mot · GA02Jo238 · 1987-01-23 00:00:00 — Betalning för fodersäd efter kvaliteten Det är en angelägenhet av största vikt att satsa på fodersädesslag som har intressanta egenskaper såväl när det gäller kvalitet som sjukdomsresistens. Hela frågan skall ses mot bakgrund av vårt lands överproduktion av spannmål som kostar skattebetalarna och jordbrukets utövare 1,6 miljarder att exportera. Av dessa får de senare betala och staten resten. Hur ser då proteinförsörjningen ut, och vad betyder fodersäden i sammanhanget? Enligt har jordbrukets foderindustri ett årligt proteinbehov av . Av detta importeras eller drygt 2/3, främst sojamjöl och fiskmjöl. Statskonsulent framhåller i sitt häfte Inhemsk proteinförsörjning i svinproduktionen att ca 3/4 av de ca spannmål som förbrukas i svinproduktionen utgörs av korn. Detta svarar till för den ordinära foderblandningens innehåll. Hälften av dess innehåll av essentiella aminosyror (proteiner) kommer således från spannmålen. Han framhåller också det negativa samband, som finns mellan den försämring av kornets proteinhalt som sker, när man höjer proteinhalten med hjälp av kväve. - En rimlig slutsats av detta är då betydelsen av sorter med så höga utgångsvärden som möjligt i den genetiska arvsmassan vad gäller protein, rymdvikt etc. Fodersäden beräknas svara för drygt en tredjedel av proteinproduktionen på svensk . svarar för , brödsäden för och övriga grödor inkl. ärter för . Oavsett vi nu i enlighet med Spannmålsgruppens förslag med all kraft satsar på ärtodling, kommer dennas andel av proteinproduktionen ändå aldrig i nivå med fodersädens andel. Det har uttryckts farhågor att trädesbruket främst kommer att drabba fodersädesarealerna. Utsädesbranschen har konstaterat svårigheter att täcka in sitt behov av vårsädesarealer för utsädesproduktion. - Dessutom animeras lantbrukarna att så så mycket höstvete som möjligt , trots att överskottet till utgörs av vete och endast till av fodersäd. I den senare ingår havreexporten till , som jämfört med vete genomförs till väsentligt bättre priser. har t. ex. kornarealen besåtts med högavkastande sorter med lägre proteinhalt. Detta ökar spannmålsöveskottet kraftigt och medför också att foderkornet måste kompletteras i foderblandningar med importerat proteinfoder. Varje procent protein räknat på den svenska kornskörden motsvarar drygt protein. Utgår man ifrån vad jordbrukaren får betala, när han köper sojamjöl (. per dt) är denna kvantitet värd ca 100 milj. 1 infördes genom Svensk Spannmålshandel en kvalitetsbetalning för korn. Dess innebörd gav en förhållandevis svag effekt och var dessutom inte bindande till sitt innehåll. Dessutom ansågs allmänt att O-läget vid för tillägg eller avdrag var för högt. Som en följd av att bestämmelserna inte var bindande har t. ex. stora skånska spannmålsföretag inte gjort några avdrag för proteinhalter . Kvalitetsstimulansen har därmed i än högre grad blivit ett slag i luften. Konsekvenserna av otillräcklig kvalitetsstimulans tar sig även andra uttryck. Just nu sker en intensiv information från lantbruksnämnder och hushållningssällskap. Härvid ser rådgivarna uteslutande till den enskilde jordbrukarens ekonomi, och följden blir att man rekommenderar den typ av sorter som främst har hög avkastning. Kvalitet eller nyttjandegrad som fodermedel och näringskälla är av sekundär betydelse. Man upplever alltså att staten låter skattebetalarna stå för kostnaden för att 100000-150000 ha träda för att minska spannmålsöverskotten. uppmanar de statliga lantbruksnämnderna i sin rådgivning bönderna att odla sorter med högsta skörd och låg kvalitet och nyttjandegrad. Så länge som vi importerar 2/3 av vårt proteinbehov till foderproduktion är protein en bristvara. Fodersäden spelar en avgörande roll och har en betydelsefull andel av den inhemska proteinproduktionen, alldeles oavsett satsningen på ärtodling, som har ett arealsmässigt tak genom krav på 6-7-årig växtföljd, hänsyn till konservärtodlingen m.m. Staten måste därför genom tillräckliga stimulansåtgärder se till att den resurs till ökad proteinproduktion som finns i vårt sortmaterial utnyttjas. Detta sker genom att ett effektivt betalningssystem utformas för produktionen av foderspannmål i . Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär att statens jordbruksnämnd får i uppdrag att utforma ett effektivt betalningssystem för produktion av foderkorn. 1986/87 Jo238