ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02So239 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:So239 Åtgärder för övergång från starka till svaga alkoholdrycker Enligt alkoholpolitiska beslut skall det vara en ambition att tillämpa alkoholpolitiken så att konsumtionen såväl minskas som att den i högre grad ligger på alkoholsvaga drycker. Det hittillsvarande resultatet av den förda alkoholpolitiken är dels en minskning av den totala alkoholkonsumtionen, vilket är positivt, dels en omfördelning av konsumtionen mellan dryckerna som inte är önskvärd. De olika alkoholdryckernas andelar av totalkonsumtionen har utvecklats enligt följande: Dryck Andel 1976 Andel 1985 Den eftersträvade övergången till svaga drycker har således misslyckats och konsumenterna har i stället valt att i allt högre grad lägga sin alkoholkonsumtion på det medelstarka vinet. I våra nordiska grannländer är dryckesmönstret annorlunda. 1984 fördelade sig konsumtionen i , och enligt följande: I samtliga länder svarar de svagaste alkoholdryckerna för större andelar av totalkonsumtionen än i . I prioriteras t. o. m. ölet i prissättningen för att det är alkoholsvagt och i huvudsak en inhemsk produkt. Den svenska dryckesbeskattningen prioriterar billigt lättvin, vilket inte leder till att konsumenterna genom priset får incitament att välja svagare drycker. Inte heller ger den officiella svenska alkoholinformationen konsumenterna någon anledning att välja svaga drycker, då den i allmänhet är inriktad på att få svenskarna att helt avhålla sig från alkoholkonsumtion. I informationshänseende torde den information som emanerar från vinintressena ha haft betydligt större genomslagskraft. har också information från ölintressen fått viss slagkraft, vilket torde ha haft någon betydelse för uppgången i ölkonsumtionen . Med stöd av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att dryckesskatterna bör utformas så att de stimulerar till konsumtion av de svagaste alkoholdryckerna, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att samhällets information om alkohol i större utsträckning bör inriktas på att få till stånd ett ur medicinsk och social synpunkt acceptabelt konsumtionssätt. 1986/87 So239
mot · GA02So241 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: So241 vice talman och (fp, c) Bidrag ur allmänna arvsfonden till ensamma äldre I motioner till tidigare riksmöten har vi framfört yrkanden om att arvsfondsmedel borde avsättas för en fond där äldre ensamma personer skulle kunna erhålla bidrag till en semesterresa eller till en gemenskapsvecka på ett pensionat eller liknande. Arvsfonden förfogar över mycket stora belopp. Medlen kommer också till stor nytta när de fördelas enligt gällande bestämmelser. Vi är dock övertygade om att avsättning till en mindre fond för det ändamål vi föreslagit inte nämnvärt skulle påverka övriga ändamål. För att kunna disponera medel från denna fond erfordras dock en komplettering i fondens bestämmelser. I allmänna arvsfondens bestämmelser för fördelning av medel står bl. a. följande: 1§ Den egendom, som i arv tillfaller allmänna arvsfonden, så ock egendom, som må tillfalla fonden genom gåva eller testamente, skall utan sammanblandning med andra medel förvaltas av kammarkollegiet såsom en särskild fond för främjande av vård och fostran av barn och ungdom samt omsorg om handikappade. Enligt vår mening torde det dock vara möjligt att också av arvsfondens medel skapa en fond som ger möjlighet för äldre ensamma personer att söka bidrag för semesterresa eller vilohemsvecka för att få avbrott i ensamheten. I de flesta fall erhålls de medel som tillfaller arvsfonden från avlidna äldre som saknar anhöriga. Vi är övertygade om att en sådan fond - som blir till glädje för ensamma personer - skulle ligga helt i linje med en önskan från de avlidna, vilkas tillgångar går till arvsfonden. Tyvärr är det utan tvekan fler äldre personer som känner ensamheten svår och lider brist på gemenskap, än vi anar. Ofta har dessa personer inte ekonomiska möjligheter att bära den extra kostnad som en resa eller någon veckas vistelse på ett pensionat innebär. Vår bedömning är att en fond av medel från avlidna utan anhöriga skulle fylla en stor uppgift. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts angående användande av arvsfondsmedel till äldre ensamma personers glädje. () () 1986/87 So241
mot · GA02So242 · 1987-01-27 00:00:00 — och (fp, c) Bidraget till narkotikaupplysning (CAN) () har främst rollen av ett basfaktaförmedlande organ som är länk mellan forskningen och olika avnämare. En av de centrala uppgifterna är enligt regeringens proposition 1986/87:100 bil. 7, s. 135, att samlat följa drogproblemets förändringar. CAN skall också ge service åt organisationslivet i droguppiysningsfrågor. CAN har , som resultat utav den s. k. förslag och därpå följande proposition, fått utökade arbetsuppgifter när det gäller att samlat följa drogutvecklingen. Särskilda medel har för detta ändamål ställts till CAN:s förfogande. Vid behandlingen av alkoholpolitiken under höstriksdagen underströks värdet av en god faktakunskap och en god uppföljning av aktuell statistik kring alkohol- och narkotikafrågorna. I detta sammanhang betonades CAN :s särskilda roll. Enligt proposition 1986/87:100 föreslås CAN:s verksamhet få kosta , varav CAN bör disponera . för att samlat följa drogutvecklingen och genomföra olika undersökningar m. m. Erfarenheten visar att CAN har begränsade möjligheter att inom ramen för beviljade medel utveckla de metoder och skapa rutiner som krävs för att kontinuerligt följa drogutvecklingen. Detta motiverar särskilda utvecklingsmedel under kommande budgetår. Medel ur förslagsanslaget H 4 Utvecklings- och försöksverksamhet bör kunna disponeras för detta. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om medel till CAN.
mot · GA02So244 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:So244 och () Statligt stöd till () bildades och är ett religiöst och politiskt obundet och enskilda som arbetar med familjevård inom . FR är uppbyggt som de flesta riksorganisationer med läns- och lokalföreningar som omfattar län resp. kommuner. FR är anslutet till (). Den centrala verksamheten inriktas på huvudsakligen fyra arbetsområden: myndighetskontakter, information, utbildning och konferenser. har ca 1500 medlemsfamiljer, uppdelade i lokalavdelningar och länsavdelningar. Tre nya länsavdelningar är för tillfället under uppbyggnad. Medlemmar är familjehem, stöd- och kontaktfamiljer, socialförvaltningar, socialsekreterare och andra intresserade. Man har genomgått en omfattande utveckling både organisatoriskt och verksamhetsmässigt. Utvecklingen har endast varit möjlig genom de projektmedel man erhållit från samt från allmänna arvsfonden. Som förbund önskar FR vidare att alla familjehem kan få en god grundutbildning i barns behov, separation m. m. för att de verkligen skall förstå barns situation och orka med sin uppgift utan att något barn blir lidande. Tyvärr omplaceras alltför många barn på grund av att familjerna inte klarar av alla kriser som uppstår. Det är FR:s målsättning att kunna ge alla familjer som är eller vill bli familjehem en adekvat utbildning då ansvaret är stort att fostra andras barn och klara kontakterna med barnens biologiska familj. Ju bättre utbildning och stimulans vi kan ge familjehemmen, desto bättre kommer placerade barn att få det. Det behövs bättre kvalitet på våra familjehem för barnens skull. Utvecklings- och utbildningsarbetet har varit mycket framgångsrikt och resulterat i att man kunnat starta 12 nya länsföreningar . Man arbetar i allt i nära samarbete med resp. kommuner, vilket har varit mycket positivt och intressant. Föreningen är medveten om att huvudansvaret för verksamheten ligger på kommuner och landsting. Men tyvärr fungerar det inte lika bra överallt med utbildningen. Det är fortfarande ett fåtal kommuner som har kontinuitet i utbildningen av familjehem. Trots att familjevården är en stor samhällsresurs satsas det mycket litet på utvecklingen av den vårdformen. Det är alltså helt nödvändigt med statliga stimulansinsatser för att få till stånd en kvalitativ utveckling av familjehemsvården. är som intresseorganisation en stor resurs i detta arbete. Förutom de traditionella fosterhemmen har FR storfosterhem, jourhem, veckoslutshem och natthem som medlemmar, vilka har ett mycket stort behov av specialinriktade konferenser eller kurser. För att kunna fullfölja dessa ut- och fortbildningsbitar behövs statligt stöd. Med stöd av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att föreningen bör kunna beviljas statligt stöd för sin verksamhet från t. ex. anslaget Bidrag till organisationer. () () 1986/87 So244
mot · GA02So246 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:So246 () Lekmän i samhällsarbetet Det svenska samhället är unikt bl. a. i det avseendet att lekmän - frivilliga medarbetare - anlitas på flera områden och . Inom kriminalvården har lagstiftarna förutsatt att lekmän skall ställa upp för sina medmänniskor ända när lagen om villkorlig dom kom och inom socialtjänsteområdet sedan 1904 års lag om barnavård och lag om behandlingen av alkoholister. Den nuvarande socialtjänstlagen förutsätter att frivilliga engagerar sig som kontaktpersoner/kontaktfamiljer. Även i den nya omsorgslagen anlitas lekmän som kontaktpersoner, och landstingen står nu inför ett betydande rekryteringsbehov av engagerade medmänniskor. Ytterligare områden är aktuella för den här typen av insatser. Dels väntas behoven bli stora inom den psykiatriska vården, dels väntas allt fler tidigare omyndigförklarade människor återfå sina medborgerliga rättigheter med åtföljande behov av stöd och hjälp. som vi kan förutse att starkt ökande behov av lekmän i samhällsarbetet vet vi att det finns betydande rekryteringsproblem. Så har t. ex. inom kriminalvården andelen med tjänstemän som övervakare stigit kraftigt för att utgöra . Inom storstadsområdena är andelen tjänstemannaövervakare än större. Kriminalvården i har ett behov av 1500 frivilliga övervakare. Det är uppenbart att regering och riksdag insett och inser det egenvärde som ligger i att människor frivilligt ställer upp för att bistå sina medmänniskor. Det är en ytterst viktig del i vad vi kallar den svenska modellen. Det är också uppenbart att vi inte kommer att klara av att gå vidare i våra ambitioner att ytterligare normalisera och integrera inom vården och det sociala området med mindre än att fler engagerade medmänniskor är beredda att ställa upp och ta en del av ansvaret. Något alternativ som innebär att dessa behov tillfredsställs genom att professionell personal anställs är av kända skäl inte möjligt och av andra orsaker inte heller önskvärt. Det är mot denna bakgrund nödvändigt att särskilda insatser vidtas för att säkerställa ett fortsatt och ökat engagemang av lekmän i samhällsarbetet. En särskild plan för att åstadkomma detta bör utarbetas. Det är därvid mycket viktigt att insatserna samordnas och att de olika huvudmän som finns för dessa verksamheter inser att de har ett gemensamt intresse av att sprida information om värdet av lekmannainsatser och att förbättra rekryteringen. Självklart bör övervakarnas och kontaktpersonernas egen organisation, Övervakare och kontaktpersoners riksförbund, engageras i detta arbete. 3 sami Nr So246-253 Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder för att säkerställa ett fortsatt och ökat engagemang av lekmän i samhällsarbetet. 1986/87 So246
mot · GA02So247 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:So247 läggs 40 ålderdomshem ned i , och takten ökar. Steg för steg skall denna boendeform avvecklas. Denna utveckling är ett led i den socialdemokratiska likriktningspolitiken. De äldre skall i stället vårdas i sitt hem eller i servicelägenheter av personal som besöker dem. För de mest vårdkrävande skall lokala vårdhem inrättas. Det är statsbidragens utformning för personalkostnader som styr över till hemtjänstpersonalens favör, samt lånebestämmelserna för ombyggnad av ålderdomshem som gjort det ekonomiskt ofördelaktigt för kommunerna att bevara ålderdomshemmen. Socialdemokraterna har medvetet skapat dessa regler. Detta är olyckligt och måste rättas till. har senare år behandlat dessa frågor och i viss utsträckning justerat bestämmelserna så att ålderdomshemformen skall kunna leva vidare. Genomslaget ute i kommunerna för dessa signaler har varit obefintligt eller begränsat. Det är att hälsa med tillfredsställelse om så många äldre som möjligt kan få bo kvar hemma. Emellertid finns det, och kommer alltid att finnas, pensionärer som inte klarar av ett eget boende även om de inte är sjuka, och även om gör täta besök. Att helt kategoriskt stänga alla ålderdomshem innebär att åtskilliga äldre tvingas över till sjukhemmen. Det hade varit bra om de haft möjlighet att välja ålderdomshem i stället. Kritik har riktats mot många av de nuvarande ålderdomshemmen för att de inte fyller uppställda standard- och normkrav, exempelvis beträffande dusch och toalett på rummet. Finns viljan att bevara boendeformen skall säkert de praktiska frågorna vid ombyggnad och upprustning kunna lösas. Ålderdomshem bör finnas kvar för dem som på äldre dar har behov av och önskar helinackordering. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att boendeformen ålderdomshem skall finnas kvar för dem som så önskar.
mot · GA02So248 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:So248 Rökförbud i offentliga lokaler kunde man i offentliga lokaler mötas av skyltar med texen Förbjudet att spotta på golvet, undertecknat . Dessa skyltar vårdas nu som klenoder men är försvunna från offentliga lokaler. Det beror inte på att den allmänna synen har ändrats och vi allmänt accepterar att tobakssnus spottas på golvet. Tvärtom är det så att ingen skulle få för sig att utsätta sina medmänniskor för så ohygieniskt beteende. Annan typ av tobaksbruk har blivit betydligt vanligare sedan förbudsskyltamas tid, tobaksrökningen. Visserligen har rökningen minskat , men riskerna av den passiva rökningen har allt bättre klarlagts. Vi vet nu att det inte är var och ens sak om man utsätter sig för rökningens skadeverkningar. Rökarens medmänniskor drabbas också av rökarens beteende om de vistas i samma rum där rökaren röker även om de aldrig har tagit ett bloss. Det borde vara en självklar rättighet för var och en att kunna vistas i offentliga lokaler, delta i möten och sammanträden utan att tvingas andas in tobaksrök. I och finns redan långtgående restriktioner och förbud mot rökning i offentliga lokaler. Även i som ofta har kritiserat för förbudspolitik verkar det råda en stor enighet i om förbud mot rökning i offentliga lokaler. Jag behöver knappast orda mer om rökningens stora skadeverkningar för att motivera ett förslag om motsvarande restriktioner i . Med stöd av det anförda hemställer jag att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om rökfria miljöer i offentliga lokaler genom komplettering av hälsoskyddslagen eller genom en särskild lag.
mot · GA02So250 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:So250 och () Statens hundskola i Statens hundskola i har till uppgift att tillhandahålla dresserade hundar för tjänstebruk samt ledarhundar till synskadade. Hundskolan skall vidare sälja sitt kunnande i form av utbildningsinsatser och djursjukvård. En annan uppgift torde vara att genom avel säkra en svensk tillgång på goda dressyr ämnen. Verksamheten skall täcka sina kostnader genom försäljning av hundar och övriga tjänster. subventioneras verksamheten genom anslag över statsbudgeten med ca 4 milj. kr. Statskontoret har i en rapport till regeringen föreslagit att de stora kunderna, bl. a. försvaret, polisen och skall ta hand om statens hundskola. Dessa har, vad vi kunnat utröna, inte varit villiga till ett sådant steg. Vidare har statskontoret föreslagit att om kundernas intresse inte är tillräckligt, kan ett alternativ för hundskolan vara att koncentrera verksamheten och t. ex. enbart syssla med framtagning av ledarhundar åt , som då också skulle ta över ansvaret för skolan. Skall hundskolan ha någon chans att överleva måste den få fortsätta med samma verksamheter som . Alternativet med en koncentration av verksamheten är en orimlighet. Då kommer hundskolan att upphöra. tillhörde hundskolan försvaret och var då en ren anslagsmyndighet. Då ifrågasattes inte verksamheten därför att den även producerade minhundar. Att tro att en verksamhet som under större delen av sin existens varit beroende av anslag helt plötsligt skulle kunna vara självbärande är inte heller rimligt. Hundskolan har vidtagit kraftfulla åtgärder för att nedbringa underskottet och effektivisera verksamheten. Omorganisationer har skett, anställningsstopp har införts, besparingar i form av minskade inköp har planerats och effektiviseringar har skett. Hundskolan haren mycket stor bety delse för kommun. Den utgör en del av arbetsmarknaden, men den är också av betydelse genom att den attraherar besökande från men också från utlandet. Därigenom tillför den kapital till en ort som är i ett mycket utsatt läge. En nedläggning av hundskolan skulle vara ett hårt slag mot bygden. Vi motsätter oss av nämnda skäl ett genomförande av statskontorets förslag. Vi anser att staten måste ge hundskolan möjlighet att genomföra föreslagna förbättringar. Vi tror dessutom att vidtagna åtgärder och framtida ansträngningar endast kan lyckas, om de anställda känner att regeringen stöder hundskolans verksamhet och att ingen nedläggning planeras. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om statens hundskolas framtida verksamhet. () () 1986/87 So250
mot · GA02So253 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:So253 och () Bilstödet till handikappade Bilstödet till handikappade har diskuterats under en följd av år. Regeringen har också fått uppdrag att ta fram ett förslag som skulle kunna träda i kraft , men ännu har ingen proposition kommit. Den kommunala färdtjänsten har förbättrats, och i vissa kommuner kan handikappade anlita färdtjänst vid arbetsresor till samma kostnad som för ett månadskort. Detta har dock visat sig kunna få mycket stora ekonomiska konsekvenser för kommunen. Det skulle t. o. m. kunna bli billigare för en kommun att köpa en bil till den handikappade i stället för att betala färdtjänstkostnaden . I det läget skulle en leasing av handikapputrustad bil kunna vara ett bättre och billigare alternativ för såväl den handikappade som kommunen. Den handikappade får större rörelsefrihet och kommunen skulle endast behöva betala kostnaden för bilresor. Det har sagts att detta skulle vara en både dyr och dålig lösning. En handikappad har ofta svårare att göra enklare underhåll eller rätta till smärre fel än en frisk person, varför fullserviceleasing är ett utmärkt alternativ. Man kan också låta en annan handikappad överta en leasad bil när föregående användare kan utnyttja den. Man skulle då inte behöva återställa den i ursprungligt skick. Men för att kunna medge leasing av handikapputrustad bil måste statsbidragsbestämmelserna ändras så att även bilföretag, och inte endast privatpersoner, kan erhålla bidrag till specialutrustning. Dessutom finns svensktillverkade bilar som erbjuder viss speciell utrustning som gör det lättare för handikappade att köra. Därtill måste kommunen få rätt att av statsbidragsmedel till färdtjänsten bidra till leasingkostnaden motsvarande kostnaden för bilresor till och från arbetet. Med stöd av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs angående ändring av statsbidragsbestämmelserna i vad gäller möjlighet för handikappade att leasa bil. () () 1986/87 So253
mot · GA02So254 · 1987-01-22 00:00:00 — 1986/87 :So254 1986/87 So254-259 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Kr299 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts om bidrag till texttelefoner hos myndigheter, 2. att hos regeringen begär förslag till statsbidrag, i enlighet med vad som anförts i motionen, för texttelefon åt nära anhörig som ordinerats texttelefon. 1 1986/87. NrSo254-259 Rättelse: s. 1 rad tre saknas: ()
mot · GA02So255 · 1987-01-26 00:00:00 — 1986/87 :So255 och () Åtgärder mot narkotikamissbruket Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Ju630 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om lokal och regional samordning av resurser för bekämpande av narkotikamissbruket i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GA02So256 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: So256 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:N402 hemställs att beslutar om återinförande av ämbetsverksbenämningen . 1 * 1986/87.
mot · GA02So262 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:So262 Hundskolan i skall tillgodose de behov av dresserade hundar som vissa myndigheter har. har hundskolan haft problem med sin verksamhet. Försöken att själv genom avel producera lämpliga hundar har misslyckats och verksamheten har råkat i vanrykte. Ekonomin är dåligt skött och underskotten är stora. Statskontoret har gjort en översyn av verksamheten och kommit fram till att problemen står att finna dels i brister i hundskolans ledning och styrning, bl. a. formerna för dess personal- och ekonomiadministration, dels i ledningens orealistiska ambitioner att göra skolan till ett hundcentrum i . Genom anslag från olika myndigheter subventioneras en verksamhet som är dålig och kostar skattebetalarna stora pengar. finns inom vissa myndigheter kompetens att själv klara myndighetens behov av dresserade hundar liksom privata dressyrskolor med välrenommerad verksamhet. Skattemedel skall alltid ges ut med största omsorg. På detta område kan medel i stor omfattning sparas genom att upphäva hundskolans monopol på leverans av tjänstehundar till statliga myndigheter. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att beslutar att hundskolans i monopol att leverera tjänstehundar till statliga myndigheter upphävs.