ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02sf229 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf229 Förste vice talman () Egenföretagares sjukpenning Enligt gällande regler kan en egenföretagare, hur hög hans inkomst än må vara, inte lyfta högre sjukpenning än motsvarande lönen för en anställd. En jordbrukare får t. ex. inte ut mer i sjukpenning än vad en rättare uppbär i lön exkl. arbetsgivaravgifter. Han debiteras dock egenavgifter till sjukförsäkringen på hela sin förvärvsinkomst. Ett sätt att nå bättre överensstämmelse mellan inbetald sjukförsäkringsavgift och utgående sjukpenning vore att maximera den senare till lönekostnaden för en anställd inkl. arbetsgivaravgifter. Blir egenföretagaren sjuk måste han ju betala ut såväl lönen som de sociala avgifterna för sin ersättare. Med åberopande av vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag om egenföretagares sjukpenning utifrån vad i motionen anförts.
mot · GA02sf230 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf230 Ändrade regler för bestämmande av försäkrads sjukpenninggrundande inkomst Enligt 3 kap. 2 § lag om allmän försäkring (AFL) är sjukpenninggrundande den årliga inkomst i pengar eller naturaförmåner i form av kost, bostad eller bil, som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Av 3 kap. 5 § samma lag framgår att den allmänna skall ompröva sjukpenningens storlek bl. a) när kassan fått kännedom om att den försäkrades inkomstförhållanden undergått ändring av betydelse för rätten till sjukpenning eller för sjukpenningens storlek. Ändring varom nu sagts skall ej ske förrän efter det fått kännedom om inkomstförändringen. 13 kap. 6 § AFL sägs att försäkrad är skyldig att så snart ske kan och senast till den allmänna anmäla sådan ändring i sina inkomstförhållanden, som påverkar rätten till sjukpenning eller sjukpenningens storlek. Enligt lag åligger det sålunda den försäkrade att omgående anmäla sådan förändring i sin inkomst, som påverkar sjukpenningens storlek. Vad gäller beräkning av sjukpenninggrundande inkomst har utfärdat en kungörelse (RFFS 1981:5), som gäller från . Enligt denna kungörelse skall vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst enligt 3 kap. 2 § AFL endast sådan inkomst beaktas, som en försäkrad antas komma att tills vidare åtnjuta av eget arbete i följd. Mellan lag om allmän försäkring och kungörelse finns enligt vår mening en klar divergens. Den försäkrade är enligt AFL skyldig att anmäla förändringar i sina inkomstförhållanden medan vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst endast skall beakta sådan inkomst av eget arbete, som åtnjuts i följd. tillämpning av kungörelse skapar ekonomiska problem för försäkrade, vars inkomstförhållanden förändras till följd av ökad arbetstid kortare tidsrymd än . I samband med att anställd ökar sin arbetstid från exempelvis halvtid till heltid under ett korttidsvikariat tvingas vederbörande ofta till kostnadshöjande arrangemang, t. ex. i form av annan barnomsorg. som för heltidsarbetande. Vid inträffad sjukdom erhåller den försäkrade Mot. med nuvarande tillämpning av kungörelse blott Sf230 sjukpenning såsom halvtidsarbetande trots att ökningen av arbetstiden till heltid orsakar vederbörande en kostnad som för heltidsarbetande. Antalet deltidsarbetande på arbetsmarknaden är stort. Detta förhållande gör att vid ledigheter antalet vikarier för sådana anställda som av olika skäl höjer sin arbetstid från deltid till heltid, ökat markant. Mot denna ökande grupp anställda är tillämpningen av kungörelse ekonomiskt ogynnsam och skapar orättvisor. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om ändrade tillämpningsföreskrifter beträffande sjukpenninggrundande inkomst, så att den i motionen påtalade orättvisan undanröjs. () ()
mot · GA02sf231 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf231 och () Översyn av sjukreseförordningen Enligt 10 § i sjukreseförordningen (1975:964) skall ett karensbelopp avräknas från den sammanlagda resekostnaden som den försäkrade får ersättning för. Vi har inget att invända mot att karensbelopp avräknas, men tillämpningen av denna regel medför olägenheter för barnfamiljer. Om en familj med två barn t. ex. samordnar tider för barnens sjukbesök och inte har annan kommunikationsmöjlighet än egen bil, gör sjukkassan avdrag för två karensbelopp. Detta trots att endast en resa företagits. Om samma familj låter bli att göra denna samordning får man ersättning för två resor. Sjukkassornas tolkning av denna paragraf uppmuntrar inte till kostnadsbesparingar. Vi föreslår därför att 10 § ändras så att kostnaderna minimeras för såväl den enskilde som samhället. Enligt 13 och 14 §§ i ovannämnda sjukreseförordning får ersättning för övernattning lämnas med högst . Denna bestämmelse har medfört att vårdsökande fått företa resor med övernattning i hemmet då detta utifrån gällande ersättningsbestämmelser varit ekonomiskt mest fördelaktigt för den vårdsökande. För samhället har det däremot varit dyrare. En ändring bör därför enligt vår mening göras i ovannämnda paragrafer. Sjukkassorna bör få möjlighet att ersätta den verkliga kostnaden för övernattning om denna blir lägre än motsvarande resekostnad. Denna ändring i sjukreseförordningen skulle vara till fördel såväl för den enskilde som för samhället. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär att regeringen vidtar förändringar i sjukreseförordningen i enlighet med motionen.
mot · GA02sf232 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf232 och () Vårdbidrag för barn med diabetes Behov av särskild tillsyn och vård bl. a. med tanke på kosthållning föreligger för barn med diabetes och andra medicinska handikapp. och dess diabetesgrupp har utarbetat rekommendationer för bedömningen av vårdbidraget för barn som har diabetes. För försäkringskassorna finns utarbetade riktlinjer men det har visat sig att den praktiska handläggningen medfört mycket skilda ställningstaganden i olika delar av landet. Många barn som enligt barnläkarna borde ha vårdbidrag har fått avslag. Det finns en praxis som det arbetas efter som innebär att föräldrarna till ett diabetesbarn mister sitt vårdbidrag vid 7 eller ålder, alltså när skolan just har påbörjats. Detta måste vara alldeles för snävt tilltaget. Gränsen bör i stället vara . Med vetskap om hur barn fungerar så är detta ett för stort ansvar man härmed lägger på det enskilda barnet att kunna sköta sin kosthållning på rätt sätt samt att även kunna ta sina eventuella sprutor vid rätt tid. Det är också enligt vår uppfattning ett stort ansvar man härmed lägger på läraren som också måste känna sitt ansvar för att eleven fungerar som han eller hon skall göra. Nuvarande regler för vårdbidrag med endast två nivåer (helt och halvt vårdbidrag) innebär att många föräldrar med handikappade barn helt saknar rätt till ersättning. Det gäller bl. a. barn med vissa medicinska handikapp, främst allergiker och diabetiker, där föräldrarna - trots avsevärda merkostnader och merarbete - inte får något ekonomiskt stöd alls. Genom införandet av ytterligare en nivå för vårdbidraget - en fjärdedels vårdbidrag - skulle många av de ärenden som avslås i stället kunna bifallas. Det kan i sammanhanget erinras om att ett färdigt förslag till en sådan lägre nivå redan har utarbetats av anhörigvårdkommittén. Av kommitténs beräkningar framgår att kostnaderna för denna angelägna reform skulle vara relativt begränsade. SfU har i tidigare betänkanden som sin uppfattning uttalat att det är mindre tillfredsställande att tröskeleffekten gör att familjer som i och för sig behöver vårdbidrag är uteslutna från att få bidrag. Vid senaste behandlingen i SfU påtalade majoriteten i utskottet sitt stöd för att ett fjärdedels vårdbidrag införs och uppmanade regeringen att göra en översyn och komma tillbaka med ett förslag om detta till . Det är mycket angeläget att de tröskeleffekter som redovisas i motionen ses över. 1986/87 Sf232 Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om praxis för åldersgränser för vårdbidrag till diabetesbarn.
mot · GA02sf233 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf233 Bidrag till föräldrar med handikappade barn för inköp av bil Nuvarande regler för bilstöd till handikappade innebär att funktionshindrade som behöver bil för att arbeta eller följa en yrkesinriktad utbildning kan få bidrag från arbetsmarknadsverket. Från kan utgå ett s. k. mopedbidrag, vilket även kan användas för att köpa bil. Vissa kommuner ger också bidrag till bilkostnader, men villkoren är mycket skiftande. är det enbart de funktionshindrade vuxna som kan få bidrag medan det finns många föräldrar till barn och ungdomar med funktionshinder, som skulle behöva sådana bidrag. De flesta föräldrar till barn och ungdomar med olika handikapp är tvungna att ha bil för att klara transporterna till alla de olika former av rehabilitering och terapi som barnet behöver och deltar i. I många fall måste föräldrarna byta till en större bil eftersom speciell inredning eller åtminstone större utrymme fordras. Så stora bilar är ofta i en helt annan prisklass än vad ekonomin tillåter. För att kunna finansiera ett sådant inköp måste föräldrarna söka bidrag från alla tänkbara fonder. Det borde vara självklart att staten ger bidrag till ett så viktigt hjälpmedel som en bil är, såväl för det rörelsehindrade barnet som för föräldrarna. Föräldrar till ett handikappat barn har på många sätt en svår och arbetsam situation. Att dessutom behöva vara hänvisad till en slags välgörenhet för att finansiera inköp av ett så nödvändigt hjälpmedel som en tillräckligt stor bil måste kännas förödmjukande. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om bilstöd till föräldrar med handikappade barn.
mot · GA02sf234 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf234 m. fl. (s) Förtida uttag av pension Enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring har en person rätt att efter särskild ansökan erhålla s. k. förtida uttag på pensionen (såväl ATP som folkpensionen). Av landets pensionärer är det inte mindre än ca 99 000 som har reducerad pension på grund av förtida uttag. Av de pensionärer som har reducerad pension finns mellan 25 000 och 30 000 som redan före tog ut ett förtida uttag. Denna grupp pensionärer tog alltså ut sitt förtida uttag före den tid då pensionsåldern sänktes från 67 till . I denna grupp finns många som har ingen eller mycket låg ATP, och det har även framkommit att en stor del av dessa pensionärer är kvinnor som inte haft något förvärvsarbete utanför hemmet och av den anledningen inte uppbär någon ATP-pension. Hela deras reducering av pensionen är på folkpensionen. Jämfört med de personer som först efter - då pensionsåldern sänktes från 67 till - tagit ut sitt förtida uttag är de i ett sämre utgångsläge och därför anser vi att man borde göra en översyn av möjligheterna att för denna lilla grupp, som också enligt livets hårda lagar minskar i antal, kan bortse från att de har haft ett förtida uttag och ge den full folkpension i resten av deras liv. Vi är övertygade om att det skulle vara av mycket stort värde för många av dessa pensionärer. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående förtida uttag på pension före . () () () ()
mot · GA02sf235 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf235 och () Klassningen av arbetsskada En färsk visar att människor med dålig arbetsmiljö oftare drabbas av hjärt- och kärlsjukdomar, magåkommor och ledbesvär än andra, något som också har framgått av tidigare undersökningar. 6 000 personer intervjuades vid tre olika tillfällen: 1968,1974 och 1981. De svarade på samma frågor varje gång. En grupp med påfrestande och dålig arbetsmiljö jämfördes med en riskfri grupp med god arbetsmiljö. Rapporten visar att skillnaden mellan grupperna i vissa fall ökar ju går, t. ex. vad gäller nedsatt rörlighet. Det kan tolkas som att hög arbetsbelastning ger besvär i rörelseorganen först . visar resultatet att åldern spelar mindre roll än arbetsmiljön för uppkomsten av ledbesvär. Människor i riskgruppen drabbas av hjärt-kärlsjukdomar än andra och de löper hela fyra gånger större risk att dö av dem. "Magbesvär och psykiska besvär är också vanligare i riskgruppen. Det är känt att stress och små möjligheter att påverka sin egen arbetssituation kan ge dessa sjukdomar, skriver man i rapporten. Att själv kunna påverka sin egen livssituation och då inte minst sin arbetssituation har mycket stor betydelse för en människas psykiska hälsa. Oförmåga och/eller bristande möjligheter att påverka de beslut som fattas kring och om en själv ger ofta psykiska besvär med åtföljande fysiska sjukdomar. Det är därför av stor vikt att beslutanderätten vad gäller arbete, arbetsmiljö och samhällsåtgärder läggs så nära den enskilda människan som möjligt. Detta resonemangs riktighet bevisas av att sjukfrånvaron är betydligt mindre i små företag än i stora. En grupp som alltid visat god psykisk stabilitet är jordbrukarna. Magsår och andra stressjukdomar har varit tämligen ovanliga i den gruppen. Däremot lider många av ledbesvär. Tyvärr har det dock visat sig att psykiska besvär med åtföljande sjukdomar ökat inom jordbrukarkåren. Enligt utredningar är orsaken dels att den enskilde jordbrukaren arbetar ensam och veckorna, dels oro för ekonomin och för att bli sjuk när ingen ersättare finns. Naturligtvis är det viktigt att vidta långsiktiga åtgärder för de problem vi ovan tagit upp. Vad som på kortare sikt kan göras är att erkänna hjärt-kärlsjukdomar samt magsår som arbetsskador. accepterar varken företagshälsovård eller förtroendeläkare att dessa sjukdomar kopplas till arbetsmiljön. Med anledning av ovanstående hemställer vi att beslutar att hjärt-kärlsjukdomar samt magsår skall erkännas som arbetsskada. () ()
mot · GA02sf236 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sf236 ^ m. fl. Sjukpenningen vid institutionsvistelse /87 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:So215 hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande sjukpenning vid institutionsvistelse för missbruk. () () () () () () 1 1986/87.3 sami.
mot · GA02sf237 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf237 m. fl. Anslutningen av läkare m. fl. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:So423 hemställer vi 1. att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att närmare pröva relationerna mellan sjukvården och , 2. att hos regeringen begär försöksverksamhet med närmare koppling mellan sjukförsäkringen och sjukvården i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att hos regeringen begär förslag med rätt till fri anslutning av läkare och sjukgymnaster till sjukförsäkringen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om ersättningsreglerna för privatläkare. () () () () () () () ()
mot · GA02sf238 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf238 och () Kostnaden vid byte av vissa tandfyllningar Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:So425 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att patienter med besvär av oral galvanism bör ges rätt att utan egen kostnad byta tandlagningar med amalgam mot annat tandfyllningsmaterial. () () 1 * 1986187. Nr S/236-251
mot · GA02sf239 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf239 Ersättning för vård av barn i förskoleåldern, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:So615 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till förbättringar av föräldraförsäkringen i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag till förbättring av sjuklönen för hemarbetande i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GA02sf240 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf240 m. fl. Avskaffande av Dagmarsystemet, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:So426 hemställs 1. att hos regeringen begär skyndsamt förslag som innebär att Dagmarsystemet avskaffas till förmån för ett system för ersättningar från sjukförsäkringen med fri etableringsrätt för privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster inom sjukförsäkringens ram och fri anslutningsrätt för fritidspraktiker så att försäkringsersättningen följer patienterna oavsett val av vårdgivare, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en sådan förbättring av sjukförsäkringens läkartaxa som dels innebär en generell, permanent förhöjning och en allmän rekryteringsstimulans för yrkespraktiker, dels en differentiering, som särskilt stimulerar etablering i glesbygd, 3. att hos regeringen begär utredning av ett sådant finansieringssystem för hälso- och sjukvården att en större del av kostnaderna ersätts av sjukförsäkringen i enlighet med vad i motionen anförts. L. () i () () () () ()
mot · GA02sf241 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf241 Glutenintoleranta personers kostnad för specialkost Det finns många olika orsaker till att en person inte tål visst födoämne. Felet kan sitta i magsäcken, levern - gallvägar, bukspottkörteln, tunntarmen eller tjocktarmen. Jag tänker då på människor med sjukdomen celiaki (glutenintolerans). När man köper en matkasse med vanliga mjölprodukter bl. a. vetemjöl, makaroner, skorpor och knäckebröd kostar den ca . - en kasse med glutenfria ersättningsprodukter kostar ca . Barn som lider av celiaki och är får s. k. specialdestinerade livsmedel på licens. Behovet av specialkost kan dock kvarstå även efter , liksom för den som drabbas av celiaki i vuxen ålder. Det föreligger en risk för att personer med celiaki inte sköter sin diet på grund av merkostnader som uppstår för den enskilde. Att skilja på barn och vuxna i aktuellt avseende saknar grund. Då barnet fyllt och fortfarande rekommenderas att fortsätta sin speciella diet föreligger klar risk att merkostnaden markant får den effekten att hon/han inte anser sig ekonomiskt klara av kostnaderna för dieten och därför inte sköter denna enligt läkarens rekommendation. För samhället får detta till följd att sjukvårdskostnaderna och även sjukpenningkostnaderna stiger. Psykologiskt är den nu föreslagna gränsen olycklig då den handikappade som fyllt måste uppleva att samhället inte ställer upp. Frågan om prisnedsättning av vissa specialdestinerade livsmedel är en fråga som faller inom det statliga ansvarsområdet. Regeringen har beslutat att glutenintolerans skall räknas till sådan sjukdom som berättigar till prisnedsättning av vissa livsmedel - dock endast . Som framgår av motionen borde denna gräns tas bort och prisnedsättning tillerkännas alla som drabbats av sjukdomen celiaki. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om borttagande av åldersgränsen för prisnedsättning av specialkost för personer som lider av celiaki (glutenintolerans).
mot · GA02sf242 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf242 I lagen om begränsning av läkemedelskostnader (1981:49) regleras såväl kostnadsbefrielse som prisnedsättning av läkemedel. En förutsättning för att läkemedel rabatteras är att det förskrivs av läkare på grund av sjukdom. Däremot omfattas i princip inte förebyggande behandling av lagen. För vissa sjukdomar, t. ex. hjärtsjukdomar och diabetes, erhålls fri medicin. Det borde vara en självklarhet att alla personer som på grund av sjukdom är hänvisade till ett liv med ständig medicinering hade samma rättighet. Så är tyvärr inte fallet för de personer som på grund av sjukdom och efter operation och strålbehandling är hänvisade till att använda saliversättningsmedel för resten av livet. Saliversättningsmedel av olika slag var rabatterade. Enligt uppgift från var detta ett förbiseende. Saliversättningsmedlet Mucidan är det enda medlet som finns med på listan över rabatterade läkemedel och som är verksamt på de personer som har liten egen saliv. Personer som helt saknar saliv är hänvisade till andra medel, t. ex. Enligt uppgift kommer tandbehandling i samband med strålbehandling att ersättas. Detta är ett steg i rätt riktning men löser på intet sätt frågan om kostnader för dem som ständigt måste ha saliversättningsmedel. Kostnader som i vissa fall kan bli betungande för den enskilde. Samhället har, enligt min mening, skyldighet att hjälpa dem som drabbas av sjukdom. Därför borde det vara skäligt att de personer som på grund av sjukdom måste använda saliversättningsmedel livet ut erhöll detta kostnadsfritt. Med bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kostnadsbefrielse vid av läkare förskrivet saliversättningsmedel.
mot · GA02sf243 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf243 och () Handikappersättningen till rullstolsbundna personer Enligt bestämmelserna i lagen om allmän försäkring (1962:381) tillämpas en schablonbedömning vid beviljande av handikappersättning för blinda och döva personer. Således gäller för den som är blind att han alltid får av basbeloppet medan den som är döv eller gravt hörselskadad alltid får av basbeloppet om inte stödbehovet motiverar en högre ersättning. För sökande med rörelsehinder görs i alla ärenden en individuell bedömning av behovet av handikappersättning. Denna bedömning är mycket tidskrävande för försäkringskassorna och verkar byråkratisk för den enskilde. Rörelsehindrade som för sin förflyttning är hänvisade till rullstol har generellt stora merkostnader på grund av sitt funktionshinder. Det skulle således underlätta både för individen och för tjänstemän om man i lagen om allmän försäkring införde generella tillämpningsbestämmelser för handikappersättning åt personer som sitter i rullstol. Lagen om allmän försäkring bör ändras så att personer som använder rullstol schablonmässigt skall komma i åtnjutande av lägst handikappersättning om inte stödbehovet motiverar en högre ersättning och de i övrigt fyller lagens villkor för denna ersättning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förändrade bestämmelser för handikappersättning.
mot · GA02sf244 · 1987-01-20 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sf244 m. fl. Stimulansbidrag för undervisning i svenska för invandrare Inom studiestödsområdet finns ett särskilt stimulansbidrag, s. k. timersättning, som är . Bidraget utgår för vissa grundläggande studier och för studier i svenska för invandrare, avsett som en stimulans åt grupper som annars är svåra att nå. Den grupp som främst berörs av detta bidrag är flyktingar som skall lära sig svenska. De uppbär dock socialbidrag, ofta enligt socialbidragsnormen, som bestäms av kommunerna. Enligt allmänna råd som utfärdats av sker dock avdrag för bidraget, i flera fall med vad som motsvaras av timersättningen. När det gäller flyktingar betalar staten socialbidragskostnaderna för kommunerna, varför det hela blir en effekt som knappast kan ha varit avsikt när stimulansbidraget antogs. Det är viktigt för berörda grupper att få denna motivation för svenskundervisningen. Det gäller dels de personer som läser grundläggande vuxenutbildning, varav många är analfabeter, dels personer som studerar svenska för invandrare. Alla dessa har visserligen inte socialbidrag, men tillräckligt många för att det skall vålla både oro och bekymmer. En av de grupper som bäst behöver detta stimulansbidrag och som är svår att nå är invandrarkvinnorna. Vi anser att det behövs klarlägganden och översyn i denna fråga, för att ge de bäst behövande erforderlig stimulans i enlighet med vad redan beslutat, men kan det säkert i vissa fall finnas anledning till att motverka överkompensation. Med hänsyn till vad i motionen anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om behovet av en översyn vad gäller ersättning till personer som genomgår grundläggande vuxenutbildning och studerar svenska för invandrare. () () () ()