mot · GA02N532 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:N532 m. fl. Återbetalning av elavgift till vattenkraftsproducerande regioner har naturrikedomar av stort värde för det svenska folkhushållet. Dessa naturrikedomar, exempelvis skog, malm och vattenkraft, har exploaterats kraftigt . Utan överdrift kan sägas att relativa materiella välstånd och höga grad av inustrialisering till största delen har sin grund i denna exploatering av de norrländska naturresurserna. Också för del har nyttjandet av naturresurserna betytt ett industriellt uppsving som i sin tur genererat sysselsättning till människorna i området och fört med sig ett utvecklat samhällsbyggande. Basnäringarnas dominans med avseende på sysselsättning och utveckling inom en region får dock negativa följder när basprodukten/råvaran tar slut och/eller när utvinningen genom rationalisering och ökad mekanisering kräver allt mindre andel manuellt arbete. Som en följd av denna utveckling är nu de norrländska glesbygdslänen underförsörjda med arbetstillfällen och människor i produktiv ålder tvingas flytta till andra delar av med en bättre arbetsmarknad. För att motverka de negativa verkningarna av arbetslösheten i glesbygdslänen har vi i en etablerad regionalpolitik med ett rikhaltigt åtgärdsprogram. Detta åtgärdsprogram har dock ännu inte kraft och verkan för att vända den negativa trenden utan kompletterande åtgärder behövs. I denna motion föreslår vi motionärer en ekonomisk förstärkning till de län i som genom vattenkraftsutbyggnad i älvarna producerar elkraft till folkhushållet. Kopplingen till vattenkraften och elförsörjningen är naturlig av många skäl. Genom vattenkraftsutbyggnaden har berörda regioner förlorat naturvärden som kunde ha exploaterats på annat sätt och mera långsiktigt verkande, t. ex. genom turism och fiske. Ingen annan exploatering av naturresurser visar heller så dramatiska skillnader i sysselsättning och förändring i skatteinkomster som vattenkraftsutbyggnaden. , i allmänhet mellan tre och , sjuder den aktuella bygden av liv och rörelse och arbetsmarknaden är ofta överhettad. Efter utbyggnaden behövs bara ett fåtal tekniker för att serva anläggningarna. En oändlig kamp startar då för bygdens överlevnad och oddsen är dåliga med vikande skatteinkomster och andra resurser som är nödvändiga för en harmonisk strukturomvandling. Starka skäl finns därför för tanken att de områden som berörts av vattenkraftsutbyggnaden också får del av de vinster sorn dessa genererar. Vi föreslår därför att per producerad kilowattimme återbetalas till de län varifrån den vattenproducerade elkraften kommer. För del, som inom sina länsgränser har , och övre lopp, skulle denna åtgärd betyda ett utvecklingsbidrag på 110-120 milj. kr. För flera andra Norrlandslän blir det ekonomiska utfallet likartat. En skiss på fördelningen av de pengar som återförs kan se ut så att hälften avsätts till en länsfond som står till förfogande för regionala insatser. En fjärdedel avsätts i en vattenkraftsfond där kommunerna får andelar i förhållande till de utbyggnader som skett i resp. kommun och en fjärdedel till kommunerna efter deras befolkningstal. Denna skiss är bara ett förslag på hur återbetalningen kunde fördelas för att på ett rättvist sätt komma hela regionen till godo. Problemet bör naturligtvis i sin helhet belysas genom en utredning. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om den tekniska konstruktionen av det förslag som framförts i motionen samt att den därefter återkommer till med förslag i ärendet. 1986/87 N532 () () () ()