mot · GA02Kr259 · 1987-01-22 00:00:00 — 1986/87 :Kr259 Svenska folkets intresse för ökad kunskap om hembygden, dess historia och kultur ökar. I många kommuner lägger sockengillen eller hembygdsföreningar fram dokumentation i olika former. Som grund för dessa ligger ofta ett noggrant forskningsarbete och framtagande av unikt bildmaterial. Intervjuer med äldre personer och bevarandet av rester från gamla jordbruks- och/eller industrimiljöer har medfört att åtskilliga hembygdsböcker och andra skrifter lyckats att väl dokumentera en förgången tid till glädje för kommande generationer och till nytta för framtida forskningsarbete. Mycket av det framväxande industrisamhället finns dokumenterat i form av film och tillgång till sådan kulturfilm har betydelse för att dokumentationen skall bli så heltäckande som möjligt. kunde kulturella föreningar och institutioner genom SR multimediearkiv få tillgång till kopior av s. k. kulturfilmer till ett relativt överkomligt pris. Genom omorganisation av SR:s arkivverksamhet har multimediearkivet upphört och helt nya regler gäller för att få tillgång till inspelad film. Genom en väl fungerande biblioteksverksamhet kan praktiskt taget varje svensk få tag i den tryckta information han eller hon har behov av. Också när det gäller bilder finns en möjlighet att till rimligt pris få tillgång till önskat material. För kopiering gäller då särskilda regler. När det gäller film är möjligheten i realiteten obefintlig när SR enligt uppgift begär . Detta har minst tre allvarliga konsekvenser. Mycket av bevarat filmmaterial är av ytterst lokalt intresse. Filmavsnitt om invigningen av ett gruvschakt, presentation av hemslöjdsalster vid en konsthantverksutställning eller en musikgrupps avslutningskonsert är företeelser som knappast har betydelse för annat än berörd kommun. Sådana avsnitt finns bevarande från journalfilmer eller andra upptagningar men kommer med nuvarande prispolitik inte att någonsin kunna visas på en filmduk. Också smalfilmarna, en udda kulturföreteelse i vårt land, har behov av att få tillgång till filmisk dokumentation. Det finns all anledning att uppmuntra denna form av kulturverksamhet, men konstfilmarna måste se sin verksamhet beskäras därför att de saknar ekonomiska möjligheter att få tillgång till för dem värdefulla filmavsnitt. Det tredje skälet till att nuvarande förhållande måste förändras är kulturpolitiskt. I vårt öppna informationssamhälle är det ideologiskt frånstötande att man genom ekonomiska bestämmelser hindrar medborgarnas tillgång till kulturhistoriskt värdefull dokumentation. Det framväxande datasamhället underlättar på alla håll själva framtagandet av information. Tiden är kommen att noga undersöka vad de reella kostnaderna är för framtagande av filmmaterial ur och hur dessa kostnader skall kunna nedbringas. Alternativet är att oersättligt och värdefullt filmmaterial för alltid begravs. Detta material skulle i stället kunna utgöra en källa till värdefull kulturpolitisk verksamhet genom sin funktion som hjälp till att befästa och levandegöra tidigare skeenden i vårt land. Det borde vara självklart att kulturorganisationer, hembygdsforskare, folkbibliotek och andra som arbetar med dokumentation om gångna tider hade tillgång till all sådan film som visats offentligt. SR som är ett monopolföretag med publicservice-ambitioner bör prissätta verksamheten så att den täcker kostnaderna. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att begär att regeringen låter utreda hur arkivmaterial i SR:s filmarkiv till rimliga kostnader skall kunna användas av olika grupper i samhället. 1986/87 Kr259