mot · GB02Bo6 · 1987-11-18 00:00:00 — Motion till 1987/88:Bo6 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:35 om Mot. bostadsanvisningsrätt m. m. I proposition 1987/88:35 föreslås att bostadsanvisningslagen (1980:94) upphävs. läggs förslag om införande av en ny lag om bostadsanvisningsrätt. De föreslagna förändringarna skall enligt föredraganden ses mot bakgrund av den kritik som riktats mot den nuvarande bostadsanvisningslagen. Lagen har bl. a. ur administrativ synpunkt varit svår att tillämpa. Enligt föredraganden bygger lagförslaget på att kommunerna skall försöka uppnå frivilliga överenskommelser med husägarna eller deras organisationer om anvisningsrätt. Kommunen får emellertid möjlighet att hos hyresnämnden ansöka om ett beslut om anvisningsrätt beträffande lägenheterna i ett visst hus antingen om en frivillig överenskommelse inte varit möjlig att nå eller om husägaren inte följer en given utfästelse om anvisningsrätt. beslut får förenas med vite och innebär bl. a. förbud för husägaren att upplåta de lediga bostadslägenheter, vilka omfattas av beslutet. Förslaget bygger på en promemoria som upprättas inom (Ds Bo 1987:2). Promemorian har remissbehandlats. T. o. m. av den i propositionen redovisade remissammanställningen framgår att förslaget till ny lag om bostadsanvisningsrätt mött betydande kritik. Från sida har vi påtalat att den nuvarande bostadsanvisningslagen i ringa grad kommit till användning bl. a. beroende på lagens byråkratiska utformning. Lagen har varit svår att tillämpa. Ett utnyttjande av lagen skapar mycket arbete för de kommunala förvaltningarna till ett resultat som inte stått i proportion till insatserna. Med anledning härav har vi föreslagit att den nuvarande bostadsanvisningslagen upphävs (se t. ex. mot. 1985/86:226). Enligt vår mening måste samarbetet mellan kommuner och husägarna och deras organisationer ske på ett flexibelt och obyråkratiskt sätt. Det bör bygga på frivilliga överenskommelser. Även det föreliggande förslaget till ny lagstiftning präglas av tvång och förbudstänkande och har givits en utformning som riskerar att leda till ett betydande merarbete i kommunerna med ökad byråkrati som följd. Det kan också medföra ett ökat antal kon I 1987/88. flikter mellan kommunerna och husägarna med allt större samarbetssvårig- Mot. 1987/88 heter som följd. Enligt uppfattning måste den grundläggande målsättningen för bostadspolitiken vara att skapa förutsättningar för att alla skall kunna få en bostad till rimliga kostnader i en god miljö. Utformningen av boendemiljön vad gäller såväl bostadslägenheten som bostadsområden i dess helhet måste ta sikte på att skapa bra och fungerande bostäder. Vi vill i detta sammanhang understryka vikten av att en social bostadspolitik bedrivs som tar hänsyn till de handikappade, invandrare och andra utsatta gruppers situation på bostadsmarknaden. Det är bl. a. viktigt att slå vakt om ett integrerat boende och undvika miljöer med en ensidig social struktur. En fungerande bostadsmiljö förutsätter förståelse och samförstånd från alla inblandade parters sida. En lagstiftning som innebär möjlighet att genom centrala beslut anvisa bostäder mot de inblandade fastighetsägarnas och de boendes vilja riskerar att skapa stora sociala problem. Det är öppenhet, förståelse och frivillighet som krävs inte en tvingande lagstiftning och diktat. Detta kräver enligt vår mening bl. a. en effektivare bostadsförmedling och en bättre information om tillgängliga bostadslägenheter i kommunen. Utvecklingen på bostadsmarknaden har medfört att det i många kommuner råder bostadsbrist. I ett sådant läge bör enligt vår mening inte införas vare sig regler eller anvisningar som motverkar produktionen av bostäder. Inskränkningar i fastighetsägarnas förvaltningsrätt är en åtgärd som sannolikt försvårar bostadsbyggandet och därmed förvärrar bostadssituationen. Ökade regleringar på bostadsmarknaden skapar inga nya bostäder. Vi vill i detta sammanhang i stället understryka vikten av att rörligheten på bostadsmarknaden ökar och att därmed ett större antal lägenheter blir tillgängliga på den öppna marknaden. Såsom t. ex. påpekar i sitt remissvar finns många uthyrda lägenheter, där ingen enskild person är mantalsskriven. Antalet är i storleksordningen 100 000. Dessa lägenheter är t. ex. uthyrda till företag på annan ort. föreslår att lagstiftningsåtgärder vidtas för att föra över övernattningslägenheter till vanliga hyresmarknaden och en fördelning av lägenheterna skall ske via bostadsförmedlingen. Från sida aktualiserade vi denna fråga bl. a. i samband med vår motion om åtgärder för att förbättra ungdomens bostadssituation (1986/87:Bo 132). Vi föreslog då bl. a. att kommunerna eventuellt i samarbete med hotellnäringen skulle bygga särskilda övernattningsrum, vilka skulle stå till förfogande för ett pris väsentligt under hotellpris. Detta skulle innebära att ett stort antal lägenheter som köps upp av företagen skulle kunna friställas för bostadsmarknaden. Vi underströk vidare i denna motion vikten av att utnyttja vindsvåningar, stoppa kontoriseringen och bygga fler smålägenheter. Vi krävde även införande av regler för ombyggnadslån som förhindrar ombyggnader, vilka är alltför luxuösa och ersätter normalt underhåll eller leder till sammanslagningar av lägenheter m. m. Det är enligt vår mening sådana åtgärder som krävs för att förbättra Mot. tillgången på bostäder snarare än ökade regleringar och förbud. bakgrund bör således proposition 1987/88:35 avslås i den del som avser förslag till lag om bostadsanvisningsrätt. I konsekvens kan självfallet ej heller föreslagna förändringar i bostadslåneförfattningarna ske. Vi vill i detta sammanhang med tillfredsställelse konstatera att bestämmelserna i 15 § 2 mom. hyreslagen om hyresgästernas inflytande över reparationer i den egna lägenheten permanentas. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar upphäva bostadsanvisningslagen (1980:94), 2. att avslår proposition 1987/88:35 i den del som rör förslag om införande av lag om bostadsanvisningsrätt och ändringar i bostadslåneförfattningarna. () () () ()