mot · GA02So215 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So215 m. fl. Åtgärder mot missbruk W86/87:So215 Drogmissbruket för med sig ett enormt lidande, fysiskt och psykiskt, för den enskilde missbrukaren och hans omgivning. Därtill kommer att mycket betydande kostnader inom , sjukvården och rättsapparaten är direkt eller indirekt betingade av drogmissbruket. Ingen accepterar drogmissbruk men ändå har vi vant oss så vid denna företeelse, att det är svårt att föreställa sig vilket lidande och vilka kostnader vi skulle besparas om drogmissbruket radikalt minskade. Vi skulle få resurser att utveckla välfärden. Vi skulle kunna minska köerna till t. ex. höftleds- och ögonoperationer, om inte så många sjuksängar upptogs av skador eller sjukdomar som var direkt eller indirekt orsakade av alkohol och/eller narkotika. Vi skulle behöva färre poliser och kunna riva några fängelser. Vi skulle få ett samhälle som var tryggare, där fler kvinnor skulle slippa känna ångest inför , där fler barn kunde känna harmoni i hemmen och där äldre inte behövde känna rädsla för att vistas ute efter mörkrets inbrott. Minskar vi drogmissbruket får vi ett bättre samhälle. Efter en lång följd av år med ständigt stigande alkoholkonsumtion bröts utvecklingen . har den registrerade försäljningen sjunkit med . Den största delen av konsumtionsminskningen inträffade dock fram t. o. m. Förändringarna har varit små. steg Systembolagets försäljning, vilket kan förklaras bl. a. med att priserna inte höjdes i takt med inflationen. Många faktorer torde ha medverkat till utgången, inte minst den ekonomiska utvecklingen. Mycket talar emellertid för att en annan viktig del av förklaringen till trendbrottet är att de alkoholpolitiska beslut som fattade 1977 gav avsedd effekt i minskad totalkonsumtion. Det delbeslut som i första hand kan förmodas ha bidragit till konsumtionsminskningen är den aktivare prispolitik som genomfördes med början 1977. Så långt man vet är priset på alkohol ett av de effektivaste instrument som står till förfogande för att påverka konsumtionsnivån. Det finns också vetenskapliga belägg för att mellanölets avskaffande klart minskade den totala alkoholkonsumtionen. De alkoholpolitiska besluten innehöll också andra inslag som kan ha bidragit till sänkt totalkonsumtion. Särskilt bör uppmärksammas betydelsen av att den med statsmedel stödda informationen i alkoholfrågor enligt 1 1986187.3 sami. beslut klarare än tidigare skall framhålla de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Troligen har också riksdagsbeslutets betoning av vikten av påverkan och förändringar i den allmänna inställningen till alkoholbruk främst kanske framhållandet av helnykterhetens värde och kravet på att vissa sektorer av samhällslivet under alla förhållanden måste hållas fria från alkohol - bidragit till den förändrade inställning till alkoholproblemen i stort i vårt samhälle som kunnat konstateras . Ett faktum är i alla händelser att alkoholproblemen av och särskilt av på ett markant sätt ägnats större uppmärksamhet än vad som varit vanligt. Tyvärr har en viss avmattning av intresset för alkoholfrågor i den allmänna debatten noterats . Det är också allvarligt att ungdomars attityder till alkohol tycks bli mer positiva. gick utvecklingen i motsatt riktning. Det finns starka humanitära, sociala och ekonomiska skäl att fortsätta pressa tillbaka totalkonsumtionen. Det finns ett klart samband mellan bruket av alkohol och missbruket. En lägre totalkonsumtion leder till färre alkoholskadade. Omvänt innebär en höjd totalkonsumtion en acceleration av missbruk och skador. Av naturliga skäl sker minskningen av missbruk och alkoholskador med viss eftersläpning. Ett lägre antal alkoholskadade kommer att bli uppenbart först efter det att totalkonsumtionen gått ned. Att sambandet finns är dock ostridigt. I en rapport till hälso- och sjukvårdsnämnden i konstaterar , och att den alkoholrelaterade vårdkonsumtionen liksom den alkoholrelaterade dödligheten är betydande. Utredarna konstaterar dock att såväl den alkoholrelaterade vårdkonsumtionen som dödligheten minskat som Systembolagets försäljning av alkohol minskat. Det finns även andra undersökningar som tyder på att omfattningen av en del alkoholskador har minskat sedan mitten v . Detta gäller t. ex. dödligheten i skrumplever. Den typ av alkoholskador som mest drabbar dem som har den allra högsta konsumtionen tycks dock inte ha minskat påtagligt. Internationell alkoholforskning har slagit fast att om den totala alkoholkonsumtionen ökar så ökar också antalet storkonsumenter. Om den totala alkoholkonsumtionen fördubblas leder detta till att antalet storkonsumenter fyrdubblas. Någon liknande formel för minskningen av antalet storkonsumenter när totalkonsumtionen minskar har alkoholforskarna inte preciserat. Det finns dock skäl att anta att minskningen går avsevärt långsammare än ökningen av storkonsumenter. Det stora tryck på sjukvården som alkoholskadorna utgör kan antas vara effekter av den höga alkoholkonsumtionen och i kombination med alkoholdebut vid låg ålder. Några säkra vetenskapliga undersökningar om hur det tar innan ett alkoholberoende utvecklas finns inte. Normalt talar man om att det tar mellan tio och att grundlägga ett alkoholberoende. När det gäller skolungdom har skolläkare påvisat att ett beroende kan utvecklas under betydligt . Om man använder som riktmärke innebär detta att vi fortfarande kommer att få behålla ett kraftigt tryck på sjukvården som en följd av den höga alkoholkonsumtionen och som kulminerade . I detta sammanhang kan noteras att det är en utbredd uppfattning i att vi skulle ha större alkoholproblem än länder där det är betydligt enklare att komma över alkoholdrycker. Detta är dock en myt. I typiska vinländer som t. ex. , och är genomsnittskonsumtionen ungefär dubbelt så hög som i . I är konsumtionen högre. Undersökningar visar också att skador som t. ex. skrumplever är betydligt vanligare i dessa länder. Alkoholskadornas belastning på t. ex. den franska sjukvården har bedömts vara betydligt högre än i . har forskarrapporter om alkoholskador givit upphov till en ökad debatt även i . Restriktioner och förebyggande åtgärder Uppgifterna om hembränningens omfattning varierar starkt. Det är angeläget att söka få ett bättre grepp om denna fråga. Ansvariga myndigheter bör vidare i olika sammanhang göra klart att hembränning är ett allvarligt brott och att allt görs för att beivra förekomsten. Regeringen bör överväga vilka åtgärder som bör vidtas för att skärpa övervakningen av och påföljderna för olovlig tillverkning av alkoholdrycker. I den allmänna debatten hävdas ofta att hembränning ökar då den registrerade alkoholkonsumtionen sjunker. Även om det inte finns någon saklig grund för att tro att den oregistrerade konsumtionen stiger i samma grad som den registrerade sjunker, vore det önskvärt med en ökad kunskap om den oregistrerade konsumtionens utveckling. Detta är angeläget både för att upprätthålla alkoholpolitikens trovärdighet hos allmänheten och dess effektivitet för att minska totalkonsumtionen. Även den starkt expanderande handeln med snabbviner utgör ett alkoholpolitiskt problem. Den totala alkoholmängd som framställs genom hemtillverkat vin torde ligga i samma storleksordning som för hembränningen. som vid upprepade tillfällen behandlat frågan har också avvisat förslag till lagstadgat förbud mot försäljning. Regeringen bör därför överväga andra åtgärder som är ägnade att stävja de problem som är förknippade med snabbvinsatser. En tänkbar åtgärd är att införa reklam- och marknadsföringsförbud mot snabbvinsatser. Ett växande problem synes också försäljningen av teknisk sprit vara. Enkäter som gjorts inom RI A-byråernas verksamhet har gett vid handen att konsumtionen av T-sprit har ökat kraftigt. Det är naturligtvis oacceptabelt från många utgångspunkter att dessa produkter används som berusningsmedel. Regeringen bör därför i samråd med producenterna söka få till stånd en 1* 1986/87.3 sami. produktutveckling, som gör den tekniska spriten som säljs vid bl. a. bensinstationer oanvändbar som berusningsmedel. Avvägningen i alkoholpolitiken mellan restriktioner och förebyggande åtgärder är mycket viktig. En allmän strävan bör vara att i största utsträckning koncentrera åtgärderna till förebyggande insatser. Åtgärder av restriktionskaraktär bör ses som uttryck för en önskan att alkoholpolitiken skall genomföras med konsekvens och inte så att vissa inslag i den motverkar dess huvudsakliga inriktning. Också dessa åtgärder har till främsta uppgift att förebygga en sådan alkoholkonsumtion som direkt bidrar till att öka missbruk och skador. De alkoholpolitiska instrument som står till förfogande bör användas med större konsekvens än . Skulle det av sådan mera konsekvent tillämpning av den beslutade alkoholpolitiken visa sig att resultatet inte blir en avsevärd bestående minskning av den nuvarande alltför höga alkoholkonsumtionen, bör mer långtgående åtgärder kunna sättas in. Sådana åtgärder skall även de syfta till att effektivt begränsa langningen och försvåra inköp för personer som behöver hjälp och vård att undkomma sitt alkoholberoende. Det finns också skäl att erinra om att en avgörande orsak till de allvarliga medicinska skadorna är den mycket stora snedfördelningen av alkoholkonsumtionen. av konsumenterna svarar för cirka halva alkoholkonsumtionen. De som kan kontrollera sin alkoholkonsumtion måste få hjälp med sitt problem. En sådan åtgärd är att minska tillgängligheten. Restriktioner som kan kännas besvärande för normalkonsumenten är alltså ett sätt att solidariskt ställa upp för missbrukaren. Förståelsen från allmänhetens sida för åtgärder i syfte att minska totalkonsumtionen och därmed förebygga både missbruk och skador har ökat. Som exempel på detta kan nämnas uppslutningen kring de kampanjer som genomförts under ledning från och medverkan från ett mycket stort antal frivilliga organisationer och folkrörelser. Detta gäller såväl kampanjen mot langning till ungdom som den mer brett upplagda antidrogkampanj som följde på denna. har tanken på mer långtgående åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen aktualiserats, bl. a. genom en speciell kampanj för ransonering av alla alkoholinköp. Regeringen lät utreda de tekniska förutsättningarna för registrering och ransonering (Ds S 1981:22). Denna utredning visade att det är möjligt att utan alltför tekniskt komplicerade system till rimliga kostnader åstadkomma såväl registrering som ransonering. Detta synes kunna ske utan att problem avseende den personliga integriteten behöver uppstå. Om samhället med nuvarande instrument inte lyckas bryta alkoholberoendet i denna socialt och medicinskt utsatta grupp måste statsmakterna vara beredda att pröva också andra åtgärder. Riksdagsbeslutet om alkoholpolitiken 1977 innebar att samhället formulerade en målsättning för den svenska alkoholpolitiken. Målsättningen innebar att den totala alkoholkonsumtionen skall minskas och att samhället skall söka komma till rätta med missbruket. Om medlen i alkoholpolitiken skall bli så effektiva som möjligt måste de kunna relateras till ett bestämt mål. Annars riskerar man att förlora orienteringen. En allmän oprecis sänkning av konsumtionen har varit det mål som gällt. Den främsta invändningen mot att fixera ett mål har varit att man inte känner till den totala konsumtionen. anser givetvis att ansträngningar för att minska alkoholkonsumtionen inte skall ske till priset av ökad hembränning, smuggling osv. Det sunda förnuftet skall inte kopplas bort endast därför att arbetet bedrivs målmedvetet. Fördelen med ett kvantifierat mål är att medlen kan rangordnas och relateras utifrån hur effektivt de leder till målet. Målet i sig självt gör ingen nykter. Men medlen inom nykterhetsvård och alkoholpolitik skulle kunna utvärderas med större säkerhet. I regeringens proposition Utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården m.m. (prop. 1984/85:181, SoU 28, rskr. 400) redovisades bl. a. () hälsostrategi för , vilken antogs av medlemsstaterna . Ett av målen för denna är att minska alkoholkonsumtionen . Föredragande statsrådet anförde i propositionen (s. 69) att det för vidkommande skulle innebära en sänkning från nuvarande genomsnittliga ca ren alkohol (vilket motsvarar starksprit, eller vin) per invånare till ca (detta motsvarar starksprit, eller vin). Statsrådet ansåg detta vara en angelägen målsättning. Hon anförde vidare att om man lyckas sänka alkoholkonsumtionen till denna nivå skulle det innebära stora välfärds- och hälsomässiga vinster som hälso- och sjukvården kunde minska de vårdinsatser man nu måste göra för dem som drabbas av alkoholrelaterade sjukdomar. Något formellt förslag beträffande målsättningen för alkoholpolitiken framlades dock inte i propositionen. bör följa rekommendation och fatta beslut om en minskning av alkoholkonsumtionen som mål för alkoholpolitiken. beslutade att prisinstrumentet skall användas mer aktivt än tidigare i syfte att minska den alltför höga konsumtionen av alkohol. Detta har ansetts innebära att de prishöjningar som genomförs skall vara större än vad som motiveras enbart av en önskan att låta alkoholpriserna följa konsumentprisindex. Förutsättningarna för att priset på alkohol skall bevaras tillräckligt högt för att främja en minskad konsumtion är emellertid att prishöjningarna sker med relativt korta mellanrum. hade gått sedan föregående höjning. Detta är en alltför om man anser att prisinstrumentet skall användas aktivt. Skall intentioner fullföljas måste prishöjningarna dessutom vara något större än vad som motiveras av förändringarna av konsumentprisindex. Genomförs inte prishöjningarna efter dessa riktlinjer, sjunker i stället alkoholens relativa pris, och syftet att främja en minskad konsumtion motverkas. När prispolitiken i fråga om alkoholdrycker övervägs, finns det anledning att också ägna uppmärksamhet åt frågan vilken betydelse det har att alkoholpriserna ingår i underlaget för konsumentprisindex. En höjning av konsumentprisindex utlöser i vissa lägen höjningar av pensioner, och avtalsrörelse gjordes en koppling mellan KPI och rätt till nya förhandlingar. Detta samband mellan alkoholpriserna och konsumentprisindex kan bidra till att benägenheten att höja alkoholpriserna minskar: en höjning som ter sig alkoholpolitiskt motiverad kan utebli därför att man av andra skäl vill motverka en höjning av konsumentprisindex. Möjligheten att eliminera effekterna av det nämnda sambandet bör därför prövas. Genom ett speciellt index som utnyttjades i olika sammanhang kunde det speciella problem som vi har sett undvikas. kan redan nu ta fram ett sådant index och såväl socialutskottet som skatteutskottet har uttalat sig positivt i ärendet. Ett dylikt index bör därför tas fram och användas för att underlätta en förnuftig alkoholpolitik. Enligt borde alkoholskatten ha en helt annan utformning än för att priserna mer effektivt skulle kunna påverka konsumtionen. Alkoholskatten bör utformas så att i första hand starksprit drabbas hårdare. Detta uppnås genom att skatten på vin och starksprit utgår efter alkoholstyrka. Eftersom det är konsumtionen av alkohol som skall minska är det naturligt att skatten som skall dämpa konsumtionen träffar just alkoholen. Ett beskattningssystem som utgår efter alkoholstyrka bör därför införas. Efter de alkoholpolitiska besluten har ansvaret för den med statliga medel stödda informationen om alkoholskador legat på folkrörelser och ideella organisationer. Den direkt statliga alkoholinformationen skall visserligen också utgå från insikten att en minskad totalkonsumtion effektivt bidrar till att minska missbruk och skador som betingas av alkoholbruk. Denna information skall också framhålla helnykterhetens värde och hävda kravet på att vissa sektorer av samhällslivet hålls helt fria från alkohol. Men huvudansvaret för den del av informationen, som präglas av bestämda värderingar om olika livsstilar, har enligt beslut överlåtits åt de ideella folkrörelserna och övriga sammanslutningar vilkas verksamhet styrs av medvetna och uttalade idéer. Det finns också goda skäl att i stort sett bibehålla denna rollfördelning: medborgarnas värderingar och attityder formas i stor utsträckning av folkrörelser och ideella organisationer. Denna attitydbildning kan självfallet underlättas och förstärkas, om den direkta statliga informationen pekar i samma riktning som folkrörelsernas. Det är därför viktigt att de sammanslutningar som är beredda att ge betydande utrymme åt en värdebestämd information i alkoholfrågan uppmuntras och ges stöd. Knappheten på ekonomiska resurser gör det svårt att nu öka bidragen till de ideella organisationerna och deras informationsverksamhet. Det är inte heller säkert att effekten av denna verksamhet i alla lägen bäst främjas av ökade statliga bidrag. Följande krav måste ställas på informationens innehåll för att den skall svara mot de fattade principbesluten, och det framstår med de gångna årens erfarenheter som bakgrund som särskilt viktigt att detta nu betonas starkare än . Informationen om alkohol måste samordnas med upplysningsverksamhet om hasch och annan narkotika. Biandmissbruk är inte ovanligt. Det är viktigt att informationen riktas mot hela berusningskulturen. Alkoholens roll som inkörsport till narkotikabruk måste betonas. Informationen måste utformas så att också de som anser sig vara vanliga alkoholkonsumenter tar emot den. Den måste ta sikte på de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Informationen måste ta sikte på föräldrarnas alkoholmissbruk, inte bara ungdomens. Det är viktigt att samverka med föräldra- och elevorganisationerna. Invandrarna får inte glömmas bort varken vuxna eller ungdomar. De får inte förledas att tro att anpassningen till svensk livsstil innebär att man tar över de svenska berusningssederna. Informationen i alkoholfrågor skall innehålla direkt kritik av de alkoholseder som innebär påtryckning att bli eller förbli alkoholkonsument. Det är en viktig uppgift att stödja människor som genom att de har alkoholproblem befinner sig i en utsatt situation. Här är kravet på att vissa perioder av livet och bestämda sektorer av samhällslivet skall hållas fria från alkohol till hjälp. Det gäller ungdomsåren och havandeskapsperioder. Det gäller trafiken och arbetslivet i dess helhet. En adekvat information i alkoholfrågor måste understryka det klara sambandet mellan totalkonsumtionen, missbruket och de alkoholbetingade skadorna. Det är därvid naturligt att uppmärksamheten kommer att fästas vid sådana brister i tillämpningen av alkoholpolitikens grundprinciper som kan motverka det övergripande syftet, att minska totalkonsumtionen för att därmed minska också missbruket och skadorna. För att främja en gynnsam utveckling och bidra till lösningen av alkoholproblemen är det angeläget att sådana brister snabbt och effektivt Ofta är det jämförelsevis begränsade och administrativt enkla åtgärder som skulle kunna bidra till en utveckling mot de mål som fastställts för samhällets alkoholpolitik. Den kampanj mot langning av alkohol till ungdom som genomfördes hade två viktiga effekter: den fäste uppmärksamheten på att olovlig överlåtelse av alkohol till ungdom förekommer i betydande omfattning och den bidrog till att förstärka opinionen mot sådan överlåtelse. Kampanjer med liknande innehåll bör återkomma även . Allt fler kvinnor dricker alkohol i . är andelen som inte dricker högre bland kvinnor och andelen storkonsumenter högre bland män. Denna skillnad har emellertid minskat . Fler kvinnor i vuxen ålder dricker alkohol jämfört med bara för några decennier sedan. Bland vuxna kvinnor har alkoholkonsumtionen ökat mest i åldersgruppen . av kvinnorna i åldersgruppen använde alkohol 1947. Motsvarande siffra är . har följt utvecklingen av skolungdomars alkoholvanor, varför vi vet en del om de yngsta kvinnornas alkoholvanor. Enligt undersökning var av flickorna i åldern (årskurs 9) alkoholkonsumenter. En exakt jämförelse bakåt i tiden är svår att göra men man vet att 1947 använde av flickorna i alkohol. Bland 1516-åringarna är alkoholkonsumenter både bland flickor och pojkar. Könsskillnaden är mycket liten. Alkohol är vidare en av de viktigaste kända faktorerna bakom fosterskador. Omkring 200 barn föds i med skador som beror på att modern druckit alkohol . Denna utveckling har många orsaker. Könsrollerna har förändrats, vilket inneburit att det har blivit mer acceptabelt för kvinnor att dricka alkohol. Allt fler kvinnor förvärvsarbetar, ekonomin blir då bättre, vilket i sin tur ökar konsumtionsutrymmet. Förvärvsarbetet har också lett till en ökad kontakt med alkoholsederna. En ytterligare orsak till ökningen av missbruket hos kvinnor är att konsumtionstillfällena har förändrats. förekom alkohol mest vid festligare tillfällen. har den gjort sitt intåg i hemmen och vardagen. Detta har bidragit till det ökade missbruket bland kvinnor. Den större delen av unga kvinnors konsumtion av alkohol består av vin och är förlagd till vardagsmåltider och hemmakvällar. Trots att det numera är vanligt att kvinnor dricker alkohol är vaksamheten mot kvinnligt alkoholmissbruk betydligt lägre än mot manligt. Kvinnorna är ofta också bättre på att dölja sitt missbruk, vilket gör att det kan pågå utan att det upptäcks. Information om det kvinnliga alkoholmissbruket måste därför spridas. Program för män med alkoholproblem, anställda inom industrin, har visat Några liknande projekt inom kvinnodominerade yrken finns inte. En ökande forskning just om alkoholproblem bland kvinnor måste ske och metoder för behandling av kvinnliga alkoholister, typ vid i , utvecklas. Inom anslag till utveckling och försöksverksamhet bör 3 milj. kr. avsättas för försöks- och utvecklingsprojekt för kvinnor med alkoholproblem. Mödravårdscentralerna måste ge en väl genomtänkt och pedagogiskt utformad upplysning om risken för fosterskador till följd av alkohol. Det råder enighet om att trafiken är en av de sektorer i samhället som måste hållas fria från alkohol. Ändå utgör de alkoholbetingade trafikolyckorna ett mycket allvarligt problem, som leder till många tragedier och ett stort mänskligt lidande. En betydande del av de personer som döms för rattfylleri är alkoholproblematiker. För vissa av dessa personer är det därför inte första gången de döms till ansvar för onykterhet i trafiken. För att förbättra individualpreventionen och se till att överträdelsen inte upprepas bör man erbjuda kontraktsvård som alternativ till fängelsestraff. Kontraktsvård som alternativ påföljd vid andra brott behandlas längre fram i motionen. Sankta promillegränser vid bilkörning Nuvarande påföljdsregler för trafiknykterhetsbrott innebär att bilförare, vilka anträffas med en alkoholkoncentration i blodet som uppgår till 0,5 men ej till , döms för rattonykterhet till böter eller fängelse, i praxis nästan uteslutande böter. Uppgår alkoholkoncentrationen till eller mer döms för rattfylleri i normalfallet till fängelse. I den proposition angående trafiknykterhetsbrotten som justitieminister presenterade föreslogs bl. a. att den nedre straffbarhetsgränsen skulle sänkas från 0,5 till . Denna del av förslaget accepterades av . Propositionen kom emellertid aldrig att bli behandlad av då regeringen drog tillbaka den. Det visade sig redan vid motionstidens utgång att propositionens övriga förslag, vilka var att betrakta som en liberalisering av påföljdssystemet, inte fick majoritet i . Därefter har frågan om lägsta promillegräns inte blivit föremål för något nytt ställningstagande av . Däremot har debatten fortsatt om vilket promilletal som bör utgöra lägsta gräns. var alltså berett att ställa sig bakom en sänkning av gränsen till . Vi stödjer oss därvid på några undersökningar som gjorts. Sålunda har i en svensk undersökning den kritiska nivån i risksituationer beräknats ligga mellan 0,2 och , medan den i situationer som inte är lika krävande har uppskattats ligga vid 0,4-0,.