mot · GA02ju225 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ju225 har allmänheten i medierna kunnat följa hur en formlig brottsvåg går över våra svenska samhällen. Våldet på gator och torg skildras i rent förskräckande nyhets- och reportageserier. Ungdomar som bekänner sig till en regelrätt våldskultur har fått framträda. Deras människosyn har fått de flesta att mer än häpna. Våldet och terrorn i hemmen, som i synnerhet drabbar barn och ungdom, har med all säkerhet skakat om många. Att ett tusental kvinnor, fyllda av ångest, ständigt är på flykt för att om möjligt nå en skyddande anonymitet, att en kvinna, , misshandlas till döds är säkerligen uppgifter som chockerar. Detta och mycket annat visar verkligen att det behöver tas krafttag mot våldet . Det är emellertid inte enbart våldsbrottens omfattning och karaktär som väckt allas uppmärksamhet. Formliga inbrottsraider, som uppdagas exempelvis efter sommarsemestern, har drabbat många, många familjer. Tron på att samhällets sociala miljö och de materiella satsningar som gjorts skulle leda till att det blev allt mindre angeläget att så att säga ropa på polis har existerat i många kretsar. Det finns all anledning, enligt kds, att just via en trygghetsskapande familjepolitik och en normgivande skolpolitik ge barn och ungdom en motkraft mot våldet. Det är säkerligen också så att våldsvideoutbudet inspirerar en hel del ungdomar till brutalitet. Det är därför nödvändigt att videomarknaden saneras. Det måste emellertid stå klart för alla, att välfärdspolitiken såsom den drivits inte lett till att trygghet och säkerhet och frihet från våld och brott kunnat breda ut sig. Verkligheten är den den är. Det är således oacceptabelt att på grund av något slags ängslan för att bli stämplad för att vilja utöka antalet poliser indirekt utsätta människor för brott och våld. Det blir icke sällan barn och äldre som drabbas av en sådan underlåtenhet. Årets budgetproposition utökar antalet poliser med 70 stycken. 20 polistjänster tillsätts för bekämpning av den ekonomiska brottsligheten, ytterligare 50 tjänster inrättas för att bekämpa våldsbrottsligheten. Detta är emellertid icke tillräckligt. Ytterligare 100 tjänster bör inrättas. Det har dessutom aviserats, att polistjänster kommer att tas från landsbygden och överföras bl. a. till förorter och till storstadsområdena. Länsstyrelserna har att före yttra sig med anledning av en utredning som handlar just om fördelningen av polismannatjänster. Det är alldeles uppenbart att vissa storstadsregioner behöver få ökade satsningar på ordningsmakten. Detta får emellertid inte ske genom att landsbygden utarmas ännu mer än vad som skett på polismanstjänster. kan faktiskt, på en hel del håll i landet, brottsligheten schemaläggas, dvs. planläggas och äga rum då det är allom bekant, att ortens polissta- Ju225 tion inte är bemannad. Det existerar också, som en vanlig situation, att mindre orter under vissa tider enbart har en polisman i tjänst, varför det är ogörligt för vederbörande att exempelvis anhålla en brottsling. Polisen kan knappast ensam både köra polisbilen och ta hand om brottslingen under transporten. Det torde vara orimligt att förvänta sig att en ensam polisman känner sig motiverad eller finner det lönsamt att agera, när det krävs utryckning i samband med brott. I bilaga 4 till budgetpropositionen från redovisas utförligt statistik för brottsligheten. a. redovisas att BRÅ för fram en en hypotes om att narkotikamissbruket bland ungdomar har stagnerat och att en nedåtgående trend utvecklats. BRÅ påpekar dock att frågeställningen kräver en särskild analys. Det är alldeles uppenbart att tillgång till polis och polisens möjlighet att agera i allra högsta grad påverkar den statistik som sammanställs. Det har exempelvis påpekats, att utredningen av mordet på tagit så stora resurser i anspråk, att narkotikaspaningen kommit i skymundan. Det är också tydligt, att narkotikabruket numera spridit sig ut i mindre svenska orter, där polisens resurser är alltför begränsade för att nödvändiga åtgärder mot narkotikabruket skall kunna vidtas. Det råder inte sällan en förvånansvärd diskrepans mellan de sociala myndigheternas åsikt om narkotikabrukets utbredning och den omfattning som polisen säger sig ha iakttagit. Skadegörelse, brottslighet, våld och bedrägerier drabbar människor på ett sätt som är omöjligt att omräkna i kronor och ören. Det är emellertid alldeles entydigt så, att polisens arbete måste uppvärderas och antalet poliser måste öka. Det finns i detta sammanhang all anledning att också påtala, att ett otillräckligt polisväsende givetvis ådrar medborgarna och samhället synnerligen dryga kostnader. Det är därför ekonomiskt försvarbart att utöka antalet polismanstjänster. Även antalet aspirantplatser på polisskolan bör utökas med 150 stycken. Med anledning av det ovan anförda hemställs 1. att beslutar att 300 polisaspiranter skall antas för /88, 2. att beslutar att till anslaget B 1. anvisa ett i förhållande till regeringen med 20 milj. kr. 3. att beslutar att tillsätta 100 nya tjänster för övriga polismän utöver regeringens förslag, 4. att beslutar att till anslaget B 4. Lokala polisorganisationen anvisa ett i förhållande till regeringen med 20 milj. kr.