mot · GA02Kr245 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Kr245 m. fl. Stödet till regional kulturverksamhet Kultur är uttryck för människors samlade erfarenheter och kunskap. Att få ta del av kulturutbudet och få möjlighet att själv utvecklas kulturellt är en rättighet som alla kan kräva och handlar i grunden om livskvalitet. Men denna möjlighet är beroende av var man bor och vilken samhällsklass man tillhör. Fördelningen av kulturresurserna och uppsökande verksamhet är därför en viktig fråga att diskutera kring och lösa för att uppnå kulturell jämlikhet. Landets 284 kommuners kulturanslag varierade 1982 . (Enligt utredningen , staten och kulturpolitiken, Rapport från 1984:3.) Vpk har länge hävdat att man måste garantera en jämn kulturell nivå kommunerna emellan och förbättrade betingelser för en kraftfull utveckling av deras kulturliv. Det är också av betydelse hur det statliga stödet till kulturen utformas och fördelas. Garantier måste ges för att kulturutbudet skall nå så många människor som möjligt. Kulturministern deklarerade att statens kulturpolitiska strävanden borde inriktas på att bl. a. bygga ut kulturverksamheten i underförsörjda regioner. I årets budgetproposition säger kulturministern: kulturpolitiken har viktiga bidrag att lämna till strävandena att åstadkomma rättvisa mellan olika delar av landet och en balanserad regional utveckling. Detta håller vpk med om i alla delar. Kulturministern säger vidare att det gäller att bryta storstadsdominansen i kulturlivet och fördela resurserna på ett rättvisare sätt. Vpk anser att den storstadsdominans som framför allt bör brytas, gäller gentemot övriga landet inkl. storstäderna och . En tabell över årets bidragsfördelning inom teater, dans och musik ger följande resultat. Stöd till med omnejd Stöd till övriga landet 6 165 milj. kr. ') 122 050 milj. kr. Regionala och lokala teater-, dansoch musikinstitutioner 80 166 2) Vissa bidrag till teater-, dans- och musikverksamhet ') Bidrag till och dansverksamhet i Cirkus. 2) Räknat på schablonbeloppen i grundbidragen. I förra årets budgetproposition var fördelningen kontra landet i övrigt resp. . I årets budget har förhållandena förändrats till fördel. Slutsifforna stannar på för och för landet i övrigt. Detta anser vi vara ett stort steg tillbaka från målsättningen att ge rättvisa mellan olika delar av landet och en balanserad regional utveckling. Slutsummorna i tabellen är baserade på schablonmässiga grundbelopp. Om man studerar detaljerna i bidragsfördelningen finner man att lokala institutioner oftast får fler grundbelopp än motsvarande verksamheter ute i landet. Speciellt är missgynnat. får 280 grundbelopp, får 191, medan får 352. Detta kan dock förklaras med att också spelar vissa lyriska verk. Den lyriska teatern i får för sin verksamhet 280 grundbelopp, dvs. samma som i , som bara har dramatiska verk. får 170,5 grundbelopp medan motsvarande antal för är 105,5. Stiftelsen i får 37 grundbelopp, medan motsvarande verksamhet i landet i övrigt får mellan 3 och 5 grundbelopp. Generellt kan sägas att man överbetonar lokala verksamhets betydelse gentemot det övriga landets. Bidraget till de fria teater-, dans- och musikinstitutionerna uppgår enligt propositionen till 35 675 milj. kr. Av erfarenhet vet man att det av dessa pengar går mycket till , då dessa kommuner har lättare än landets övriga att ge kommunalt stöd, eftersom de slipper ansvaret för den tunga kulturen i regionen. De större kommunernas teater-, dans- och musikinstitutioner har ett regionalt ansvar för en större grupp människor än kommunens egna innevånare. Som exempel kan nämnas att Göteborgsinstitutionerna, framför allt inom den lyriska teatern, betjänar ca 2 miljoner västsvenskar. Statsbidragsdelen av dessa institutioners totala resurser har minskat och därmed behövs ett större kommunalt stöd för verksamheten eller så måste de ta ett högre biljettpris för sina föreställningar. Som exempel kan följande tabell visa relativa siffror. ') Obs! Exklusive turnékostnader, inkl. En budget som fått ökad belastning bl. a. på grund av minskade statsbidrag och generella indragningar av kommunala medel till staten, innebär ett minskat utrymme för kulturaktiviteter såsom uppsökande verksamhet, fria gruppers behov osv. Höjda biljettpriser är ett ur fördelningssynpunkt otillfredsställande sätt att lösa finansieringen. Biljettpriset har större betydelse för de grupper av innevånare vpk vill nå och särskilt har betonat kulturbehovet för. Inom området museer och utställningar konstaterade vpk i förra årets riksdagsmotion att av det statliga stödet stannade i . Övriga landet fick dela på återstående , trots kulturministerns uttalade målsättning om en rättvis regional fördelning. I årets budgetproposition är fördelningen följande: Stöd till med omnejd Stöd till övriga landet Statliga museer Livrustkammaren, , Bidrag, vissa museer 5 164 b) 1 600 c) 20 880 d) a) Kulturarvet i b) Arbetets museum och Zornsamlingama d) Har verksamhet även i huvudkommunen I årets budget har det blivit en liten men märkbar förändring till fördel för stödet för den regionala verksamheten utanför . får medan landet i övrigt får dela på av de statliga resurserna till museiverksamhet och utställningar. Det är en bra utveckling. Dock har kulturministern inte beaktat och museers speciella situation. För att exemplifiera med museer och dess organisation med nio museer, alla med speciella inriktningar och ämnesområden, är de vad gäller kvalitet i betydande delar jämförbara med motsvarande helt statligt finansierade riksmuseer. Samlingarna vid museer belyser vidsträckta geografiska perspektiv. Det museets material utgör källa till kunskapen om de kulturella förhållandena i olika delar av världen. som har ett omfattande svenskt material har dessutom viktiga samlingar från andra delar av världen. I praktiken råder en uppdelning mellan och museer. Uppdelningen innebär att inte behöver svara för någon insamling i utan kan koncentrera sina insatser på övriga delar av landet. Samlingarna i det historiska och i det arkeologiska museet har sitt ursprung från olika delar av . brukar framhålla att det är vårt lands enda specialmuseum för arkeologi. och har en internationell inriktning med samlingar som belyser konstens utveckling i västvärlden, som även har ett rikt övrigt material bl. a. från . Ett viktigt inslag i den utåtriktade verksamhet som bedrivs vid museer är de större utställningar som kan visas i det internationella samarbetet mellan museerna. museer har tack vare en rik verksamhet med aktuella utställningar en stor publik både inom och utom kommunen. För dessa i mångt och mycket till det statliga kompletterande museerna ges ett statligt bidrag på ca 6 milj. kr. för en verksamhet, vars bruttodriftskostnader omsluter ca 65 milj. kr. föreslog i sin utredning Statens kulturråds rapport 1986:3 Museiförslag två förändringar vad gäller och Malmös museer. Dels skulle dessa båda enheter i budgetpropositionen redovisas under särskilda anslagsposter på grund av sitt riksintresse. Dels föreslog en uppräkning av dessa statsbidrag t. o. m. För vidkommande skulle det innebära 1.5 milj. kr. Ett litet men dock välkommet tillskott. Kulturministern avvisar dock dessa förslag med motivet att tillskottet av resurser i första hand bör koncentreras till de museer som är för små för att kunna fungera tillfredsställande. Vi vill inte ställa behovet för övriga landets museer i motsats till behoven för och Malmös verksamhet. En fortsatt och ökad regional satsning med beaktande av storstädernas (utom ) behov som riksintressanta institutioner måste prägla den statliga kulturpolitiken. Situationen är prekär för många kommuner . De kulturella ojämlikheterna tenderar att öka i stället för att minska. Alternativet till en kulturell utarmning kan komma att bli ökade tendenser till extern finansiering (s. k. sponsring), en utveckling som kan komma att undergräva både de statliga och de kommunala kulturpolitiska målsättningarna. Ett annat och bättre alternativ är att de statliga resurserna till kulturinstitutionerna i regionerna ökas. Detta kan ske antingen genom att grundbeloppens värde återställs till ursprungsnivå eller genom att fler grundbelopp kan fördelas regionalt. Enligt utgjorde ett årsarbete, som ju grundbeloppen oftast är baserade på, 1973-1974. Motsvarande arbetstid för 1983-1984 är 1 570, dvs. Detta innebär att exempelvis i skulle behöva 23 grundbelopp för att kompensera denna förlust (enligt en utredning av : Dramatisk och Lyrisk teater i syd och väst). Storstadskommunernas institutioner har en regional betydelse. Det vill säga att mycket större befolkningsgrupper än den egna kommunens är intresserade och besöker museerna. De är i och med detta ett komplement till de statliga institutionerna. Förutom ökningen av antalet grundbelopp eller en uppräkning av desamma kan man indela landet i ett antal kulturcentra. Dessa kan med ökade statliga resurser och en samlad och landstingskommunal insats säkerställa kulturbehovet för ett stort antal människor genom turnéverksamhet och kortare resvägar. Det är omöjligt att i en riksdagsmotion lägga ett förslag som är genomarbetat och som tar hänsyn till alla aspekter på dessa frågor. Vpk anser att regeringen bör utarbeta ett förslag om hur det statliga stödet till regionerna skall utformas . Hur staten i sin tur skall kunna finansiera ett förstärkt kulturstöd som har kulturell jämlikhet mellan vårt lands kommuner som ledstjärna bör också utarbetas av regeringen. Tills dessa förslag finns färdiga föreslås att regeringen inom den nuvarande organisationen kraftigt utökar de statliga resurserna för regioninstitutionerna med särskilt beaktande av de större kommunernas behov och roll i kulturpolitiken. Med hänvisning till vad ovan anförts föreslås att hos regeringen begär förslag om hur stödet till den regionala kulturverksamheten bör utformas med beaktande av vad som anförts i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)