ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02Jo758 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Jo758 (fp) Märkning av miljövänliga produkter (United Nations Environment Programme) har bland annat på sitt program att stimulera tillverkning och användning av miljövänliga produkter. I detta syfte åtnjuter organisationens emblem ett särskilt skydd enligt en konvention i av . Produkter som tillverkas och används i bör vara så miljövänliga som möjligt i alla avseenden från råvara, produktion, användning, energiförbrukning och livslängd till återanvändning, avfall etc. När dessa fördelar kan påvisas bör tillverkare få rätt att förse produkten med emblem. Tyska har genomfört ett sådant system som tillämpas för tusentals produkter med stor framgång. flir Giitesicherung und Kennzeichnung e. V. i är tillståndsmyndighet. Handhavandet självfinansieras genom avgifter. Regeringen bör därför undersöka möjligheten att sluta avtal mellan och om märkning av miljövänliga produkter. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om märkning av miljövänliga produkter.
mot · GA02Jo759 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Jo759 m. fl. Spridningen av avfallsslam på har kommunala reningsverk med stor kapacitet tagits i bruk för avloppsvatten från hushåll, handel och industri. Inom storstadsregionerna sker ofta driften i samarbete mellan kommuner. Ett exempel är i som genom Ryaverksaktiebolaget utöver tar emot avloppsvatten från sex grannkommuner . Till kommer huvuddelen av det avlopp som produceras i , som utgör en av landets mest intensiva industriregioner. I industrins avfall ingår miljögifter, exempelvis tungmetaller som kvicksilver. Reningsverkens tekniska uppbyggnad är inriktad på att rena vattnet. Det avfallsslam som bildas vid reningsverken är av en mycket stor mängd. avsätts en del av avfallsslammet, efter års beredning, som s. k. gödningsmedel att användas på . Enligt en rapport från visar verket att t. ex. kadmium och kromhalter höjts betänkligt i jorden som behandlats med avfallsslam. I tillämpas en betydligt hårdare lagstiftning än i på det här området. En uppskattning visar att av det avfallssslam som kan spridas på åkrar i skulle ha varit förbjudet i . Det måste vara betänkligt att de gifter som renas från avloppsvattnet kan återkomma i vår livsmedelsproduktion. Det förefaller vara helt nödvändigt att den svenska lagstiftningen ses över och att förbud införs för all spridning av tungmetaller i mark som används för livsmedelsproduktion. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om översyn av lagstiftningen och förbud mot spridning av avfallsslam med tungmetaller i åkerjord och övrig matjord. () fp)
mot · GA02Jo760 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo760 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:T414 hemställs 1. att begär att regeringen framlägger förslag om ändringar i terrängkörningslagstiftningen i enlighet med vad som i motionen 2. att uttalar att A20-förslag ej bör genomföras. 1 1986/87.3 sami.
mot · GA02Jo761 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87: Jo761 () Återvinning av bensingaser Utsläpp av kolväten från olika källor utgör ett av våra stora miljöproblem. En av dessa källor är bensinstationer. 11, ex. beräknas av de totala kolväteutsläppen komma från bensinhantering. Bensinångorna släpps ut dels vid påfyllning av bensinstationernas cisterner från tankbil, dels vid tankning av fordon. Hälsoeffekterna vid inandning av bensinångor är väl kända, likaså effekterna på miljön. Bensinstationer är dessutom av naturliga skäl lokaliserade vid stora trafikleder och i tätorter som även belastas av andra miljöföroreningar. Tekniska lösningar för att komma till rätta med problemen finns numera. Återvinningsanordningar för användning vid påfyllning av bensinstationernas cisterner har länge funnits på OK:s anläggningar i . finns ett system för återföring av bensinångor vid tankning av fordon installerat på det kommunalägda Prajs bensinstationer i . Eftersom tekniska lösningar finns är det därför också möjligt att vidta generella åtgärder för att få bort denna föroreningskälla. Det bör vara möjligt att installera återföringssystem i vart fall i de mest belastade områdena av landet och i alla tätorter. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till åtgärder för att återföringssystem av bensinångor installeras på bensinstationer.
mot · GA02Jo762 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo762 Den kraftigt minskade arealen naturbetes- och ängsmarker i landet visar att det med dagens ekonomiska förutsättningar för jordbruksföretag saknas möjligheter att inom normal drift bevara den från natur- och kulturminnesvårdssynpunkt värdefulla äldre karaktären av odlingslandskapet. I naturvårdsförvaltningskommitténs (NFK) betänkande Ds Jo 1986:4, Våra naturvårdsobjekt, läggs förslag om att 50 milj. kr./år skall ges som stöd till jordbrukare som har möjlighet att bevara natur- och kulturvärden i sitt företag. Detta är angeläget att få genomfört. På så sätt minskas också till en del behovet av att säkerställa genom förordnande enligt naturvårdslagen. Förslaget kan också ges regionalpolitisk! Däremot bör övervägas om inte bidragen till mjölk- och köttpensionering bör reduceras till förmån för mer resurser till köp av driftsinsatser som gynnar natur- och kulturminnesvården. Det är ologiskt att samhället både stödjer nedläggning och bevarande av dessa intressanta företag. Kostnaderna för vårdarbeten inom den egna fastigheten bör med tanke på den stora samhällsnyttan, fullt ut vara avdragsgilla. Kompletta odlingsmiljöer behöver inte bli orimligt dyra att sköta. Är det levande objekt, utan egentliga restaureringsbehov, bör merkostnaderna kunna bli ganska rimliga. Även naturvårdsobjekt kan producera livsmedel, bränsle, virke m. m. som ger inkomster. Det är framför allt viktigt att åtgärder vidtas medan det finns levande objekt att tillgå. Att återskapa nedlagda och skadade kulturlandskap blir mångdubbelt dyrare. Lantbrukare bör i väsentligt större utsträckning än ersättas för den natur- och kulturminnesvårdsinsats de gör och i ökad omfattning anlitas för hävd av skyddade objekt. Fördelen med stordrift inom reservatsvården är osäkra. En god kontinuerlig vård kräver i regel sådan detaljkunskap om ett objekt som är svår att förvärva i ett sådant sammanhang och som inte ens en detaljerad skötselplan kan förmedla. Det direkta ansvaret för den väsentliga delen av hävden bör ligga så nära objektet som möjligt gärna kombinerat med driften av ett jordbruksföretag. En daglig vistelse intill området så att det får en naturlig tillsyn ger både gedigna kunskaper om det och en känsla för det. Omsorgen om området förankras på så sätt naturligt i bygden. Kunskap ger sannolikt mycket större spareffekt än konkurrens mellan olika entreprenörer. Förvärvad kunskap måste bevaras och ny ständigt tillföras. Detta kräver långsiktighet och kontinuerlighet i skötselarbetet. Skötselarbetet får inte vara beroende av beredskapsarbeten. 1* 1986187.3sami NrJo760-772 ning av medel från anslaget för sysselsättningsskapande åtgärder till anslag för direkt vård är angeläget för såväl natur- som kulturminnesvården. Beredskapsarbeten bör vara ett komplement till ordinarie skötsel, dvs. tidigareläggning av åtgärder eller extra insatser som är värdefulla, men ej trängande nödvändiga för objektets bestånd. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna de riktlinjer för vården av det svenska kulturlandskapet som anförs i motionen. 1986/87 Jo762
mot · GA02Jo767 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Jo767 och () Älgjakten Alla de som är intresserade av jaktfrågor har med stort intresse följt jaktdebatterna samt funderat över vad förslaget till ny jaktlag skulle kunna innehålla. I diskussioner kring förslaget ny lagstiftning på området förekommer bl. a. olika uppfattningar om hur många småmarksjägare som kan tänkas bli av med sin jakt. Det bör vara rimligt att varje jakträttsinnehavare skall ha rätt att själv välja den jaktform och det jaktsällskap vederbörande trivs med. Försöket med den samordnade jakten har enligt upplysningar fungerat mycket bra. Vi menar att man inte skall ta bort möjligheten att få jaga älg i små lag på små marker. Det är enligt mångas mening en utmärkt jaktform om den utövas under ansvar och med omdöme. Ansvar och omdöme skall naturligtvis krävas av alla jägare under all jakt. Sammanfattningsvis vill vi framhålla att älgjakten bör utformas på följande sätt: 1. att de med befintliga generellområden får fortsätta att jaga som tidigare, dock med den förändringen att minimitilldelningen skall vara ett valfritt djur 2. att registrering av befintliga generellområden får kvarstå helt utan kostnad eftersom de redan är registrerade, 3. att sammanläggning och utökning av befintliga generellområden tillåts samt 4. att nyregistrering av helt nya generellområden medges endast i de fall särskilda skäl föreligger. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att älgjakten skall utformas i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · GA02Jo771 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo771 och främst då har präglats av aktioner mot olika föroreningsproblem. var det övergödningen av sjöarna och kvicksilverhotet mot människor och vilda djur. har kännetecknats av aktionsgrupper mot försurning, skogsskador, havsföroreningar och bilavgaser. Aktionerna har oftast satts in när miljöproblemen blivit akuta. Det finns flera skäl till detta. En av orsakerna är miljöskyddslagens konstruktion och praxis i miljöskyddsarbetet i . Varje anläggning behandlas för sig och en bedömning görs ofta av vilka effekter utsläppen från den industri som är aktuell för prövning får vid just det tillfället. Men många bäckar små... En helhetssyn har saknats i miljöskyddsarbetet där utgångspunkten är vad man kan acceptera i miljön och inte som när den enskilda industrins eller branschens möjligheter ekonomiskt och tekniskt att minska utsläppen avgör miljökraven. För att minska behovet av akuta aktionsgrupper bör hela miljövårdsarbetet utgå från en långsiktig strategi där föroreningarna, effekterna av dessa värderas för större eller mindre områden. En plan ställs sedan upp för hur acceptabla nivåer kan nås. På det sättet kan åtgärderna sättas in där de ger mest effekt. Behovet av en miljökvalitetslag är stort. Den bör föreskriva att upprättar miljökvalitetsmål för olika föroreningar som släpps ut till luft och vatten. Ett bra exempel på sådan kvalitetsvärdering står att finna i luft, 1986. Där anges vad forskarna anser att naturen tål i form av svavel och kvävenedfall och hur mycket nuvarande nedfall behöver minskas för att nå denna nivå. Dessa miljökvalitetsmål skall sedan revideras med jämna mellanrum t. ex. . Länsstyrelserna åläggs enligt lagen att regelbundet kartlägga utsläppen i länen. Utifrån dessa uppgifter fastställer sedan hur mycket utsläppen i varje region behöver minskas för att nå det uppsatta målet och anger även tidsgränsen när målet skall vara uppfyllt, Länsstyrelserna åläggs att till redovisa hur dessa mål skall uppnås, vilka verksamheter som behöver minska utsläppen och hur mycket och när, fastställer sedan dessa planer eller ändrar dem. Dessa planer används sedan som viktigt instrument för att ompröva verksamheter enligt miljöskyddslagen, vid lokalisering av miljöfarliga verksamheter och för att pröva icke prövade verksamheter. För att kunna genomföra en miljökvalitetslag av ovan skisserat slag behövs en ändring av miljöskyddslagen, t. ex. omprövningsreglerna. Med stöd av det anförda hemställer jag att hos regeringen begär ett förslag om införande av en miljökvalitetslag. 1986/87 Jo771
mot · GA02Jo773 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87: () Öppna landskap Högsta möjliga vinst blir ett allt sämre mått på nytta. Företagens finansplaceringar ger ofta en så mycket större vinst att själva verksamheten blir av underordnad betydelse. Lönsamma delar av företagskoncerner kan läggas ned och bygder utarmas, därför att detta blir ännu mer lönsamt ur snävt företagsekonomisk synpunkt. För att vi skall kunna försvara vårt fria näringsliv måste andan hos makthavarna inom näringslivet förändras. Lantbruk kan aldrig mäta sig i lönsamhet med dessa manipulationer av penningsystemet. Ändå beror vårt livsuppehälle av jorden, medan vi gott kan klara oss utan finanshajarna. Det är samhällets skyldighet att se till att vår fysiska och biologiska försörjningsbas upprätthålls och vårdas. Vårt alltmer sårbara sätt att försörja oss gör det nödvändigt att bygga upp parallella system. Ett stöd till dem som håller landskapet öppet genom får och andra betesdjur är en mycket billig försäkring. behandlade jordbruksutskottet i sitt betänkande 1985/86:13 på s. 101 ff, motioner bl. a. från (), om stöd till betesdjur för miljövården. Utskottet menade, och beslöt därefter, att det är angeläget att skyndsamma åtgärder vidtas för ett bevarande av odlingslandskapet, och betonade att förslagen förtjänar att närmare övervägas i samband med den fördelning av medlen som ankommer på regeringen. Man syftade på det anslag till Särskilda projekt på miljövårdens område, på 14 milj. kr., för innevarande budgetår. För /88 beräknas 15,5 milj. kr. Jordbruket bekostar självt detta genom miljöavgifterna på bekämpningsmedel och handelsgödsel. Miljöministern räknar med att skall träffa avtal med brukare av kända naturvårdsobjekt i samråd med (budgetprop. 1986/87:100, bil. 13 s. 49). Tanken på öppna landskap är alltså närmast museal i socialdemokraternas ! Stödet bör öka kraftigt och handhas av annan huvudman. Det bör bekostas av oss alla, inte bara av jordbrukarna. Fårägare bör få ersättning för varje tacka som deltar i det redan uppbyggda kontrollsystemet. I har man en mycket bättre förståelse för lantbrukets betydelse. Små gårdar med de mest svåra naturliga förhållanden kan livnära sina brukare. Samhället ger dem stöd eftersom man inser att deras arbete är till gagn för hela samhället. Skall vi behålla ett bebott land måste vi lägga andra aspekter än kortsiktig lönsamhet på näringslivet. Det norska systemet för stöd till jordbruket bör studeras och förslag läggas till om stöd till alla jordbrukare som håller landskapet öppet genom betande djur. 1 1986/87.3 sami Nr]o773-783 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag i enlighet med vad som anförts i motionen om stöd för betesdjur som håller landskapet öppet. 1986/87 Jo773
mot · GA02Jo776 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo776 och () Slam från reningsverk Rötslam från kommunala reningsverk har använts av jordbrukare och trädgårdsföretag under en följd av år. Larmrapporter om kvarvarande gifter i slammet har gjort att många, därigenom jordbrukarna själva börjat ifrågasätta denna användning. Slamhögarna vid reningsverken växer och kraven på att öppna nya deponeringsplatser ökar. Metoden att transportera ut slammet till särskilda depåer i naturen är behäftad med risker för såväl grundvatten som sjöar och vattendrag. Lokalbefolkningen och kommuner har invändningar att göra. Motståndet mot att upplåta mark är på många håll kraftigt. vill ha möjlighet att kunna sälja slammet som jordförbättringsmedel. Då tillsätts ofta kalk för att förbättra kvaliteten. Slammets värde för jordbruk och trädgårdar är starkt ifrågasatt. Reningsverken löser allt bättre sina uppgifter att ta hand om förorenat vatten och rena det innan det släpps ut igen. Kvar i slammet blir - beroende på områdets näringsstrukturolika tungmetaller, PCB, bensin och oljor m. m. Vi vet alldeles för litet hur slammet påverkar åkermarken på lång sikt. Det måste lämnas bättre information till konsumenten vid köp av slam som jordförbättringsmedel. Ytterligare forskning krävs för att klargöra vilka risker för miljön som fortsatt spridning på kan medföra. bör det vara ett villkor för spridning av rötslam på jordbruksmark att slammet garanteras vara fritt från miljögifter. Stora krav måste ställas på leverantörer av slam till jordförbättringsmedel. Slammet måste varudeklareras och även efter leverans måste ett kontrollprogram följas så att man kan bevaka att urlakning av icke önskvärda metaller och gifter inte förekommer. Rötslam som innehåller miljögifter måste förbjudas för spridning på . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om forskning rörande slammets påverkan på miljön, 2. att som sin mening ger regeringen till känna behovet av information till konsumenter om användning av rötslam i trädgårdar m. m., 3. att sorn sin mening ger regeringen till känna att rötslam som sprids på måste vara fritt från miljögifter. () () 1986/87 Jo776
mot · GA02Jo777 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo777 och () Återvinningen av aluminiumburkar driver företaget ett system för återtagning av dryckesförpackningar av aluminium. Panten är /burk. I Returpack AB:s tillstånd att driva verksamheten anges som villkor att återvinningen senast skall uppgå till . Vi konstaterade i en motion att inte lyckats uppfylla detta villkor och hemställde att skulle besluta att hos regeringen begära förslag om höjd pant på aluminiumburkar, samt ändrade regler för pantbolaget så att ökad återvinning blev ekonomiskt intressant för . Av jordbruksutskottets betänkande 1986/87:2 framgår att återtagningen var 1985 och att den sjunkit ytterligare till . Några säkra uppgifter för har inte varit möjligt att få fram. Även om det skett förbättringar så ligger återvinningen långt från villkoret . säger i samma betänkande att om återvinning inte heller uppnås ankommer det på regeringen och jordbruksnämnden att föranstalta om åtgärder för att öka återtagningen. har redan fått ett extra år på sig för att nå målet. Det är inte rimligt att ytterligare förlänga . Vi vill med denna motion fästa uppmärksamhet på det dåliga återvinningsresultatet 1986 och vikten av att regeringen snabbt och konkret fullföljer uppdrag enligt jordbruksutskottets betänkande 1986/ 87:2. Om inte regeringen före denna motions behandling i jordbruksutskottet redovisat konkreta och effektiva åtgärder för att nå målet återvinning, så hemställer vi 1. att beslutar att panten på aluminiumburkar skall höjas till , 2. att beslutar att reglerna för pantbolaget skall ändras så att det blir ekonomiskt intressant för att uppnå högsta möjliga återvinning och att uppdra åt regeringen att utforma och verkställa denna regeländring.
mot · GA02Jo779 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo779 i och () Ändring i lagen om jaktvårdsområden Om en fastighet, som ingår i ett jaktvårdsområde, på grund av ändrad användning eller annars väsentligen saknar betydelse för jaktvården samt fastighetsägaren och jaktvårdsföreningen är ense om att fastigheten skall uteslutas ur jaktvårdsområdet, får föreningen besluta detta. Föreligger inte sådan enighet, skall frågan om uteslutning prövas av . Den nuvarande paragrafen har skapat rättsosäkerhet av olika slag. Oklarhet har kunnat uppstå huruvida en fastighet är medlem av jaktvårdsområde eller inte. Spekulation och överpris vid handel med sådan fastighet har förekommit. För den enskilde fastighetsägaren är det otillfredsställande att fastigheten kan vara utesluten genom ett långt tillbaka i tiden liggande beslut, som dessutom inte kan dokumenteras, då protokoll från sammanträdet saknas. I samband med fastighetsförsäljningar har detta orsakat en mångfald besvärliga situationer. Ur rättssäkerhetssynpunkt torde det därför vara ett oeftergivligt krav att varje sådant ingrepp beträffande fastighetens status i jaktvårdsområdet skall ske genom särskilt beslut av . Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att 29 § lagen om jaktvårdsområden skall ha följande lydelse: Bildas inom jaktvårdsområde annan fastighet än jordbruksfastighet skall fastigheten anses utesluten ur jaktvårdsområdet om ej på ansökan av jaktvårdsområdesföreningens styrelse eller fastighetens ägare och efter hörande av fastighetens ägare eller jaktvårdsområdesföreningens styrelse förklarar att fastigheten skall ingå i området. L. () i
mot · GA02Jo782 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo782 Hanteringen av kasserade lysrör Miljöfarligt avfall är föremål för stor uppmärksamhet. Detta gäller i högsta grad de produkter som innehåller kvicksilver. Någon tvingande lagstiftning vad gäller hantering av t. ex. kasserade lysrör finns inte. Lysrören som innehåller kvicksilver slängs i stora mängder på kommunernas soptippar utan någon som helst kontroll. Här bör med det snaraste åtgärder vidtas så att rören samlas in och sänds till särskilda mottagningsstationer. Uppskattningsvis behövs det i ca 20 stationer för att på ett tillfredsställande sätt ta hand om detta avfall. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om hanteringen av kasserade lysrör.
mot · GA02Jo783 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo783 och () Återvinning av förgasade kolväten Frågan om luftföroreningar och försurning har på rönt berättigad uppmärksamhet. För oss i , som är mest utsatta, finns det anledning att särskilt noga bevaka denna fråga. Ett problem som knappast uppmärksammats i vårt land i detta sammanhang är det utsläpp av förgasade kolväten som sker då bensin fylls på i olika slags tankar. Det gäller vid raffinaderier, terminaler, bensinstationer och slutligen i den enskilda bilen. I började man att arbete med återvinning av förgasade kolväten. Systemet tycks nästan helt genomförbart och det uppställda målet på återvinning uppnått. Diskussionen i gäller nu närmast vilka återvinningssystem som är effektivast, driftssäkrast, enklast att hantera för konsumenten och billigast. ställer man således krav på återvinning av de kolväten som annars skulle ha gått ut i luften. Det innebär att en del av den totala kolvätebelastningen i eliminerats, som man återvinner stora mängder bensin. finns det i en återvinningsanläggning i bruk vid ett raffinaderi. Enligt uppgift skall det danska systemet för återvinning vara bättre än det amerikanska. Bensinångorna är mycket farliga från hälsosynpunkt. De har också betydelse vid bildningen av luftföroreningar som medverkar till skogsdöd. Vid återvinning av förgasade kolväten får man tillbaka bensin. Från ekonomisk synpunkt är detta en miljöåtgärd, som till viss del kan finansiera sig själv. Problemen med bensinångor är väsentliga såväl från allmän miljösynpunkt, genom att förgasade kolväten bidrar till bildningen av fotokemiska oxidanter, som för tankbilförarnas arbetsmiljö. Vi motionärer anser att problemet med tankbilförarnas arbetsmiljö bör lösas först. Något bensinbolag har redan vidtagit åtgärder för återvinning av ångorna i samband med påfyllning av bensinstationernas tankar, vilket vi tror skulle vara en lämplig början. Betydligt svårare och ekonomiskt vanskligare är en återföring vid de enskilda bensinpumparna. a. måste helt nya pumpmunstycken m. m. användas för att återvinna de förgasade kolvätena. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder för återvinning av förgasade kolväten. () () 1986/87 Jo783