mot · GA02Ub829 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ub829 Finska språkets ställning i utbildningsväsendet I det svenska riket talades under århundraden både svenska och finska. Antalet finskspråkiga som bodde väster om i det egentliga var betydligt färre än de svenskspråkiga i den östra, finska delen av riket. En finskspråkig befolkning har sedan urminnes tid funnits i . Också i och har finska talats. Den siste kände finsktalande ättlingen finska nybyggare i och dog enligt uppgift 1980! Under en del av den period när ingick i det svenska riket talades finska i på begäran av finska representanter för bondeståndet. Det fanns också finsk text på svenska sedlar. Även har haft en relativt stor andel finskspråkiga så stor att ofta kallats femte stad. Antalet finskspråkiga i är i stort sett lika stort som antalet svenskspråkiga i . I vårt land finns en hel sverigefinsk infrastruktur med finskspråkiga föreningar, kyrkor, idrottsklubbar och andra organisationer. I många kommuner finns bostadsområden där antalet finskspråkiga dominerar, i vissa skolor har finska språket en relativt stark ställning, liksom på många arbetsplatser. Det finns finskspråkiga tidningar, radio- och TV-program. Obalans mellan språkens ställning i och Det svenska språket har en starkare ställning i än det finska i ett förhållande som självfallet har historiska orsaker. Under det svenska rikets storhetstid uppfattades det helt naturligt att svenska var statsapparatens språk också i . Det svenska språket fick därmed hög status. I den svenska delen av riket talades finska mest av bönder och arbetare. Den stora invandringen till och framåt har inte i nämnvärd grad förändrat detta förhållande. Också är finska till övervägande del ett arbetarspråk i . Det finska språket kan inte raderas ut i . Den finskspråkiga minoriteten är stor, kontakterna över är täta och en folklig, finskspråkig kultur är levande i vårt land. Trots att så många brukar finska i den svenska vardagen även ett ökande antal finskspråkiga företagsledare finns risken att finskan i blir ett subkulturspråk med låg status. Det är därför dags att stärka det finska språkets ställning i . 1986/87 Ub829 830 1 1986/87. Patriarkalisk inställning i skolan har åtskilliga konflikter funnits mellan finskspråkiga föräldrar och skolstyrelser i olika kommuner. Det vittnar om att minoritetsgruppen inte har en tillräckligt stark ställning. Bestämmelser om hemspråksundervisning och om finska klasser är så formulerade att den lokala skolledningen och kommunens skolstyrelse kan bestämma om undervisningsmodell, timplan osv. inom mycket vida ramar. Det är oftast företrädare för majoritetsgruppen som bestämmer om minoritetsgruppens undervisning. Finskspråkig undervisning ses ofta som uteslutande en psykologisk och studieteknisk hjälp för de finskspråkiga barnen. Man lär sig på finska så länge man inte behärskar svenska. Det här synsättet undantränger undervisningens kulturella betydelse för den sverigefinska befolkningen. Många finskspråkiga föräldrar känner en stor otrygghet när det gäller barnens undervisning. Föräldrarna har ingen fast skolplanering att studera och ta ställning till. Ena året finns en mycket omfattande undervisning på finska, kan den skäras ned starkt. Ett av skälen till att många familjer väljer att flytta till är just omtanke om barnens skolgång. De sverigefinska föräldrarna reagerar också ofta mot den låga kvaliteten på undervisningen i svenska som andraspråk. Föräldrarna önskar en bra och fast undervisning på och i båda språken. Den pedagogiska utvecklingsverksamhet med tvåspråkig undervisning på högstadiet, som får startas i ett antal kommuner, förändrar inte den ovan beskrivna grundsynen på undervisningen. Undervisning på och i finska uppfattas i huvudsak som invandrarundervisning, inte som kulturundervisning för en svensk minoritet. Detta framgår klart i t. ex. utbildningsutskottets betänkande 1985/86:14, där orden sverigefinsk och sverigefinnar är satta inom citationstecken, förmodligen som en markering av att begreppet sverigefinne inte ska uppfattas som en likvärdig motsvarighet till finlandssvensk. KDS anser att man i bör införa vissa språkregler för den finskspråkiga undervisningen. Det krävs inte någon ytterligare försöksverksamhet för att fatta beslut. Erfarenheter från många länder visar att tvåspråkig undervisning ger goda resultat. Inte minst borde vi dra lärdom av undervisningen för finlandssvenskar i . Hur undervisningen för barnen till finskspråkiga föräldrar skall ordnas är dessutom inte en rent pedagogisk fråga. Det gäller också kulturella rättigheter för en minoritet. Kommunernas möjlighet att själva bestämma organisation och omfattning av undervisningen för finskspråkiga bör delvis upphävas. Kommuner med en viss andel finskspråkiga invånare, förslagsvis , skulle åläggas att inrätta en sverigefinsk utbildningslinje inom eller en särskild sverigefinsk skola. Utbildningen skulle ha ett visst garanterat minimiantal timmars undervisning på och i svenska i de olika årskurserna. Målsättningen skulle givetvis vara densamma som för elever med andra hemspråk aktiv tvåspråkighet. Efter årskurs 9 skall eleverna ha så goda fär digheter i sina båda språk att de kan följa högre undervisning på både finska och svenska. En särskild skolstyrelse med stark ställning för de finskspråkiga föräldrarna bör finnas i varje sådan kommun. Eftersom det även i nästan helt svenskspråkiga kommuner kan finnas kommundelar med stor andel finskspråkiga, bör man har en regel som tillgodoser minoritetens behov också i sådana kommuner. Därför borde även kommuner med förslagvis minst 200 finskspråkiga barn i åldrarna upp t. o. m. vara skyldiga att inrätta sverigefinsk utbildningslinje inom . För långsiktig planering av vilka kommuner som ska vara skyldiga att ha sverigefinsk utbildningslinje krävs någon form av registrering av föräldrarnas språktillhörighet. Registreringen kan göras så att den endast utnyttjas för statistiska sammanställningar. Enskilda individer skall inte kunna identifieras. För den kortsiktiga undervisningsplaneringen måste självfallet skolorna liksom ha elevernas språktillhörighet registrerad. Givetvis skall föräldrarna ha rätt att välja om barnen ska gå den sverigefinska utbildningslinjen eller om de ska gå i vanlig svensk klass. regler för kommunernas skyldigheter skulle dessutom skapa en bättre balans mellan förhållandena i och . Finskspråkiga föräldrar skulle ha lättare att flytta mellan länderna utan oro för barnens utbildning. Förstärkt ställning för finskan i gymnasieskolan och högskolan 1 regioner med flera kommuner som uppfyller de nämnda kraven för sverigefinsk utbildning inom , bör också erbjudas sverigefinska gymnasielinjer även de med tvåspråkig undervisning. Viss yrkes- och högskoleutbildning i sådana regioner skulle också ha utbildningsalternativ med en stark ställning för det finska språket. I alla yrkesinriktade svenskspråkiga utbildningar bör finnas ett tillvalsalternativ för finskspråkiga elever. Tillvalet ska omfatta yrkesterminologi på finska. De finska institutionerna vid universiteten bör rustas upp. Inom finsk-svenska utbildningsrådet bör behandlas frågan om en överenskommelse om ömsesidigt köp av utbildningsplatser inom den högre utbildningen, så att sverigefinnar kunde få viss akademisk utbildning på finska i , medan finlandssvenskar kunde få sådan utbildning på svenska i . Ett fast samarbete av denna typ har ännu inte planerats inom utbildningsrådet, som annars regelbundet diskuterar svensk-finska utbildningsfrågor. Finska språket i massmedier och kulturliv Den nuvarande kulturpolitiken kan leda till att den sverigefinska gruppen inte uppfattar sig som en svensk minoritet utan som en beständig finsk invandrargrupp. Vill vi stärka de sverigefinska barnens och ungdomarnas upplevelse av att höra till det svenska samhället, måste det sverigefinska kulturlivet stimuleras. Andelen i producerade finskspråkiga program i radio och TV måste ökas. Utbyte av program mellan och är givetvis till nytta, men den sverigfinska identiteten stärks bäst genom att man får bättre möjligheter att producera program i . bör stödet till övrigt finskspråkigt kulturliv i förstärkas. Det kan gälla teatrar, kyrkor, föreningar, tidningar och tidskrifter. När 1986 första gången behandlade en motion om förstärkning av finska språkets ställning i , visade det sig att inte heller kulturutskottet ville betrakta det finska språket som ett inhemskt kulturspråk. När utskottet räknar upp radio- och TV-program m. m. som sänds eller produceras på finska för sverigefinnar, så kallas minoriteten för de i bosatta finländarna(l). Den som något känner den sverigefinska minoriteten vet att ett stort antal svenska medborgare med finska som modersmål med glädje och entusiasm deltar i sverigefinska, kulturella aktiviteter som de lever ett svenskspråkigt vardagsliv i kontakter med arbetskamrater, organisationer och myndigheter. För dem låter uttrycket de i bosatta finländarna som om någon typ av gästarbetarpolitik skulle ha införts i vårt land. Finska språket som merit vid anställning Finska språket bör få ett ytterligare stärkt meritvärde inom den offentliga sektorn. I praktiskt taget alla yrken och befattningar i stat, landsting och kommuner kommer de anställda i kontakt med finskspråkiga. För yrken och befattningar där man kräver kunskaper också i finska borde det inte vara orimligt att de anställda erhåller ett särskilt språktillägg. Genom denna åtgärd sparas tolkkostnaden in. Med stöd av det anförda hemställs 1. att beslutar att hos regeringen begära lagförslag angående skyldighet för kommuner med viss lägsta andel finskspråkiga invånare (eller visst lägsta antal finskspråkiga barn) att inrätta sverigefinsk utbildningslinje inom eller sverigefinsk skola, 2. att beslutar begära att regeringen utarbetar förslag till hur finska språkets ställning kan stärkas i gymnasieskola och högskola, 3. att beslutar begära att regeringen samråder med finska regeringen om ömsesidigt köp av utbildningsplatser inom den högre utbildningen, så att sverigefinnar kan få akademisk utbildning på finska i och finlandssvenskar högskoleförordning på svenska i , [att beslutar begära att regeringen utarbetar förslag till utökat kulturellt stöd för den sverigefinska minoriteten,1] 1 1986/87 :Kr315 [att beslutar begära förslag från regeringen om språk- Mot. tillägg till lönen för tjänster inom den offentliga sektorn där tvåsprå- Ub829 kighet anses ha meritvärde.2]. 2 1986/87:A8I8