ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02So486 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: So486 m. fl. (m) Klamydiaundersökning av ungdomar I en redovisning av skolhälsovårdens verksamhet i av skolöverläkaren konstateras att den intracellulära bekterien Klamydia trakomatis i smittskyddskommitténs betänkande (SOU 1985:371) betecknats som ett folkhälsoproblem. Klamydiainfektion är omkring tio gånger vanligare än gonorré. I två trededelar förlöper infektionen utan symtom. Biverkningarna är av samma allvarliga karaktär som vid gonorré. I syfte att analysera frekvensen av klamydia bland skolfickor i befanns det att av de undersökta flickorna som debuterat sexuellt var bärare av klamydiabakterien utan att veta om det. Det finns tyvärr anledning förmoda att en liknande situation som den från redovisade råder i övriga delar av landet. Infektion på grund av klamydiabakterien kan lätt konstateras genom en provtagning. Kostnaden för ett prov på flickor är ca . Medicineringen utgörs av antibiotika i för båda parter. De smittade för smittan vidare utan att veta om att de själva är smittbärare i de flesta fall. Merparten av flickorna löper risk att drabbas av framtida men som äggledarinflammation, som i sin tur kan leda till inferilitet. De drabbade kan behöva genomgå fertilitetsutredningar och refertilitetsoperationer. Dessa sjukdomstillstånd och utredningar innebär stort personligt lidande och höga kostnader för samhället. erbjuder vårdcentralerna klamydiaprov för män, medan inte alla gör det för kvinnor. Preventivmedelsmottagningen har ej rätt att ta klamydiaprov. Då det är av största vikt att de smittade får adekvat vård på ett tidigt stadium borde sådana test kunna utföras i samband med besök på t. ex. skolornas ungdomsmottagning. Det är viktigt att det finns kostnadsfri undersökningsmöjlighet för både pojkar och flickor och att god information ges till alla. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär att får i uppdrag att undersöka möjligheten att erbjuda ungdomar att kostnadsfritt genomgå ett frivilligt klamydiaprov, 2. att hos regeringen begär att får i uppdrag att informera ungdomarna om klamydiainfektionen och dess långsiktiga effekter. () () 1986/87 So486
mot · GA02So487 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So487 Rätten att utprova och ordinera synhjälpmedel Endast legitimerade optiker med särskild av utfärdad behörighet och läkare äger utprova, tillpassa och tillhandahålla kontaktlinser. När det gäller att utprova och ordinera vanliga glasögon finns inga särskilda föreskrifter, utan det förekommer att detta ombesörjs av personer som varken är legitimerade optiker eller läkare. De legitimerade optikerna utför av alla synundersökningar som leder fram till ordination av synhjälpmedel. Resten görs till största delen av läkare. utförs dock av personer, självständigt verksamma, som vare sig är legitimerade optiker eller läkare. Legitimationen utgör en myndighetsgaranti för att vederbörande erhållit en för sitt yrke kvalificerad utbildning. De legitimerade optikerna lyder också under tillsynslagen och utfärdar föreskrifter om åligganden för legitimerade optiker. När människor vänder sig till en optiker för undersökning och ordination visar de ett förtroende. Optikerlegitimationen är en minsta garanti för den enskilde. Felordinerade glasögon kan ge problem och obehag. Allvarligast är dock om ögonsjukdomar missbedöms eller missas och om man i sådana fall inte får remiss till ögonläkare. Detta kan förvärra sjukdomen och förorsaka den enskilde stor skada. Det är angeläget att rätten att utprova och ordinera synhjälpmedel begränsas till legitimerade optiker resp. läkare. Rätten att sälja glasögonbågar o.d. skall dock självfallet inte omfattas av begränsningen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att rätten att utprova och ordinera synhjälpmedel bör begränsas till legitimerade optiker resp. läkare.
mot · GA02So490 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So490 m. fl. (fp) Läkarrekryteringen till glesbygd Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Sf349 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om åtgärder för att stimulera läkarrekryteringen till glesbygd. () ()
mot · GA02So601 · 1987-01-13 00:00:00 — Motion till 1986/87: S06OI Utbetalningen av bidragsförskott och barnbidrag vid byte av vårdnadshavare Nuvarande regler för utbetalning av bidragsförskott och barnbidrag kan vid byte av vårdnadshavare förorsaka ekonomiska problem för den vid tillfället underhållsskyldige. Det förekommer inte sällan att ett barn på egen begäran och med vårdnadshavarens medgivande (behövs i regel inget medgivande från vårdnadshavaren) flyttar till den underhållsskyldige. Denne vänder sig då till tingsrätten med ansökan om att få vårdnaden om barnet tilldömd sig. Detta kan i många fall innebära att barnet och den underhållsskyldige, som ansökt om vårdnaden, , ofta , kan stå utan såväl bidragsförskott som barnbidrag. Dessa bidrag betalas nämligen fortfarande ut till den som juridiskt har vårdnadsansvaret. Ofta tar efter det att ansökan om flyttningen inlämnats till tingsrätten innan vårdnadsmålet kommer upp till behandling i rätten. En så utan reglering av dessa bidrag kan för många, särskilt studerande och låginkomsttagare, innebära större eller mindre ekonomiska problem. Även om möjligheterna till gemensam vårdnad inneburit en förbättring av situationen kvarstår problemet i många fall. Så länge dom inte fallit i vårdnadsmål betalas bidragen ut till den juridiske vårdnadshavaren". En möjlighet att lösa problemet kan vara att byte av vårdnadshavare obligatoriskt skall anmälas till , varefter utbetalningar av bidragsförskott och barnbidrag innehålles till dess dom fallit och det bekräftats vem som är vårdnadshavare. När domen vunnit laga kraft betalas sedan bidragen ut retroaktivt till den nya vårdnadshavaren fr. o. m. det datum som barnet flyttade till denne. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om ändrade utbetalningsregler för bidragsförskott och barnbidrag vid fall av byte av vårdnadshavare. (5) () 1986/87 S06O1-604 1 1986187.3 sami.
mot · GA02So604 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So604 m. fl. (s) Barnomsorg på obekväma tider Arbete på obekväma tider ökar. Inom vården har det alltid behövts att anställda arbetar dygnet runt, men framför allt inom handeln har borttagandet av affärstidslagen inneburit ökat öppethållande och söndagsöppna butiker. Detta har inneburit allt större olägenheter för anställda med små barn. Inom handeln arbetar på deltid, och barn till dessa utestängs automatiskt från de kommunala daghemmen. Många av dessa är ensamstående mammor. Kommunerna har allt större svårigheter att rekrytera "dagmammor som ställer upp på sena kvällar. Detta skapar ytterligare svårigheter att lösa problemen för de deltidsarbetande som arbetar på obekväma tider. För att skapa rättvisa när det gäller barnomsorgen och för att alla barn också skall få tillgång till den pedagogiska stimulans som en barnomsorg organiserad av samhället eller i kooperativ kan ge måste statsbidragsbestämmelserna anpassas till de förändringar som sker i samhället. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att en översyn av statsbidragsbestämmelserna sker för barnomsorgen så att de bättre anpassas till det nya arbetslivsmönstret. (5) (5) () (5)
mot · GA02So606 · 1987-01-14 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So606 och () Barnbidraget vid längre utlandsvistelse Det är angeläget att underlätta ideellt biståndsarbete i utvecklingsländerna. Rätten till barnbidrag för medföljande barn till anställda hos trossamfund och andra ideella organisationer är en viktig del av detta. beslutade att 1 § lagen om allmänna barnbidrag skulle ändras på så sätt att det fr. o.m. gäller en principiell ettårsgräns för barnbidrag under vistelse utomlands (prop. 1984/85:39, 6). Om vistelsen är avsedd att vara än skall alltså barnbidrag inte utgå. För barn till statligt anställda som utför arbete utomlands gäller ingen tidsbegränsning. För barn till svenska missionärer och präster gäller liksom tidigare en treårsgräns, vilket före lagändringen gällde som allmän huvudregel. Missionsarbete och ideellt biståndsarbete företer i betydande utsträckning likheter vad gäller såväl arbetsinnehåll som organisationsbakgrund. Det är därför önskvärt att likställa olika typer av ideellt biståndsarbete. Samma förmåner bör utgå till alla som är anställda av ett svenskt trossamfund eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet i utvecklingsländerna. gäller dock en treårsgräns för svenska missionärer och präster, ett steg i rätt riktning, men för övriga anställda hos trossamfund och övriga ideella biståndsarbetare gäller inte denna treårsgräns. De volontärbidrag som SIDA administrerar utjämnar inte de ekonomiska skillnader som detta skapar. Den treårsgräns som gäller för barnbidrag för barn till präster och missionärer bör därför utsträckas till att gälla för barn till personer som är anställda av , svenska trossamfund eller till ett sådant samfund knutet organ eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet. Därmed kan barnbidrag utgå för medföljande barn till dessa under utlandsvistelser som inte avses vara längre än . bör i samråd med SIDA upprätta en förteckning över ideella organisationer som har en uppbyggd och fungerande biståndsverksamhet till ledning för försäkringskassorna. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i den nu gällande 1 § i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag att treårsgränsen kommer att gälla för alla som är anställda av , svenska trossamfund eller till sådant samfund knutet organ eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet. 1986/87 S06O6
mot · GA02So612 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87: So612 och () Förlängt bidragsförskott för studerande Enligt gällande bestämmelser för rätt till förlängt bidragsförskott krävs bl. a. att barnet varaktigt bor tillsammans med någon som var vårdnadshavare för barnet när det fyllde (3 § FBDFL). Departementschefen säger i regeringens proposition 1984/85:39 beträffande vilka som skall omfattas av det förlängda bidragsförskottet följande: Bakgrunden till reformen är att den i allmänhet svagare familjeekonomin hos ensamföräldrarna sannolikt försvårar för deras barn att fortsätta gymnasiestudier . Syftet bör därför vara att förstärka deras familjeekonomi. Departementschefen säger vidare i propositionen: I vissa fall har barnet en annan rättslig vårdnadshavare än en förälder. Bidragsförskott kan i dessa fall utgå i förhållande till båda föräldrarna med sammantaget av basbeloppet. Den rättsliga vårdnadshavaren kan ha även den faktiska vårdnaden genom att ha barnet hos sig. Enligt min mening bör också i sådana fall målsättningen vara att underlätta familjens möjligheter att låta den som fyllt fortsätta gymnasiestudierna med hjälp av förlängt bidragsförskott. Sådant förskott bör alltså kunna utgå i det fall den unge bor kvar hos den tidigare vårdnadshavaren. Sammantaget har jag funnit att det nu föreslagna förlängda bidragsförskottet bör kunna utgå till de barn som bor ihop med den ene av sina föräldrar eller som bor kvar hos den som var vårdnadshavare när barnet fyllde . Den grupp unga människor propositionen inte talar om är de som har haft en särskilt förordnad förmyndare. Om förmyndaren, som tillika har varit rättslig vårdnadshavare, inte har haft barnet boende hos sig, utan barnet har varit familjehemsplacerat enligt 6 §, kan inte förlängt bidragsförskott för studerande utgå med nuvarande lagtext. Det innebär för denna 18-åring att den särskilt förordnade förmyndaren entledigas och att biståndet enligt 6 § socialtjänstlagen i form av familjehemsplacering ofta upphör i och med 18-årsdagen. Samhällets skyddsnät försvinner som den unge förväntas klara sin ekonomi själv och i detta fall utan förlängt bidragsförskott för studerande. Det kan bli ekonomiskt synnerligen betungande för den unge, som inte har eget kapital. Eftersom bakgrunden till reformen beträffande förlängt bidragsförskott för studerande var att stärka svaga familjeekonomier, för att underlätta fortsatta gymnasiestudier , synes det oss rimligt och angeläget att även den grupp 18-åringar som har haft särskilt förordnad förmyndare och varit familjehemsplacerade skall omfattas av rätten till förlängt bidragsförskott för studerande. Regeringen har tillsatt en utredning med uppgift att göra en översyn av reglerna för underhållsbidrag och bidragsförskott (dir. 1986:30). Det torde vara en lämplig uppgift för denna utredning att närmare studera det ovan aktualiserade problemet och föreslå erforderliga åtgärder för att lösa detsamma. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi därför att beslutar hemställa hos regeringen att motionen överlämnas till utredningen om en översyn av reglerna för underhållsbidrag och bidragsförskott (dir. 1986:30) för beaktande. () () 1986/87 So612
mot · GA02So613 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87:So613 (s) Hemspråksträning i förskolan har beslutat att permanenta hemspråksundervisningen. Därmed har man fastslagit principen om aktiv tvåspråkighet, som bl. a. betyder att invandrarbarnen kan få sin grundskoleutbildning på låg- och mellanstadiet i hemspråksklasser. Alla utredningar (1975 invandrargruppen, 1982 språkminoriteter i förskoleåldern och 1983 språk- och kulturarvsutredning) har föreslagit att samhällets resurser för hemspråksstöd i första hand skulle satsas i förskolan och att kontinuiteten är viktig mellan förskolans hemspråksträning och skolans hemspråksundervisning. I en proposition 1975/76 föreslogs att kommunerna skulle vara skyldiga att anordna hemspråksträning för sexåriga barn. beslöt enligt propositionens förslag, men skyldigheten att anordna hemspråksträning i förskolan skulle inte regleras genom lag. beslöt således 1977 om statsbidrag för hemspråksträning i förskolan för sexåriga barn. 1979 beslutade om statsbidrag för hemspråksträning för femåriga barn i förskolan. Regeringens proposition 1985/86:100 baserades på språk- och kulturarvsutredningens förslag, men när det gäller förskolan innebar propositionen och beslut att hemspråket i förskolan fortfarande inte reglerades i lag. Den svenska invandrar- och minoritetspolitiken syftar till att skapa jämlikhet och samverkan mellan invandrare, minoriteter och majoritetsbefolkningen samt valfrihet för att bevara och utveckla den egna kulturen. I råd, Arbetsplan för förskolan, kan läsas följande: 1 praktiken borde föräldrarna ges möjlighet att välja formen för barnens förskolevistelse och hemspråksstöd om valfrihetsmålet skall uppfyllas. Kunskaper om föräldrarnas språk och kultur är en förutsättning för att barnen själva skall kunna välja vad de vill behålla av ursprungskulturen och införliva detta med svensk kultur. Det har emellertid visat sig att riktig valfrihet inte existerar. har flera kommuner lågprioriterat invandrarbarnens hemspråksträning, och detta har inneburit att man har avvecklat eller inte startat hemspråksträningen i förskolan. Som vi nämnt har invandrarbarnens hemspråksstöd inte reglerats i lagen. beslut, råd och rekommendationer eller socialtjänstlagen är inte bindande. Kommuner har tagit nämnda för invandrarbarnen negativa beslut trots att några omöjliga hinder inte har förelegat för anordnandet av hemspråksträning i förskolan. har beslutat att barnomsorgen skall byggas ut så att alla barn bereds plats inom barnomsorgen . föreslår i årets budget att bidrag skall utgå för samtliga barn i förskoleåldern som får hemspråksträning. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att som sin mening ger regeringen till känna att statsbidrag och skyldighet att anordna hemspråksträning regleras i lag. () () 1986/87 So613
mot · GA02So618 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87:So618 och () Ändring i lagen om allmänna barnbidrag Enligt bestämmelserna i 1 § andra stycket lagen om allmänna barnbidrag skall allmänt barnbidrag utgå till här i riket bosatt barn, som icke är svensk medborgare, såframt barnet fostras av någon som är bosatt och mantalsskriven i riket eller och barnet eller endera av dess föräldrar vistats i riket. För att barnbidrag skall kunna betalas ut krävs, förutom att förutsättningarna enligt 1 § lagen om allmänna barnbidrag är uppfyllda, också att det finns betalningsmottagare enligt 4 § nämnda lag. Det är inte ovanligt att utländska barn bor i hos någon broder/syster eller annan släkting, medan föräldrarna eller föräldern bor kvar i hemlandet. Dessa barn kan inte få barnbidrag, trots att de är permanent bosatta här i landet. Problemet skulle vara löst om en särskild förordnad förmyndare tillika vårdnadshavare hade kunnat utses för dessa barn, men det är normalt inte möjligt så länge någon av föräldrarna är i livet. I stället brukar man vid behov utse en god man, men denna kan inte söka och uppbära barnbidrag för barnet. Det krävs en ändring i lagen om allmänna barnbidrag för att åstadkomma lika rättigheter för i riket bosatta barn. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om ändring i lagen om allmänna barnbidrag.
mot · GA02So619 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:So619 m. fl. (s) Statsbidrag till alternativ barnomsorg Riktlinjer har antagits för en utbyggnad av barnomsorgen. Dessa innebär inte enbart en rätt för alla barn att delta i den kommunala barnomsorgsverksamheten utan också att en god barnomsorg skall erbjudas alla barn och därmed befrämja en bra uppväxtmiljö för dem. Kommunerna har ansvaret för barnomsorgsverksamheten och skall genom en flexibel resursfördelning kunna styra resurser dit de bäst behövs. Men friheten för kommunerna har på sina håll inneburit att statsbidragsreglerna utnyttjats på så sätt att utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen hållits tillbaka. Inom vissa kommuner görs en omfördelning så till vida att man tar medel från befintlig barnomsorgsverksamhet och överför till alternativ barnomsorg. Det har skett en prioritering av alternativ barnomsorgsverksamhet, som en generell överinskrivning av barn i den kommunala barnomsorgen har medfört kvalitetsförsämringar. De alternativa barnomsorgsverksamheterna finns upptagna i kommunernas barnomsorgsplaner, men i flera fall uppfylls inte de krav som finns för motsvarande verksamhet. De tar inte emot små barn, ej heller de barn som behöver omsorg eller barn med särskilda behov. Genom begränsat öppethållande och ej så personalkrävande barngrupper kan kostnaderna reduceras, och eftersom samma statsbidrag utgår kan det ifrågasättas om inte verksamheten ger vinst. Exempel kan nämnas att i en av dessa alternativa verksamheter stadgas att om daghemmet skulle läggas ned, skall överskottet tillfalla ordföranden i föreningen. Rätten att erhålla plats gäller bara för vissa barn, eftersom flera alternativa barnomsorgsverksamheter inte tar emot barn från den kommunala kön och har en sådan taxesättning som ej överensstämmer med den kommunala. Likaledes kommer de barn som ej har föräldrar som kan ställa upp i de olika verksamheterna att få stå tillbaka då det gäller rätt till en plats. Solidaritet och rättvisa präglar då inte längre barnomsorgen i dess helhet. Om en god barnomsorg skall kunna erbjudas alla barn måste alla bidragsberättigade barnomsorgsformer arbeta efter samma förutsättningar. Det kan inte vara rimligt att statsbidrag utgår till verksamheter som inte ger alla barn rätt till plats. Den kommunala friheten får inte gå ut över barnen, utan det krävs en översyn av statsbidragen. Ett differentierat statsbidragssystem skulle kunna motverka en segregation och bidra till en utbyggnad av barnomsorg för alla barn. Det krävs också en bättre kontroll och uppföljning av statsbidragen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om villkoren för och fördelningen av statsbidrag till alternativa barnomsorgsformer. 1986/87 So619 () ()
mot · GA02So620 · 1987-01-18 00:00:00 — Motion till 1986/87: So620 i och (c) Rättvisare statsbidrag till barnomsorgen i Arbetsgivaravgifter försvinner ur länet. Arbetsgivarna i betalar via sina arbetsgivaravgifter in stora summor till staten i form av barnomsorgsavgift. får vi statsbidrag till kommunerna just för barnomsorg. 1985 innebar detta att man från länet betalade in till staten 247 milj. kr. Det är 30,9 milj. kr. mer än vi fick tillbaka till våra kommuner. Skälet till detta är den konstruktion på statsbidraget som finns. Det är uppbyggt så att orter som starkt byggt ut sin barnomsorg får högre statsbidrag. Det är också exempel på hur statsbidragskonstruktionerna medvetet tar resurser från andra regioner än storstadsregionerna. Vid en närmare analys av hur staten fördelar sina insatser till barnfamiljerna ges i bilagan en bild av hur orättvist systemet fungerar. I fick barnomsorgen . per barn i statsbidrag för barn , . erhöll barn i barnomsorg i i genomsnitt endast . 11, ex. och fick man . I var bidraget . I erhöll man . Reglerna ger alltså olyckliga effekter, och i vårt län slår det hårdast i dessa fyra Hälsingekommuner. Barnomsorgen i värderas alltså med ca . mindre per barn än den värderas i . Även om man ser på , som fick . per barn, är barnen i . dyrare att underhålla för staten. Om man utgick från att barnfamiljerna i skulle få samma ekonomiska stöd som barnen har i , skulle länet ha tillförts ca 675 milj. kr. mer och resp. 1985 ännu mer. Denna barnomsorgsavgift kan därför ses som ett exempel på hur de svagare regionerna åderlåts på kapital och verkar utgöra en dold del i den regionalpolitik som förs mot t. ex. Norrlandslänen. Det är viktigt för kommuner att vi får ett bättre och rättvisare statsbidragssystem än vad vi har . Med anledning av vad som anförts föreslår vi att begär att regeringen utformar ett statsbidragssystem för barnomsorgen så att nuvarande orättvisor upphör. () (c) 1986/87 So620 Statsbidrag och inbetalade barnomsorgsavgifter för barnomsorgen i Erhållet driftbidrag totalt milj. kr. Inbetald barnomsorgsavgift milj. kr.