mot · GA02Ub201 · 1987-01-12 00:00:00 — 1986/87 :Ub201 och () Religionsundervisningen i skolan Det svenska samhället har blivit alltmera pluralistiskt från kulturell och religiös synpunkt. Den stora samstämmighet och enhet - både en styrka och en fattigdom - som för bara utmärkte vårt samhälle håller hastigt på att upplösas. Med nya impulser och nya kulturella erfarenheter ökar mångfalden, möjigheterna till utveckling men också kraven på kunskaper, förankring och medvetenhet inte minst om grundvalen för egna och andras värderingar. Det västerländska samhället har under mer än 1 utvecklats utifrån en kultursyn som präglats av humanism och etik. Med varierande framgång har samhällen arbetat i medvetandet om det kristna budskapets krav på medmänsklighet, kärlek och personligt ansvarstagande. Fram till mitten av detta århundrade ägde varje människa i vårt land kännedom om åtminstone innebörden i tio bud. bergspredikan och det kristna kärleksbudet: Allt vad I viljen att människorna skola göra Eder det skolén I ock göra dem. Den betydelse detta haft för normbildningen i vårt samhälle, för människors yttre och inre trygghet och för gemenskapen kan icke mätas. Hur är det ? Trots ökande välstånd och ökad materiell standard visar vårt samhälle allvarliga sjukdomssymptom. Alkohol- och narkotikamissbruket är vårt lands största sociala problem. Unga människor känner rotlöshet och har förlorat tron . Enligt en undersökning känner sig av svenska barn omtyckta av någon. Skilsmässor, social utslagning och självmord ökar. Människor har förlorat respekten för andras liv och egendom. Skattefiffel och bedrägeri mot samhället och enskilda ökar. Att i detta sammanhang skylla på TV-program, ropa på ökade insatser från professionella samhällsrepresentanter och förbud och restriktioner kring den enskildes rörelsefrihet är endast fruktlösa försök att plåstra på de symptom som till stor del är resultatet av att nya generationer berövats en del av den grund för mänsklig trygghet som familj och individ kunnat finna i gemensamma normer. Religionsfrihet är för oss en självklarhet. De invandrargrupper i vårt land som tagit med sig andra religioner och därmed också värderingar som avviker från våra skall enligt allmänt omfattad svensk politik få behålla och utöva sin religion. L många fall är religionen för invandrare en integrerad del av vardagen på ett sätt som är okänt för stora delar av den svenska I vissa fall kräver vi dock anpassning till våra normer -1, ex. i 1 1 1986/87. fråga om människors lika värde och lika rättigheter - som ytterst bygger på kristendomens individualistiska människouppfattning. Det är då viktigt att vi för oss själva kan motivera och känna bakgrunden til de värderingar vi vill skall omfattas av alla i vårt land även om de strider mot andra kulturers uppfattning. Det är viktigt att också vi inser vår religions betydelse för kultur och normbildning. Även om inte alla människor i vårt land kan förväntas omfatta en personlig religiös tro, bör vi ge dem rätten och möjligheten att få kännedom om det kunskapsstoff som behövs för att ett ställningstagande skall vara möjligt. Dessutom får inte en ny generation berövas rätten att göra bekantskap med och andra kristna urkunder. Dessa var tidigare allas gemensamma egendom och utgör en grundläggande förutsättning för att förstå de värderingar som ligger till grund för vår civilisation och för att kunna förstå och berikas av stora delar av vår litteratur, uttryckssätt i språk, konst, musik och alla delar av det gemensamma västerländska kulturarvet. Bildspråket på alla områden är i stor utsträckning byggt på , kristendomens myter och dess historia. Kyrkor och samfund såväl som många föräldrar och lärare arbetar även för att ge barn och ungdom kännedom om det kristna budskapet. Många barn får dock ingen kontakt med de centrala normer om ansvarstagande för sitt och nästans liv som vårt västerländska samhälle ändå bygger på. Skolans religionsundervisning är urvattnad och räddhågad inför ställningstaganden. Kristendomen jämställs med andra religioner som baseras på en annan människosyn än kristendomens och som utvecklats i andra kulturer än den västerländska. Utan en fast förankring i det fundament på vilket den västerländska människosynen och normbildningen bygger har svenska barn och ungdomar berövats möjligheten att förstå och rätt värdera skillnaden mellan vårt och andra samhällen, mellan vår och andra kulturer och den historiska utvecklingen. De saknar den grund som krävs för att kunna mäta och forma framtiden. Även barn som bibringats en etik upplever förvirring och osäkerhet när de finner att samhället inte ställer upp på begrepp som i varit grundläggande för mänsklig samvaro. De kommer i ett underläge gentemot kamrater och vuxna från länder, där religionen fortfarande tas på allvar och erkänns som grunden för samhällets värderingar och traditioner. Ur ett sådant underläge växer känslor av osäkerhet och underlägsenhet som lätt söker kompensation i främlingshat och våld. Bristande kunskaper om de egna rötterna är inte någon hållbar grund för förståelse av och samlevnad med andra nationaliteter. Den syn som har präglat skolans religionsundervisning har medfört att dagens föräldra- och lärargeneration i många fall själva saknar den kunskap och förankring i vårt kristna arv som är en förutsättning för att kunna föra dessa kunskaper vidare. Detta medför att utbildningssystemets ansvar för undervisningen av såväl de unga som lärarna är tyngre nu än . Skolans möjligheter att förmedla en tillräckligt kvalificerad kristendomsundervisning undergrävs av blockundervisningen. Den får ofta till följd att undervisning i religionskunskap bedrivs av lärare med otillräcklig utbildning. i värsta fall ingen alls, i ämnet. Situationen blir än sämre genom den nya lärarutbildning med s. k. senarelärare med ytterligare breddad och därmed vad gäller djup och specialkunskaper försämrad utbildning, som mot moderata samlingspartiets vilja beslutat om. Med anledning av vad som i motionen anförts hemställs 1. att beslutar att hos regeringen hemställa om en sådan översyn av läroplan att skolans undervisning i realiteten kommer att motsvara de krav på kristendomsundervisningens innehåll som anges i motionen, 2. att beslutar att hos regeringen hemställa om sådana åtgärder att fortbildning av lärare organiseras på ett sådant sätt att lärare med undervisningsskyldighet i religionskunskap får möjlighet att skaffa sig erforderlig utbildning. () ()