mot · GA02ju501 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87: Ju501 Kriminalvårdens behandling av missbrukare Förekomsten av narkotikamissbrukare inom kriminalvården är stor. De allra flesta av dessa har hamnat i kriminalvården på grund av sitt missbruk. De är således inte i grunden kriminella personligheter utan de har genom behov av att finansiera sitt narkotikamissbruk tvingats till brott eller har genom innehav eller försäljning begått narkotikabrott. Det råder inga delade meningar om att personer som begått brott skall straffas. Inte heller existerar någon straffrihetsgrund om brottet begåtts under inflytande av narkotika eller alkohol. I likhet med vad BRA pekat på i sina analyser finns ett tydligt samband mellan narkotikamissbruk och ekonomisk brottslighet, i första hand i form av inbrott i bostäder och butiker, men också i form av stölder och upprepade snatterier. Det finns också ett lika tydligt samband mellan alkoholmissbruk och våldsbrottslighet. Alkoholens inverkan sänker trösklar och skapar underlag för överreaktioner som i många fall leder till våld. Orsaken till våldsbrott och stölder i olika former är missbruk av alkohol och narkotika hos gärningsmannen men också i våldsbrottsfallen inte sällan även hos offret. En målinriktad vårdsatsning på de personer som finns inom kriminalvården och som är missbrukare av alkohol och/eller narkotika skulle otvetydigt leda till färre återfall i brott och en förbättrad situation för den intagne. Redan nu finns möjlighet för intagna i kriminalvården att jämlikt 34 § i lag (1974:203) om kriminalvård i anstalt erhålla sådan vård som antas förbättra deras möjligheter till anpassning i samhället utanför kriminalvårdsanstalt. denna möjlighet funnits har ett förhållandevis begränsat antal interner utnyttjat denna och utfallet har varit blandat. Bakgrunden kan vara att finna i flera orsaker. Dels är det inte möjligt för långtidsdömda (fängelse) att komma ut på sådan behandling. I de allra flesta fall har de som utnyttjat denna möjlighet varit korttidsdömda och har i ett relativt sent skede av straffet kommit ut i behandling. Narkotika och därmed sammanhängande kriminalitet har då lättare kunnat nå dessa på de öppna hemmen för missbrukare. De har haft svårt att stå emot det tryck som brottskamrater inte sällan utsatt dem för. Oberoende av strafftid är det varje missbrukares rättighet att erhålla vård för sitt missbruk. Den försöksverksamhet som under bedrivits på Österåkersanstalten har givit erfarenheter som det nu kan finnas anledning att föra vidare till alla riksanstalter. 1986/87 Ju501507 1 1986/87. Stadgandet i lag om kriminalvård i anstalt 34 § skall finnas kvar. 1986/87 heten att erhålla vård på sätt där stadgas vänder sig till korttidsdömda och Ju501 utgör en bra möjlighet för missbrukare att få vård. Möjligen är det mer en metodfråga än en lagstiftningsfråga att få den vården att fungera bättre än vad fallet varit . För långtidsdömda med alkohol- och/eller narkotikamissbruk är det viktigt att vårdinsatsen når dem i kriminalvård. En målinriktad behandling har med det tidsperspektivet stora möjligheter att bli lyckad. Redan nu finns resurser inom kriminalvården som syftar till att hjälpa den intagne ur en civilt hopplös situation med skulder och andra problem. Men det saknas en verkligt påtaglig vårdresurs. Enligt min mening är detta en brist av allvarligt slag. Missbruket av droger är en så stark drift att, om detta missbruk inte åtgärdas, fängelsestraffet som avhållande faktor är av intet värde. Men en god kriminalvård i samverkan med en aktiv vårdinsats skulle skapa en ny och bättre situation för den intagne efter vistelsen i kriminalvården. Det bör därför inrättas narkomanvårdsbehandlingsavdelningar på varje riksanstalt inom kriminalvården med erfaren behandlingspersonal. Om denna insats kompletteras med det stöd som kriminalvården erbjuder den intagne skulle möjligheten till återanpassning väsentligt förbättras. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inrättandet av kvalificerade narkoman- och alkoholbehandlingskliniker på varje riksanstalt inom kriminalvården.