ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02So264 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87 :So264 har i ett handlingsprogram för handikappfrågor slagit fast: Handikappade skall ha möjlighet att delta i samhällsgemenskapen och leva på ett sätt som är likvärdigt med andras. Handlingsprogrammet understryker vidare att det skall råda full delaktighet och att detta förutsätter att handikappade har inflytande över sin egen situation och kan påverka utvecklingen i samhället. Ifrån bokstav till praktiskt förverkligande kan vägen vara lång. Handikappgrupper har den resoluta och löftesrika texten till trots stor anledning att undra och fråga sig, varför staten inte bättre lever upp till fastlagda principer. De synskadades informationssituation måste radikalt förbättras. Staten måste föregå med gott exempel och tillse att den information som myndigheter distribuerar också blir tillgänglig för synskadade. Det är ett ofrånkomligt krav att staten finansierar bokutgivning i sådan omfattning att de synskadade inte skall behöva ha tillgång enbart till en liten, måhända dessutom snäv, bokutgivning. För att kunna följa samhällsdebatt och samhällsutveckling och dessutom kunna påverka densamma, måste givetvis synskadade , precis som alla andra, kunna informera sig om vilka radioprogram som har för avsikt att sända under . Den kortfattade programtablå som synskadade kan prenumerera på har ett för sin omfattning orimligt högt pris. Det borde vara rimligt att statsmakten subventionerar dylik information. Det är emellertid inte tillräckligt att ger ut programinformation i punktskrift. Många synskadade måste erhålla programtablåerna inlästa på kassett för att kunna tillgodogöra sig information. Man kan för övrigt mycket väl ställa sig frågan om inte de synskadade har större rätt och behov av en tidning som Röster i än vad andra grupper har. Det borde därför vara en självklarhet att denna programtidning kommer ut som taltidning. Sedan staten överlämnade åt landstingen att ansvara för tekniska hjälpmedel åt handikappade, gör många gällande att denna service avsevärt försämrats och att de tekniska hjälpmedlens kvalitet inte är nöjaktig. Det bör vara en självklarhet att samma standard beträffande tillgång och kvalitet råder över hela landet. Kds anser det angeläget att låter utreda i vad mån de handikappade fått sämre möjligheter att nyttiggöra sig tekniska hjälpmedel sedan denna verksamhet överförts till landstingen. Den kommunala färdtjänsten och riksfärdtjänsten måste samordnas i 1 1986/87.3 sami. större omfattning, och större flexibilitet måste gälla. Det är inte rimligt att kommungränser skall skapa trassel och problem för färdtjänstberättigade. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts om åtgärder för vissa handikappgrupper. 1986/87 So264
mot · GA02So265 · 1987-01-23 00:00:00 — 1986/87 :So265 Handikappades och äldres möjligheter att flytta till annan kommun För människor med svåra handikapp som behöver bo i eller liknande föreligger mycket små möjligheter att kunna flytta från en kommun till en annan, beroende på det krav på mantalsskrivning i vederbörande kommun som kommunerna satt upp rörande rätten till bostad i . Detta krav uppställs därför att tillgången på servicelägenheter är så begränsad i de flesta kommuner. Även äldre människor som t. ex. vill flytta till i den kommun där barnen bor drabbas av mantalsskrivningskravet. Vi anser att den gällande ordningen är ytterst betänklig med hänsyn till den rätt varje människa bör ha att fritt välja sin bostadsort. Socialberedningen har i sitt betänkande Aktuella socialtjänstfrågor (SOU 1986:19) uppmärksammat frågan och som sin mening uttalat att även svårt handikappade måste få möjlighet att flytta till en annan kommun och få hjälp av med planeringen i inflyttningskommunen. Såvitt vi kan finna lägger utredningen dock inte fram något konkret förslag till frågans lösning. Det måste bedömas som mycket angeläget att det nu aktualiserade problemet snabbt löses, eventuellt genom statliga insatser. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att särskilda åtgärder snabbt vidta för att möjliggöra för handikappade och gamla att få tillgång till servicebostäder även inom annan kommun än mantalsskrivningskommunen.
mot · GA02So268 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So268 . Åsling m. fl. (c, m, fp) Det statliga stödet till pensionärsorganisationerna Landets två allmänna pensionärsorganisationer, , , och , , åtnjuter statligt stöd för sin verksamhet. Det sker över A 4 Extra utgifter. För /87 uppgick detta till . Därav erhöll SPF . Medlemsantalet i organisationerna var : SPF 95 000 och PRO 370000. Fördelningen av totalbeloppet på de två organisationerna var emellertid enligt vår mening anmärkningsvärd. Det statliga anslaget till PRO uppgick till kr. 3:25 per medlem, medan SPF fick nöja sig med kr. 2:40 per medlem. Det är självklart att anslaget måste fördelas enligt rättvisare grunder. Enligt budgetpropositionen föreslås för /88 en uppräkning av totalanslaget till pensionärsorganisationerna med . Den exakta fördelningen mellan de båda framgår inte, men det mesta tyder på att regeringen tänker sig en procentuell uppräkning av de båda organisationernas anslag. Därmed förstärks orättvisan i fördelningen av detta anslag. En rimlig fördelning av det föreslagna totalanslaget vore att man fastställer ett grundbidrag på . och fördelar återstoden av anslaget helt i relation till de båda organisationernas medlemsantal per . Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att fördelar det föreslagna statliga anslaget till de båda pensionärsorganisationerna SPF och PRO enligt i motionen föreslagna principer. . Åsling (c) () ()
mot · GA02So270 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87 :So270 och () Statsbidrag till Barnens rätt i samhället () Barnens rätt i samhället är en organisation som arbetat . Den är nu en riksorganisation och har avdelningar på olika håll i landet. arbetsmetoder är dock inte beroende av om det finns en lokalavdelning på orten eller inte. De har en speciell barntelefon som barn kan ringa till och två kvällar . Den gedigna erfarenhet som nu har visar att barn från hela landet ringer till dem. Man får ungefär 4000 samtal , varav hälften kommer från barn. När barnen ringer är det mycket allvarliga problem som gör att de tar steget och ringer. försöker prata med barnen, men de släpper aldrig ifrån sig ett fall där ett barn ringt, utan att följa upp det. Uppföljningen ser olika ut beroende på problemen. Man försöker genom olika kontakter i hela landet se till att barnet får hjälp. Samtalen handlar ofta om misshandel, incest och svåra skilsmässoproblem. De som arbetar på har ett gediget kunnande, och man är försiktig när man nu bygger ut verksamheten, eftersom man menar att de som tar emot samtalen också måste vara kunniga att klara av de problem de möter. undersöker man möjligheterna att få ett speciellt nummer som barn skall kunna ringa för endast en krona, oavsett var i landet de bor. är en organisation utan fasta inkomster. Man är därför beroende av tillfälliga bidrag, gåvor, projektbidrag osv. De har genom sitt arbete nu visat vilket behov de fyller och borde ges grundbidrag till hyra och löner. I budgetpropositionen sägs: Barns uppväxtvillkor är en fråga som behöver uppmärksammas mer. I samband med hustrumisshandel, missbruk och andra krissituationer i familjen drabbas barnen ofta mycket hårt. har i sin anslagsframställan särskilt betonat betydelsen av att organisationer, som , som arbetar med barn och ungdom i kris måste få stöd. I budgetpropositionen har man dock inte uttalat att bör få stöd. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att bör beredas anslag inom ramen för anslagen H3 och H4. () ()
mot · GA02So271 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So271 Viss översyn av socialtjänstlagen trädde socialtjänstlagen (1980:620) i kraft. I 6 § lagen regleras rätten till bistånd. Där sägs att den enskilde har rätt till bistånd av försörjning och sin livsföring i övrigt om hans behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Den enskilde skall genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet skall utformas så att det stärker den enskildes resurser att leva ett självständigt liv. Under de år socialtjänstlagen har varit i tillämpning har kostnaderna för socialbidrag och andra former av bistånd ökat dramatiskt i många av landets kommuner. Detta kan naturligtvis ha flera orsaker. En viktig orsak kan dock vara utformningen av själva lagtexten. Den ger alltför begränsad ledning för bedömningen av vilka behovssituationer som skall täckas genom socialbidrag. En annan orsak kan vara att socialnämnden saknar möjlighet att på ett enkelt och snabbt sätt få uppgifter från anda myndigheter, t. ex. arbetsförmedlingen och , om socialbidragssökanden är aktiv arbetssökande eller om han uppbär medel också från socialförsäkringen. En tredje bidragande orsak till de höga biståndskostnaderna kan vara den regel som finns i 34 § första stycket socialtjänstlagen och enligt vilken stöd- och hjälpinsatser av behandlingskaraktär inte medför kostnadsansvar för den enskilde vårdtagaren. En arbetsgrupp inom kallad Analysgruppen arbetar med en analys av orsakerna till de ökade socialbidragskostnaderna. Gruppen har avgivit en delrapport (Socialbidrag en faktaredovisning och en problemorientering. Ds S 1986:7) och väntas avge en slutrapport . Jag förutsätter att analyserna omfattar också lagregleringens inverkan på kostnadsutvecklingen. Jag utgår ifrån att regeringen skyndsamt vidtar de lagändringsåtgärder som kan påkallas, bl. a. dem som jag har pekat på i det föregående. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att undersöka möjliga åtgärder för att minska kommunernas kostnader för socialbidrag och annat bistånd enligt socialtjänstlagen.
mot · GA02So272 · 1987-01-26 00:00:00 — 1986/87: So272 och () En kampanj mot alkohol Nationalekonomen konstaterade i en undersökning 1981 att alkoholen svarar för ungefär en femtedel av sjukvårdskostnaderna i . uppgick kostnaderna till . En publicerad studie av Karlstadsläkarna visar att beräkningar håller. av männen och av kvinnorna sökte vård via sjukhusets akutmottagning till följd av alkoholbetingade skador. På medicinmottagningen var det av männen och av kvinnorna som hade alkoholrelaterade sjukdomar. På vårdcentralerna var det av männen och av kvinnorna som hade alkoholproblem. Den totala alkoholkonsumtionen har minskat med . Detta har bevisligen gett positiva effekter på sjukvården, enligt undersökningar gjorda av alkoholforskaren . har studier presenterats som ger en mycket negativ bild av resultatet av vård av alkoholskadade. Detta bekräftar att kampen mot alkoholskadorna måste ha sin tyngdpunkt i det förebyggande arbetet. Det är därför naturligt att anslutit sig till ett delmål, att minska den totala alkoholkonsumtionen med fram , som föreslagits av , . Kampen mot alkoholen är en kamp för en bättre folkhälsa. Den svenska alkoholpolitiken har mångåriga traditioner och anses vara en förebild för andra länder. Tyvärr har alkoholpolitiken fått en stämpel att den bara handlar om förbud och en politik mot olika företeelser. Regeringens alkohol- och narkotikapolitiska råd planerar en kampanj mot ungdomens ökande alkoholkonsumtion och mot en stigande totalkonsumtion. Då har man från början försämrat möjligheterna att nå ett bra resultat. En kampanj bör genomföras, men den skall ha som målsättning att förbättra folkhälsan, att informera för en sundare livsstil. Kampanjen bör också lyfta fram påtagliga förväntade positiva effekter, som minskade vårdköer, bättre vård, bättre arbetsmiljö och trivsammare fritidsmiljö. Förutsättningen för att en kampanj och en politik - skall lyckas är att den påverkar människorna i deras närmiljö. Det är också viktigt att de positiva effekterna kommer medborgarna direkt till del. Att minska vårdkostnaderna med någon miljard är möjligt, men imponerar knappast på den enskilde medborgaren. Om däremot landstingsskatten kan sänkas med en 50-öring och kommunalskatten med lika mycket, så blir resultatet påtagligt. Kan man också påvisa att vårdköerna minskar och att vården blir mänskliga re så får man konkreta bevis på att kampen mot alkoholen är en angelägenhet för alla. Därför bör regeringen ta initiativ till en kampanj för en bättre folkhälsa och för en minskad alkoholkonsumtion. En sådan kampanj bör bedrivas gemensamt av staten, och . Mot bakgrund av ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna behovet av en kampanj enligt den modell som anges i motionen. () () 1986/87 So272
mot · GA02So273 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So273 vice talman m. fl. (fp, c) Alkohol- och narkotikapolitiska råd i kommuner och landsting En mycket viktig del av arbetet mot alkohol och narkotikaskadorna utförs i kommuner och landsting. Man ser här en stor möjlighet att medverka till en bättre folkhälsa. Utöver hälsoskälen talar den kommunala och landstingskommunala ekonomin för insatser mot alkohol- och narkotikabruk. Enbart alkoholkostnaderna beräknas kosta kommunerna i storleksordningen och landstingen . Det är då naturligt i ett trängt ekonomiskt läge att rikta insatser mot de skador som uppstår vid bruket av dessa droger. I en undersökning utförd framgår att 114 kommuner har antagit särskilda handlingsprogram mot alkohol och narkotika. Därefter har säkerligen ytterligare några tiotal kommuner tillkommit. Av samma utredning framgår att 42 kommuner tillsatt särskilda alkohol- och narkotikapolitiska råd. I dessa råd är folkrörelser företrädda. Det alkohol- och narkotikapolitiska råd som regeringen tillsatt med representanter från nykterhetsrörelse och narkotikaorganisationer m. fl. folkrörelser och sorn nu verkat bör bilda mönster för motsvarande verksamhet i kommuner och landsting. Vid behandlingen av alkohol- och narkotikapolitiken under höstriksdagen markerades betydelse och efterlystes förstärkning i dess arbete. Rekommendationen att nu föreslå motsvarande ordning i kommuner och landsting kan motiveras av samma skäl. Vill man komma till rätta med alkohol- och narkotikaproblemet och fram nå upp till WHO:s målsättning om att sänka den totala alkoholkonsumtionen behövs ett aktivt folkrörelsearbete. En samarbetsform mellan myndigheter och folkrörelser, typ den som regeringens AN-råd utgör, kan förstärka det arbetet. För att förstärka folkrörelsernas ställning i detta arbete bör rekommendera kommuner och landsting att i likhet med regeringen tillsätta alkohol- och narkotikapolitiska råd. Med hänvisning till det anförda hemställs att verkar för att kommuner och landsting i likhet med regeringen tillsätter alkohol- och narkotikapolitiska råd. () () 1986/87 So273
mot · GA02So274 · 1987-01-26 00:00:00 — 1986/87 :So274 m. fl. (m) Familjens roll för bekämpning av ungdombrottsligheten, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Ju640 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om familjens och skolans betydelse i det brottsförebyggande arbetet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om sociala myndigheters ingripanden vid olika typer av missbruk. () () () () () () () ()
mot · GA02So276 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So276 m. fl. Tvåspråkig personal inom äldreomsorgen och sjukvården Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Ub826 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om utbildning och anställning av tvåspråkig personal inom äldreomsorgen och sjukvården. () ()
mot · GA02So277 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87 :So277 m. fl. Stöd åt skilsmässofamiljer, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:L419 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att landsting och kommuner bör ges ökade möjligheter att erbjuda samarbetssamtal inom ramen för den landstings- eller primärkommunala familjerådgivningen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att stöd bör ges till skilsmässoforskning och utveckling av metoder till hjälp åt skilsmässofamiljer i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () ()
mot · GA02So278 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:So278 och () Omhändertagande av barn vid incest Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Ju722 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om omhändertagande av barn i nämnda fall. () ()
mot · GA02So279 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87: So279 m. fl. (s, m, fp, c, vpk) Pornografisk verksamhet Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Ju 817 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om intensifierad uppsökande verksamhet inom för att stödja unga flickor. () () () (vpk)
mot · GA02So402 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So402 Forskningen har visat att aids kan spridas på andra sätt än genom sexuell kontakt. är det klart dokumenterat att aids kan spridas genom blodprodukter, kontakter i sjukvården samt mellan syskon. Även om dessa fall alltjämt är få, måste de tillmätas betydelse. Den nuvarande klassningen av aids och HIV-smitta som en venerisk sjukdom enligt smittskyddslagen speglar därför en föråldrad uppfattning om sjukdomen. Aids bör följaktligen omklassificeras till en allmänfarlig, smittsam sjukdom. De nya rönen om ytterligare spridningsvägar fordrar uppmärksamhet i arbetarskyddet inom bl. a. sjukvård, socialtjänst, kriminalvård och polisarbete. För att personal skall kunna vidta nödvändiga skyddsåtgärder fordras att de får kännedom om att en viss person, som är föremål för vårdinsats eller ingripande, är HIV-smittad. Detta kräver att samtliga HIV-smittade och aids-sjuka registreras centralt. Ett centralt aids-HIV-register bör därför inrättas och myndigheter som sjukvård, socialvård, kriminalvård och polis jämte militära myndigheter åläggas att rapportera konstaterade fall av HIV-smitta och aids. Dessa myndigheter bör också ha rättighet att för tjänstebruk ta del av uppgifter i detta centrala register. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att aids och HIV-smitta skall vara en allmänfarlig, smittsam sjukdom, 2. att begär att regeringen inrättar ett centralt register över aids-sjuka och HIV-smittade i enlighet med vad som anförts i motionen. 1 * 1986187. Rättelse: S. 6 rad 33 Står: villkorlig Rättat till: ovillkorlig
mot · GA02So403 · 1987-01-13 00:00:00 — Motion till 1986/87 :So403 och () Utvärdering och översyn av obduktionslagen Vad innebär det att en anhörig skall obduceras? De flesta har säkert aldrig ställt sig denna fråga. Vid ett hastigt dödsfall på grund av akut sjukdom eller inträffat olycksfall är det i sig en chock för de anhöriga. Till detta kan då komma beskedet att obduktion skall ske. Även om dödsfallet inte inträffat akut så förekommer ändå ett stort antal obduktioner. I motioner till de senaste två riksmötena har frågan om en översyn av obduktionslagstiftningen tagits upp. har vid båda tillfällena konstaterat att det finns behov av utvärdering och översyn. Dock utan att ge regeringen i uppdrag att vidta denna översyn eller redovisa utfallet av gällande lagstiftning. Antalet obduktioner uppgick till 35 278. Av dessa utgjorde antalet obduktioner enligt rättsmedicinska grunder 12 702 och antalet kliniska obduktioner 22 576. Antalet döda utgjorde detta år 90 467, vilket innebär att obduktion vidtogs i av alla fall. Andelen är i stort sett oförändrad . Den första frågan som man då bör ställa sig är om av alla dödsfall är så oklara att obduktion bör vidtas. Det finns enligt vår uppfattning skäl att utvärdera om antalet obduktioner står i överensstämmelse med de intentioner som låg bakom obduktionslagstiftning. Är alla dessa obduktioner nödvändiga? Frågan om reglerna för utfärdande av dödsbevis har av socialutskottet behandlats vid samma tillfällen som obduktionslagstiftningen. Vi instämmer i att dessa regler också måste prövas eftersom de utgör en del av samma problemområde. Även i andra författningar och regelverk finns föreskrifter angående obduktion som bör ses över, exempelvis föreskrifter och anvisningar för polisväsendet. Enligt vår uppfattning är frågan om medgivande från den enskilde eller anhöriga en av de angelägnaste att pröva. Samma gäller i vilken omfattning obduktioner enligt rättsmedicinska grunder kan begränsas i de fall inte misstanke om brott föreligger. Ökad hemsjukvård och omhändertagande i hemmet får inte leda till ökat krav på obduktioner för att utfärda dödsbevis. har socialutskottet vid sin behandling av hithörande frågor hänvisat till den s. k. , tillkallad enligt regeringens bemyndigande för att se över det rättsmedicinska, rättskemiska och kriminaltekniska undersökningsväsendets organisation m. m. Enligt vår uppfattning täcker inte detta frågan i sin helhet och därför kvarstår behovet av ett uppdrag till regeringen att genomföra en samlad översyn. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en utvärdering och översyn av obduktionslagstiftningen i enlighet med vad som anförts i motionen. 1986/87 So403
mot · GA02So404 · 1987-01-13 00:00:00 — Motion till 1986/87: So404 i och () S. k. livstestamente Ingen ifrågasätter numera patientens rätt att avstå från en föreslagen medicinsk behandling. Patientens vilja skall respekteras. Såväl hälso- och sjukvårdslagen som socialutskottet har 1982 givit klart uttryck för denna uppfattning. Problemen inträder när patienten i livets slutskede är kontaktbar och inte heller kan förväntas bli det. I flertalet länder har många för den skull försett sig med s. k. livstestamente. Under samma betingelser som gäller för andra testamentariska förordnanden har vederbörande dokumenterat sin vilja att i fall som ovan nämnts avstå från medicinska livsuppehållande insatser. rekommenderade sina medlemsländer att låta utreda frågan om skriftliga deklarationer varigenom läkare skulle ges fullmakt att avstå från livsförlängande åtgärder, särskilt i fall av irreversibelt bortfall av hjärnfunktionerna. Bortser man från utredningen av hjärtrelaterat dödskriterium har den av föreslagna utredningen inte kommit till stånd. framhöll emellertid i ett betänkande 1979 att ett sådant testamente skulle väga tungt vid bedömningen, men kunde likväl inte anses vara rättsligt bindande. Med tanke på den medicinska teknologins snabba framsteg vad gäller livsförlängande åtgärder, som ofta leder till ett föga meningsfullt förskjutande av dödsögonblicket, är det viktigt att patientens integritet och självbestämmanderätt garanteras i görligaste mån. En på förhand dokumenterad viljeyttring med rättsligt bindande verkan livstestamente - skulle betyda rättssäkerhet för både patient, anhöriga och läkare. Svensk sjukvård måste i görligaste mån kunna garantera medborgaren rätten till en värdig död. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en utredning gällande ovillkorlig rätt för patient med dokumenterad viljeyttring - s. k. livstestamente att avstå från livsuppehållande insatser i livets slutskede.