mot · GA02Fi217 · 1987-01-26 00:00:00 — Dels genom att den nuvarande delen av ATP-avgiften som går till att finansiera fondsystemet avskaffas, dels genom att den förstärkning av AP-fonderna som uppstår då fondmedlen överförs dit innebär att utrymme skapas för en sänkning av ATP-avgiften. Lönepolitiken måste också i större utsträckning styras så att den konkurrensutsatta sektorn blir löneledande. Trots allt är det denna sektors konkurrenskraft som avgör hur stort löneutrymme det skall bli för den icke-konkurrensutsatta sektorn. En åtgärd som framför allt kan bidra till minskad löneglidning är införande av vinstdelningssystem i företagen. I en särskild motion, Medägande - inte fondcentralism, redovisas kds syn på vinstdelning och formerna för hur detta kan stimuleras. En högre räntenivå medför högre inflation och att investeringarna blir dyrare, vilket leder till att en välbehövlig förstärkning av den svenska industrin uteblir. Därmed skapas inte de nya arbetstillfällen som är nödvändiga. Sänkt ränta är också angeläget ur fördelningspolitisk synvinkel då bostadskostnaderna skulle sjunka, inflationen minska och reallönerna stiga. En orsak till det högre svenska ränteläget är att den nödvändiga åtstramningen av den svenska ekonomin inte har skett med finanspolitiska medel. I stället har penningpolitiken fått ta på sig denna uppgift, vilket tvingat upp räntenivån. Det långvariga höga budgetunderskottet måste ytterligare nedbringas så att dess räntedrivande effekt kan mildras. En viss Mot. utförsäljning av statens reala tillgångar, såsom delar av statsföretagsgruppen, Fi217 delar av domänverkets och tillgångar bör övervägas. En sådan engångsåtgärd kan vara motiverad för att minska statsskulden och därmed pressa ned räntan. En sänkning av räntan kan ske genom att balans i utrikeshandeln uppnås eller genom att inflödet av kapital underlättas. Ett avskaffande av valutaregleringen skulle sänka räntenivån i och med att en friare kapitalplacering mellan och utlandet skulle anpassa de svenska räntorna till den lägre internationella räntenivån. En avreglering som innebär att utländska placerare skulle ges möjlighet att köpa svenska obligationer skulle sänka den svenska långa räntan. Mot denna bakgrund är det svårförståeligt att lättnader i valutaregleringen skett när det gäller utförsel av kapital ur , men inte när det gäller möjligheten för utlänningar att placera kapital i svenska statspapper. Inflationen slutade på enligt SCB. Denna något högre nivå än vad som förutsågs i den reviderade nationalbudgeten som presenterades beror pä högre timlönekostnader och vinstmarginaler i näringslivet än vad som beräknades. Vinstmarginalernas effekt på inflationen måste uppmärksammas. Dels för att de indikerar en osäkerhet hos näringslivet om den framtida ekonomiska utvecklingen i vårt land, dels för att de pekar på att näringslivet i en osäker ekonomisk situation väljer att ta ut vinsterna och placera dem i värdepapper i stället för att försöka vinna nya marknadsandelar och investera i forskning, marknadsföring och kapacitetsförstärkning. En aktiv inflationsbekämpning kräver också att skatte- och avgiftshöjningar undviks i största möjliga utsträckning och att en konsekvent och fast politik bedrivs så att förväntningarna om en låg inflationstakt skapas och bibehålls. måste insatser inom arbetsmarknads- och utbildningspolitik göras för att undvika att lönenivån inom s. k. bristyrken drivs upp. den regionala obalansens inverkan på inflationen måste uppmärksammas. Bristen på bostäder och arbetskraft i och andra heta regioner driver upp hyror och löner. En regionalpolitik som sprider ut arbetstillfällena och människorna dämpar prisernas ökningstakt. Arbetslösheten i har varit den högsta som någonsin uppmätts under en högkonjunktur. Den öppna arbetslösheten har legat på . Det finns en överhängande risk för att politiker och myndigheter vänjer sig vid denna nivå. Det är också viktigt att inse att bakom varje statistisk uppgift finns enskilda individer. De gläds varken åt skrivningar i finansplanen om ett relativt gott arbetsmarknadsläge eller jämförelser med länder som har större problem än . Utsikterna pekar på en i stort sett oförändrad arbetslöshetsnivå. Antalet förtidspensionerade ökar med 45 000 . En betydande del av dessa är förtidspensionerade av arbetsmarknadsskäl. Att så är fallet visar ökningen efter 1970 då arbetsmarknadsskäl infördes som en grund för förtidspensionering och det förhållandet att antalet förtidspensionärer är det Mot. 1986/87 klart största i Norrlandslänen. Antalet förtidspensioneringar har dessutom Fi217 haft benägenheten att öka i lågkonjunkturer. Det faktum att allt fler svenskar förtidspensioneras av arbetsmarknadsskäl är ett tecken på att man inte har lyckats undvika utslagning och inte heller lyckats upprätthålla full sysselsättning. En för snabb kostnadsökning och en hög inflationstakt får allvarliga konsekvenser för sysselsättningen genom att förlorar sin internationella konkurrenskraft. En aktiv antiinflationspolitik är därför en sysselsättningsfrämjande politik. AMS möjligheter att själv omdisponera medel mellan olika anslag bör öka. Därmed ökar flexibiliteten när olika enskilda individer skall hjälpas. Dessutom kan AMS snabbare och mer resolut vidta åtgärder vid behov utan att anslagsfördelningen mellan olika konton begränsar möjligheterna. För att bekämpa ungdomsarbetslösheten bör ATP-avgiften för ungdomar slopas och ungdomslagen utvecklas till ett praktik- och lärlingssystem som innebär att alla ungdomar får möjlighet till en praktik- eller lärlingsplats. Miljöförbättrande insatser och ökad satsning på inhemska bränslen är andra åtgärder för att öka sysselsättningen. Nämnas bör också kds-förslaget om att införa ett frivilligt sabbatsår mellan ålder med förtidsuttag ur ATP. En sådan reform skulle öka antalet vikariat för de arbetslösa. Kds åtgärder på detta område redovisas i separata motioner. Den allt stridare strömmen av flyttlass från glesbygd och tätorter i skogslänen till och andra koncentrationsorter visar att regeringen inte lyckats fördela resurserna rättvist mellan regionerna i landet. Den regionala obalansen är större än . En aktiv regionalpolitik krävs och nya metoder bör prövas för att skapa arbetstillfällen i glesbygden. Kds anvisar i en regionalpolitisk motion ett antal regionalpolitiska åtgärder: återbäring av elskatten till vattenkraftsproducerande län, sänkt bensinskatt i glesbygden, sänkta arbetsgivaravgifter i stödområdena, ökade anslag för regionalpolitisk! stöd och ökad satsning på småföretagsamheten. Totalt föreslås nära 400 milj. kr. utöver vad regeringen föreslår i budgetpropositionen för regionalpolitiska åtgärder. Regeringens politik har knappast kännetecknats av någon fördelningspolitisk profil, trots de verbala skrivningarna i finansplanen. I stora stycken har en social och samhällsekonomisk helhetssyn saknats. Den interna kritiken har dock medfört att ett antal åtgärder föreslagits för att förbättra situationen för en del grupper. Regionalpolitiken har äntligen fått ökade anslag. Nytänkande och rejäla satsningar saknas dock varför situationen är fortsatt bekymmersam för många människor. De som drabbats av regeringens politik är de som bor i glesbygdsområden, barnfamiljer med en försörjare och familjer där en av föräldrarna deltidsarbetar, pensionärer i behov av sjukvård, men också pensionärer med liten eller ingen ATP och arbetslösa. Kds vill arbeta för en fördelningspolitik som ökar resurserna till dem som Mot. verkligen behöver dem. Kds budgetalternativ och övriga motioner på Fi217 områden som regionalpolitik, pensioner, skattepolitik, familjepolitik, biståndspolitik, alkoholpolitik, arbetslöshet m.fl. syftar till en mer rättvis fördelningspolitik. Kds vill arbeta för allas rätt till en god standard och till ett liv med livskvalitet. Det är tragiskt att regeringen aldrig uppmärksammat den ekonomiskt mycket pressade gruppen ensamförsörjarfamiljerna. Jämförelser som gjorts av bl. a. visar att familje- och skattepolitik skulle förbättra situationen kraftigt för barnfamiljer med en deltidsarbetande eller hemarbetande. Några åtgärder vidtas inte av regeringen för att öka kampen mot arbetslösheten. Mjölksubventionerna sänks, BB-avgifter införs, den fria sjukvården för pensionärer tas bort och löftena om att ge de sämst ställda pensionärerna ökade resurser med hjälp av ränteintäkterna från den s. k. engångsskatten blir i praktiken inte mycket värda. Regeringens pensionspaket är intressant som fördelningspolitiskt exempel. De pengar som regeringen anvisar till förbättringar för pensionärskollektivet går i första hand till de mer välbeställda pensionärerna. Kds ekonomisk-politiska program medför bl. a. följande fördelningspolitiska åtgärder: Kds förespråkar ett införande av en vårdlön och tudelning av inkomsten för makar vid beskattning. Därmed förbättras situationen för de familjer som har en hemarbetande eller deltidsarbetande förälder. innebär kds familjepolitik att ökad valfrihet skapas inom barnomsorgen. Förslaget om sänkt matmoms är ett direkt stöd till barnfamiljerna. Så länge som momsen på mat är oförändrat hög avvisar kds förslaget om att sänka mjölksubventionerna. Dessutom föreslår kds en förbättring av bostadsbidragen fr. o. m. som gynnar barnfamiljer. Förslaget redovisas i en bostadspolitisk motion. Ökade anslag till länsstyrelsernas näringslivspolitiska insatser, sänkta socialavgifter i de inre stödområdena, sänkt bensinskatt i glesbygden, återbäring på elskatten till vattenkraftsproducerande län samt en aktivare regionalpolitik medverkar till bättre rättvisa för glesbygden. Detta gör också en jordbrukspolitik som syftar till ett bibehållande av de öppna landskapen och en skolpolitik med sikte på bevarande av glesbygdens skolor. Drogmissbrukarna och deras anhöriga. En aktiv alkoholpolitik med införande av inköpsbegränsning och aktiv kamp mot narkotika är ett direkt stöd till de mest utsatta grupperna i samhället. En höjning och effektivisering av u-landsbiståndet skapar mera rättvisa och solidariska relationer mellan i- och . Att öka resurserna till polisväsendet förbättrar förutsättningen för att våra äldre skall få känna sig trygga på gator och torg. Möjligheterna till rättshjälp får inte minskas. Ett förmedlande av värderingar i skolan och en etiskt förankrad opinionsbildning mot våldet förbättrar möjligheterna att minska brottsligheten. I stället för den extra höjningen av basbeloppet föreslås att folkpensionen och pensionstillskottet höjs samt att friåret för sjuka pensionä- 12 Pensionstillskott måste ges till de s. k. undantagandepensionä- Mot. rerna, vilket riktar stödet till de pensionärer som bäst behöver stöd. För att kunna öka investeringarna och förbättra bytesbalansen måste sparandet öka. hade den offentliga sektorn ett sparandeöverskott på av BNP. Regeringen har gett uttryck för att det är önskvärt att höja det offentliga sparandet till den nivån. Kds anser det inte självklart att det nödvändiga sparandet helt skall ske inom den offentliga sektorn. Det sparande som inte sker kollektivt inom den offentliga sektorn måste däremot ske i hushållssektorn och inom näringslivet. Regeringens redan vidtagna åtgärder - allemanssparande!, höjt sparavdrag m. m. - är steg i rätt riktning. T rots dessa åtgärder och trots en stigande privat konsumtion har hushållssparande! fortsatt att minska. Sparkvoten är nu negativ , dvs. vi lånar mer än vi lägger undan till sparande. Även om det kan ta för människor att inse fördelarna med t. ex. allemanssparande! tyder utvecklingen på att ytterligare sparstimulerande åtgärder är nödvändiga. Kds menar att sparandet hos enskilda människor måste uppmuntras även av socialpolitiska skäl. En sparad slant innebär för många människor trygghet vid oförutsedda händelser. Höjningen av sparavdraget som genomförts från . för ensamstående och . för makar till . för var och en är ingen rimlig kompensation för penningvärdesförsämringen den tid som det gamla beloppet gällt. är en skattebefriad sparform som konstruerats för att finansiera budgetunderskottet. Nackdelen med denna sparform är att pengarna kanaliseras utanför banksektorn och därigenom snedvrids konkurrensen om spararna. Kds menar att ett sparbelopp på . skall ha en skattefri avkastning, oavsett sparform. Kds har förordat en övergång till progressiv utgiftsskatt bl. a. därför att detta skattesystem uppmuntrar sparandet. En modell för att nyttja utgiftsskattens principer i nuvarande skattesystem är att införa någon form av privata investeringskonton. På ett speciellt bankkonto skulle insättningar få göras av inkomster som ej beskattats. En gräns på förslagsvis ett basbelopp kan sättas. Så länge pengarna ligger kvar på kontot beskattas medlen ej. Pengarna beskattas däremot när medlen tas ut till konsumtion. Därigenom kan individen utjämna sin skatt över tiden och själv påverka sin marginalskatt. Liknande teknik praktiseras i form av s. k. skogskonton. Via generösa skattebestämmelser skall den enskilde stimuleras att öka sitt sparande i aktier eller i andelar i aktiefonder. Sådant sparande bör upp till en viss nivå medföra avdrag på skatten och i stället beskattas när medlen tas ut till konsumtion. Denna sparform bör dock begränsas till personer som ej har någon större förmögenhet. Detta sparande skall också kunna kanaliseras via nya kapitalmarknadsinstitutioner som erbjuder individuellt ägda andelar och placerar medlen på aktiemarknaden. Skattepolitiken får inte enbart vara ett fiskalt instrument för statsmakten utan också främja produktivt arbete och sparande samt uppmuntra till hushållning med naturresurser. För att främja inititativ, arbete och underlätta avtalsrörelsen bör fortsatta marginalskattesänkningar ske. Skatteskalorna måste också inflationsskyddas. Dessutom är det angeläget att skattesystemet börjar ta hänsyn till försörj ni ngsansvar. hur många som skall leva på inkomsten. Kds har länge argumenterat för ett skattesystem som uppmuntrar sparande, beskattar konsumtion och behandlar alla inkomster lika. Den progressiva utgiftsskatten har dessa fördelar. Skatteskalorna fastställdes av . Kds konkreta yrkanden om att införa en tudelning, sänkta marginalskatter och inflationsskyddade skatteskalor avvisades. har finansministern aviserat en översyn av hela skattesystemet. En sådan översyn är nödvändig. Skattedebatten har påvisat hur asymmetriskt nuvarande skattesystem är och hur fördelningspolitiskt illa det slår. Den översyn som skall göras måste givetvis få en bred parlamentarisk sammansättning för att de slutsatser man kommer fram till skall få bredast möjliga majoritet bakom sig. Kds menar att ett nytt skattesystem måste inriktas på att uppnå de positiva effekter som den progressiva utgiftsskatten medför. Dessutom bör företagsbeskattningen vägas in i bilden för att skatteuttaget i möjligaste mån skall tas ut på bredast möjliga bas och för att styrmedel skapas som styr utvecklingen mot hushållning med energi och råvaror. Följande principer anser kds skall styra ett reformerat skattesystem: - Alla inkomster skall behandlas lika. - Flänsyn skall tas till försörjningsansvar. - Hushållning med energi och råvaror hos företag och privatpersoner skall stimuleras. - Produktivt sparande skall premieras framför låntagande. - Sänkta marginalskatter och inflationsskyddade skatteskalor. - Sänkt skatt på arbete och arbetande kapital. - Rättvisare beskattning. Kds föreslår att matmomsen slopas. I ett första steg bör den sänkas på basmat och höjas på övriga varor . För att minska beskattningen på arbete och stimulera sparande av energi föreslås att den allmänna löneavgiften som arbetsgivarna betalar avvecklas, i ett första steg . Detta finansieras främst genom höjda energiskatter. Av hälso- och miljöskäl förespråkas en höjning av alkoholoch tobaksskatten fr. o. m. Dessutom börén ny skatt på freon införas. I kds skattepolitiska motion utvecklas synen på skattepolitiken vidare. För att finansiera kds förslag till vårdlön bör den barnomsorgsavgift som arbetsgivarna betalar baserad på lönesumman höjas från . Denna avgift syftar just till att finansiera statens kostnader för den institutionella barnomsorgen, vilken tillgodoser enbart hälften av alla familjers barnomsorgsbehov. Avdragsrätten för arbetsgivar- Mot. nas och fackföreningsmedlemmarnas medlemsavgifter till sina resp. organi- Fi217 sationer slopas fr. o. m. . Förmögenhetsskatten på arbetande kapital i småföretag slopas. växte den offentliga konsumtionen kraftigt. 19701980 växte den i volym medan BNP växte . Härigenom steg den offentliga konsumtionens andel av BNP, räknat priser, från 1970 till 1980. Den offentliga konsumtionens snabba tillväxt kan huvudsakligen hänföras till den kommunala sektorn. En utveckling som innebär att den offentliga verksamheten tar i anspråk en allt större del av landets produktionsresurser är inte med nuvarande budgetunderskott förenlig med strävandena att förstärka bytesbalansen och öka det finansiella sparandet i ekonomin. Politiken har därför inriktats på att bromsa den offentliga sektorns tillväxttakt. För statens del innebär detta att den statliga konsumtionen sjönk med i genomsnitt 19801983. Också den kommunala konsumtionens ökningstakt reducerades till . Enligt måste den primärkommunala sektorns konsumtion öka för att klara befolkningsförändringar och redan fattade politiska beslut. För landstingen blir motsvarande ökningstakt . För hela den kommunala sektorn krävs därför en årlig ökningstakt på på grund av befolkningsförändringar. I den av antagna propositionen 1984/85:40 angavs riktlinjerna för den ekonomiska politiken på medellång sikt. Dessa riktlinjer byggde på analyser långtidsutredning (LU 84). I denna konstaterades att det tillgängliga utrymmet för produktionsökning vid gynnsamma förutsättningar är ca 2-2,. För att uppnå samhällsekonomisk balans inkl. full sysselsättning 1990 krävs att en tredjedel av detta produktionsutrymme avsätts för att förbättra utrikesbalansen, en tredjedel för att öka investeringarna och en tredjedel för att öka den privata och offentliga konsumtionen. Avvägningen mellan privat och offentlig konsumtion åskådliggjordes också i långtidsutredningen genom två alternativ - ett med en snabbare privat konsumtionsökning och ett med en snabbare offentlig konsumtionsökning. I det offentligexpansiva alternativet ökade den offentliga konsumtionen med 1,medan den privata ökade med enbart . I det mera privatexpansiva alternativet ökade reallönerna medan den offentliga konsumtionen ökade . Kds ansluter sig till den bedömning och analys som gjordes i långtidsutredningen. På grund av reallönesänkningarna och , och problemen med ett alltför högt skattetryck vid en alltför hög offentlig konsumtionstillväxt, är valet av en något mer privatexpansiv linje rimlig. En sådan inriktning innebär dock inte att utbyggnad av social service och omsorg försummas. Förutom det som ryms i den tillväxt som den offentliga sektorn kommer att stå för bör nya former av finansiering och skötsel av social verksamhet prövas och komplettera den offentliga. 1986/87 familjepolitik har exempelvis en sådan inriktning. Utgår man från de riktlinjer antagit om den kommunala konsumtionstillväxten med hänsyn till befolkningsförändringar och redan fattade beslut blir den . Den faktiska volymutvecklingen har dock blivit snabbare. uppgick den till och regeringen beräknar att den kommer att uppgå till 1987. Kommunernas inkomster, då hänsyn är tagen till det höjda grundavdraget och den reducering av förskotten som beslutat, kommer att öka med . 1988 kommer inkomsternas ökningstakt att sjunka något - således snabbare än beräknad pris- och löneökningstakt. Medelskattekraften kommer att öka och 1988 för primärkommunerna. Det innebär en ökning av skatteinkomsterna med 1987 och med 1988. Detta beror på ökade skatteintäkter på grund av en alltför hög pris- och löneökningstakt Kommunernas utgifter beräknas öka med 1987, således något lägre än inkomsternas ökningstakt. En uppbromsning av den kommunala konsumtionsökningen är således nödvändig för att uppnå samhällsekonomisk balans 1990 och för att kunna skapa ett större utrymme för sparande och reallönehöjningar. Kommunernas ekonomi kommer att vara relativt god. Det s. k. finansieringskapitalet, dvs. kommunernas samlade likvida medel, uppgick till , motsvarande för primärkommunerna och för landstingen av de externa utgifterna. Dessa genomsnitt rymmer givetvis stora olikheter mellan enskilda kommuner och landsting. Av denna anledning har också en del likviditetsindragningar till skett . kommer en generell återbetalning på att ske. Resterande belopp återbetalas . I regeringens budgetproposition föreslås åtgärder som påverkar kommunernas ekonomi. Det är vissa nedskärningar av bidrag, minskning av det kommunala skatteutjämningssystemet, ändrade regler för det kommunala bostadstillägget för folkpensionärer () m. m. Då statens finanser är i obalans och behovet av att snabbt återföra samhällsekonomin i balans är angeläget som kommunerna över lag har en god ekonomi är det nödvändigt med en viss omfördelning mellan kommunsektorn och staten. Kds avvisar dock regeringens förslag att dra ned statsbidragen till skolorna när elevantalet sjunker. Kds menar att resurser måste stanna kvar i kommunsektorn för att bevara glesbygdsskolor och minska antalet elever per klass. Dessutom önskar vi en bättre omfördelning av resurser mellan kommunerna än vad som finansministerns förslag innebär. Kommunalskatteutjämningssystemet måste vara så utformat att det så långt som möjligt tar hänsyn till skillnaderna mellan kommunerna i form av skattekraft, arbetsmarknadssituation, åldersstruktur och geografiska olikheter. Kds menar att kommunerna som kollektiv bör ta på sig ett större ansvar för finansieringen av skatteutjämningssystemet. De medel som kommunerna bedöms kunna avstå bör därför användas för finansiering av skatteutjäm Därmed kan statens utgift reduceras med motsvarande Mot. Kds menar därför att den avgift på kommunernas skatteunderlag Fi217 som finns kan byggas på och användas i skatteutjämningssystemet. med detta är att de kommuner som står utanför skatteutjämningssystemet är med och tar ett solidariskt ansvar för utjämningen mellan kommunerna. omfördelning av resurser från rika till fattiga kommuner sker därmed. önskar därför att regeringen omarbetar sitt förslag till skatteutjämningssys tem utifrån dessa principer. Kompensationen till kommunerna för indragningen av beskattningen av juridiska personer bör avskaffas. De kommuner som drabbas särskilt bör beaktas inom kommunalskatteutjämningssystemet. Vad som dock är viktigt att poängtera i sammanhanget är konsekvenserna av det beslut som fattade som innebar att alla barn skall ha möjlighet att erhålla plats i den kommunala barnomsorgen . 55 000 nya daghems- och familjedaghemsplatser skall inrättas och 170 000 barn skall beredas plats i den öppna förskolan och deltidsförskolan. Ansvaret för denna barnomsorgsutbyggnad åvilar kommunerna. Detta skall genomföras som kommunerna skall bromsa sin volymtillväxt till . Av det tillgängliga volymutrymmet beräknas barnomsorgsutbyggnaden ta i anspråk 1987 och 1988. skall tidigare planer på att bygga ut äldreomsorgen, fritidssektorn, främja näringslivet, ordna arbetstillfällen åt ungdomarna etc. fullföljas ute i kommunerna. På detta område finns en avgörande skillnad för kommunernas ekonomi mellan regeringens och kds politik. Kds familjepolitik ökar föräldrarnas valfrihet på barnomsorgens område och stärker barnfamiljernas ekonomi. Genom att införa vårdlön, avdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader upp till vårdlönebeloppet, rätten för förälder att överföra upp till 4 basbelopp av inkomsten till den andra föräldern vid beskattningen och förslaget att acceptera alternativa barnomsorgsformer, kommer trycket på kommunernas barnomsorg att minska. Dessutom innebär kds vårdlönereform att skattekraften ökar i kommunerna i och med att vårdlönen utgår till alla och skall vara beskattad.