mot · GA02A405 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87 :A405 Balans mellan bostäder och arbetsplatser i Stockholmslän är en gynnad del av landet, särskilt i fråga om arbetsmarknad och ekonomi. De fördelar regionen har på dessa områden är dock inte likformigt fördelade över . är en region med utpräglad obalans. Vissa delar intar en mycket gynnad ställning medan andra brottas med betydande problem. Obalansen i kommer tydligt till uttryck i arbetsmarknadsläget. I regionens centrala delar är antalet arbetstillfällen 1 1/2 gång så stort som antalet förvärvsarbetande. I de nordliga förortskommunerna motsvarar antalet arbetstillfällen knappt 2/3 av de förvärvsarbetande medan arbetstillfällena i de södra förortskommunerna inte motsvarar mer än förvärvsarbetande. Antalet arbetslösa är också betydligt större i regionens perifera delar än i de centrala och större i söder än i norr. För ungdomar är skillnaderna mellan norr och söder ännu större. Denna oerhörda koncentration av arbetstillfällen till de centrala delarna av regionen innebär naturligtvis att de boende i de yttre delarna missgynnas ur sysselsättningssynpunkt. Särskilt drabbade är kvinnorna som enligt många undersökningar visar mindre benägenhet att acceptera långa pendlingsresor. Ett annat resultat är långa och tidsödande pendlingsresor, med betydande sociala problem som följd. Dessa ställer också mycket stora krav på trafikapparaten, både den kollektiva trafiken och vägnätet, med mycket stora trafiktoppar och en extremt ojämn belastning. Detta leder i sin tur till onödigt stora samhällsekonomiska kostnader och miljöproblem. Bättre fördelning av statliga arbetsplatser Staten har ett mycket stort ansvar för denna ojämna fördelning av arbetstillfällen. karaktär av huvudstadsregion gör att en mycket stor del av alla förvärvsarbetande är statligt anställda. En ökad lokalisering av statliga arbetsplatser till förorterna skulle sannolikt också leda till lägre lokalkostnader och ändå möjliggöra bättre lokallösningar. av de arbetsplatser där har lokalansvaret finns i och kommuner. Staten bör därför, som en av de dominerande arbetsgivarna i och en av de huvudansvariga för den ojämna fördelningen av arbetsplatserna, ta initiativ för en bättre fördelning av arbetsplatser i Detta kan lämpligen ske genom att ett program utarbetas för Mot. 1986/87 omfördelning av statliga arbetsplatser i . Det är också ett starkt samhällsintresse att påverka lokaliseringen av andra arbetsplatser i regionen. Den stora koncentrationen av arbetsplatser till de centrala delarna av regionen föranleder stora samhällskostnader. Tanken att finansiera de samhälleliga merkostnaderna genom biltullar för pendlare till det centrala måste avvisas. Det innebär att kostnaderna skulle vältras över på enskilda arbetstagare som är hänvisade till de arbetstillfällen som bjuds. Istället är det naturligt att de företag som väljer att lokalisera sig i överhettade områden svarar för kostnaderna. En lämplig lösning är att ett system med lägesavgifter för arbetsplatser i den centrala delen av införs. Det innebär att endast företag och institutioner som har så stora fördelar av en central lokalisering att det motiverar merkostnaderna skulle välja en sådan lokalisering. Företag med mindre än 15 anställda bör undantas från avgiften. Lägesavgiften bör tillföras en fond som lämpligen administreras av och som skall användas för att lösa trafik- och miljöproblem som uppstår samt underlätta tillkomsten av fler arbetsplatser i underförsörjda delar av länet. Också i övrigt bör staten genom sina regionala organ, och den regionala utvecklingsfonden, och i samarbete med och berörda kommuner stimulera näringslivets utveckling i underförsörjda regiondelar och underlätta en omflyttning av arbetsplatser från överhettade delar av regionen. Med hänvisning till vad som anförs föreslår vi 1. att hos regeringen begär ett program för omfördelning av statliga arbetsplatser i , 2. att hos regeringen begär en skyndsam utredning av ett system med lägesavgifter som ett medel att stimulera en bättre fördelning av arbetsplatser i , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovet av aktiva åtgärder för att få till stånd en bättre balans av bostäder och arbetsplatser i . () () 1* 1986/87.