mot · GA02Ub2 · 1987-03-11 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ub2 m. fl. (vpk) Forskning (prop. 1986/87:80) Om vetenskapen är medveten om sitt syfte kan den i det långa loppet bli en avgörande kraft i den sociala förändringen. - Men om vetenskapen är omedveten om sin samhälleliga betydelse kan den bli ett hjälplöst verktyg i händerna på krafter som driver den bort från riktningen av sociala framsteg och i denna process, förstör dess själva essens, andan av fri undersökning. (J D Bernal: The social function of Science) Forskningspolitiken kan i stora drag delas in i fyra olika skeden sedan . Det första skedet sträckte sig till omkring 1955 och kännetecknades av en allmän resursförstärkning till universiteten. Den politiska doktrinen kan sägas ha varit att en allmän vetenskaplig utveckling är av stor betydelse för ett välfärdsland. Kapitalet var i hög grad inriktat på de s. k. basnäringarna, och det fanns inga direkta samband mellan det tekniska utvecklingsarbetet och grundforskningen. Det andra skedet varade och kännetecknades av en ganska kraftig uppbyggnad av högre utbildning och forskning. En politisk doktrin som betonade forskningens betydelse som tillväxtfaktor (BNP-tillväxten) började göra sig gällande. fick dock forskarna i huvudsak sköta sig själva. Det tredje skedet, som kan sägas räcka , dominerades av uppbyggnaden av sektorsforskningen. Forskningen sågs alltmer som en frälsare när det gällde att lösa politiska problem. Kapitalismens utveckling ställde ökade krav på en uppbyggnad av offentlig sektor och olika trygghetssystem. Utslagningen gjorde behovet av politiska lösningar allt större. Det fjärde och aktuella skedet präglas av en ökad inriktning på kapitalets direkta behov av forskning. Den tekniska utvecklingen har lett till ett ökat forskningsberoende för industrin. Den politiska doktrinen kan formuleras som att forskningen är bra för den internationella konkurrenskraften. Exportindustrins behov ställs i centrum. De militära intressena i forskningen bör inte heller förbises. Globalt sett har de blivit allt viktigare, och även i den nu aktuella forskningspolitiska propositionen märks en kraftig militär profil inom ett av de prioriterade områdena, nämligen informationsteknologin. Den nu aktuella propositionen betonar mycket grundforskningens roll, men inriktningen på kapitalets behov lyser igenom. Vikten av en stark grundforskning framhålls gång på gång utifrån förmåga att bevara den internationella konkurrenskraften . också mer styrd än tidigare då man tydligt pekar ut viktiga framtidsområ- 11 den och satsar på fakultetsprogram. Det är adekvat att tala om en strategisk Mot. grundforskning då satsningarna görs utifrån ett, mål - visserligen långsiktigt - Ub2 att de skall bära frukt i form av nya vinstgivande produkter. Den påstådda satsningen på kulturvetenskaperna bryter av något från detta mönster. Det verkar i mycket vara en eftergift till den kraftfulla opinion som kritiserat ensidiga inriktning på exportindustrin. De motiv som präglar denna satsning pekar på det. Propositionen talar om att hålla kulturarbetet levande, vilket inte tyder på något större djup i analysen av vilken betydelse kulturvetenskaperna egentligen har i samhället. Detta återkommer vi till . Denna tolkning förstärks av det faktum att regeringens satsning på forskning kontrasterar mot nedskärningarna i grundoch gymnasieskolorna. Denna kraftiga omflyttning av resurser ger uttryck för en elitism som borde vara främmande för svensk arbetarrörelse. Den ger också uttryck för ett kortsiktigt tänkande och inkonsekvens i den samlade utbildningspolitiken. Vi är givetvis positiva till ökade satsningar på forskningen, men vi motsätter oss bestämt nedskärningar på skolans område. Vi vill i det här sammanhanget också peka på att avståndet ökar mellan grundutbildnings- och forskningsanslagen. får detta allvarliga konsekvenser för forskningen där rekryteringsprobemen kommer att stå i förgrunden, skriver i en ledarkommentar till den forskningspolitiska propositionen. Man fortsätter och vi instämmer: Dessvärre förefaller det som om kortsiktigt lönsamhetstänkande utgör grunden även här. För varför skulle annars grund- och gymnasieskola ständigt åka på stryk, grundutbildningsanslaget till högskolan urholkas , medan forskningen får en ganska smakligt anrättad köttgryta? Propositionen uttrycker en mycket positiv inställning till ett ökat internationellt beroende. Det är självklart så att forskningen för att vara framgångsrik måste ha ömsesidiga internationella kontakter och samarbeta internationellt. Men att inte alls gå in på farorna och underlåta att satsa på en samtidig forskning och politisk bevakning kring denna problematik visar på en farlig aningslöshet. Den starka betoningen av det internationella beroendet och samarbetet synes ha en stark koppling till kapitalets transnationalisering och dess behov av att ständigt utvidga sina marknader. Men vilka effekter har detta för folkflertalet, och utifrån vems intressen sker detta samarbete? Makten över forskningen och utvecklingsarbetet Den största delen av forsknings- och utvecklingsarbetet kontrolleras helt av kapitalet, och den största delen av detta arbete sker inom industrin. Grundforskningen sker dock till allra största delen med statsanslag och är Mot. förlagd till våra universitet och högskolor. Regeringen ser detta som en \Jb2 rationell arbetsfördelning, men för kapitalet handlar det i stor utsträckning om att få mesta möjliga forskning till minsta möjliga kostnad. Grundforskningen är mycket långsiktig och resurskrävande och dessutom inte alltid resultatgivande. Kapitalet slipper stora investeringskostnader genom att enbart ta hand om forskningsresultaten och forskarkompetensen för utvecklingen av nya produkter. Man får ändå sina intressen tillgodosedda genom att de forskningspolitiska prioriteringarna i hög grad är inriktade på områden av intresse för exportindustri och transnationellt kapital. Den tekniska utvecklingen har lett till att allt fler industrigrenar blir mer och mer forskningsberoende. Följaktligen präglas forskningspolitiken av ett allt större intresse för direkt samverkan mellan forskning och näringsliv, och samverkansformerna blir fler och fler och alltmer omfattande. Ännu innebär detta inte ett särskilt stort ekonomiskt inflytande för näringslivet. Grundforskningens integritet är ändå hotad, än så länge mest av utvecklingen på det politiska-ideologiska planet. Forskningen vid våra universitet och högskolor blir alltmer marknadsorienterad. En viktig faktor i detta är framväxten av s. k. teknikbyar och innovationscentra samt legaliseringen av forskares bisysslor. Här har kontrollmöjligheterna helt överlämnats till lokal nivå. Gränsen mellan forskning och företagande suddas ut. På det ideologiska planet vinner en uttalad konkurrens- och managementfilosofi insteg i fråga om ledning och styrning av högskolan. RRV talar om högskolan som en koncern. I LÄTU-reformens efterdyningar talas alltmer om ledarskap på institutionsnivån. Rektorer och dekaner skall tillsammans bilda en stark direktion inom högskolan, och utbildningsministern uttalar sig för en ny typ av högskolestyrelser. Krav på en förbättrad intern demokrati och kollektivt beslutsfattande har helt kommit i skymundan. 1 olika myndighetsrapporter och också i tankarna om förändringar av anslagssystemet framhålls det som positivt om högskolorna i större utsträckning kan konkurrera med varandra i fråga om forskare, studenter och om anslag och uppdrag. Lönesättningen av framför allt de högre tjänsterna blir alltmer marknadsorienterad. De s. k. marknadslönetilläggen innebär att näringslivet indirekt kommer att påverka lönesättningen inom högskolan. Det blir alltså näringslivets värderingar som kommer att gälla. Att regeringen inte är beredd att göra något radikalt åt kapitalets dominans i vad gäller makten över forsknings- och utvecklingsarbetet framgår tydligt av den gjorda överenskommelsen om affärsbankernas s. k. forskningsfonder, där kontrollen kommer att ligga kvar hos bankerna. Regeringen inser inte den politiska betydelsen på lång sikt av denna utveckling. I ett avsnitt i propositionen (s. 29 ff.) diskuteras förhållandet mellan grundforskning och företagen. Där betonas att forskningens integritet kan vara avgörande för industrins internationella konkurrenskraft. Den enda konkreta åtgärden som redovisas i detta avsnitt är just denna överenskommelse med affärsbankerna, som snarare stärker kapitalets 13 inflytande över grundforskningen. Denna motsägelse belyser på ett tydligt Mot. sätt regeringens brist på förmåga och vilja att ta sig an maktfrågorna inom ut)2 Det är vidare märkligt att en arbetarregering finner det självklart att kapitalet har en nästan total kontroll över tekniskt utvecklingsarbete i vårt land. ser det som en naturlig rollfördelning. Utvecklingen av nya produkter och nya organisationsformer är ett samhälleligt mycket strategiskt område som har effekter för såväl miljön som människan och produktionsförhållandena. För arbetarrörelsen bör det vara en viktig kampfråga att öka det demokratiska inflytandet över detta område. Det är dock i mycket en fråga om de klassmässiga styrkeförhållandena såväl nationellt som ute på arbetsplatserna. Ett tydligt exempel på såväl forskningens samhälleliga betydelse som kapitalets makt är de regionalpolitiska effekter vi kan se av industrins ökande forskningsberoende. Frånvaron av politiska åtgärder och demokratiskt inflytande gör att ett fåtal stora universitetsstäder expanderar kraftigt medan glesbygden utarmas alltmer. Polariseringen är om möjligt starkare nu än , då det endast är ett fåtal kommuner som expanderar kraftigt. Detta är effekten av att det är kapitalets behov av marknad och kommunikationer som fått styra utvecklingen. En av många nödvändiga motåtgärder är att stärka de regionala högskolornas forskningskompetens, men propositionen föreslår mycket litet på det området. Den alltmer forskningsberoende produktionen och forskningens ökade betydelse i samhället kräver en genomgripande analys av var makten över forskningen såväl ekonomiskt som ideologiskt ligger. Forskningen har en stor betydelse som produktionsfaktor. Detta lyser igenom i samtliga forskningspropositioner liksom i den allmänna debatten. 1 den aktuella forskningspropositionen handlar det såväl på kort som på lång sikt om den svenska industrins internationella konkurrensförmåga. När forskningens främsta uppgift är att utveckla nya tekniker, nya organisatoriska former, nya metoder och nya produkter, kort sagt vara en produktionsfaktor, då kan det vara en fördel med specialisering och profilering. Denna inriktning av forskningen premieras mer och mer. För kapitalet är det nödvändigt i dess jakt på nya produkter, nya marknader och högre profiter. har också denna specialisering och avskärmning drivits mycket långt. Vetenskapens roll som produktionsfaktor präglar särskilt teknik och naturvetenskap. Det är också denna typ av vetenskaper som resursmässigt prioriteras. Men all vetenskap har en annan sida. Det är att forskningen skapar sammanhang och förståelse. Forskningen sätter företeelser under kritisk granskning och ställer nya frågor. Den är nödvändig för att ta språng i den vetenskapliga utvecklingen liksom för människans förståelse av sig själv, naturen och samhället. De vetenskaper som har en sådan inriktning, bl. a. humaniora, tenderar att vara resursmässigt lågprioriterade. När regeringen nu äntligen satsar på kulturvetenskaperna, så är det välkommet, men motiven som anförs är grumliga. Propositionen talar om Mot. vikten av en levande kultur och människans behov av att vara nyfiken. gör att kulturvetenskaperna ses märkligt frikopplade och som något vi bara konsumerar. Deras karaktär av lyxartikel förstärks av att satsningen i stor utsträckning kan sägas betalas av våra elever i ungdomsskolan. Om man inte förstår kulturvetenskapernas och humanioras samhälleliga betydelse så hamnar de lätt i andra hand när resurserna inte räcker till. Det räcker med att studera jordbruksforskningen, energiforskningen och den militära forskningen och deras historia för att se vad en ensidig betoning av forskningen som produktionsfaktor kan ha för betydelse. Men det räcker inte med att skapa en bättre balans mellan de olika vetenskapsområdena. Det gäller också att stärka sambandet mellan de två sidor av forskningen vi visat på här, inom varje vetenskap, framför allt de vetenskaper som är inriktade på teknik och produktion. Detta återkommer vi till under avsnittet forskarnas ansvar. Forskningen som en vara Den tekniska utvecklingen men också de politiska förändringarna har medfört att forskningen i flera sammanhang börjar betraktas som en vara på en marknad. Högskolorna skall konkurrera med varandra och med industrin. Från borgerligt håll väcks förslag som leder i denna riktning. Resultaten av det tekniska utvecklingsarbetet inom industrin har länge betraktats som varor, men det uppstår problem när forskning och tillverkning inom många områden alltmer närmar sig varandra. I förekommer det att man söker patent på nya livsformer framtagna genom genmanipulation. En vara kan säljas och köpas på en marknad, och den är ägarens egendom. Forskningsresultat skall däremot vara samhällets egendom. Ägande och ekonomisk makt skall inte vara avgörande för vilka forskningsresultat som kommer ut i samhället för användning. Eftersom forskningsresultaten är nära förknippade med forskares kunskaper, så ligger det obehagligt nära till hands att också betrakta forskaren som en vara. På en marknad skall man i idealfallet konkurrera med andra, och för att vinna fördelar bör man hemlighålla vissa ting för andra. Forskning mår inte bra av att resultatet hemlighålls. I forskningspropositionen sägs bara att högskolan inte bör engagera sig i examensarbeten där sekretess krävs. Enligt vår mening bör det råda ett förbud mot sådant hemlighållande. I vad gäller forskningsresultat skall total öppenhet råda. Om forskningen är en vara kan den säljas och köpas utifrån ett privat vinstintresse. För forskningen kan en sådan bindning vara skadlig då det kan innebära att resultat som står i motsats till ägarens/forskarens vinstintresse hemlighålls eller snedvrids. Om forskningen är en vara blir den konjunkturberoende, vilket står i motsättning till dess behov av långsiktighet. Forskning som är en vara på en marknad blir känslig för den rådande efterfrågan/opinionen, vilket kan vara till skada för dess kritiska och framåtblickande funktion. Forskningen måste stå fri från en sådan press. Tendenserna till en marknadisering av forskningen måste därför motverkas på alla plan. Ytterst begränsas forskningen och forskarens frihet av dem som har makten att styra de ekonomiska resurserna till forskningen. Det är en grundläggande brist i såväl den aktuella propositionen som den allmänna debatten att maktfrågan knappast alls berörs. Delvis kan det bero på att maktfrågan går vida utanför vad som är möjligt att påverka med hjälp av forskningspolitiken. För forskningspolitiken är det dock en viktig uppgift att hävda forskningens integritet gentemot dem som har makten. Med integritet avser vi, förutom det som klassiskt brukar anges som forskningens frihet att fritt välja teori, metod, och att fritt presentera resultat, också att forskningen måste tillåtas hålla en distans till aktuella skeenden i samhället för att kritiskt kunna granska dem. Forskningen måste ges rätten att formulera ett problem till ett vetenskapligt problem som är forskningsbart. Forskaren skall ges utrymme att säga nej till ett projekt och kunna göra sin stämma hörd i debatten om hur resurserna skall användas. I den aktuella propositionen finns uttalanden som pekar på att regeringen förstått detta behov av integritet. Den relativt stora satsningen på grundforskningen visar att man menar allvar med dessa uttalanden. Problemet är att uttalandena är alltför allmänna, och regeringen går inte heller in på vilka hot mot integriteten som finns och från vilka håll i samhället den hotas. Vi tar här upp de två viktigaste hoten. Den kraftiga tillväxten av sektorsforskningen har inneburit att gränsen mellan statsapparat och forskning riskerar att suddas ut. Många forskningsinstitutioner har blivit alltför beroende av kortsiktiga statliga projektanslag, där forskningen mer liknar utredningsverksamhet. Många har reagerat mot detta hot, och regeringen riktar maningar till sektorsorganen att satsa mer på långsiktiga program. Frågan är om det räcker. Det finns en mängd små sektorsorgan som knappast har den storleken att de har möjlighet att finansiera fasta tjänster. Detta kräver en särskild granskning. Det andra området är högskolans förhållande till näringslivet. Samarbetsorgan och samarbetsformer har vuxit fram i snabb takt. En lagändring gör det möjligt för forskare att vara både forskare och företagare. Institutioner blir alltmer beroende av privata anslag och donationer till utrustning. I teknikbyar och innovationscentra sker en sammansmältning av forskningsintresse och företagsintresse. Propositionens insatser på grundforskningsområdet kan vara en välkommen motvikt till detta allt intimare samarbete, men frågan är om det räcker, och om det dessutom inte behövs vissa restriktioner och tydligare gränser för hur denna samverkan får ske. På ett annat område är avstånden till forskningen däremot för stora. Det gäller forskningens kontakt med vanliga människor och folkliga rörelser, samt dessas möjligheter att använda sig av den samlade forskningskompetensen. Den dåliga kontakten beror framför allt på att dessa intressenter inte har pengar. I ett i verklig mening demokratiskt samhälle borde det vara möjligt för ideella organisationer att ställa sina frågor och få hjälp med problem av forskarsamhället. Den forskningspolitiska uppgiften är här att skapa sådana möjligheter, naturligtvis med beaktande av forskningens integritetsbehov. En av de svagaste punkterna i forskningspropositionen är att kvinnoforsk- Ub2 ningen och jämställdhetsproblematiken endast berörs i förbigående och på ett mycket ytligt sätt. Högskolan är alltjämt i hög grad ett patriarkalt system. Kvinnorna utgör en liten minoritet av de forskarstuderande. En genomförd undersökning vid visar att många av de kvinnliga forskarstudenterna anser att det faktum att de är kvinnor försvårar deras situation som forskare. De anser sig vara systematiskt diskriminerade i vad gäller tjänster, arbetsrum, tillgång till datorer-ja t. o. m. skrivmaskiner. Ett radikalt program för att befrämja kvinnornas ställning inom forskarsamhället är mot denna bakgrund nödvändigt. För att bryta det patriarkala systemet måste också stödet till den fria och obundna kvinnoforskningen kraftigt öka. Om forskningen och forskare ges ett utrymme, en viss integritet, medför det också ett ansvar. Forskarens ansvar för de resultat som tas fram och vad de används till är en mycket diskuterad fråga. måste det politiska ansvaret betonas. Forskare kan inte beskyllas för förhållanden som beror på politiska beslut, även om dessa grundas på resultat av forskningen. Det finns inget enkelt svar på detta problem. Det är emellertid viktigt att forskaren når en ökad medvetenhet om forskningens betydelse i samhället. Det räcker inte med att som vi tidigare talat om se forskningen som en produktion av nytt vetande. Det är också nödvändigt att söka nå en förståelse av i vilka sammanhang forskningsresultat kan användas. Den allt starkare specialiseringen kräver en starkare betoning av helheten, och det måste ske framför allt genom förändringar i forskarutbildningens innehåll, där man lyfter fram det kritiska tänkandet, den etiska debatten och det samhälleliga sammanhang vari forskningen finns. En ökad medvetenhet kan också skapas om forskarsamhället ökar sina kontakter med vanliga människor, som är de som tar de direkta stötarna av politiska beslut och ekonomiska förändringar. har forskarsamhället sin dialog alltför mycket riktad uppåt, mot etablissemanget, medan vanliga människor på sin höjd är intressanta som forskningsobjekt. Det är hög tid att ändra på det förhållandet. I en rad andra vpk-motioner med anledning av forskningspropositionen framlägger vi förslag inom olika forskningsområden. De berör bl. a. miljöfrågorna, hälso- och sjukvården, industripolitiken och den tekniska forskningen, trafik- och jordbrukspolitiken. Här begränsar vi oss nu till förslag i vissa övergripande frågor samt frågor som ligger inom verksamhetsområde. Bankerna och forskningen, beskattning i stället för donation! I propositionen flaggar regeringen med en utlovad stordonation från bankerna, vilken rejält skall förbättra den materiella situationen för svensk forskning. förväntas bankerna skjuta till 600 milj. kr. Bakgrunden till donationen är minst sagt oklar. Misstanken ligger nära till hands att bankerna försöker köpa sig fria från en rimlig beskattning av de enorma vinster som de gjort . Oklarhet råder också om donationen verkligen kommer att uppgå till det utlovade beloppet. Vi känner inte heller till något om formerna för donationen. Men uppenbarligen kommer bankerna att via olika stiftelser få ett betydande inflytande över forskningen. Ett nytt allvarligt hot mot forskningens integritet kan uppstå. En del av bankernas övervinster bör användas för finansiering av forskningen. Så långt är vi överens med regeringen. Men detta skall ske genom en beskattning av bankerna och utan att dessa ges något inflytande över medlens användande. bör därför av regeringen begära förslag om skärpt beskattning av bankkapitalet, varvid minst 600 milj. kr. bör tillkomma forskningen . En av flera möjliga former för beskattningen är naturligtvis en realränteskatt. Öka stödet till kvinnliga forskare! Det behövs ett kraftigt ökat stöd till kvinnoforskningen. De Forumorganisationer som finns är mycket betydelsefulla för kvinnoforskningen. Om det finns en vilja att stödja kvinnoforskningen måste mer pengar och tjänster avsättas till Forum-organisationerna. Den ökning med . som regeringen föreslår till Forum för kvinnliga forskare är otillräcklig. Vi förordar att anvisar . utöver regeringens förslag. Det skulle också garantera att Kvinnovetenskaplig får stöd samt att pengar finns för en ny professur i kvinnoforskning. Några av de av regeringen föreslagna forskarassistenttjänsterna bör styras direkt till Forum för kvinnliga forskare. Även en del av de nya doktorandtjänsterna bör få någon form av anknytning till Forum för kvinnliga forskare, och för att verkligen ge kvinnoforskningen en ordentlig möjlighet till kvalificerat arbete föreslår vi att en professur i kvinnoforskning inrättas. Denna professur bör ha en nära anknytning till Forum för kvinnliga forskare. Likaså bör inriktningen på arbetet vägledas av Forum för kvinnliga forskare. Rekryteringen av kvinnliga forskarstuderande måste förbättras. Ett villkor för en ökad rekrytering är att arbetssituationen förbättras för de kvinnliga forskarna. För de kvinnliga doktoranderna är handledningen ett stort problem. Det råder en oerhört stor brist på handledare, och det finns mycket få som har förståelse för kvinnliga forskares speciella situation. Ännu färre förstår något om kvinnoforskning. a. därför är det viktigt att ta hänsyn till könsfördelningen vid tillsättandet av forskarassistenttjänster och doktorandtjänster. Forskning vid mindre högskolor i regionalpolitikens tjänst! Nationella resurser brukar i bästa fall fördelas efter behov i landet. Man kan dock konstatera att när det gäller den forskningspolitiska resursfördelningen kommer de små och medelstora högskolorna i kläm. Denna situation har sitt ursprung i en snedvriden och gammal uppfattning om förutsättningarna för en kvalitativt avancerad forskning. Utvecklingen inom informationsteknologin innebär att de lokalmässiga villkoren för forskningsverksamhet förändrats på ett radikalt sätt. Denna teknik utnyttjas för forskning utanför de traditionella forskningsorterna.