mot · GA02sk162 · 1987-05-08 00:00:00 — Motion till 1986/87:Skl62 Ny organisation för folkbokföring (prop. 1986/87:158) I propositionen framlägger regeringen det uppseendeväckande och kontroversiella förslaget att ansvaret för folkbokföringen skall överföras från ca 1500 pastorsämbeten till de 120 lokala skattemyndigheterna. Det är synnerligen anmärkningsvärt att regeringen nu - utan brett politiskt stöd och utan stöd av kyrkomötet - vill avskaffa ett hävdvunnet och oklanderligt skött och fungerande system. Några sakliga skäl för förändringen redovisas inte i propositionen, varför man närmast måste dra den slutsatsen att förslaget är framlagt som ett led i att successivt begränsa uppgifter och människors kontakt med kyrkan med målsättning att skilja kyrkan från staten. riksdagsgrupp kommer att i partimotion yrka avslag på förslaget i propositionen. a. med hänsyn till det sätt på vilket remissyttrandet från , bakom vilket jag står i egenskap av ledamot av verkets styrelse, redovisas i propositionen väcker jag denna särskilda motion. Jag vill här dels redovisa det verkliga innehållet i nämnda remissyttrande, dels även kort ange vilka följder regeringens centraliseringsförslag får för servicen i mitt hemlandskap . Vid utredningar och överväganden om folkbokföringens framtid har tre olika förslag framkommit, nämligen dels att behåller uppgifterna ungefär enligt nuvarande system, dels överföring till försäkringskassorna, dels också överföring till de lokala skattemyndigheterna. I propositionen redovisas under punkten 4 remissinstanser och deras huvudsakliga inställning till förslagen i såväl folkbokföringskommittés betänkande SOU 1981:101 som statskontorets rapport 1984:42. På s. 30 anges att () ansluter sig till folkbokföringskommittés bedömning att övervägande skäl talar för att folkbokföringen förs över till de allmänna försäkringskassorna. Verksamhetsmässiga och servicemässiga skäl talar för en sådan lösning. Dessa aspekter stöds av att handläggningen blir billigare och en sådan lösning ligger också i linje med statsmakternas regionalpolitiska intentioner. Alla som läser detta måste få intrycket att i sitt yttrande förordade att folkbokföringen skulle föras över från kyrkan till försäkringskassorna. Men vad framhöll var att vid eventuell omorganisation skulle försäkringskassorna vara ett bättre alternativ än de lokala skattemyndigheterna. remissyttrande inleddes nämligen med följande sammanfattning. RFV ansluter sig till folkbokföringskommitténs bedömning att övervägande skäl talar för att fokbokföringen vid en eventuell omorganisation bör föras över till de allmänna försäkringskassorna. Bland annat verksamhetsmässiga och servicemässiga skäl talar för en sådan organisatorisk lösning. Dessa aspekter stöds av att handläggningen blir billigare och att en sådan lösning ligger i linje med statsmakternas regionalpolitiska intentioner och även stöder utvecklingen inom socialförsäkringsadministrationen. RFV anser att socialförsäkringsadministrationen är väl lämpad att handha folkbokföringsadministrationen. Med undantag av att det är vid eventuell omorganisation som förordar överföring av folkbokföringen till försäkringskassorna är redovisningen i propositionen av detta remissyttrande utan anmärkning. Men eftersom den avgörande frågan både för oss riksdagsledamöter och för övriga nu är om en överföring av folkbokföringen ifrån kyrkan skall ske eller ej är det synnerligen tendentiöst att redovisa ett remissyttrande på det sätt som gjorts i propositionen. Som riksdagsmän är det vår uppgift att granska regeringens propositioner. Även om det ibland kommer flera tiotals propositioner har vi ledamöter endast på oss att granska propositionerna och väcka eventuella motioner i anledning av dessa. För att vi skall ha någon som helst möjlighet att göra detta måste vi kunna lita på att redovisningarna i propositionerna är korrekta och opartiska. Vi ledamöter skall t. ex. inte behöva gå till resp. remissyttrande, som det dessutom dröjer att få, för att jämföra om det redovisats korrekt i propositionen. Jag återkommer till den nu aktuella propositionen. Här har alltså en avgörande förutsättning i remissyttrande uteslutits så att alla läsarna skall få intrycket att verket förordat att kyrkan skulle förlora uppgiften att handha folkbokföringen. 1 stället är det genomgående temat i yttrande att verket finner det såväl ekonomiskt som servicemässigt och regionalpolitisk! bättre att folkbokföringen handhas av de allmänna försäkringskassornas cirka 450 lokalkontor än av de 120 lokala skattemyndigheterna. Däremot tar inte verket ställning till frågan om någon omorganisation borde ske. Huruvida övriga remissyttranden redovisats korrekt har jag inte haft möjlighet att kontrollera. Som jag inledningsvis nämnt kommer ett genomförande av regeringens förslag att leda till en enorm centralisering genom att folkbokföringen skall handhas på mindre än en tiondel av antalet orter mot . Jag vill ta mitt eget hemlandskap som exempel. Landskapet består av tjugo församlingar och har nära 125 000 invånare. Jämfört med församlingsstrukturen i är alltså inte våra församlingar speciellt små. 1986/87 Sk 162 Från att folkbokföringen nu sköts på tjugo olika platser vill regeringen centralisera den till landskapets enda lokala skattemyndighet i . Att detta kommer att innebära en i hög grad försämrad service och personkännedom är självklart. Dessutom bortfaller viktiga arbetstillfällen, främst för kvinnor och i stor utsträckning just i bygder med stor brist på sysselsättning. I den regionalpolitiska propositionen 1984/85:115 uttalades bl. a. att det regionalpolitiska arbetet bör inriktas på att skapa förutsättningar för en balanserad befolkningsutveckling i olika delar av landet och ge människorna tillgång till bl. a. arbete och service var i landet de än bor. Att centralisera folkbokföringen enligt regeringens förslag strider klart emot dessa riktlinjer. Vilka konsekvenser regeringsförslaget får för församlingarna och deras personal beaktas inte i propositionen. Över huvud taget synes inte kyrkans situation ha beaktats vid regeringens ställningstagande i folkbokföringsfrågan. Propositionen kommer från och något samråd med det för kyrkoärenden ansvariga statsrådet omnämns inte i propositionen. Några bärande sakliga motiv föreligger inte för det i förevarande proposition framlagda förslaget, vilket därför bör avslå. Jag vill kort ange några särskilda skäl för avslag, nämligen o ett väl fungerande och hävdvunnet system avskaffas, o servicen försämras i mycket hög grad, o arbetstillfällen i sysselsättningssvaga områden upphör, o förslaget strider mot de regionalpolitiska strävandena, o de sammanlagda kostnaderna för samhället och kyrkan ökar, o har genom kyrkomöte uttalat sig emot reformen, o en för kyrkan betydelsefull förändring föreslås utan bred politisk enighet, o begränsningen av kyrkans uppgifter kan vara steg på vägen mot ett skiljande av kyrkan från staten. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar avslå proposition 1986/87:158. 1986/87 Skl62