mot · GA02u541 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:U541 m. fl. Handelsbojkott av apartheidregimen i Målet för svensk Sydafrikapolitik Målet är en demokratisk och fredlig utveckling i ett från apartheid befriat . Den svenska Sydafrikapolitiken skall vara ett stöd för de krafter som inom och utom verkar för detta mål. Den svenska Sydafrikapolitiken syftar till att genom internationell isolering av apartheidstaten söka framtvinga ett systemskifte i . Ett motiv för denna linje är att den förespråkas av ANC och de länder som gränsar till . Den har också vunnit stöd i FN :s generalförsamling. antog generalförsamlingen en resolution där medlemsstaterna i en rad hänseenden uppmanas att individuellt eller kollektivt, avveckla sina förbindelser med . Efter hand har kravet på en total isolering av den sydafrikanska regimen också samlat en allt större majoritet i generalförsamlingen. I har dock beslut om bindande sanktioner mot rasistregimen stupat på veto från och . Vi kan inte i förväg veta vilken effekt internationella ekonomiska sanktioner kan ha på utvecklingen i . Att den sydafrikanska regimen hävdar att sådana sanktioner skulle bli verkningslösa eller t. o. m. skada regimens påstådda egna ansträngningar att avveckla apartheid är inte förvånande. Mer överraskande är att regeringarna i och hävdat att ekonomiska sanktioner mot skulle vara kontraproduktiva. I andra sammanhang har båda dessa stormakter själva tillgripit och eftersträvat internationell uppslutning om sanktioner. Det gäller för del bl. a. sanktionerna mot 1962, mot 1981 och, senast, mot och . tillgrep ekonomiska sanktioner mot 1982 och fick då stöd av bl. a. , och EG. Något principiellt avståndstagande från ekonomiska sanktioner eller ett allmänt utdömande av effekten av sådana sanktioner borde således knappast kunna åberopas av regeringen i och som skäl mot sanktioner mot . Hur skall agera? För att bli som mest verkningsfulla bör ekonomiska sanktioner vara internationellt samordnade och genomföras gemensamt av alla ledande industriländer. För att uppnå en sådan inriktning av sanktionspolitiken kan agera efter två vägar. Den ena är att genom uttalanden, förslag i FN och via diplomatiska kanaler söka påverka de länder som avvisat kraven på omfattande ekonomiska sanktioner mot . Den andra vägen är att söka påverka den internationella opinionen genom att gå före, dvs. att på egen hand eller i samarbete med, i första hand, andra nordiska länder vidtar åtgärder mot rasistregimen. Dessa två vägar går mycket väl att kombinera. Det har också varit svensk Sydafrikapolitik att söka göra detta och ansträngningarna har heller inte varit helt utan framgång. Så t. ex. har agerande säkert bidragit till den resolution som antogs av vari medlemsstaterna uppmanas att vidta åtgärder mot . Resolutionen ger också exempel på sådana åtgärder. Riksdagsbeslutet om förbud mot svenska investering i och visade på vilja att när säkerhetsrådet är blockerat av stormaktsveto vidta åtgärder på egen hand. 1 propositionen 1978/79:196 angående investeringsförbud understryks att situationen i är unik genom att rasdiskrimineringen där klätts i laglig form. I motsvarande proposition (1984/85:56) anförs: principiella hållning har varit att inte ansluta sig till ekonomiska sanktioner som inte beslutats av eller rekommenderats av FN :s säkerhetsråd. När det gäller investeringsförbudet ansågs det möj ligt att göra ett undantag från dessa principer. Motiven härför är i korthet att den i lag fastställda rasdiskrimineringen i utgör ett unikt fall av kränkning av de mänskliga rättigheterna och att apartheid enhälligt och fördömts av FN:s olika organ. De förväntades aldrig att det svenska investeringsförbudet i sig skulle ha någon påtaglig inverkan på apartheidsystemet eller på något beaktansvärt sätt skada sydafrikansk ekonomi. Som framhölls i båda de nämnda propositionerna var den svenska lagen att se som en del av den totala svenska Sydafrikapolitiken och som ett led i de gemensamma internationella ansträngningarna att genom påtryckningar mot bidra till en förändring av samhällssystemet. I den utvärdering som redovisas i proposition 1984/85:56 av Sydafrikalagen framhålls också att den skänkt uppmuntran åt de kretsar och grupper i olika länder som ägnar sig åt opinionsbildning kring och arbetar för verksamma sanktioner. I detta hänseende har lagen otvivelaktigt haft betydelse. har den svenska lagen också fått internationell efterföljd. Lag om investeringsförbud har antagits av bl. a. , och . Den svenska lagen om förbud mot införsel av jordbruksvaror som beslöts av är också ett uttryck för beslutsamhet att, 1986/87 U541 när så erfordras, vidta egna åtgärder mot apartheidregimen. Som stöd för Mot. den företagna inskränkningen i det fria handelsutbytet som är syftet med U541 åberopas artikel XX :e i avtalet avseende varor framställda av fångar. Odiskutabelt är syftet också med denna lag att den skall vara en del i en sanktionspolitik mot . För att skapa förutsättningar för lagen har regeringen på egen hand och utan föregående FN-beslut gjort en tolkning av . Legal grund för handelsbojkott mot Lag om förbud mot handel med antogs av det danska i . Lagen trädde i kraft . För del kan det vara av särskilt intresse att notera den legala grunden för den danska lagen. 1 överväganden som föregått lagförslaget har ingått en prövning av förslagets överensstämmelse med . En utgångspunkt har därvid varit artikel XXI :b iii och c i allmänna tull- och handelsavtalet (). Ingen bestämmelse i detta avtal skall tolkas såsom innebärande hinder för avtalsslutande part att vidta åtgärder som den anser nödvändiga för att skydda sina väsentliga säkerhetsintressen där sådana åtgärder vidtages i krigstid eller vid andra kritiska lägen i de internationella förbindelserna; (b iii) eller hinder för part att vidtaga åtgärder i överensstämmelse med dess förpliktelser enligt stadga i syfte att upprätthålla internationell fred och säkerhet (c). Det har hänt att länder, med åberopande av artikel XXI i , infört handelssanktioner mot annat land. Som exempel kan nämnas: handelsbojkotter mot 1949 och 1951 mot , och EG:s mot 1982 mot 1985. Ett land som vidtar åtgärder enligt artikel XXI har inte skyldighet att notifiera om detta. Skulle protestera mot det danska beslutet i lär också åberopa FN:s säkerhetsrådes resolution 569 av avseende rekommendationer om ospecificerade men exemplifierade åtgärder mot . Beträffande tolkningen av artikel XXI :c föreligger olika meningar. En åsikt är att åtgärder enligt denna artikel förutsätter bindande beslut i FN :s säkerhetsråd. Den danska regeringen lär dock finna en annan tolkning möjlig och stöder sig här bl. a. på synpunkter från . Denne som skrivit det juridiska huvudverket om World Trade and the of utesluter inte att ett beslut av generalförsamlingen kan vara tillräcklig grund för åtgärder enligt XXI:c. säkerhetsrådet bör då, enligt dansk uppfattning, utgöra ett ännu starkare Mot. 1986/87 kriterium. utrikesminister, , har uttalat: I tillfasldet har fundet, at situationen i det land udgjorde en trussel mod international fred og sikkerhed, og , som er ansvarlig for international fred og sikkerhed, har gentagna gange, senest i res. 569 (1985), som noget ganske enestående, opfordret alle FN:s medlemslande til at traeffe ikke naermere specifierade foranstaltninger mod deres förbindelser med , herunder også på det handelspolitiske område. er politisk og moralsk forpligtet heraf. I den svenska debatten har från socialdemokratiskt håll antytts, att med hänsyn till neutralitetspolitiken inte skulle kunna tolka GATT-bestämmelserna på det sätt har gjort. För beslut om handelssanktioner skulle för del krävas ett bindande beslut i . Detta är emellertid tveksamt redan mot bakgrund av att , när det gäller förbudet mot import av jordbruksprodukter från , ansett sig på egen hand kunna tolka . Till detta kommer regeringens rekommendation till företagen. Om de formuleringarna och i fempartiuttalandet är kanske inte mycket att säga. Men när i broderskapstalet 1985 ställde krav på omgående och dramatiska nedskärningar i handeln under hot om att annars ytterligare åtgärder kommer att vidtas strider detta i varje fall mot andan i och har heller inte stöd i något uttalad rekommendation i . Efter hand som motståndet mot apartheid hårdnar blir den sydafrikanska regimens åtgärder alltmer drastiska. Barn kastas i fängelse, polis och militär tillåts använda alltmer brutalt våld och åsiktsförtrycket och censuren skärps. Det är tecken på desperation hos regimen på att den inre kampen förs med framgång. Utvandringen, kapitalflykten och att allt flera företag söker sig bort från skärper bilden av ett system i utförsbacken. Också det yttre trycket mot apartheid har hårdnat. Allt fler länder har genom att bl. a. sätta stopp för idrotts- och kulturutbyte med markerat sitt avståndstagande från apartheid. Ekonomiska sanktioner, om ännu i liten skala, har börjat införas. Genom kongressens beslut deltar också i sanktionerna. Hoppet växer om att demokratierna i världen skall förenas i kampen mot apartheid och därigenom bidra till att detta system kan avvecklas snabbare och med mindre blodsutgjutelse än vad som annars kan bli fallet. I många stater finns en önskan om ekonomiska sanktioner mot apartheidregimen men i FN :s säkerhetsråd har, på grund av den amerikanska och den brittiska regeringens veto, något beslut om omfattande och bindande sanktioner inte kunnat fattas. anser att det, i detta läge, är en uppgift för att tillsammans med de övriga nordiska länderna vara pådrivande. Vi bör enligt tidi gare svensk tradition gå före och införa en handelsbojkott mot Sydafri- Mot. 1986/87 ka. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär intensifierade ansträngningar att inom FN få till stånd för alla medlemsstater bindande beslut om handelsbojkott av , 2. att hos regeringen begär förslag om svensk handelsbojkott av efter samråd med övriga nordiska länder, 3. att hos regeringen begär att de svenska åtgärderna med avseende på handelsbojkotten mot nära samordnas med de åtgärder som andra nordiska länder redan vidtagit eller kan komma att vidta. () () () () (fp) () () ()