mot · GA02Jo707 · 1987-01-14 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo707 m. fl. (c) Det internationella miljösamarbetet, m. m. efterlyser i motionen ett starkare svenskt engagemang i det internationella miljöarbetet. har tidigare intagit en tätposition i miljöarbetet, men är nu snarare en passiv observatör. Alla stora miljöproblem har internationella dimensioner. Framgång i miljöarbetet i kräver gemensamma insatser internationellt. Motionskraven i sammandrag: * Ett utbyggt miljöbistånd och ett internationellt samarbete för att lösa miljöproblemen i tredje världen är viktiga delar i ett program för bistånd för fred. * Forskningsprogram om kärnvapenkrigets miljöeffekter. Förstärkning av FN:s miljöprogram . bör utarbeta aktionsprogram för skyddet av de tropiska regnskogarna, mot jordförstöring, ökenspridning, samt miljökonsekvenserna av industrialiseringen och kemikaliseringen i tredje världen. * bör inbjuda till en internationell konferens om naturresurshushållning och miljö. * bör konkretisera den europeiska miljöstrategin inom ESK, europeiska säkerhetskonferensen, vid pågående möte i enligt förslag i motionen. * Program för effektivare skydd av den miljön. * Avvecklingsplan för försurningen. * Program för skydd av ozonskiktet. * En obligatorisk ansvarsförsäkring för kemikalier. * Program för att minska användningen av kemiska medel i jordbruket och läckage från marken. Det står klart, att praktiskt taget alla stora miljöproblem har internationella dimensioner. Miljöproblemen förorsakas eller förvärras av utsläpp i andra länder, nära och fjärran. Det enskilda landet som drabbas kan inte självt lösa problemen, utan det kan bara ske genom internationellt samarbete. i Tjernobyl ger skrämmande bevis på att kärnkraftshaveri har förödande effekter på människor och miljö. 1 * 1986187.3 sami. En olycka mer än från gränser får sådana verkningar hos oss, trots att endast en mindre del av bränslehärdens radioaktiva innehåll släpps ut i atmosfären. Internationellt samarbete är också en absolut förutsättning för att kunna avvärja de globala miljöhoten, såsom drivhuseffekten, nedbrytningen av ozonlagret samt förstörelsen av de tropiska regnskogarna. Utsläppen av koldioxid, kväveoxider, kolväten och freoner är alla bidragande orsaker till drivhuseffekten. Därtill kommer effekterna av att de tropiska regnskogarna skövlas. Följden av allt detta kommer att bli en successiv temperaturförhöjning. Fram har man räknat med en höjning med ca 1,, enligt i Villach. Ett annat globalt miljöhot i samband med skövlingen av de tropiska regnskogarna är den galopperande minskningen av jordens växt- och djurarter. av jordens genetiska resurer finns i regnskogarna. Allvarlig, oreparabel försämring av miljön kan i sig hota överlevnaden och därmed fundamentalt och i vid mening undergräva staters säkerhet. Miljöförstöring kan också framkalla intressekonflikter och/eller förvärra konflikter som redan finns mellan stater. Dessa konflikter kan bli så allvarliga att de övergår i militära konflikter, även om konkurrensen om naturresurser är den grundläggande orsaken som den så har varit under världshistorien. Forskningen om miljökonsekvenserna av ett kärnvapenkrig är väsentlig för alla stater eftersom ökad kunskap på detta område kan vara ett värdefullt bidrag för att få till stånd en nedrustning av kärnvapen. Det är därför angeläget att klarlägga de förödande klimat- och miljöeffekter som forskarna förutspått blir följden av ett kärnvapenkrig. Den drastiska miljöförsämringen i tredje världen är ett hot mot nationell och internationell säkerhet också i så måtto att hela basen för ekonomi och försörjning bryts ned. Detta sker när jord-, mark- och skogsresurserna överexploateras och felutnyttjas. bör lägga kraftigt ökat vikt vid miljö- och resursfrågorna i det bilaterala utvecklingssamarbetet. Det räcker inte med att satsa svenska biståndspengar på rena miljöprojekt eller miljökomponenter i utvecklingsprojekt. Vad som krävs i ett längre perspektiv är att miljö- och naturresurshänsyn självklart byggs in i de samlade utvecklingssträvandena hos våra biståndsländer. Det måste bli ett erkänt faktum att rationellt, långsiktigt nyttjande och skydd av naturresursbasen är ett helt centralt utvecklingsmål. Det framstår som särskilt angeläget att föra in miljöperspektivet också i de högpolitiska utvecklingsfrågorna - skuldfrågorna, valutapolitiken, den internationella ränte- och handelspolitiken. Som exempel på följden av att bortse från miljökonsekvenserna kan nämnas projekt i . Det är fråga om det största folkomflyttningsprojektet i historien. Slutmålet har uppgetts vara en förflyttning av 65 miljoner människor för att lösa Javas överbefolkningsproblem. En omfattande miljöförstörelse kommer att bli resultatet av projektet, regnskog kommer att försvinna redan under 1980talet. Beslutet i fattades utan att miljöhänsyn har beaktats. Javas överbefolkningsproblem löses bättre genom landsbygdsutveckling, familjeplanering m. m. på själva Java. bör därför ge projektet en sådan inriktning och avbryta pågående miljöförstörelse. Ett utbyggt miljöbistånd och ett internationellt samarbete för att lösa miljöproblemen i tredje världen blir sålunda viktiga delar i ett program för "bistånd för fred. En stark tendens att vilja byråkratisera arbetet, med åtföljande handlingsförlamning, kan tveklöst ses i . ECE och det internationella arbetet med miljökonventionerna (med ett visst undantag för luftvårdskonventionen inom ECE). Det blir alltmer sällsynt med politiker som deltagare i de viktiga internationella mötena. Denna politiska lågprioritering återverkar på arbetet och resultaten av mötena. Den centerledda regeringen införde ekonomiskt stöd till den svenska miljörörelsen för att aktivt väcka opinion i bl. a. luftförorenings-/försurningsfrågan utomlands. Arbetet bedrivs genom de svenska organisationernas systerorganisationer i andra länder och genom den internationella miljörörelsen. Det är ytterligare ett sätt att aktivt driva miljöarbetet. bör än mer aktivt använda sig av dessa vägar för internationell politisk mobilisering. Det kommer att bli allt viktigare att visa att ekonomin och välfärden på jorden finns att söka i en framsynt resurspolitik. Vi anser att nu bör ta initiativ till en internationell konferens om miljö- och resurshållning. Större frågor i internationella miljöpolitik Globalt session med förbereds . Vid detta möte kommer en huvudfråga att vara behandlingen av perspektivdokumentet, dvs. de långsiktiga planerna för FN:s miljöarbete och därefter. Beslut i denna viktiga fråga kommer att fattas. måste åter med kraft arbeta för att vända den negativa utvecklingen och stärka FN-systemets insatser på miljöområdet - och då särskilt verksamhet. Bland de viktiga sakfrågorna som bör förbereda sig på att driva vid kan följande nämnas: bör verka för ett UNEP-program för stöd till utvärderingar av de nationella konsekvenserna av de temperaturhöjningar som forskarna nu anser vara oundvikliga (konstaterat vid /WMO/ i Villach, ). Syftet med programmet bör vara att driva fram åtgärder mot utsläpp av bl. a. koldioxid, freoner och kolväten. - Uttunningen av ozonskiktet. Mot bakgrund av de publicerade forskningsresultaten som visar ett stort "hål i ozonskiktet över och som också visar att skiktet håller på att tunnas ut över norra halvklotet, är det ytterst angeläget att arbetet med ett freonprotokoll till ozonkonvention slutförs. Miljöstyrelsen måste ge klara direktiv i denna fråga så att utsläppen av freoner minskar (ökar de) . - Miljökonsekvenser av ett kärnvapenkrig. Ett program bör upprättas för stöd till nationella utvärderingar av miljökonsekvenserna av ett kärnvapenkrig. Utvärderingarna bör sedan kanaliseras till FN:s nedrustningsarbete. bör ge ekonomiskt stöd till programmet inom ramen för bistånd för fred. - Miljöskydd i flodsystem. bör ta initiativ till ett program inom ram för samarbete till skydd för miljön i flodsystem. Stöd via vårt biståndsanslag bör utlovas så att sådana regionala program kan genomföras. Det hela skall, som nämnts, ligga inom det diskuterade svenska programmet bistånd för fred. - Miljöfrågorna inom FN-systemet. bör snabbutreda hur miljöfrågorna bättre skall kunna bevakas inom hela FN:systemet och särskilt hur roll skall kunna förbättras. Det gäller särskilt skyddet för de tropiska regnskogarna; jordförstöringen; ökenspridningen; effekterna av kemikaliseringen i ; utvärderingar av miljökonsekvenserna av industrialiseringen i tredje världen. Dessa viktiga frågor har FN-systemet fortfarande inte kunnat ta itu med på ett tillfredsställande sätt. Regeringen bör lägga fram förslag om detta inför . - "Politisering och breddning. Politiker, vetenskapsmän och miljörörelsen bör aktivt dras in i förberedelserna för agerandet i . Konferensen om säkerhet och samarbete i (ESK) 1973-1975 blev ett genombrott för ett alleuropeiskt miljötänkande. Konferensens slutdokument undertecknades i , och i aktionsprogrammet infördes ett omfattande miljöavsnintt. FN:s Ekonomiska Kommission för (ECE) utsågs att ansvara för att miljöprogrammet genomfördes. Programmet är emellertid svagt så till vida att det inte innehåller några konkreta åtgärder. Man rekommenderade i stor utsträckning studier och forskning om miljöfrågor samt omnämnde mycket vagt att åtgärder var önskvärda. kunde det första, och enda, alleuropeiska miljöministermötet inom ECE hållas. Då undertecknades Konventionen om långväga, gränsöverskridande luftföroreningar samt en Deklaration om utveckling av resurssnål teknik. inleddes den tredje uppföljnings- och granskningskonferensen inom ESK i . bör ha som mål för sina insatser att få till stånd en förnyelse och vitalisering av den miljöstrategi som lades fast i ESK:s slutdokument . Det bör markeras starkare att det behövs konkreta beslut om åtgärder samt att miljöaspekterna måste byggas in i den allmänna samhällsutvecklingen. Ett antal konkreta förslag bör sonderas när man utarbetar miljöstrategins blivande handlings- och åtgärdsinriktade delar: - Effektivare skydd av den miljön. slöts en rad regionala avtal i syfte att skydda den miljön mot utsläpp och annan tillförsel av föroreningar. med dessa konventioner har präglats av motsättningar mellan de stater som hävdar att konventionerna är till för att stoppa regelrätta utsläpp och de stater som anser att konventionerna är till för att kontrollera tillåtna utsläpp genom dumpning och från landbaserade källor. tillhör länderna som vill att konventionerna skall fungera som instrument i arbetet på att stoppa utsläpp och annan tillförsel. Rapporterna om miljöskador i den miljön duggar tätt. Vi får allt oftare rapporter om försämrad miljö i , , vissa delar av samt . En stor del av utsläppen sker i floder som den inträffade katastrofen i , både i länder med egen kust och i länder utan kust. Miljön i floder och havsområden är alltså en angelägen fråga för alleuropeiska initiativ. Dels handlar det om att enas om utsläppsminskningar, dels om att harmonisera reningskraven för specifika anläggningstyper. har kunnat agera samlat i det internationella arbetet för att minska havsföroreningarna. Mot bakgrund av vad vi tidigare beskrivit står det klart att läget nu är så allvarligt att regeringen inte kan räkna med fortsatt enighet om inte åtgärder vidtas. Från föreslår vi bl. - vidga programmet för övervakning av miljökvalitet (PMK) också till och - förstärk det internationella samarbetet, så att Helsingforskonventionen för följs - tillsätt en för att utarbeta regler och avtal för - komplettera Oslokonventionen så att all miljöfarlig dumpning förbjuds liksom förbränning av avfall till havs - begär att upparbetningsanläggningen för radioaktivt avfall i , stängs - begränsa utsläppen av organiska klorföreningar, klor, kolväten och tungmetaller - förbjud bekämpningsmedlen toxaphene och chlordan - utarbeta handlingsprogram för särskilt föroreningskänsliga områden, som exempelvis - begränsa kväveläckaget från industri och trafik, jordbruk och hushåll - minska utsläppen av dioxiner och förbjuda användningen av organiska tennföreningar - kräv miljökonsekvensanalyser av nya anläggningar som kan påverka förhållandena i våra kusthav. Vi kan inte acceptera större föroreningar från mänsklig verksamhet än vad naturen klarar av att ta emot. Experterna vid den Nordiska luftvårdskonferensen slog fast att nedfallet av svavel därför måste minskas med för att undvika försurning av vatten och mark. kväve måste vara en minskning av utsläppen med . Halterna av ozon måste därmed vara en minskning av utsläppen med . Halterna av ozon måste därmed också minska med . Dessa naturens smärtgränser för ämnen och föreningar måste vara riktlinjer för såväl det internationella som nationella arbetet. Svergie måste därför ta initiativ till att förstärka konventionen om långväga luftföroreningar utifrån denna målsättning. Det är uppenbart att finansierings- och valutaproblem i vissa av länder förhindrar effektiva åtgärder. Bristen på åtgärder drabbar både dessa länder själva och miljön i andra länder, däribland . Detta gäller i första hand det akuta behovet av åtgärder i . Den bästa tillgängliga reningstekniken finns i väst, men den behövs lika mycket i öst. Brist på konvertibla valutor är ett problem för dessa öststater. har i svenska liksom i framfört förslag om att inrätta en ekonomisk fond för arbete i syfte att komma till rätta med luftföroreningsproblem. En fond bör byggas upp genom avgiftsuttag på fossila bränslen. Efter en prioritering utifrån miljösynpunkt bland befintliga fossilt eldade anläggningar och med beaktande av ländernas ekonomiska förutsättningar kan en fördelning göras av fonderade medel via lån eller bidrag. Medlen bör utnyttjas för åtgärder som syftar till minskade försurande utsläpp. Det kan ske genom effektivare reningsmetoder, effektivare energianvändning och/eller övergång till mindre försurande energislag. Investeringsstimulanser torde vara en förutsättning för att det skall bli möjligt för ekonomiskt svaga länder att inom rimlig tid satsa på bättre rening och mindre försurande utsläpp. majoritet biföll förslag, men regeringen har underlåtit att driva frågan vidare internationellt, trots att det finns ett stort intresse bland de europeiska länderna. Utöver den internationella luftvårdsfonden bör stater kunna lämna utrymme för exportkreditgarantier. Krediter från detta frivilliga "fönster" bör bindas till upphandling i resp. bidragande land. har ju särskilt stort intresse att något görs för att begränsa luftföroreningsutsläppen och utsläppen till . Vi skulle kunna styra sådana krediter till sådana viktiga åtgärder. kan svensk industri, som är långt framme vad gäller reningsteknik, gynnas av arrangemanget. Dessa exportfrämjande krediter skulle bara behöva kompletteras med erbjudanden om statliga exportkreditgarantier. Förbränning av fossila bränslen i kraftverk, värmepannor och bilar är de helt dominerande källorna till utsläpp av svavel och kväve. Det är bara genom en annan energi-, industri- och trafikpolitik och satsning på ett resurssnålare decentraliserat samhälle som luftföroreningarna radikalt kan minskas. Det bästa sättet är effektivare energianvändning och ökad användning av andra energislag än fossila bränslen. Olje- och kolanvändningen får inte tillåtas öka. Energiskatter måste utnyttjas som ett miljöpolitiskt instrument. Det finns också en rad tekniska åtgärder som gör det möjligt att minska utsläppen. Reningen kan vidtas före, under eller efter förbränningen. De vanligaste metoderna för att rena bränslena från svavel före är fysikalisk koltvättning, kemisk kolrening och direkt eller indirekt avsvaling av olja. svavel skulle kunna tas bort i om effektivare avsvavling gjordes av tjocka och tunna eldningsoljor och dieselbrännoljor. För att visa vilka möjigheter miljötekniken ger kan följande exempel vara belysande: Rening av destillatoljor till av svavelhalten. Låg NObrännare minskar kväveoxidutsläppen med . Absorbenter vid förbränning av brunkol svavelreduktion. Fluidiserad bädd minskar svavelutsläppen . Rökgasdenitrifikation minskar kväveoxidutsläppen . Som på de flesta områden i samhället sker en vidareutveckling av tekniken, men det finns inga skäl att avvakta med reningsåtgärder. Vi anser att samhället måste stimulera till ökade insatser utöver de gränsvärden som är uppsatta för olika utsläpp. Det har slutits ett samarbetsavtal mellan europeiska stater om tekniskt och vetenskapligt utvecklingssamarbete. För att främja ett europeiskt samarbete på miljöområdet och för att utveckla och stimulera åtgärder som minskar luftföroreningarna bör ett Miljö-EUREKA bildas. En sådan Miljö-EUREKA bör också samordna forskningsinsatserna på området och samordna de miljöövervakningsprogram som finns och som behöver vidareutvecklas. Informationsinsatserna är av stor betydelse och en Miljö-EUREKA skulle på effektivt sätt kunna sprida information om åtgärderna teknik och forskning inom luftföroreningsområdet. Samarbetet inom Miljö-EUREKA skall vara öppet för alla länder i . Både bensin- och dieseldrivna person- och lastbilar släpper ut stora mängder luftföroreningar. Kväveoxid, koloxid, kolväten, ozon, bly och sotpartiklar skadar människa och miljö. Det är därför utomordentligt angeläget att åtgärder sätts in för att begränsa utsläppen. Effektiva katalytiska avgasrenare har använts i och . Det senaste beslutet inom EG innebär att en minskning kommer att dröja in . Det krävs därför att länder utanför EG driver på arbetet och tar initiativ. Hur angelägna, enhetliga kraven på än är, så får enigheten inte uppnås på bekostnad av miljön. Med den ökning av person- och lastbilsparken som förväntas kommer kväveoxidutsläppen i endast att minska genom de beslut om avgasrening som fattats i . Den bristande handlingskraft har försenat nödvändiga åtgärder. Det dröjer innan minskade bilavgasutsläpp leder till en mer omfattande minskning av miljöskadorna. Eftersom kväveoxidutsläppen ökar med ökad förbränningstemperatur finns ett klart samband mellan hur fort man kör och hur stora utsläppen blir. Att köra långsammare är därför ett sätt att redan nu åstadkomma mindre utsläpp. I och har utredningar visat på sambandet mellan hastighet, förbränningstemperatur och kväveoxidutsläpp. Vi anser att den skall utreda möjligheterna att begränsa utsläppen genom en sänkning av trafikhastigheter. Åtgärder mot dieselavgaserna framstår nu som särskilt angeläget. De tunga dieselfordonen kommer att svara för en ökande andel av kväveoxidutsläppen. De strängaste kraven för tunga dieselfordon är de s. k. Kalifornienkraven. Man kan grovt räkna med att det krävs en sänkning av utsläppen av kväveoxider jämfört med dagens situation för att möta dessa krav. Ytterligare en teknisk lösning på bilavgasproblemen är den s. k. Iean burn-tekniken. Principen är att motorn tillförs mer luft i förhållande till bränslemängden. Det är viktigt att nu utreda kostnader och effekter vid sådana förbättringar av dieselmotorerna. Det pågår även annan motorutveckling med lågtemperaturförbränning och också utveckling av ångmotorer som kan bli intressant. Utvecklande av energiteknik och trafiklösningar som begränsar utsläpp av bilavgaser är nödvändig. Det är också angeläget att regeringen stimulerar en överföring av gods från lastbil till järnväg i enlighet med beslut. De sammanlagda miljöeffekterna av byggnation av motorvägar är svåra att uppskatta och olika experter har ibland olika uppfattningar. Av denna anledning är det angeläget att får pröva utbyggnaden av flygplatser, motorvägar och andra stora trafikleder. Vi anser att miljökonsekvensanalyser måste upprättas innan beslut fattas och åtgärder utförs som kan få en betydande inverkan på miljön. I en sådan miljökonsekvensbedömning skall redovisas miljöeffekter av och alternativ till ett visst beslut eller en viss åtgärd. Vi anser att de aktuella förslagen om fasta förbindelser över bör bli föremål för sådana analyser. Sedan utsläppen av freon åter börjat öka, har uttunningen av det stratosfäriska ozonlagret fortsatt. I de högsta lagren har mätningar nu gjorts som bekräftar forskarnas tidigare utarbetade modeller över nedbrytningsprocesserna. Särskilt oroande är den kraftiga uttunning av ozonlagret som konstaterades över och de sydligast delarna av . Där har ozonlagret minskat , och hålet är till sin utbredning lika stort som . Freoner används som drivmedel i sprayförpackningar, som jäsmedel i hård och mjuk skumplast till möbler, fordon, isolering av byggnader, vägar, kylskåp m.m., som kylmedium i kylanläggningar, värmepumpar och luftkonditioneringsaggregat samt som lösnings- och avfettningsmedel. Nuvarande och förväntad användning i redovisas av i delrapport till regeringen . Av denna rapport framgår att nettoanvändningen i uppgår till ca (inkl. nettoimport i varor) och beräknas öka med 3,eller med , till ca 1994. Som jämförelse kan nämnas att den totala förbrukningen i världen uppgår till ca 1 . Någon särskild destruktion av freoner förekommer ej. Alla freoner som produceras kommer därför att släppas ut förr eller . I fråga om ungefär hälften av freonanvändningen sker utsläppen dock med lång tids fördröjning. Utformningen av de produkter som tillverkas bestämmer därför utsläppen . Rapporter om att värmepumpar läcker i stor omfattning gör situationen allt allvarligare. har såväl i regeringsställning som i drivit på arbetet med både den internationella konventionen om ozon och kravet på åtgärder. biföll en centermotion, och det är mot bakgrund av det beslutet som program har tillkom har presenterat en rad förslag till åtgärder såväl i ett kortare som i ett längre perspektiv. Förslagen omfattar möjligheten att minska användningen och utsläppen av freoner. Förslagen omfattar också möjligheterna att ersätta freoner med andra ämnen inom olika användningsområden. avser att återkomma med ytterligare förslag. Vi anser att regeringen bör framlägga förslag till åtgärder som innebär att freonanvändningen i stort sett kan avvecklas . Antalet och mängderna av kemiska ämnen och produkter ökar ständigt i det moderna samhället. Tusentals nya produkter tillkommer . Industrisamhället producerar också stora mängder kemiskt avfall. En stor del av detta avfall kan hota miljön och människors hälsa. Principen att den som utövar förorenande eller annan miljöfarlig verksamhet skall betala för skadeverkningarna (Pollutor Pays Principle - PPP) är ett riktmärke för lagstiftningen i många länder. I föreskriver miljöskyddslagen (ML) ett långtgående skadeståndsansvar för miljöstörningar av olika slag - föroreningar, buller, skakning m. m. Den som driver miljöfarlig verksamhet svarar i princip strikt för inte bara skada på person eller sak utan också ren förmögenhetsskada som verksamheten medför i omgivningen. En sträng skadeståndsregel ger emellertid inte någon garanti för att en skada ersätts. För skadeståndsskyldighet är det nödvändigt att man kan konstatera ett orsakssamband mellan den ansvariges verksamhet och skadan. Detta kan vara svårt vid föroreningsskador då de biogeokemiska kretsloppen och flödena genom ekosystemens olika delar är mycket komplicerade. Flera samverkande faktorer krävs ofta för att skadan skall utlösas. anser att skadeståndsrätten och de reformer utredningen föreslår i dessa avseenden knappast är tillräckliga för att trygga den skadelidandes ersättningsbehov och fördela risken för miljöskador på ett rimligt sätt. blir det omöjligt att entydigt bevisa en miljöskada och få ut ersättning av skadegöraren. Vid skador genom mindre utsläpp från en mängd föroreningskällor kan det vidare i praktiken vara omöjligt eller i vart fall alltför krångligt att kräva skadestånd av varje skadegörare för den skada denne svarar för. Det väsentliga i naturresurs- och miljöpolitik är naturligtvis att förhindra skador, inte att ersätta dem. Även om miljöpolitiken är framgångsrik i den meningen att av samhället uppställda gränser inte överskrids så kvarstår ändå olika restrisker. Restrisken kan dels vara medveten, dels bero på felbedömningar eller på kunskapsbrist.