mot · GA02sf223 · 1987-01-20 00:00:00 — 1986/87 :Sf223 m. fl. (s) Handläggningen av arbetsskadeärenden Arbetsskadeförsäkringen är en betydelsefull försäkring. Den har tillkommit för att den som skadas i sitt arbete skall hållas ekonomiskt skadeslös. Det finns dock problem i handläggningen av arbetsskadeärenden. Problem som får orimliga konsekvenser för de försäkrade. I första hand gäller det långa handläggnings- och väntetider. Inte alltför sällan får en försäkrad vänta på besked om en sjukdom skall betraktas som arbetsskada eller inte. Till det kommer att den försäkrade ofta upplever tillämpningen av den s. k. bevisregeln som godtycklig. De fackliga organisationerna har under en lång rad år påpekat dessa problem och brister i handläggningen av arbetsskadeärenden. Försäkringen har också kommit i fokus genom en uppmärksammad artikelserie i . har arbetsskadeutredningen gjort en översyn av arbetsskadelagen och presenterat sitt resultat i betänkandet SOU 1985:84, Översyn av arbetsskadeförsäkringen. Förslagen i det betänkandet är emellertid inte tillräckliga om man på ett mer genomgripande sätt vill komma till rätta med problemen i hanteringen av arbetsskadeärenden. Det förslag som utredningen lägger fram om förbättrad utbildning, smidigare hantering av ärenden osv. är i och för sig bra, men det räcker inte. Även den personalförstärkning på FK för handläggning av arbetsskadeärenden som aviserats från regeringshåll hälsas naturligtvis med tillfredsställelse, men inte heller det är tillräckligt. De grundläggande problemen med oklara gränsdragningar och långa handläggningstider går inte att lösa med dessa begränsade insatser. Åtgärder måste vidtas så att den enskilde utan dröjsmål får full ersättning för skadan. Dessutom måste ersättningsreglerna utformas så att de blir klara, överblickbara och stabila. I det följande skisseras några åtgärder som skulle innebära betydande förbättringar av arbetsskadehanteringen. Ett sätt att minska de administrativa kostnaderna och förkorta handläggningstiderna är att förändra LAF så att samband godkänns i alla skador av förslagsvis när skadlig inverkan konstaterats. Först om skadan varar skall en prövning ske i frågan om samband. har inte analyserat konsekvenserna av en "uppskjuten sambandsprövning vilket är en allvarlig brist. bör därför uttala sig för att sådan analys görs. I denna analys bör också möjligheten till ett aktivare Mot. rehabiliteringsarbete beaktas, när arbete inte längre Sf223 behöver inriktas på en utredning av medicinskt samband i ärenden där den försäkrade inte först och främst känner ett behov av att få sambandsfrågan avgjord. Det finns stora brister om innebörden av den för den försäkrade gynnsamma innebörden i bevisregeln i 2 kap. 2 § LAF. Denna bristande kunskap leder till förlängda utredningstider på grund av att de medicinska utredningarna för bedömning av samband ofta drivs för långt. För att på ett bättre och tydligare sätt markera att samband förutsätts föreligga om skadlig inverkan konstateras och inte betydligt starkare skäl talar emot bör bevisregeln ges en ny utformning. Först bör slås fast att det förutsätts att samband generellt föreligger när skadlig inverkan konstateras. Därefter bör anges vad som krävs för att samband i det enskilda fallet inte skall anses föreligga. Man bör eftersträva att ge regeln en sådan utformning att lagstiftarens intentioner mycket tydligt kommer till uttryck. En grundläggande förutsättning för att försäkringskassorna och i förekommande fall även försäkringsdomstolarna skall kunna fatta lagenliga och rättvisa beslut är en utförlig och korrekt utredning av den skadades arbetsförhållanden. Ett sätt att förbättra försäkringskassornas utredningar är att i större utsträckning göra dessa i samarbete med företagshälsovård, skyddsombud, försäkringsrådgivare och lokal facklig organisation. Formerna för och omfattningen av ett sådant samarbete bör utredas vidare. Då bör man också beakta möjligheterna att inom ramen för försäkringen lämna ersättning för kostnader som kan uppstå vid sådant externt utredningsbistånd. Försäkringskassornas utredare bör också i större utsträckning än få möjlighet att göra arbetsplatsbesök. Smidigare handläggning av arbetsskadeärenden i försäkringsrätter och försäkringsöverdomstolen Mycken kritik har riktats mot att försäkringsdomstolarna återförvisar mål till lägre instans utan att avgöra målet i sin helhet. Om ärendet återigen måste passera alla instanser kan ett ärende bli fördröjt , vilket naturligtvis är djupt otillfredsställande, speciellt eftersom det inte alls är nödvändigt. En lagändring bör därför göras så att försäkringsrätten och försäkringsöverdomstolen åläggs att infordra yttrande från den försäkrade och på begäran ta ställning till samtliga ersättningar som kan utgå på grund av arbetsskadan. Försäkringsöverdomstolen och försäkringsrätten behöver också resursförstärkas så att ny praxis snabbt kan slå igenom. Försäkringsrätterna och försäkringsöverdomstolens domar är av stor 17 betydelse för utvecklingen av arbetsskadeförsäkringen. Både för försäk- Mot. ringskassans utredare, de sorn skall fatta beslut i arbetsskadeärenden och den Sf223 försäkrade är det viktigt att domarna är begripliga och utförligt motiverade. framstår de ofta som svårtolkade och motsägelsefulla eller som dåligt eller inte alls motiverade. Instruktionen för domstolarna bör därför förändras i detta avseende. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts om behovet av förändringar av handläggningen av arbetsskadeärenden. () ()