mot · GB02Fi8 · 1987-11-25 00:00:00 — 1987/88 :Fi8 med anledning av prop. 1987/88:60 om vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. 1987/88 Fi810 Under punkten Åtgärder för en mer balanserad utveckling aviseras i propositionen bl. a. att begränsningarna av byggandet utanför bostadssektorn i Stockholms- och Göteborgsområdena skall gälla även 1989. Det innebär att denna typ av byggande får uppgå till högst av volym. Jag anser att gällande regelsystem inte ger avsedd effekt. Min uppfattning bygger bl. a. på följande skäl: har begränsningarna inte fungerat. Vid kontroll av stora arbetsplatser t. ex. har konstaterats att dessa sysselsätter långt fler byggnadsarbetare än länsarbetsnämnden gett tillstånd till. Åt detta kan nämnden enligt uppgift ingenting göra. I centrala delar av de mest överhettade delarna av pågår stora projekt med byggnadstillstånd som räcker . De påverkas inte alls av begränsningarna. I samma områden spekuleras i stor framtida efterfrågan av lokaler. Byggföretagen lämnar in ansökningar behov. Ansökningarna ordnas i kö efter tidpunkten när de inkom. När är fyllt börjar man fylla osv. Den som söker byggnadstillstånd hänvisas till 1991. 1 områden som är underförsörjda med arbetsplatser förekommer knappast någon spekulation i framtida uthyrningsmöjligheter. Där söks inte tillstånd förrän ett företag skall utvidga eller förändra sin verksamhet. När de får besked om att byggnadstillstånd inte kan fås förrän blir valet att man avstår från expansion eller flyttar till områden i där spekulationen ständigt skapar nya lokaler. Ett västtyskt företag som jag känner till väljer att ta hem verksamhet till moderlandet. Obalansen i regionen ökar. Begränsningen i gäller endast . Det betyder att byggandet är fritt norr om , medan det råder stopp 6 mil söder därom. Sammantaget är byggstoppet i hittillsvarande form en mycket ineffektiv åtgärd mot den expansion man vill begränsa medan den allvarligt saboterar utveckling mot mål man vill uppnå. Om byggbegränsningar skall fortsätta att gälla måste tillämpningen ändras. För att nå fram till en ny metod borde man ena sig om några utgångs- 1 1 1987/88. 3 sami Nr Fi810 En kunde vara att företag, som befinner sig på en ort och vill Mot. expandera där, skulle få prioritet i kön. En annan utgångspunkt kunde vara Fi8 att av regionens nya arbetsplatser skulle huvuddelen förläggas till för att ändra på den inomregionala obalansen. En tredje utgångspunkt kunde vara att de verksamheter som man bedömer oundgängligen måste finnas i kunde etablera sig utanför , Solnas och kommuner. Samtliga tre utgångspunkter leder till att man skulle fördela ramar på regiondelar i stället för efter den tidpunkt som ansökan kommer in. Med tanke på den starka koncentration av arbetsplatser som finns i , och vore det rimligt att ytterligare begränsa byggvolymen i dessa tre kommuner. Tillsammans med kommunerna efter E 4 upp mot kunde man erhålla av tillgänglig volym. Resterande kunde man kvotera så att av resurserna fick läggas ut i övriga kommuner norr om och resterande på kommunerna söder om . Självklart måste restriktionerna också utsträckas till kommun. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande begränsningarna av byggandet utanför bostadssektorn i .