mot · GA02sf258 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf258 m. fl. Idrottsföreningars skyldighet att erlägga arbetsgivaravgift Den svenska idrottsrörelsen är uppbyggd och organiserad efter amatöridrottens lagar. Detta innebär att man förutsätter en ideell, obetald ledarinsats och att deltagandet i idrottstävlingar av olika slag sker utan ekonomisk ersättning till idrottsutövarna. Detta gäller fortfarande för den breda massan av svensk idrott. Då det gäller idrottsutövandet på hög elitnivå är de ursprungliga förutsättningarna numera helt förändrade. För att kunna prestera nationellt och internationellt gångbara resultat krävs av idrottsutövaren en träning och ett tävlande i kvantitet och kvalitet som helt eller delvis omöjliggör en försörjning genom civilt arbete. Idrottsutövaren inom elitidrotten måste och får också betalt för det arbete denne utför inom idrotten. Denna betalda ersättning för träning och tävling kan stiga till betydande belopp, särskilt inom lagsporterna, där samträningen av olika lagenheter tar en betydande tid. Med matchintäkter, lotterier, bingo, nöjesarrangemang och sponsorverksamhet har föreningarna klarat av betalningen för förlorad arbetsförtjänst och övrig ersättning till sina elitutövare. Med en betydande del av inkomsterna för sin försörjning från den idrottsliga verksamheten är det naturligt att idrottsutövaren gör anspråk på att omfattas av den trygghet som gäller inom arbetslivet i övrigt i . Civilmål har också avgjorts i svensk domstol, som fastslagit att idrottsutövare, som uppbär ersättning från sin idrottsförening för träning och tävling, är att betrakta som arbetstagare och föreningen som arbetsgivare. Föreningen har då att erlägga arbetsgivaravgift på ersättningen till sin/sina idrottsutövare. I samband med att det juridiska förhållandet klarlades i detta hänseende medgav regeringen övergångsvis vissa lättnader i erläggandet av arbetsgivaravgifter som i stort tog bort den retroaktiva verkan av det nya förhållandet. Kvar står dock de framtida verkningarna av denna nya ekonomiska pålaga på föreningarna och det kan utan vidare fastslås att de flesta inte har, och inte heller kan skaffa de framtida resurser som behövs för att klara en oförändrad idrottsverksamhet under dessa nya ekonomiska betingelser. Enda möjligheten är då att inskränka eller lägga ned verksamheten. Att detta uppfattas som ett svårt hot mot svensk idrotts styrka och betydelse för samhället av det engagerade Idrottssverige är helt klart. Som ett exempel på detta kan citeras slutmeningen i ett uttalande i ärendet som gjordes vid och 1 1986/87 Sf258 263 1 1986/87. Nr S/258263 För föreningarnas möjlighet att överleva är det nödvändigt att regering Mot. 1986/87 och riksdag beslutar om sådan ändring i gällande lagstiftning att förening- Sf258 ärnäs ekonomiska börda i detta sammanhang lättas. I diskussionen kring detta viktiga idrottsliga ärende har framförts olika förslag på hur en ekonomisk lättnad för föreningarna skulle kunna åstadkommas. Frågan är dock av komplex natur och för att finna den för sammanhanget riktiga modellen bör en snabbutredning tillsättas. Med hänvisning till det anförda hemställs att i skrivelse till regeringen begär en snabbutredning av hur idrottsföreningarnas ekonomiska börda kan lättas med avseende på arbetsgivaravgiften för idrottsutövare. () ()