mot · GA02A206 · 1987-01-19 00:00:00 — Motion till 1986/87 :A206 m. fl. Kvinnors möjligheter att leva och arbeta i skogslänen Kvinnor har, historiskt sett, levt i skuggan av männen. Genom olika samhälleliga utvecklingsstadier har denna bild upprepat sig. då befolkningstillväxten var stor och jorden inte räckte till, var en stor del kvinnor hänvisade till förvärvsarbete. De områden inom vilka de arbetade var, och kom även fortsättningsvis att bli, lågt betalda. hade kvinnor inga eller få politiska rättigheter. Kvinnor fick rösträtt. Det genomfördes sociala reformer som gagnade kvinnorna. blev kvinnors rätt till arbete allt tydligare anpassad till konjunkturerna. Under högkonjunkturer följde reformer som passade det ökade behovet av kvinnor på arbetsmarknaden: abortlag, föräldraförsäkring, barnomsorgsutbyggnad osv. Kvinnors ställning på arbetsmarknaden kom dock att förbli svag i en viss bemärkelse på grund av tradition och lågavlönat yrkesval, men framför allt på grund av att många kvinnor tvingades arbeta deltid. Detta hade sin grund i det dubbelarbete som kvinnornas inträde i förvärvslivet innebar. Av ovanstående kan man dra slutsatsen att kvinnors rätt till arbete och egen försörjning ännu inte är uppnådd och man kan hävda att utvecklingen inte går av sig själv. , 1987, är rätten betingad av konjunkturvariationer i samhällsekonomin. Till detta kommer rationaliseringar inom industri, handel och kontor. Det drabbar i första hand kvinnor. Det krävs således särskilda insatser och fortsatt konkret och stark politisk vilja för att nu och slå vakt om kvinnors rätt till arbete. Samma resonemang som utvecklats om kvinnor och arbete i allmänhet är särskilt tillämpligt på kvinnor i skogslänen. Här visar den historiska utvecklingen att ökad sysselsättning inte automatiskt innebär lika rätt till arbete för kvinnor. Detta har varit en försummad kunskap och har därför bidragit till att befolkningsutvecklingen beträffande kvinnor i skogslänen blivit särskilt bekymmersam. Vi vet att om inte kvinnor ges lika möjligheter till arbete och möjlighet att försörja sig flyttar de och befolkningssammansättningen blir sned. Det blir också på vissa håll problem att rekrytera personal till kvinnodominerade yrken, t. ex. inom äldreomsorgen. Fortsätter trenden går vi emot skogslän med män som inte kan bilda familj eftersom kvinnorna har flyttat. Hur ser då skogslänens arbetsmarknadsstruktur ut? berg, , , och har länen Mot. dominerats av tung metall-, gruv- och pappersindustri. , som hör till ett av landets minst industrialiserade län, präglas av Utmärkande för samtliga skogslän är, i förhållande till övriga , det stora beroendet av skogs- och jordbruk. därutöver för skogslänen är strukturrationalisering inom jord, skog och I samband med länsrapporterna redovisades på regeringens uppdrag analyser och åtgärdsprogram beträffande kvinnornas ställning på arbetsmarknaden och i utbildningen i länen. Det är viktigt att detta sker fortlöpande och därför bör länsstyrelserna åläggas att särredovisa kvinnornas villkor. Utdrag ur flyttningsstatistik för skogslänen 1985 % av alla kv. % av alla män I samtliga län har kvinnor i åldrarna en högre utflyttning än männen. I samtliga län, utom , där utflyttningen är lika, har kvinnor i alla åldrar högre utflyttning än männen. Statistiken för utflyttningar i åldrarna visar att männen flyttar i högre utsträckning i dessa åldrar. Kvinnorna flyttar alltså tidigare än männen. En orsak är naturligtvis att de unga kvinnorna har svårare att få arbete i de tunga basindustrier som präglar skogslänen och som främst sysselsätter män. Kvinnorna är också oftast utbildade i omsorgsyrken inom vilka storstadsregionerna har brist på personal. Vi vet att många unga kvinnor från skogslänen flyttar till dessa lediga arbeten. För alla skogslän är de unga kvinnornas utflyttning mycket oroande. Av erfarenhet vet vi att den som flyttat ofta inte kommer tillbaka. Man bildar familj på den nya orten och blir mindre benägen att röra på sig. För att kunna behålla de unga i skogslänen måste vi alltså se till att de båda könen, men särskilt flickorna, får möjlighet till både utbildning och arbete så nära hemorten som möjligt. För flickorna behövs särskilda, snabba insatser så att de kan stanna i sina hemlän. Med hjälp av medel ur anslaget för särskilda jämställdhetsåtgärder har försök gjorts t. ex. med särskilda teknikkurser för flickor och kurser för s. k. brytarpersoner, som valt otraditionella yrken. Sådana åtgärder måste bli regelbundna inslag i skolors och myndigheters verksamhet. Beredskapsarbeten måste också fördelas så att flickorna får lika del av dem. Kvinnor i offentlig tjänst Kvinnorna i skogslänen är enligt 1985 betydligt mer beroende av anställningar i än kvinnor i genomsnitt i landet. av kvinnorna i skogslänen arbetar i , medan genomsnittet för landets kvinnor är . Följaktligen är kvinnorna i skogslänen färre i enskild tjänst, , jämfört av landets samtliga kvinnor. Beträffande anställningar i statlig tjänst är skogslänskvinnornas andel mindre än kvinnors i genomsnitt i landet. Enligt alla prognoser kommer den kommunala sektorns expansion att avta. Detta kommer att vara negativt för kvinnorna i skogslänen och speciellt för de unga kvinnor som nytillträder på arbetsmarknaden. Dessa måste utbilda sig inom andra yrken än inom traditionellt kvinnliga. En utflyttning av statlig verksamhet i enlighet med vad tidigare beslutat skulle också betyda mycket för sysselsättningen i skogslänen. /87 förekommer försöksverksamhet med AMU i företag i bl. Där har lågutbildade landstingsanställda kvinnor genom statsbidrag erbjudits längre och kortare utbildningar. har arbetslösa satts in som vikarier. Försöket har dels givit utbildning, dels nya arbetstillfällen. Flera av dem som deltagit i de långa utbildningarna går vidare till högre studier och till icke traditionella utbildningar. Liknande insatser bör göras i samtliga skogslän och permanentas. förekommer regionala skillnader vid fördelning av svux-stöden, det studiestöd som är avsett att finansiera långa och korta studier för lågutbildade. En stor del av dessa stöd går till kvinnor. På grund av bl. a. bristande statistik går alltför stor andel till storstadsregioner och gymnasiestudier. Detta rimmar illa med tanken bakom svux och därför föreslår vi att statistiken hos ESN förbättras. Det skulle bidra till ett bättre beslutsunderlag för att åstadkomma större regional rättvisa. Så skulle möjligheter för kvinnor i skogslänen att studera öka. Inom skogslänen uppvisar kommuner olika tal både beträffande förvärvsfrekvens och arbetslöshet. Grovt sett kan man säga att i glesbygdskommuner är färre kvinnor i arbete och fler arbetslösa än i länen som helhet. Detta beror naturligtvis på att antalet arbeten är färre och att antalet yrken är begränsade. Fördelningen av regionalpolitiska medel sker till största del beroende av arbetslöshetstal. Detta blir missvisande då vi vet att många kvinnor i glesbygderna inte anmäler sig som arbetssökande, eftersom de anser det utsiktslöst. Detta gäller också deltidsarbetande kvinnor som skulle vilja ha fler timmar. Vid fördelning av regionalpolitiska medel till län och kommuner bör alltså arbetslöshet, men också förvärvsfrekvens och sysselsättningsgrad, vägas in. Statistiken beträffande förvärvsfrekvens ger inte rättvisa åt den verkliga situationen. Den som arbetar upptas i statistiken som förvärvsarbetande. Vi vet att många kvinnor i glesbygden arbetar kort korta deltider, , men upptas ändå i statistiken på lika villkor som vanliga deltidsarbetande. Inte sällan arbetar kvinnorna säsongvis med exempelvis skogsplantering, bärplockning och lönsömnad, varvat med vikariat eller timtjänst inom den offentliga sektorn. Sysselsättningsgraden inom varje deltid blir oftast så låg att kvinnorna får sämre sociala och arbetsmarknadsvillkor än vad den faktiska inkomsten ger vid handen. Kunde korta deltidsarbeten och vikariat slås ihop och tillsammans utgöra grund för förmåner inom arbetsmarknadsoch socialförsäkringarna, skulle en av effekterna av den speciella skogslänsarbetsmarknaden kunna elimineras. Många kvinnor i glesbygden står också helt utanför det välfärdssystem som finns uppbyggt i det övriga samhället. Eftersom de inte har haft chans till arbete finns de inte med i någon fackförening och saknar A-kassa. Vidare har inte många av dessa kvinnor tillräcklig utbildning och saknar studievana. Framgångsrika försök har gjorts av folkrörelser och nå dessa kvinnor, där de erbjudits kursverksamhet innehållande arbetslivsorientering och studievägledning. Denna verksamhet har stort socialt värde och bör utvecklas. Det behövs extraordinära insatser för att unga kvinnor skall stanna kvar i skogslänen. Nedanstående tabell visar antalet kvinnliga resp. kvinnliga och manliga beredskapsarbetare i procent av befolkningen i åldern I , , och erhåller en högre andel män än kvinnor beredskapsarbete. I är siffran lika stor för kvinnor och män. I och är kvinnornas andel något högre än männens. Liksom det påpekas i budgetpropositionen är det viktigt att kvinnor får lika andel vid fördelningen av beredskapsarbeten. Eftersom kvinnornas traditionella arbetsmarknad inte expanderar, vore det dessutom av största värde om de också erbjöds sådana icke-traditionella yrkesområden. Kvinnlig företagsamhet håller på att bli viktiga inslag i regioner med arbetsmarknadsproblem. Detta beror delvis på arbetslöshet, men också på att även kvinnorna vill pröva nya idéer och att på ett affärsmässigt sätt 12 1986/87 A206 marknadsföra och sälja sina produkter. Antalet kvinnliga företagare i skogslänen har fördubblats under de senaste A206 tio åren. Allt företagande måste ha en realistisk och ekonomisk grund att stå på. De produkter kvinnliga företagare vill producera är ofta ovanliga inslag i jämförelse med de produkter länsorgan och kommuners näringslivssekretariat vanligen stöter på. Därför är det viktigt att dessa kvinnliga företagare får allt det stöd de behöver. Det bör ankomma på UF, utvecklingsfonden, eller kommunen att svara för denna service. Vi anser att konstruktionen av de s.k. startaeget-bidragen bör ses över. Dessa är relaterade til A-kasseersättningen och detta innebär att den som har låg kassaersättning också får ett lågt startaeget-bidrag. Som vi tidigare påpekat har kvinnor i glesbygd på grund av arbetsbrist ofta låga löner och därmed låg kassaersättning. Många kvinnor är inte heller medlemmar i . De ekonomiska förutsättningarna för att starta ett eget företag är alltså sämre för kvinnor i glesbygd. De kreativa förutsättningarna är däremot inte nödvändigtvis sämre. Startaeget-bidrag har varit en möjlighet för arbetslösa med en företagsidé. Den som tilldelas bidraget skall dock stå till arbetsmarknadens förfogande och bidraget tilldelas först sedan möjligheter till arbete på öppna marknaden prövats. av bidragen har gått till kvinnor, vilket får ses som ett bra resultat med hänsyn till den totala andelen kvinnliga företagare i landet. I budgetpropositionen föreslås att bidragen skall permanentas. Det är dock nödvändigt att man uppmärksammar behovet av utbildning och rådgivning . Det är nämligen av avgörande betydelse att ha tillräckliga kunskaper i t. ex. ekonomi, marknadsföring och de lagar och förordningar som reglerar en rörelse för att ett företag skall ha förutsättningar att överleva. Kvinnliga företagare har procentuellt en stor andel av konkurserna och därför menar vi att utbildnings- och rådgivningsinsatserna skall förstärkas. Bidragstiden bör dessutom förlängas och det bör vara pensionsgrundande. Vi anser att kooperativa företagsformer är en företagsform som skall uppmuntras. I den prövning som arbetsförmedlingen gör vid beslut om starta eget-bidraget, utgår man från ett individuellt perspektiv som är kopplat till de synsätt som gäller den privata bolagsformen. Den kooperativa företagsformen utgår från ett helhetsperspektiv, där minst fem personers olika kunskaper och erfarenheter skall sammanföras. I kooperativet utgår man ifrån att det är de gemensamma resurserna som ger förutsättningen för att utveckla en affärsidé. Det måste också vara så att arbetsförmedlingen utgår från detta helhetsperspektiv då man tar beslut om starta eget-bidraget och ej gör individuella prövningar, som leder till olika beslut i varje individuellt fall. kan kooperativ splittras om någon eller några av medlemmarna med starta eget-bolag erbjuds arbete på öppna marknaden, eftersom bidragstagarna står till arbetsmarknadens förfogande. Följaktligen borde inte kravet på att stå till arbetsmarknadens förfogande Mot. finnas för medlemmarna med starta eget-bidrag i kooperativ. Det lokaliseringsstöd som /86 beviljats skogslänen har i betydligt mindre utsträckning kommit kvinnor än män till godo. Av den beräknade sysselsättningsökningen till följd av lokaliseringsstöd har totalt i skogslänen gällt arbeten för kvinnor. Bland skogslänen är det bara i , och som andelen beräknade sysselsättningstillfällen för kvinnor överstigit av det totala antalet. I , och ligger andelen och i är andelen sysselsättningstillfällen för kvinnor så lågt som . Enligt regelverket för lokaliseringsstöd skall andelen sysselsättningstillfällen som skapas för varje projekt tillfalla vardera könet med . Dispens från detta krav kan ges. Av statistiken kan man utläsa att antalet dispenser varit alldeles för många i flera av skogslänen och att dispensgivningen därför måste bli mer restriktiv. I budgetpropositionen föreslås att kvoteringsregeln skall utvärderas. Vi förutsätter att denna utvärdering åtföljs av ett program för utbildning av kvinnor, så att dispenser från kvoteringsregeln kan minimeras. Bristen på kommunikationer är ett stort förvärvshinder i glesbygdskommunerna. saknas kollektiva transportmedel, som gör det möjligt att komma till och från ett arbete. Det är betydelsefullt att de kollektiva transportmöjligheterna förbättras även för glesbygdsbefolkningen, men det är orealistiskt att tänka sig att man enbart genom ökade kollektiva transportinsatser kan lösa alla behov i glesbygderna. Arbetsresor och pendling är mycket skiftande. Det krävs ofta körkort och vi vet att många, speciellt äldre kvinnor, inte har det. För att undanröja detta förvärvshinder bör körkortsutbildning inom arbetsmarknadsutbildningens ram komma till stånd för kvinnor i glesbygden. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om länsvisa särredovisningar av kvinnors villkor på arbetsmarknaden, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utlokalisering av statlig verksamhet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att verksamheten med arbetsmarknadsutbildning i företag utvidgas till samtliga skogslän och permanentas, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förvärvsfrekvens, arbetslöshetstal och syssel sättningsgrad bör användas som kriterier vid fördelning av regionalpo- Mot. 1986/87 litiska medel, A206 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om särredovisningar inom arbetsmarknads- och utbildningsstatistiken av kvinnors villkor, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förändrade beräkningsnormer för förmåner inom arbetsmarknads- och socialförsäkringarna vid korta deltidsarbeten, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av särskilda utbildningsinsatser för unga kvinnor i skogslän, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om uppsökande verksamhet hos arbetslösa kvinnor i glesbygd, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beredskapsarbeten inom icke-traditionella yrkesområden, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av särskilt stöd till kvinnliga företagare, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av starta eget-bidragen, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärdering av kvoteringsregeln och om behovet av ett utbildningsprogram för kvinnor, 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av körkortsutbildning inom arbetsmarknadsutbildningen för kvinnor i glesbygd. (.v) () () () (5) (5)