mot · GA02u542 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :U542 m. fl. Förbud mot vidareexport av högteknologiska varor tillhör oss nu Så beskrivs i det avtal som den träffat med angående förbud för svenska företag att vidareexportera varor av strategiskt värde, strategiska utifrån den amerikanska målsättningen att behärska världen via en överlägsen militär teknologi. säkerhets- och försvarspolitik, vårt lands handelspolitik och vårt internationella beroende ställs därmed i blixtbelysning. Visserligen är det känt att vårt land anpassas sig till västmakternas önskemål genom att begränsa handeln med östländerna. Visserligen är det väl känt att hela vårt försvar är uppbyggt kring teknologi som i huvudsak kommer från NATO-länder, och att den reella handlingsfriheten vid en konflikt är avhängig av dessa länders vilja att leverera ersättningsutrustning. inträde bakom den s. k. teknikmuren är trots detta ännu ett steg som binder landet hårdare till , och till dess utrikespolitik. Enligt ovan citerade tidning skall biträdande handelsminister ha sagt om det svensk-amerikanska avtalet: Detta är en av de stora okända händelserna , alltså hur behovet av amerikansk högteknologi driver de neutrala länderna till samarbete med oss. är det uppenbarligen så att denna vidareexport, som gjort avtal om, inte bara rör militär teknologi, utan kan gälla annan högteknologi med mera vardaglig användning. Gränsen mellan vad som är militär eller civil teknologi är svår att dra. De länder som är uppförda på den amerikanska listan över förbjudna länder är , , , , , , , , , , , och DDR. Självfallet är en sådan här underkastelse gentemot amerikansk lagstiftning ett problem för vårt land ur flera aspekter. Ett så starkt inordnande under militärstrategiska intressen gör det svårt att med full kraft hävda att är alliansfritt, trots att vi står utanför NATO. Den praktiska följden av deltagande i handelsembargon i huvudsak riktade mot Comecon-länderna gör att vi inte står alliansfria. Därav följer naturligtvis svårigheter att upprätthålla neutralitet i krig. är den sneda fördelningen av utrikeshandel ett problem. handel sker i huvudsak med och . De socialistiska länderna och utvecklingsländerna lämnas åt sidan trots att de representerar stora marknader, med stora tillväxtmöjligheter. En medveten avskärmning från dessa länder kan få svåra följder, då t. ex. och söker nya vägar i sin ekonomiska politik. Naturligtvis söker sig dessa länder först och främst till dem som man har upparbetade kontakter med när man som t. ex. signalerar en ny inriktning av utrikeshandeln där företagen själva skall få större beslutanderätt. deltagande i det amerikanska handelsembargot kan knappast inverka positivt på denna framtida utveckling. Vilka alternativ finns? Självfallet kan inte en långvarig anpassning till strategiska intressen med påföljande tekniska och ekonomiska bindningar brytas direkt utan att det får konsekvenser för den produktion och export som är anpassad till dessa förhållanden. före det svensk-amerikanska avtalet om vidareexport har som bekant personal från rest runt på svenska företag och kontrollerat att dessa inte brutit mot licensbestämmelserna som ingår i de kontrakt som de enskilda företagen tecknat med amerikanska leverantörer. Det upprörande är emellertid inte den faktiska situationen, även om den är förkastlig och måste ändras. Det upprörande är att regeringen binder sig djupare i teknikberoende utan att försöka formulera alternativ för framtiden. Vad väntar sig regeringen? Skall teknikberoendet fördjupas ytterligare? Skall än mer integreras politiskt-tekniskt-ekonomiskt med så att vi mer och mer blir att likna vid en delstat, som visserligen ligger litet längre bort än ? Den rätta vägen ut ur problemen måste naturligtvis vara att formulera en politik för att bryta det amerikanska beroendet genom att söka alternativ. Det går att utveckla högteknologi inom landet eller tillsammans med andra länder. Det går att utveckla handeln med andra länder än dem som faller inom ramen för godkännande. står som bekant inte utan högteknologi, utan har möjligheter att vid sidan av stjärnkrigsteknologin (SDI) utveckla många produkter som kanske kan passa utvecklingsländer bättre. Den högteknologiska utvecklingen har sin främsta drivkraft i den amerikanska rustningspolitiken. Kring projekt typ SDI utvecklas en mycket raffinerad teknologi till oerhörda kostnader vars pris sedan slår igenom i den civila användningen och på sätt och vis betalas av alla som nyttjar tekniken i sin vardag eiler i industriproduktionen. Inriktningen av den tekniska utvecklingen underordnas självfallet därmed de primäi a militära intressena och de stora transnationella koncernernas intressen och utgångspunkter. Ett svenskt teknikutvecklingsprogram bör ha sin grund i strävan att öka Mot. kontrollerbarheten för dem som arbetar med tekniken, åtkomlighet och U542 tillgänglighet för den vanliga människan, samt en användning som berikar och utvecklar arbetslivet i stället för att utarma och sönderdela. Ett exempel på utvecklingsbar teknik redovisas i motion 1986/87:115 (vpk) angående utveckling av optiska datorsystem. Där redovisas att alternativa utvecklingsmöjligheter finns som kan tjäna det dubbla syftet att dels förändra inriktningen av den tekniska utvecklingen bort från det militära inflytandet som möjligheter att bryta sig ur det ensidiga beroendet av lagstiftning ökar. Med hänvisning till vad som i motionen anförs föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om ett avbrytande av deltagande i högteknologisk bojkott gentemot vissa länder, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om spridning av svensk utrikeshandel till fler länder, [att hos regeringen begär förslag om utarbetande av ett svenskt program för utveckling av alternativ högteknologi.1]. Måbrink (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i 1 1986/87:N425.