår till 220 milj. kr. Dess arbete kännetecknas av både realistisk planering och effektiv förmedling. har också en stark förankring i FN:s medlemsländer genom sina nationella kommittéer. Behoven av ökade insatser till hjälp för barnen i utvecklingsländerna är oändliga. Det svenska bidragets storlek har ofta påverkat andra länder att öka sina anslag. Allt detta talar för att bidrag till bör öka med 25 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit. behandlar flyktingpolitiken i en annan motion. För att stärka UNHCR:s resurser att hjälpa flyktingar och skapa varaktiga lösningar i de regioner flyktingarna kommer ifrån föreslås en ytterligare ökning av anslaget till UNHCR med 20 milj. kr. I samband med livsmedelspolitiska beslut förändrades också biståndspolitiken i ett avseende. Upphandlingen av svenskt spannmål inom ramen för det internationella livsmedelsbiståndet hade tidigare skett till världsmarknadspriser. sker i stället den upphandling som avser våra utfästelser till det internationella beredskapslagret av livsmedel för katastrofinsatser (IEFR) samt till livsmedelshjälpskonventionen (FAC) till de högre svenska regleringspriserna. För att täcka merkostnaden /86 anslog 60 milj. kr . Som SIDA påpekar i sin anslagsframställan innebär detta att biståndsmedel används för att finansiera svensk jordbrukspolitik. Dessa pengar kommer över huvud taget inte våra biståndsmottagare till del. Som ett led i en allmän effektivisering av biståndsmedlens användning bör detta principiellt mycket tvivelaktiga inslag i biståndspolitik avvecklas. bör därför inte anslå de nya medel, 65 milj. kr., som regeringen föreslår för detta ändamål. Under anslaget Övriga multilaterala bidrag har regeringen reserverat 50 milj. kr. för samnordisk, förmånlig kreditgivning för biståndsprojekt i . Vi finner ingen anledning att nu införa ytterligare kreditformer med åtföljande behov av administrativa insatser. Regeringens förslag avstyrks. Dessa medel bör i stället hållas i reserv för andra mer angelägna ändamål, särskilt för insatser i södra . skuldbörda, betalningsbalansstöd och u-krediter De stora och för världens finansiella system allvarliga skuldproblemen är begränsade till ett relativt litet antal länder, bl. a. i . de fattiga länder som huvudsakligen bedriver biståndssamarbete med har ådragit sig skulder, som visserligen är små i relation till det internationella Mot. banksystemets utlåningsförmåga men mycket betungande i relation till dessa U216 fattiga ekonomiers möjlighet att återbetala skulderna. Många länder i tvingas nu använda över hälften av sina begränsade exportinkomster för återbetalning och räntor på utländska lån. Regeringen föreslog i sin budgetproposition /86 ett nytt anslag för s. k. betalningsbalansstöd på 400 milj. kr. Mot bakgrund av de fattiga ländernas skuldbörda fann att det finns starka skäl att använda en del av biståndsanslaget till betalningsbalansstöd åt de av våra mottagarländer som själva genomför anpassningsprogram för att ta sig ur krisen. Sådant valutastöd kan lämpligen knytas till överenskommelser med och Valutafonden om ekonomiska saneringspaket. Med extra valutastöd av detta slag skulle vi kunna bidra till en kursändring i våra mottagarländer, bort från importregleringar och andra liknande låsningar i riktning mot en marknadsanpassad utvecklingsstrategi, där en fri internationell handel blir den drivande kraften. fick betalningsbalansstödet en direkt olämplig utformning i och med att det användes för att reglera enskilda skulder till . Sådana medel bör inte avräknas mot biståndsramen. I budgetpropositionen /87 angavs en annan inriktning, som bättre överensstämde med uppfattning, nämligen att stödet skall kopplas till internationella överenskommelser. I likhet med SIDA bedömde vi dock att redan anslagna medel var tillräckliga. Vi motsatte oss därför regeringens förslag om ytterligare anslag till betalningsbalansstöd. Risken var uppenbar att pengarna bara skulle bli liggande. har sammanlagt bara ca 400 milj. kr. av dessa medel förbrukats. I stort sett hela anslaget /87 ligger alltså outnyttjat. Utbetalningarna under detta budgetår begränsar sig till 50 milj. kr. till i samband med landets uppgörelse med . Övriga utbetalningar hänför sig till 1985/86 och avser avskrivningar av skulder till . Det är givetvis angeläget att regeringen har beredskap för att medverka i internationella överenskommelser av det slag som slöts i fallet .