mot · GA02Ub6 · 1987-03-11 00:00:00 — 1986/87 :Ub6 |®jpp m. fl. Forskning (prop. 1986/87:80) 1986/87 Den nu föreliggande forskningspropositionen är den tredje i sitt slag. Den första presenterades 1982 av dåvarande utbildningsministern . Forskningspropositionen 1982 drog upp riktlinjerna för samhällets stöd till forskning och utvecklingsarbete . Det var genom denna proposition som det preciserades vilka områden som den statliga forskningspolitiken skall prioritera. Det var också här som grunden lades för en förbättrad studiefinansiering för de yngre forskarna. Den nu föreliggande propositionen bygger i allt väsentligt på besluten . Detta hälsar vi med tillfredsställelse efter som det skapar nödvändig kontinuitet för den långsiktiga forskningen. 1 propositionen fortsätter man också att utveckla och förstärka studiefinansieringen för de forskarstuderande. Detta i kombination med inrättandet av nya tjänster på mellannivå är förutsättningar för att högskolan skall kunna rekrytera och bibehålla kvalificerade lärare och forskare. I propositionen föreslås ett treårigt reformprogram med resursförstärkningar på 500 milj. kr. Mot bakgrund av det statsfinansiella läget är detta en inte obetydlig satsning. Sätter man den i relation till den totala omfattningen på forskningen i vårt land, - totalt avsattes 1985 - blir den emellertid mer blygsam, och i ett sådant perspektiv är det också tveksamt om den är tillräcklig. Vi kommer i det följande att föreslå att en överföring motsvarande av anslagen till sektorsforskningen skall ske till i första hand fakultetsanslagen. Vi motiverar detta med att vi vill skapa en bättre balans mellan anslagen till sektorsforskning och högskolans basresurser. En förstärkning av fakultetsanslagen är emellertid också motiverad av att regeringens förslag vad gäller nya professurer riskerar att urholka fakultetsanslagen. Det är nämligen bara för som regeringen finansierar de kringkostnader som finns knutna till professorstjänsterna, t. ex. biträdespersonal och materiel. Därefter skall kostnader i samband med de nya professurerna bestridas inom ramen för fakultetsanslagen eller genom omprioriteringar inom den befintliga organisationen. fakultetsanslagen då inte förstärks riskerar regeringens stora satsning på nya Mot. professurer att minska högskolans basresurser. Det har under en följd av år funnits en obalans mellan satsningen på skolan och grundutbildningen i högskolan å ena sidan och forskningsanslagen å den andra. Denna obalans kommer att bestå och fördjupas i och med forskningspropositionen. Konsekvenserna av denna obalans visar sig på skilda sätt. Om och gymnasiet inte förmår ge eleverna utbildning av god kvalitet kommer detta att leda till att de studerandes förkunskaper för studier i högskolan blir otillräckliga och att arbetslivet inte kan tillgodose sitt behov av välutbildad arbetskraft. Det sistnämnda gäller om även kvaliteten på högskolans utbildning tillåts ligga på en låg nivå. En dålig kvalitet på högskoleutbildningen innebär dessutom att varje satsning på forskning riskerar att bli mindre framgångsrik eftersom urvalet av studerande vilka är lämpade för forskning blir litet och forskarstudierna riskerar att bli långvariga och av låg kvalitet. har under en följd av år föreslagit skilda åtgärder som syftar till att förbättra kvaliteten inom skolan och högskolan. Vi har också yrkat att anslagen till högskolans grundutbildning skall höjas utöver vad regeringen har föreslagit. Så har också blivit beslut vid ett antal tillfällen, senast vid förra då bl. a. anslaget till teknisk utbildning räknades upp med 20 milj. kr. utöver vad regeringen hade föreslagit. De motioner som oppositionspartierna har väckt med anledning av budgetpropositionen under innevarande tyder på att inte heller kommer att acceptera regeringens förslag i alla delar vare sig det gäller de föreslagna besparingarna inom skolan eller de otillräckliga anslagen till grundutbildningen inom högskolan. alternativ till regeringens budget innebär att vi säger nej till huvuddelen av de besparingar som regeringen vill göra inom skolan och att vi ökar anslagen till högskolan med 87 milj. kr. Avvägningen mellan anslagen till basresurser och sektorsforskning I propositionen diskuterar statsministern bl. a. frågan om den sektoriellt finansierade forskningen skall avsätta större del av forskningsanslagen till högskolans basresurser. Någon sådan överföring bör enligt honom inte ske genom en "påtvingad omfördelning av forskningsmedel". I stället skall sektorsorganen "rekommenderas" att i större utsträckning finansiera tjänster inom högskolan i samband med att man etablerar sina forskningsprogram. Vidare skall sektorsmyndigheterna påta sig ansvaret för att inrätta ramprogram med flerårig löptid. Den forsknings- och utvecklingsverksamhet som utförs i offentlig regi har många huvudmän: universiteten, forskningsråden och skilda sektorsforskningsorgan. Exempel på omfattande forskning som utförs i de sistnämnda organens regi är byggforskning, energiforskning, arbetsmiljöforskning, försvarsforskning, transportforskning, teleforskning m.fl. forskningsuppgifter på dessa områden också inom universiteten antingen Mot. 1986/87 som grundforskning eller i form av uppdragsforskning. har under en följd av år hävdat att en överföring av forskningsresurser och forskningsansvar bör ske från sektorsorganen till högskolan och forskningsråden. Vi har grundat denna uppfattning på en oro som vi har känt över obalansen - särskilt inom vissa områden - mellan den grundläggande forskning som finansieras via fakultets- och forskningsrådsanslag och den forskning som finansieras av sektorsorgan. Vid fördelning av resurser till forskningsverksamheten finns en risk att den tillämpade forskningen prioriteras på bekostnad av grundforskningen. I detta sammanhang bör också fördelningen av de nu aktuella tillskotten mellan olika universitetsorter uppmärksammas.. Åtskilliga motiv för förstärkningar av forskningen vid universiteten i , och liksom till högskolan i , har inte i tillräcklig grad kunnat beaktas . Hänsyn bör tas till detta förhållande i budgetprövningen . har det också riktats kritik mot att den forskning som utförs inom sektorsforskningsorganen inte alltid håller den kvalitet som det finns anledning att kräva av vetenskapligt arbete. Detta är enligt vår uppfattning en effekt av att kraven vid bedömningen av forskningskvalitet ibland är lägre för sektorsorganen än vad den är inom högskolan. Detta är ett missförhållande som bör rättas till, vilket bäst sker genom att högskolorna ges ett större ansvar för de medel som staten satsar på forskning. Det finns vidare skäl att ifrågasätta om uppsplittringen inom forskningsorganisationen inte leder till onödigt stora kostnader. Den diskussion som statsministern för kring de här frågorna kommer om sektorsorganen följer hans uppmaningar att leda till att medel för sektorsforskning på ett bättre sätt kan utnyttjas för att långsiktigt finansiera grundforskningen vid högskolorna. Dessa synpunkter är emellertid inte tillräckliga för att skapa balans mellan resurserna till sektorsforskning och resurserna till grundforskningen vid högskolan. Enligt vår mening bör därför resurserna överföras från sådan offentligt finansierad forskning som utförs utanför högskolan till i första hand högskolans fakultetsanslag. Svårigheten är att finna en teknik för hur en sådan överföring skall genomföras. Vårt förslag är att det bör ske genom att ett belopp motsvarande av anslagen till sektorsorganen överförs till fakultetsanslagen med början fr. o. m. budgetåren 1988/89 och 1989/90. Det är inte möjligt att med ledning av forskningspropositionen göra en exakt beräkning vad detta skulle innebära i ekonomiskt ökade resurser för högskolorna. Under innevarande budgetår anslås ca 6,5 miljarder till sektorsforskningen. En uppskattning utifrån detta ger vid handen att den av oss förordade tekniken skulle innebära en förstärkning av fakultetsanslagen med ca 120 milj. kr. Det bör ankomma på regeringen att ta fram ett underlag till en omfördelning i enlighet med vad vi här har anfört. Därvid skall regeringen beakta vad vi nedan föreslår vad gäller en särskild resurs till de tekniska fakulteterna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 1* 1986187. Avvägningen mellan näringslivets forskningsresurser och statens 1986/87 Ub6 Industrisektorn torde 1987 disponera för sin FoU-verksamhet, där betoningen ligger på industriellt utvecklingsarbete, ej på grundforskning. Industrins FoU-verksamhet har ökat dramatiskt och visar ingen tendens till avmattning, tvärtom. - 1985 fördubblades industrins FoU-verksamhet, räknat i löpande priser. Propositionen konstaterar att det råder enighet om den grundläggande rollfördelningen mellan statlig grundforskning och industriellt utvecklingsarbete. Det industriella utvecklingsarbetet är starkt beroende av den statligt finansierade grundforskningen, både när det gäller kunskap och tillgång till forskarutbildade medarbetare. Med en årlig ökningstakt på realt sett av industrins FoU-verksamhet, medan den statligt finansierade forskningen endast ökar realt , finns en stor risk för att gapet mellan grundforskning och utvecklingsarbete växer. Det industriella utvecklingsarbetet är också starkt beroende av en tillämpad forskningsdel mellan grundforskning och utvecklingsarbete, en del som kommer i kläm. Forskningspropositionen har ej tillräckligt satt in framför allt den naturvetenskapligt-tekniska forskningen i ett industripolitiskt perspektiv. I jämförelse med våra konkurrentländer satsar våra företag en osedvanligt hög andel eget kapital i utvecklingsarbete, som staten inte har haft förmåga att bistå med tillräcklig mängd kunskap och kompetenta människor, utbildade vid våra universitet. IVA har räknat med att av dagens teknologer borde gå vidare mot doktorsexamen för att klara enbart industrins behov av forskarutbildade. Den obalans som vi här har beskrivit motiverar statsministern till fortsatta satsningar på forskning. avskaffades industrins möjligheter att göra avdrag för FoU-verksamhet. uppfattning har varit att denna avdragsmöjlighet bör återinföras när det statsfinansiella läget tillåter. Frågan bör också bli föremål för övervägande i samband med den förestående revisionen av det framtida skattesystemet. UHÄ har utrett frågan om möjligheterna att inrätta fakultetsprogram. UHÄ föreslår en ordning enligt vilken UHÄ som underlag för en forskningsproposition redovisar nationella program kompletterade med anslagsäskanden för hela perioden. Inom ramen för anslagsbeslut och de uttalanden som knyts till dessa disponerar högskoleenheterna resurserna efter egen bedömning. UHÄ föreslår vidare en försöksverksamhet som innebär att de tekniska och matematisk- naturvetenskapliga fakulteterna lokalt får ta över ansvaret för inrättande av nya professurer och omprövningar av befintliga tjänster. Regeringen avvisar UHÄ:s förslag. Från socialdemokratiskt håll är man inte beredd att acceptera att riksdag och regering skall släppa ifrån sig den detaljerade styrning av forskningen som man har . rigida inställning i frågan om hur högskolan skall styras är 4 har i sin motion till detta om högskolan förordat att Mot. det redan nästa läsår görs försök med större målstyrning vid några högskolor. Vad vi här har föreslagit överensstämmer i huvudsak med vad UHÄ har förordat, dock är vi redan nu beredda att gå längre. Enligt vår uppfattning bör försöksverksamheten således innebära att universiteten själva beviljas rätt till omprövning av lediga professurer, samt möjlighet att inrätta nya, och att högskolan tilldelas en total resursram samt att den lokala högskolestyrelsen åläggs att göra fördelning mellan grundutbildning och forskning, mellan tjänster, lokaler, inredning och utrustning. kan vi också tänka oss att pröva ett system där anslagen snarare fördelas i förhållande till uppnådda resultat än i proportion till antalet nybörjarplatser. Med anledning av vad UHÄ har föreslagit och vad vi här har anfört bör hos regeringen begära förslag om en försöksverksamhet vid ett antal högskolor med ett nytt ekonomiskt styrsystem som lägger ett ökat ansvar på enskilda högskolor. Redan fr. o. m. /99 bör man dessutom inom ramen för en försöksverksamhet pröva att ge de tekniska fakulteterna en extra medelsresurs som uppgår till av resp. högskole/fakultetsanslag (totalt ca 25 milj. Denna extra resurs skall resp. fakultet/högskola själv fördela till sådan forskning som man finner mest angelägen. Rekryteringen till lärartjänster inom högskolan Ett accelererande problem för forskningen och grundutbildningen är svårigheten att rekrytera kompetenta forskare och forskarstuderande samt lärare. Detta gäller särskilt de tekniska och naturvetenskapliga ämnen som konkurrerar med näringslivet om kvalificerad arbetskraft. En av de främsta anledningarna till rekryteringssvårigheterna har varit en alltför låg lönenivå och ett otillräckligt studiestöd. Jämfört med sina internationella kollegor eller med likvärdiga arbetsuppgifter i näringslivet har svenska forskare låga löner och dåliga förmåner. Därtill kommer att det brister i det som borde vara en konkurrensfördel för högskolan, en stimulerande och välutrustad forskningsmiljö. Till en del finns det nu förutsättningar att dessa problem skall kunna minska. Särskilt viktigt är det att högskolan nu har fått ett system med lönefält som kan utnyttjas för att höja lönerna för särskilt meriterade forskare. Detta system bör enligt vår uppfattning utvecklas så att högskolan skall få reella möjligheter att behålla eller "köpa" kompetenta forskare som annars är verksamma i näringslivet. Övergångsvis anser vi att det finns skäl att anslå resurser till en central medelsreserv att användas för att inrätta tjänster för personer som man särskilt gärna vill behålla inom högskolan. Från denna centrala medelsreserv som bör administreras av UHÄ skall det vara möjligt för högskolorna att söka nödvändiga lönemedel. Till en början bör 10 milj. kr. anslås för detta ändamål fr.o.m. /89. Dessa medel finansieras genom den överföring från sektorsanslagen som vi har förordat. I propositionen föreslås att 226 forskarassistenttjänster skall inrättas . Detta är ett viktigt tillskott för att kunna bredda utrymmet att nyrekrytera lärare. En praktisk fråga som kommer att uppstå på 5 universiteten blir dock hur åtskilliga av de personer som får tjänster skall Mot. kunna beredas praktiska arbetsmöjligheter. På många håll saknas lokaler Ub6 och nödvändig kringutrustning för att ge de nya tjänsteinnehavarna möjligheter till effektivt arbete. Särskild hänsyn till detta bör tas vid fördelningen av de extra resurser vi har föreslagit till fakultetsanslagen. En satsning görs också i propositionen på studiefinansieringen för forskarstuderande, bl. a genom att 700 utbildningsbidrag omvandlas till motsvarande antal doktorandtjänster. Efter treårsperioden kommer det därmed att finnas 2 500 utbildningsbidrag och 1 200 doktorandtjänster. Detta innebär att det även därefter krävs mycket stora satsningar för att fortsätta omvandlingen av återstående utbildningsbidrag. Ambitionen bör enligt vår uppfattning vara att omvandlingen från bidrag till tjänster skall vara helt genomförd som inleds 1990/91. Vetenskapshistorien lär oss att det är en mödosam process att införa nya perspektiv och teorier i vetenskapernas värld. Kvinnoforskningen belastas därtill av kravet att försöka förstå och beskriva verkligheten ur kvinnors perspektiv, som de som legitimerar vad som är giltig kunskap vid universiteten är män. Kvinnoforskningen är problemorienterad, och erfarenheterna från utländska universitet visar att kvinnoforskningen mest framgångsrikt bedrivs i ett tvärvetenskapligt samarbete. Då de äldre svenska universiteten är uppbyggda kring enskilda discipliner är kvinnoforskningens behov av ett tvärvetenskapligt angreppssätt svårt att passa in i den rådande organisatoriska strukturen och det traditionella tänkesättet. Detta har man haft förståelse för på UHÄ och därför givit specialanslag till jämställdhetsforskningen. är av tradition en mansdominerad arbetsplats. Vårt samhälle är fortfarande baserat på att kvinnor och män tilldelas olika uppgifter och arbetsområden, får skilda erfarenheter och värderingar. Eftersom män har makten vid är det männens kultur och värderingar som avgör vad som är god forskning. Detta förhållande får vittgående konsekvenser både för kvinnliga forskare och kvinnoforskningen. I den aktuella forskningspropositionen beskriver utbildningsministern kvinnliga forskares villkor. Han konstaterar därvid att "det är långt till jämställdhet mellan kvinnor och män inom forskning och forskarutbildning". Därefter avslutar han med att uttrycka sin optimism och menar att andelen kvinnor kommer att öka "sakta men säkert". Legitimitet för sin optimism ger han genom att UHÄ fått i uppdrag att "meddela föreskrifter för tillsättning av vikariat inom lärartjänstorganisationen". Men när man sedan granskar vilken substans i form av anslag som kvinnoforskningen får sig tilldelad upptäcker man att de basorganisationer vid universiteten - Forum - där denna forskning bedrivs skall dela på . Därmed har utbildningsministern sagt alla de vackra ord som förväntas av honom men inte gjort särskilt mycket för att orden skall manifesteras i praktiska handlingar som för kvinnoforskningen framåt. För /88 bör anslaget till Forum för kvinnliga forskare öka med ytterligare 1 milj. kr. utöver vad regeringen har föreslagit. Dessa medel bör också Mot. kunna utnyttjas för att de kurser i kvinno- och jämställdhetsfrågor som finns Ub6 vid skilda högskolor skall få finnas kvar. I den motion om jämställdhet som väckte under den allmänna motionstiden väckte vi frågan om JÄMFOis placering under inte är invändningsfri, eftersom den riskerar att leda till att angelägna forskningsprojekt utan anknytning till arbetslivet får för lite utrymme. Det bästa sättet att lösa detta problem är att ge JÄMFO ett eget anslag för fördelning utan regeringsbeslut. Det kan dessutom underlätta JÄMFO:s prioritering mellan olika projekt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Statsministern skriver i propositionens inledning: "Det är med stor tillfredsställelse jag nu konstaterar att affärsbankerna erbjudit sig att avsätta 200 milj. kr./år för att bidra till den nödvändiga förnyelsen av utrustningen i högskolan". Det finns ingen anledning att rikta några invändningar mot konstaterandet att högskolan har behov av mycket stora resurstillskott för att förnya utrustningen. Detta har tidigare försummats av regeringen vilket bl. a. har lett till att under förra beslöt om en engångsanvisning med 39 milj. kr utöver vad regeringen hade föreslagit för budgetåren 1987/88 och 1988/89. Mot bakgrund av de stora brister som finns beträffande lokaler och utrustning är de utlovade bankmiljonerna av mycket stort värde. Däremot kan det riktas invändningar mot tillvägagångssättet att ordna finansieringen. Genom att bankerna på föreslaget sätt avsätter medel i fonder förhindras att ta ställning till vad som enligt mångas uppfattning i realiteten är fråga om en särskild beskattning av bankernas vinster. Det är dessutom fortfarande oklart hur de aktuella fonderna kommer att byggas upp och vilket inflytande bankerna skall ha när det bestäms hur medlen skall användas. En annan aspekt att ta hänsyn till är att den satsning som sker genom bankfonderna har karaktären av engångsinsats. Mycket av den utrustning som kommer att kunna anskaffas med dessa medel är sådan som med hänsyn till den snabba tekniska utvecklingen kan förväntas behöva förnyas efter en relativt kort tid.Därtill kommer att underhållskraven kommer att öka. Man måste därför vara medvetan om att motsvarande resurser som tillförs högskolan genom bankfonderna kommer att behöva anslås för utrustningsanslagen samt att anslagen för underhåll redan på kort sikt kommer att behöva öka. I propositionen aviserar utbildningsministern att regeringen ämnar tillsätta en särskild utredningsman för att närmare överväga den organisatoriska uppläggningen av den framtida forskningsetiska prövningen. I en datapolitisk motion till detta har tagit upp frågan om de krav som skall ställas på olika typer av register, däribland forsknings Vi konstaterar där att likartade principer bör tillämpas för alla Mot. 1986/87 typer av register och databehandling. I praktiken innebär detta att administrativa register som bygger på totalurval normalt kommer att bedömas hårdare än forskningsregister. Ett absolut krav som ställs på forskningsregistren är att de skall prövas av datainspektionen, bygga på informerat samtycke och uppfylla humanistisksamhällsvetenskapliga forskningsrådets etiska regler. Mot bakgrund av den debatt som förts och de motsättningar som denna fråga rymmer är det bra att en utredning kommer till stånd. Vi menar dock att den bör ges en parlamentarisk sammansättning. I avvaktan på att utredningens resultat blir färdigt bör enligt vår mening inga nya register av detta slag inrättas. Detta gäller t. ex. det s. k. slutenvårdsregistret och socialdataregistret, vilka regeringen uppenbarligen avser att ge tillstånd till. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I forskningspropositionen framhålls att studier av den samhälleliga användningen av informationsteknik (i vidaste mening) är viktiga. I huvudsak rekommenderas dock enbart studier av informationsteknikens kulturella och sociala effekter genom des. k. kulturvetenskapernas försorg. I propositionen görs ingen koppling mellan dessa vetenskapers kritiska potential och den aktuella teknikimplementeringens och teknikutvecklingens möjligheter. Detta anser vi vara en brist. Användning av informationstekniken har och kommer även att få mycket djupgående effekter på samhällets funktion och människors liv. Termen "informationssamhälle" används ofta som en karaktäristik av det framtida samhället. Hur detta samhälle kan komma att te sig ur rent teknisk synvinkel föreligger det åtminstone på kortare sikt en relativt klar uppfattning om. Tekniska utvecklingslinjer och utvecklingsmöjligheter på något kan också anas, men utvecklingstakten är svårbedömd nu i mikroelektronikens tidiga utveckling. Många som använder termen "informationssamhället" har enligt vår uppfattning oklara föreställningar eller kunskaper om målen för detta samhälle och i vad mån den tekniska utvecklingen och den teknik man vid olika skeden väljer verkligen leder till förbättrad livskvalitet och ökad demokrati och medinflytande för de många enskilda människorna. Många människor är oroade inför den tekniska utvecklingen inom informationstekniken och de förändringar denna utveckling kan innebära för dem. De omfattande utbildningsinsatser som genomförts eller planerats ofta på initiativ av arbetsmarknadens parter - har nästan uteslutande varit inriktade på det rent tekniska handhavandet av en del av informationsteknikens komponenter. På detta område finns det då för utbildningen tillgängligt ett avsevärt kunskapsunderlag och tack vare en snabb förändring mot alltmer användarvänlig programvara kan kraftfull informationsteknik nu utnyttjas av de många människorna. De behöver inte ha specialistkompetens. Det är självklart mycket värdefullt att genom utbildning sprida denna kunskap för att öka informationsteknikens tillgänglighet. Men en djupare förståelse kräver en systemförståelse som det är viktigt att Ub6 många människor nu kan tillägna sig som en del av beslutsunderlaget i en demokratisk teknikvalsprocess. Enligt vår uppfattning saknas i hög grad förutsättningarna för att kunna ge denna utbildning. Kunskapen är här ofullständig, ostrukturerad och splittrad. Det är därför viktigt att det nu byggs upp en mer gedigen kompetens. De ställda förslagen att tillföra först 1 milj. kr. och därefter ge dem ett utredningsuppdrag rörande användningen av ytterligare 4 milj. kr. är otillräcklig, både vad gäller insatsens storlek och form.