ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02sf288 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf288 m. fl. (c) Förslaget om s. k. BB-avgift har tidigare uttalat att vårdavgifter för sjukvård inte skall erläggas vid normalt barnafödande. Det är viktigt att föräldrarna känner att samhällets resurser står till deras förfogande inför en så livsavgörande händelse, som det är att få en ny familjemedlem. Trots att en majoritet av tidigare avvisat regeringens tidigare propå att ta ut en BB-avgift återkommer man nu i denna fråga. Vi kan inte finna att man nu redovisar några nya skäl till detta förslag från regeringens sida. Självfallet bör då beslut också bli detsamma, dvs. avslag på förslaget om en avgift från föräldrapenningen vid förlossning. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar avslå förslaget att införa en BB-avgift. () () () () () () Nr S/285-300
mot · GA02sf289 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf289 och () Avgiften vid sjukhusvård för pensionärer När en försäkrad vårdas på sjukhus har sjukförsäkringen betalat en ersättning till sjukvårdshuvudmannen. För som den försäkrade vårdas på sjukhus görs ett avdrag på dennes sjukpenning med . Avdraget får dock utgöra högst en tredjedel av den utgående sjukpenningen före skatt. I årets budgetproposition föreslår regeringen att en avgift på . per vårddag vid sjukhusvistelse från även skall gälla pensionärer, fr. o. m. och inte som tidigare . Någon regel om att högst en tredjedel av pensionen får vara den avgift som pensionären högst skall betala föreslås inte i propositionen. Det finns ett uttalande från regeringen att avgiften skall vara högst . per dag samt att det finns förutsättning för en nedsättning av avgiften vid behov. Enligt vår mening bör uttalandet kompletteras med en huvudregel att ingen pensionär skall behöva betala mer än högst en tredjedel av sin pension per dag. Detta skulle innebära att alla inom regelsystemet är jämställda och betalar . per dag, dock högst en tredjedel av sin ersättning, från såväl sjukkassa som pension. Det bör ankomma på berört utskott att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att införa en begränsningsregel så att även ålderspensionärer betalar högst en tredjedel av pensionen per dag räknat i sjukhusavgift.
mot · GA02sf290 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf290 () Egenavgiften vid skogsavverkning I skogslänen är det många som med oro ser på avfolkningen i glesbygderna. Den ursprungliga orsaken står att finna i den rationalisering och strukturomvandling som jord- och skogsbruket genomgått. Den negativa trenden har förstärkts av den förda reglerings- och centraliseringspolitiken. På en rad områden finns onödiga hinder i form av byråkrati och krånglig lagstiftning ofta inom skatteområdet men även inom andra områden. Det är nödvändigt att systematiskt angripa dessa hinder som på olika sätt försvårar för människor som önskar bo kvar i glesbygden eller de som vill flytta dit. För många är flera olika sysselsättningar nödvändiga för att inkomsten skall vara tillräcklig. Ofta kan dessa kombineras med arbete i egen skog. Dagens skattesystem innebär att skogsägaren undviker egen verksamhet i skogen vid skogsavverkning eftersom han då riskerar att få betala egenavgifter även på de inkomster, där han inte engagerat sig, exempelvis försäljning av rotposter. Även om leveransvirkesförsäljningen varit en mycket liten del av den totala försäljningen , får skogsägaren betala egenavgift på hela nettoinkomsten, inräknat den som kommer från rotposterna. Har däremot skogsägaren haft inkomster endast genom försäljning av rotposter behöver han ej betala egenavgift. Egen verksamhet på skogsfastigheter måste enligt min mening uppmuntras dels för att öka sysselsättningen, dels för att kunna avhjälpa det gallringsbehov som föreligger inom den svenska skogen. Ett system som knyter egenavgiften endast till självverksamheten skulle öka intresset för denna. Reglerna för beräkning av egenavgifter blir än mer komplicerade om skogsfastigheten är samägd. Om en av ägarna klassas som brukare och genom eget arbete erhållit en mindre inkomst drabbas även de övriga, passiva ägarna, av vissa egenavgifter vid försäljning av rotposter. Det nuvarande systemet är byråkratiskt och krångligt och den skogsägare som inte är insatt i hur reglerna fungerar kan komma i en ogynnsam ekonomisk situation, som han inte har någon möjlighet att förutse. Under en följd av år har det antytts att förslag till förbättringar kommer, men ingenting har hänt. Det är därför angeläget att regeringen lägger fram ett förslag till förenklad lagstiftning där endast den egna arbetsinsatsen skall utgöra underlag för egenavgift. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär snart förslag om egenavgiften vid skogsavverkning i enlighet med vad i motionen anförts. 1986/87 Sf290
mot · GA02sf291 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf291 Understöds- och begravningskassor tillkom för att människor skulle kunna känna en viss trygghet, som de saknade. Även med ett väl utvecklat försäkringssystem uppstår det ofta ekonomiska problem för de anhöriga vid dödsfall. I finns en s. k. gravferdshjelp. Bidraget är 4000 Nkr. Det utbetalas genom folketrygden, som är motsvarighet till det svenska socialförsäkringssystemet. Folketrygden innefattar sjukförsäkring, grund- och tilläggspensionsförsäkring och arbetsskadeförsäkring. Folketrygden är obligatorisk och s. k. medlemsavgift betalas av i stort sett alla löntagare. I skulle ett liknande system kunna inordnas i sjukförsäkringen. Bidraget kunde indexregleras genom att det knöts till storleken två basbelopp. Med åberopande av vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att framlägga förslag om bidrag till begravningskostnader i enlighet med motionens innehåll.
mot · GA02sf292 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf292 m.fl. (m) Sjukförsäkringens ersättningstaxa för sjukgymnastik, m. m. Sjukgymnasternas taxeutveckling ligger långt under utvecklingen av konsumentprisindex. Nyetablering av sjukgymnastpraktik är inte längre möjlig annat än för den som kan komma över en mycket billig lokal och begagnad utrustning till mycket lågt pris. Även många redan etablerade får allt svårare att hålla sig kvar i arbetet. Men de legitimerade sjukgymnasterna gör en helt oumbärlig insats i sjukvården, inte minst för många svårt handikappade patienter. Det vore till stor skada om antalet verksamma sjukgymnaster skulle fortsätta nedåt eller om de privatpraktiserande sjukgymnasterna skulle tvingas att försöka arbeta utanför sjukförsäkringen. Svårigheterna beror på en eftersläpning av ersättningstaxan. Genomförandet av Dagmarbeslutet har också verkat negativt. Det är nu helt nödvändigt att ersättningstaxan från sjukförsäkringen för sjukgymnaster uppräknas till en rimlig nivå. Det bör ankomma på regeringen att ta erforderliga initiativ vad gäller denna fråga. Remisstvånget för sjukgymnastisk behandling inom sjukförsäkringens ram utgör problem för patienterna. Det innebär att de först måste göra ett besök hos läkare för att få remiss innan de kan komma till sjukgymnasten. Vi ställer i en annan motion, där vi tar upp åtgärder för handikappade, ett formellt yrkande som syftar till att remisstvånget slopas (motion 1986/87: So261). Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär snara åtgärder för förbättring av de ekonomiska möjligheterna för sjukgymnaster att bedriva privat vårdverksamhet. Karl-Gös t a () ing er (m) () ()
mot · GA02sf293 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf293 m.fl. (m) Socialförsäkringen och egenföretagarna De nuvarande reglerna i socialförsäkringen är i flera avseenden ogynnsamma för lantbrukare och andra egenföretagare och det är angeläget att dessa orättvisor undanröjs. En lantbrukare har inte löntagarens möjlighet till den förtidspension som kan utgå till den som fyllt och som på grund av arbetslöshet erhållit ersättning från . I en lanbrukarfamilj är det nästan omöjligt för mannen att, även i fall av total arbetsoförmåga, få hel förtidspension så länge han bor kvar på gården och hustrun uppbär inkomst från jordbruksfastigheten. För sådan hel förtidspension för mannen fordras i allmänhet att familjen arrenderar ut eller säljer jordbruksfastigheten eller i vart fall flyttar från densamma. I en motsvarande situation för en löntagarfamilj är mannen berättigad till hel förtidspension även om hustrun har kvar sitt förvärvsarbete. Självfallet är det inte heller tal om krav på att löntagarfamiljen skall lämna ett eget hus. Självfallet borde lantbrukaren/egenföretagaren ha samma rätt till förtidspension som löntagaren. Även i fråga om allmän tilläggspension missgynnas lantbrukarfamiljen och inte minst då lantbrukarhustrun. Två uppgivna exempel kan visa detta. En lantbrukarhustru född hade betalt in . i ATP-avgifter, men för detta avsevärda belopp erhåller hon ingenting extra av ATP eftersom ATP här understiger pensionstillskottet. En annan lantbrukarhustru född kommer att ha betalt in . För detta erhåller hon inte ATP som överstiger pensionstillskottet. Ingen av dessa två kvinnor har således fått något för inbetalda ATP-avgifter. Ersättningen vid sjukdom är också ogynnsam för lantbrukaren. En anställd med . i inkomst får . per dag vid sjukdom, medan en egenföretagare med samma inkomst blott får ! beror på att ingen lantbrukare kan få högre ersättning än den avtalsenliga lönen för en lantarbetare/rättare. Någon gräns för avgiftens storlek finns dock ej! Det framgår alltså med all önskvärd tydlighet att en översyn av socialförsäkringsreglerna för egenföretagare är synnerligen påkallad och vi föreslår att hos regeringen begär en sådan översyn. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av socialförsäkringsreglerna syftande till större rättvisa för egenföretagare i enlighet med vad som anförts i motionen. (m) () 1986/87 Sf293
mot · GA02sf294 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf294 m. fl. (m) Föräldrapenning vid utlandstjänstgöring Mångå svenska företag har dotterbolag utomlands och därmed ett fortlöpande behov av att sända svenska medarbetare utomlands för stationering under längre eller . Svenska staten har också en hel del personalgrupper i utlandstjänst. 1 samband med denna ut- och hemflyttning av svenska familjer kan lätt problem uppstå när det gäller föräldrapenning. Huvudregeln om rätt till föräldrapenning vid barns födelse innebär krav på inskrivning i i minst före födelsen. Önskas högre föräldrapenning än grundbeloppet är kravet inskrivning under minst före den beräknade nedkomsten. Vid utresa ur blir man i allmänhet utskriven ur . De som betraktas som utsända har rätt att kvarstå i kassan . Detta gäller emellertid blott den yrkesverksamme. I övervägande antal fall är detta mannen och medföljande hustru kvarstår då inte i . En blivande svensk mamma som vill föda i hemlandet, vilket ofta torde vara fallet, måste alltså flytta hem 180 (270) dagar före den väntade nedkomsten för att få rätt till föräldrapenning. (Undantag finns för tjänstgöring i ett ganska begränsat antal länder.) En sådan konsekvens av utlandstjänstgöring som här redogjorts för är enligt vår uppfattning uppenbart oskälig, i all synnerhet om utlandstjänstgöringen skett på uppdrag av svenskt företag eller svenska staten. Ett enkelt sätt att lösa problemet med föräldrapenningen vid utlandsvistelse vore att inskrivningstiden i inte bryts vid utflyttningen ur . Inskrivningstiden före utlandsvistelsen skulle således inräknas i kvalifikationstiden. Enligt vår uppfattning bör hos regeringen begära förslag om en lagändring i enlighet med motionens syfte. Med stöd av vad som ovan anförs hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring i lagen om allmän försäkring i enlighet med vad som i motionen anförts. () () () ()
mot · GA02sf295 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87: Sf295 Förste vice talman och () Undantagandepensionärernas rätt till kommunalt bostadstillägg De s. k. undantagandepensionärerna drabbas inte bara genom att i allmänhet inte vara berättigade till pensionstillskott. De kan också drabbas av lägre kommunalt bostadstillägg (KBT) än deras inkomster borde berättiga till. Till den bostadstilläggsgrundande inkomsten läggs nämligen den ATPpension som de skulle ha erhållit om de inte begärt undantagande. Motsvarande gäller deras änkor, där KBT kan reduceras med den änkepension från ATP som de skulle ha erhållit om deras män inte begärt undantagande. Detta kan innebära att en undantagandepensionär endast uppbär folkpension på . medan andra pensionärer genom pensionstillskottet uppbär . Han kan dessutom erhålla ett väsentligt lägre kommunalt bostadstillägg än den som har folkpension och pensionstillskott. Vi har i annat sammanhang krävt att såväl undantagandepensionären som hans änka skall ha rätt till fullt pensionstillskott i den mån de inte uppbär ATP-inkomster av denna storlek. Vi begär också att kommunalt bostadstillägg skall räknas på den folkpension och eventuella övriga inkomster han verkligen uppbär, inte på fiktiva ATP-inkomster. De nya reglerna för beräkning av rätten till KBT för undantagandepensionärer och deras änkor bör träda i kraft möjligt. På utskottet torde ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att undantagandepensionärernas och deras änkors rätt till KBT skall grundas på de inkomster de verkligen uppbär. () ()
mot · GA02sf296 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf296 och () Sjukhusavgiften för pensionärer Pensionärer har rätt till 365 dagars avgiftsfri sjukhusvård. Därefter får pensionären betala högst . per dag, sedan systemet med differentierade vårdavgifter slopats. Ett av skälen till att slopa systemet med differentierade vårdavgifter var att behovsprövningen var förnedrande för många. I årets budgetproposition föreslås att avgiftsfriheten slopas för ålderspensionärer liksom för barnaföderskor. Rent principiellt är det riktigt att alla skall behandlas lika inom sjukvården. Det är ingen avgift för den sjukvårdande behandlingen. Man vill i propositionen bibehålla de 365 avgiftsfria dagarna för förtidspensionärer, med motiveringen att deras ekonomiska situation ofta inte tillåter en avgift. Propositionens förslag bygger på uppfattningen att pensionärer, i takt med att pensionerna har förbättrats, skall behandlas på samma sätt som andra människor. Den som är sjukpenningplacerad får ju ett avdrag på sin sjukpenning på . Men för sjukpenningplacerade finns en spärregel; avdraget skall vara högst en tredjedel av sjukpenningen. I propositionen står det: Jag anser därför att pensionärer under det avgiftsfria året bör betala en avgift på högst per vårddag vid sjukhusvistelse. Detta belopp motsvarar den minskning av sjukpenningen som vanligtvis sker vid sjukhusvård. I den allmänna debatten har också sagts att pensionärer på det här sättet skall jämställas med andra medborgare. Därför är det olyckligt att inte samma spärregel gäller för pensionärer som för sjukpenningplacerade. En låginkomsttagare betalar aldrig mer än en tredjedel av sin sjukpenning i avgift, samma regel borde gälla pensionärerna. Man kan invända och säga att man inte utan noggrann kontroll kan veta hur pensionärens ekonomiska situation ser ut, eftersom pensionärerna inte är sjukpenningplacerade. Men när det gäller människor som inte är pensionärer så räknar man endast efter sjukpenningen, inte efter om de har kapital eller ej. Samma regler måste gälla för pensionärer som för sjukpenningplacerade. Annars kommer många ålderspensionärer med enbart folkpension och pensionstillskott att betala mer för sin sjukhusvistelse än en låginkomsttagare med motsvarande inkomster. Resultatet blir att många pensionärer kommer att behöva begära nedsättning av avgiften för att klara hyran under sjukhusvistelsen. Då är man tillbaka i den situation som rådde under systemet med de differentierade vårdavgifterna: många människor måste söka nedsättning av avgiften och motivera varför. fallet kommer det dessutom att behöva ske även vid kortare sjukhusperioder. Vi förutsätter att berört utskott utformar erforderlig lagtext. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att samma regler för sjukhusavgiftens storlek skall gälla för ålderspensionärer som för sjukpenningplacerade. () () 1986/87 Sf296
mot · GA02sf297 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf297 och () Översyn av föräldraförsäkringen Föräldraförsäkringen har byggts ut och förbättrats med hänsyn tagen till olika gruppers speciella situation. En del återstår dock. Det gäller bl. a. ensamstående föräldrars möjligheter att använda försäkringen vid barns sjukdom. Genom att de inte kan dela uttaget med någon blir ofta påfrestningarna stora på arbetsplatser och i studier. Många tvingas ofta vara hemma och det påverkar deras möjligheter att klara arbetsuppgifterna och därmed också möjligheterna att utvecklas i arbetet. Detsamma gäller självfallet också studerande föräldrar, som dessutom riskerar att inte kunna slutföra studierna som planerat. Ett sätt att komma till rätta med problemen vore att en ensamstående förälder kunde anteckna en barnet närstående person hos , som kunde vara hemma med det sjuka barnet på samma villkor som föräldern. En sådan möjlighet finns för en sambo, som inte är barnets far. Om man utgår från att barnen får den tillsyn de behöver vid sjukdom och att detta ersätts via föräldraförsäkringen bör en sådan förändring kunna genomföras utan några större kostnadsökningar. Vi vet dock inte om dessa förutsättningar stämmer med verkligheten. Vi vet inte hur ensamstående föräldrar utnyttjar föräldraförsäkringen, om man skiljer sig från familjer med två som delar på försäkringen. Därför vet vi inte heller om en förändring skulle föra med sig kostnader eller inte. Eftersom behovet av förändringar i den här riktningen skulle kunna lösa problemen för många ensamstående föräldrar är det angeläget att vi får kunskap som kan ligga till grund för ett förslag. Vi föreslår därför att en kartläggning görs över hur ensamstående föräldrar utnyttjar föräldraförsäkringen och att en beräkning sker för att utjämna eventuella skillnader. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen angetts om förbättringar av föräldraförsäkringen.
mot · GA02sf298 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf298 Glutenintoleranta personers kostnad för specialkost Mångå människor lider av sjukdomar, vilka medför kostrestriktioner. Glutenintoleranta tillhör denna grupp människor, liksom njursjuka och diabetiker. Att inte kunna äta vad som helst innebär ofta sociala begränsningar och dessutom inte sällan betydande merkostnader. Barn som t. ex. lider av celiaki (glutenintolerans) och är får s. k. specialdestinerade livsmedel på licens enligt förordningen (1979: 1132) om prisnedsatta livsmedel vid vissa sjukdomar. För personer finns emellertid ingen riktigt väl avpassad form för ekonomisk hjälp till merkostnader för speciell föda. Det som kan komma i fråga är handikappersättning. Då måste man emellertid kunna dokumentera extrakostnader, överstigande . Med andra ord kan en celiakisjuk tvingas bära extra kostnader för sin specialkost med . innan det finns någon hjälp att få. Detta måste anses vara betydande merutgifter. Till detta kommer att handikappersättning över huvud taget i vissa fall inte utgår. Är sjukdomen av litet mer tillfällig art eller är den sjuke blir det inte tal om handikappersättning. Vad jag velat beskriva med ovanstående är att det för många människor, med vissa sjukdomar som medför kostrestriktioner, saknas lämpliga former för samhällsstöd. Regelsystemet behöver därför ses över. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om översyn av reglerna avseende ersättning för specialkost för personer .
mot · GA02sf299 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf299 Av SCB:s rapport om handikappades levnadsförhållanden framgick att handikappade lever på en lägre nivå än övriga samhällsmedborgare. Det gäller både ekonomiskt och socialt. Många handikappade har en betydligt sämre ekonomisk standard än andra. Många lever också mer isolerat och har betydligt färre sociala kontakter än andra. Ofta beroende på att de saknar arbete. Situationen är allra svårast för dem som är förtidspensionärer. Eftersom de i många fall inte har hunnit få några ATP-poäng uppbär de en mycket låg pension. De som är pensionärer, antingen de är förtids- eller ålderspensionärer, kan heller inte få full handikappersättning trots att merkostnaderna för att kompensera handikappet är desamma. Den som blir synskadad efter kan över huvud taget inte få någon handikappersättning. har i sitt handlingsprogram för handikappfrågor ställt sig bakom att funktionshindrade skall ha rätt till ett aktivt liv på samma nivå som övriga medborgare med delaktighet och gemenskap. Det måste givetvis vara oerhört svårt att på en inkomst av enbart förtidspension bilda familj, skaffa barn etc. som anses självklart för andra människor. Då man dessutom bara får halv handikappersättning måste man med en stor del av sin förtidspension täcka de merkostnader som ett funktionshinder innebär. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av en översyn av de ekonomiska villkoren för handikappade förtidspensionärer. () ()
mot · GA02sf300 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf300 och () Högkostnadsskyddet Högkostnadsskyddet tillkom för att begränsa kostnaderna för personer som har stort behov av sjukvård och medicin. I huvudsak har högkostnadsskyddet också fungerat väl. När det gäller sjukdomar som går i skov kan dock det nuvarande regelsystemet ställa till ekonomiska problem för den enskilde. När skovet kommer kan vård- och medicinbehov bli mycket stort under en förhållandevis . Detta kan medföra att den sjuke får betala hela kostnaden för frikort, dvs. inom en enda månad. Detta är en extra kostnad som är svår att bära för de flesta människor. För den sjuke förvärras problemen ofta av att hon eller han får ett inkomstbortfall på grund av sin sjukskrivning. Högkostnadsskyddet är således inte anpassat till denna typ av recidiverande sjukdomar. Skyddet tar inte heller hänsyn till att kroniskt sjuka ofta har sin huvudsakliga sjukvårdskonsumtion i form av sjukvårdande behandling. För frikort krävs 15 hela stämplar . Hel stämpel ges för läkarbesök och medicin. Kostnaden för sjukvårdande behandling är hälften så hög som för läkarvård och berättigar endast till halv stämpel i högkostnadsskyddet. Vid enbart sjukvårdande behandlingar krävs således 30 markeringar innan frikort erhålls. För den enskilde är dock den verkliga kostnaden för sjukvårdande behandling relativt sett större om man tar hänsyn till resor, förlorad arbetsförtjänst etc. Innan det statliga högkostnadsskyddet trädde i kraft tillämpade därför vissa landsting egna system för högkostnadsskydd där läkarbesök och sjukvårdande behandling bedömdes lika. I inträdde då t. ex. fri sjukvård efter 15 läkarbesök eller sjukvårdande behandling. Ett stort problem för många psoriasissjuka är att många av deras nödvändiga salvor, krämer, badoljor m. m. inte omfattas av några läkemedelsförmåner. Mjukgörande krämer är en nödvändighet i all modern psoriasisbehandling. Annars torkar huden ut så mycket av det ultravioletta ljus och de cellbildningshämmande salvor som används att fortsatt behandling försvåras eller blir helt omöjlig. En utvidgning av lagen om begränsning av läkemedelskostnader m. m. till att avse även andra preparat än läkemedel är alltså nödvändig. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn av högkostnadsskyddet, 2. att hos regeringen begär ändring av lagen om begränsningen av läkemedelskostnader i syfte att undanröja nackdelarna för vissa grupper av kroniskt sjuka. () () 1986/87 Sf300