mot · GA02sk383 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sk383 m. fl. Skattelättnader vid strukturförändringar i jord- och skogsbruket avslutade den parlamentariska utredningen struktur i jord- och skogsbruket, SOU 1983:71, sitt arbete. Utredningens uppdrag bestod i att föreslå åtgärder som skulle leda till att de stora strukturproblemen i svenskt jord- och skogsbruk förbättrades. I vissa delar av landet är såväl ägar- som ägostrukturen inom dessa näringar mycket otillfredsställande. Många små gårdar med små, smala skiften, som dessutom är spridda över stora områden, är kännetecknande för förhållandena i de besvärligaste länen. Det förtjänar att nämnas att ansträngningar redan gjorts och görs för att förbättra strukturförhållandena. Lantbruksnämnderna och lantmäteriet lägger ner resurser och arbete för att med nuvarande regler skapa bättre förhållanden. Mycket återstår dock att göra. Några spår i regeringens propositionsarbete har inte strukturutredningens förslag avsatt. Detta är både tillfredsställande och beklagligt. Vissa av utredningens förslag var av sådan art att de från moderata utgångspunkter aldrig bör omsättas i praktiken. Hit hör förslagen om strukturplaner, garantiintäkt och ingrepp i äganderätten via jordförvärvslagen. Kritiken mot dessa förslag blev också hård. Däremot slöt utredningens ledamöter enigt upp kring förslagen om vissa skattelättnader, vilka syftar till att stimulera fram en bättre ägarstruktur i jord- och skogsbruket. I betänkandet på s. 192 anförs: Utredningen har funnit att storleken på skogsavdraget kan påverka efterfrågan av skogsegendom. Huvudregeln om ett avdragsutrymme på av skogens anskaffningsvärde gäller även vid rationaliseringsförvärven. Avdraget kan dock vid rationaliseringsförvärv göras tidigare än normalt. Erfarenheterna av de nuvarande reglerna visar att reglerna negativt har påverkat skogsägarnas intresse och ekonomiska möjligheter att medverka till strukturförbättringar. Utredningen anser det nödvändigt att i samband med genomförandet av de föreslagna strukturförbättrande åtgärderna även ompröva frågan om skogsavdragens storlek vid rationaliseringsförvärv. Utredningen har funnit att övervägande skäl talar för att avdragsutrymmet ökas i samband med dessa förvärv. Utredningen föreslår därför att avdragsutrymmet vid rationaliseringsförvärv ökas till av skogens och skogsmarkens värde på rationaliseringsfastigheten. Vidare på s. 193: Enligt utredningen bör realisationsvinstbeskattningen ändras så att markägarna stimuleras att avyttra rationaliseringsmark. Utredningen har därvid diskuterat två metoder. Den första innebär att det vid realisationsvinstbeskattningen skulle införas ett särskilt avdrag i storleksordningen . Alla slags avyttringar som sker i rationaliseringssyfte skulle omfattas av avdragsrätten. skulle få avge utlåtande om rationaliseringssyftet är uppfyllt. Effekterna på skatteintäkterna skulle bli begränsade. Den andra metoden skulle innebära en ytterligare begränsning av skatteplikten vid fastighetsregleringar från nuvarande fall då kontantersättningen överstiger , till de fall då denna ersättning överstiger . a. med hänsyn till att rationaliseringsavyttringar inte alltid sker genom fastighetsreglering förordar utredningen den första metoden. Vi ställer oss bakom dessa förslag. Kännetecknande för dem är att de stimulerar fastighetsägarna att själva ta initiativ till strukturförbättringar. De innehåller sålunda inte några tvångsmetoder, utan baseras på stimulans och frivillighet. Det skattebortfall som kan bli följden av dessa förslag är försumbara, bl. a. genom att aktiviteten på de strukturförbättrade fastigheterna blir högre än den tidigare varit. På detta sätt ökar skatteunderlaget. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar att skogsavdrag vid rationaliseringsförvärv ökas till av skogens och skogsmarkens värde på rationaliseringsfastigheten, 2. att beslutar att vid rationaliseringsavyttring skall ett särskilt avdrag på . vid realisationsvinstbeskattningen införas. () () 1986/87 Sk383