mot · GA02K401 · 1987-01-13 00:00:00 — 1986/87 :K401 1986/87 K401-404 Den allt vidsträcktare användningen av s. k. personnummer har inneburit att medborgarna inte längre uppfattas som personer utan som nummer. De stora samhälleliga dataregister som omfattar alla landets invånare har gjort det möjligt för myndigheterna att genom sinnrika program nå valda kategorier av medborgare med blanketter av de mest varierande slag. Det har gjorts gällande att kopior av intressanta svenska befolkningsregister successivt byggs upp inom vissa främmande makter. Å andra sidan har det från sakkunnigt håll anförts att om blott några tusen personer här i landet, konsekvent eller av och till, skriver felaktiga personnummer så pajar hela systemet på grund av uppkommande inre osäkerhet. Det är lätt att föreställa sig att en mera allmän reaktion mot att Storebror ser dej skulle kunna ta just denna beskedliga from. Det är mänskligt att blanda ihop tio siffror i en lång serie. Redan fem, sex eller sju i ett telefonnummer kan det ju vara svårt att hålla reda på. Alla drabbas vi av felringningar, eller slår själva fel nummer. Somliga myndigheters sanslösa utspolande av blanketter över menigheten, på vilka man begär svar, oavsett om det behövs eller ej, betingas av lättheten att aktivera några till hands varande datorer i stället för att anlita den egna tankeverksamheten. Sådant ofog sker dessutom anonymt - man vet inte vem som är ansvarig eller vem man skall ställa till svars. På har vårt land utvecklats till ett allomfattande anonymt myndighetssamhälle: watches you. Om vi inte vill ha det så, och i fortsättningen kanske t. o. m. värre än , måste något radikalt göras åt saken. Det i särklass mest radikala är att förbjuda användningen av personnummer inom den offentliga förvaltningen. Det var inte så länge sedan medborgarna fortfarande var personer (inte person-nummer), med förnamn, efternamn och adress, till äventyrs också titel, angivande åtminstone kön. Normal hövlighet människor emellan krävde detta. Och det föreföll att gå bra att göra så. Det fanns också då den som sände ett brev eller annat meddelande till en annan undertecknade detta med sitt skrivna namn, så att det klart framgick vem som var ansvarig, särskilt när någon form av besked gavs eller krävdes. Så sker sällan eller aldrig . Förvaltningen har nog inte gått på kurs hos . En av landets främsta medicinska professorer, och därtill ledande sjukhuschef, anförtrodde mig en gång att han hade som princip att lägga alla bruna kuvert ouppsprättade i papperskorgen. Och, tilläde han, jag har aldrig märkt att det gör någon skillnad. En liknande princip kan även komma att 1 1 1986187.3 sami. omfattas av fler medborgare, som tröttnat på myndighetssamhällets många Mot. 1986/87 avarter. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att personnummer icke vidare skall få användas inom statlig och eller som bas för sådana myndigheters kommunikation med enskilda medborgare, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att varje meddelande från myndighet till enskilda medborgare skall vara namneligen underskrivet av därtill berättigad tjänteman med angivande av dennes personnummer.