mot · GB02Ub813 · 1987-01-01 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ub813 av m. fl. (vpk) om utbildningen av lärare för En ny lärarutbildning för påbörjas . Utformningen av den nya lärarutbildningen innebär enligt vpk:s uppfattning, att viktiga steg tagits för en förbättring av såväl lärarutbildning som grundskola. 1 denna motion tas en rad frågor upp, vilka aktualiserats genom riksdagsbeslutet om den nya grundskollärarutbildningen och årets budgetproposition. Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) har i särskild skrivelse till regeringen () redovisat det översynsarbete, som riksdagsbeslutet föranlett. Av skrivelsen framgår bl. a., att den del av riksdagsbeslutet, som innebär att samtliga lärare för årskurserna 1-7 genom sin utbildning skall förvärva kompetens att undervisa i engelska i årskurserna 1-6, ej uppfyllts (UbU, 1984/85:31, ss 7-8). I riksdagsbeslutet betonas särskilt betydelsen av att säkerställa kvaliteten och jämförbarheten i utbildningen på olika orter i landet (UbU, 1984/85:31, s 13). På denna punkt är utbildningsplanen ett viktigt styrinstrument. UHÄ har utarbetat en utbildningsplan för den nya utbildningen. Enligt vpk:s uppfattning står planen ej i överensstämmelse med beslut. Uppdrag har givits () och UHÄ att, i anslutning till den nya grundskollärarutbildningen, utarbeta ett underlag för fortbildning av redan yrkesverksamma lärare. Förslaget beaktar enligt vpk:s mening e j beslut (UbU, 1984/85, ss 19-20). Vpk vill i detta sammanhang också särskilt uppmärksamma betydelsen av att de satsningar på lokal skolutveckling och personalfortbildning, som gjorts i fortsättningen kan utvecklas och fördjupas. I samband med den nya grundskollärarutbildningen aktualiserades också frågor om lärarutbildning för gymnasieskolan och vuxenutbildningen. UHÄ har här överlämnat ett underlag till regeringen (UHÄ, ), som enligt vpk:s mening lider av allvarliga brister. Slutligen innebar riksdagsbeslutet om ny grundskollärarutbildning också att förslag skulle läggas till ny tjänsteorganisation på skolans område. 1 budgetpropositionen berörs ovanstående frågor. Vpk konstaterar att regeringens förslag på viktiga områden ej undanröjer de brister som antyds. Regeringen frångår härmed i väsentliga stycken riksdagsmajoritetens beslut. På en rad övriga punkter är regeringens förslag enligt vpk:s uppfattning högst otillräckliga. I föreliggande motion behandlas de olika frågor, som aktualiserats i denna inledning. 1 1987/88. Några särskilda frågor som gäller konsekvenserna för skolan av den nya grundskollärarutbildningen I budgetpropositionen sägs bl. a., att beslutet om en ny lärarutbildning innebär, att lärarutbildningen anpassas till dagens grundskola. Det heter vidare, att genom "att lärarna utbildas för flera stadier kan stadiegränserna bli mindre skarpa" (Bil. 10, s. 45). Vpk delardenna uppfattning. I jämförelse med dagens grundskola ger den nya lärarutbildningen en möjlighet att där så är önskvärt begränsa det antal lärare en elev möter på högstadium. förbättras möjligheterna att organisera skolarbetet, så att lärare ges möjlighet att följa en grupp clever över stadiegränser. En annan möjlighet som yppas är att organisera skolarbetet så att eleverna på låg- och mellanstadiet kan få möta flera lärare än de möter. Genom den breddade och fördjupade ämneskompetensen ges större möjlighet till integration mellan skolämnena och samverkan mellan lärare inom arbetsenheterna. Det är enligt vpk:s mening emellertid viktigt att slå fast, att beslutet om ny lärarutbildning inte innebär att själva förändras i den meningen att nu tjänstgörande personal blir obehörig eller olämplig. Beslutet innebär endast att möjligheter skapas för att på ett mera flexibelt sätt organisera det inre arbetet. Det medför också att tillförs en bredare och en mera för behov anpassad kompetens. Det är lika viktigt att slå fast, att frågan om hur snabbt dessa möjligheter och denna kompetens skall tillföras är avhängig dels kommunala initiativ, dels riksdagsbeslut. I budgetpropositionen sägs bl. a. att lärarutbildningsbeslutet inte är "ett uttryck för en önskan om mera långtgående organisatoriska förändringar av " (Bil. 10, s. 45). Vpk delar uppfattningen att lärarutbildningsbeslutct inte har konsekvenser för uppdelningen av stadier i men ej åsikterna att reformen inte "förutsätter några förändringar i lokala organisation i form av t. ex. indelning i skolenheter och att det inte är rimligt "att ge lärarutbildningsbeslutet en innebörd som i sin förlängning skulle innebära krav på omfattande om- eller nybyggnad av skolor". Vpk menar i stället att såväl sådana som andra konsekvenser mycket viii kan övervägas. Det finns således, enligt vpk:s mening, inte heller någon anledning att genom godkännande av vad regeringen i budgetpropositionen anför på denna punkt styr och inskränker den kommunala planeringen. Frågor om indelning i skolenheter, om- och tillbyggnadsfrågor etc, gäller främst kommunens planering och ekonomiska villkor. Det är visserligen korrekt att den nya lärarutbildningen inte nödvändiggör förändringar på dessa områden. Men det är å andra sidan lika viktigt att fastslå, att de förändrade förutsättningar som den nya grundskollärarutbildningen medför, också måste invägas i den kommunala planeringen. Inte minst i glesbygdskommuner är detta viktigt, liksom i de kommuner där lärarutbildningen genomförts. Den huvudfråga som aktualiseras är hur snabbt den nya lärarutbildningen skall slå igenom i . Skall med andra ord lärare med den ändrade och i viss mening vidgade kompetens, som den nya grundskollärarutbildningcn medför, tillföras snabbare än vad som blir fallet om endast det nytillskott av lärare, som skapas genom den nya lärarutbildningen, utnyttjas? Vpk menar att så bör ske. Detta förutsätter emellertid minst tre ting: För det första att en inventering och ekonomisk/politisk bedömning sker på nivå. Denna inventering och bedömning måste gälla hur lärare med förändrad och breddad kompetens skall utnyttjas. Vilka organisatoriska och pedagogiska behov på nivå är eftersatt på grund av att den nuvarande lärarstahen har den utbildning och kompetens den har? För det andra måste fort- och vidarcutbildningsmöjligheter skapas. Vpk återkommer i denna motion till denna fråga i avsnitt 5 och diskuterar i det sammanhanget också cn sådan utbildningsinriktning, omfattning m. m. I det sammanhanget diskuteras också avvägningen mellan och statlig finansiering av fortbildningsinsatserna. För det tredje måste en ny tjänsteorganisation skapas, som gör det möjligt att inrätta tjänster som svarar mot den nya utbildningen, men som också möjliggör för existerande lärare att söka tjänster. I avsnitt 6 återkommer vpk till denna fråga. Vpk yrkar att som sin mening ger regeringen till känna vad som här anförts. Kompetens för lärare i årskurserna 1-7 att undervisa i engelska i tidigare årskurser Riksdagsmajoritetcn delade utbildningsutskottets uppfattning att därför "att en så stor andel av dagens skolor omfattar endast låg- och mellanstadium, måste lärarna för de tidigare årskurserna ha kompetens att undervisa i engelska i årskurserna 1-6 (UhU, 1984/85:31 ,ss. UHÄ har i skrivelse till regeringen påpekat att sådan kompetens ej kan uppnås av samtliga lärare inom ramen för utbildningstiden. UHÄ har tidigare framhållit, att om kompetenskravet skall uppnås måste utbildningen förlängas med 20 poäng. Vpk delar denna uppfattning. Argumenten för att lärare för de tidigare årskurserna måste ha sådan kompetens kvarstår oförändrade. Vpk har aktualiserat denna fråga. De kostnadsberäkningar som då gjordes inom var missvisande. Denna del av utbildningen kan knappast förläggas till det första utbildningsåret. Därför kan den nödvändiga planeringen hinnas med. Kostnaderna för förlängningen belastar ej årets budget, och därför kan en noggrannare kostnadsberäkning göras . Principbeslutet bör dock fattas , så att blivande studerande vet vilken utbildning de påbörjar och högskolan får tid till planering ni. Vpk yrkar att uthildningen för lärare i årskurser 1-7 förlängs med poäng. framhöll, som ovan citerats, att utbildningsplanen utgör ett viktigt styrinstrument för att säkerställa kvalitet och jämförbarhet mellan olika orter inom lärarutbildningen. Vpk hade därutöver i motion 1984/85:2970 yrkat att regeringen skulle förlägga ett mera konkret förslag beträffande den nya lärarutbildningens innehåll, när förslag om lokalisering och dimensionering av utbildningen presenteras. 1984/85:31, s. 21) liksom delade i princip denna uppfattning. I budgetpropositionen följs ej detta riksdagsbeslut upp till fullo. Riksdagsbeslutet om den nya grundskollärarutbildningen innebär främst, i jämförelse med dagens låg- och mellanstadielärarutbildning, en kraftig förstärkning av ämnesstudierna. Detta förutsätter självfallet att de institutioner som meddelar ämneslärarutbildning också kommer att engageras i utbildningen av lärarna för årskurserna 1-7. Det faktum att dessa lärare kommer att kunna undervisa i den första årskursen på högstadiet understryker detta. Utbildningen av lärare för årskurserna 1-7 förutsätts ske vid flera högskolor som saknar de universitetsinstitutioner som är aktuella i sammanhanget (t. ex. litteraturvetenskap, historia, nordiska språk, engelska, fysik etc.). Vpk menar att det av flera skäl är viktigt att utbildningen av lärare kan spridas regionalt. Vpk har i andra sammanhang framfört att de mindre högskolorna bör upprustas, så att de kan ge forskarutbildning även inom ämnen som främst täcks av universiteten. För att emellertid kunna förverkliga riksdagsbeslutet om den nya lärarutbildningen krävs en regional samverkan där de mindre och medelstora högskolorna, för delar av ämnesutbildningen, kan anlita universitetens institutioner. De mindre och medelstora högskolornas utbildning av lärare för årskurserna 1-7 riskerar annars att kvalitetsmässigt ej komma i paritet med den utbildning som ges vid universiteten. Det måste också beaktas att lärarutbildningen skall vara så utformad att den ger allmän behörighet för forskarutbildning. Den skall dessutom ge delar av särskild behörighet för forskarutbildning i olika ämnen (t. ex. nordiska språk, engelska, pedagogik, kemi etc.). Detta påvisar ytterligare behovet av en regional samverkan, där universitetsinstitutioner tillsammans med personal från de mindre och medelstora högskolorna, gemensamt utformar och genomför utbildningen. Detta problem har ej på allvar uppmärksammats i UFlÄ:s olika skrivelser till regeringen och till universiteten och högskolorna. I budgetpropositionen (Bil. 10, ss. 30-31) görs också - om än i något allmänna ordalag - den bedömningen att en nära samverkan mellan universiteten och de mindre och medelstora högskolorna är nödvändig. Det är anmärkningsvärt att cj lärarutbildningen särskilt uppmärksammas i denna del av propositionen (Bil. 10. avsnitt 2.6. ss. 30 ff.). Enligt den information vpk kunnat inhämta har nämligen kontakter mellan universiteten och de mindre högskolorna ej etablerats i tillräcklig omfattning, för att garantera lärarutbildningens enhetlighet och kvalitet. I sammanhanget måste det också noteras att UHÄ:s preliminära utbildningsplan förgrundskollärarlinjen (UHÄ ). idet avsnitt som berör utbildningslinjens huvudsakliga innehåll, knappast säger ett enda ord om ämnesstudiernas innehåll, trots att dessa upptar merparten av utbildningstiden. Utbildningsplanen är med andra ord på denna punkt ej styrande på ett sadant sätt att den kvalitet i utbildningen som vpk finner självklar kan garanteras. Det kan därutöver konstateras att utbildningsplanen i det avsnitt som anger mål. karaktär och allmän inriktning bl. innehåller följande formulering: De studerande skall också uppmärksammas pä uppgiften att stimulera elever med särskilda förutsättningar (s. 4). I en särskild skrivelse till universitetskanslern () har . som inom UHÄ deltagit i arbetet med den nya lärarutbildningen, påpekat att denna formulering inte bara lätt kan missförstås, utan också till sin karaktär är sådan att den knappast står i överensstämmelse med av beslutad läroplan för och den innebörd som lagt i det centrala begreppet likvärdig utbildning. Vpk delar denna uppfattning. Vpk finner det nödvändigt att utbildningsplanen omarbetas så att det klart framgår att ämnesstudierna i grundskollärarutbildningen, vilka förbereder för skolämnena med samma namn för såväl lärare i årskurserna 1-7 som 4-9, skall utformas i samverkan mellan olika universitets- och högskoleinstitutioner (ämnesinstitutioner) samt företrädare för ämnesmetodik. I arbetet bör självfallet också den skolämneskompetens. som utvecklats inom ramen för den nuvarande klasslärarutbildningen och inom de institutioner som handhar utbildningen för praktiskt-estetiska ämnen, komma den nya utbildningen till godo. Vpk anser det dessutom självklart att den nya utbildningsplanen revideras så att formuleringar av det slag som ovan exemplifierats utmönstras. Vpk yrkar att som sin mening ger regeringen till känna vad som här anförts. Personalfortbildning och lokal skolutveckling samt behovet och möjligheten att fortbilda redan yrkesverksamma lärare i 5.1 Lokal skolutveckling och personalfortbildning Det är inte minst synnerligen viktigt att hålla isär behovet av skolutveckling och personalfortbildning i allmänhet å den ena sidan och frågan om vilka utbildningskonsekvenser för de yrkesverksamma grundskollärarna som den nya lärarutbildningen medför ä den andra sidan. Så sker dessvärre ej i budgetpropositionen (Bil. 10, ss. Vpk vill därför inledningsvis mera allmänt behandla frågan om lokal skolutveckling och personalfortbildning och därvid som utgångspunkt slå fast att nuvarande anslag till kommunerna för lokal skolutveckling och personalfortbildning gäller såväl grundskola som gymnasieskola och vuxenutbildning. Redan av denna anledning kan Vpk ej acceptera att fortbildnings- och skolutvecklingsinsatserna så markerat, som föreslås av regeringen, styrs över mot . Vpk ser med andra ord ingen anledning att ändra de grundläggande bestämmelse och principer, som gäller på kommunnivå, rörande det särskilda anslaget för lokal skolutveckling och personalfortbildning. Den del av anslaget, som av kommunerna använts för behov, har i hög grad gällt frågor som ej beaktats i den lärarutbildning den tjänstgörande personalen genomgått. Ett bidragande skäl härför är de prioriteringar som gjorts av skolöverstyrelse och riksdag. Det är därför förvånande att det i budgetpropositionen sägs att t. ex. kunskapsområden som "de grundläggande sociala förutsättningarna för barns och ungdomars utveckling och behovet av ett ökat elevansvar i skolan samt önskan om ett närmare samarbete mellan skola och hem (Bil. 10, s. 51), särskilt skulle aktualiseras av den nya lärarutbildningen. En gemensam och grundläggande lärarkompetens, i enlighet med bl. a. den syn på som läroplanen är ett uttryck för. beaktas sålunda redan inom dagens lärarutbildning och dessutom inom personalfortbildningen. Därmed är inte sagt att alla lärare nåtts av de insatser som gjorts. a. av den anledningen är det viktigt att fortsätta inriktningen på frågor som att utveckla verksamheten i arbetsenheter, att öka de pedagogiska kunskaperna om elever i behov av speciella insatser m. m. Detta förutsätts också i budgetpropositionen. Vpk vill också påpeka betydelsen av att särskilt uppmärksamma gymnasieskolans och den kommunala vuxenutbildningens behov av fortbildningsoch utvecklingsinsatser i de prioriteringar som görs kommunalt och inom högskolan. Vpk finner det olyckligt att propositionen ägnar dessa skolformer så liten uppmärksamhet på fortbildningsområdet. Vpk återkommer i denna motion till denna sistnämnda fråga. Vpk menar således att det "långsiktiga målet för fortbildningen inte kan vara att, som skrivs i budgetpropositionen, "jämställa de nyutbildade och nuvarande lärarna i resp grundvux. Det gäller såväl den gemensamma och grundläggande kompetensen för alla lärare som kompetensen för olika ämnen och ämnesgrupper" (Bil. 10, s. 51). Även fortbildningen på område måste således enligt Vpk:s mening ha vidare syftningar. Den gäller nämligen också en komplettering, som betingas av kunskapsutveckling och förändringar av ämnen och själv. Vpk delar inte heller uppfattningen, att särskilda fortbildningsinsatser, utöver dem sorn görs. behövs för att förbättra undervisningen i "grundläggande kommunikations- och färdighetsämnen i skolan, såsom matematik och svenska" och sålunda ej heller att en sådan satsning "bör omfatta alla nuvarande klasslärare" och "omfatta i genomsnitt " (Bil. 10, ss. Det är knappast troligt att generella satsningar av sådant slag kan lösa de problem som anges. Det är viktigare att fortsätta arbetet på att ge skolpersonal och skolstyrelse förbättrade möjligheter att formulera utbildningsbehov och högskolan större möjligheter att översätta dessa behov i utbildningsinsatser än att på så lösa grunder som sker i budgetpropositionen binda upp allt större delar av resurserna för personalfortbildning och lokalt utvecklingsarbete. Den kommunala planeringen avseende skolutveckling och personalfortbildning bygger främst på fyra olika ekonomiska förutsättningar. Den viktigaste är det särskilda statsanslag som gäller lokal skolutveckling och personalfortbildning. Till denna resurs kommer vad som för enkelhetens skull kan kallas studiedagsresursen. I allt fler kommuner söker man att på olika sätt samplanera utnyttjandet av skolutvecklingsanslaget, anslaget för personalfortbildning i högskolans regi och användningen av studiedagsresursen. När dekret föregående år utgick om att en av studiedagarna för del skulle avsättas särskilt för matematikämnet, skapade detta i flera kommuner problem, just därför att användningen av studiedagarna planerats. förutsätter att ingrepp av det slag som här angivits, i fortsättningen ej sker under pågående läsår. En tredje ekomisk resurs för skolutveckling utgörs av särskilda medel (t. ex. lågstadiesatsning, särskilda medel för att befräm ja kulturen i skolan). Vpk har anfört att sådana satsningar bör ske med återhållsamhet och gälla avgränsade områden. En fjärde ekonomisk resurs utgörs av de medel som avsätts direkt i den kommunala budgeten, för ändamål av detta slag. Vpk menar att det är väsentligt att man i kommunen på ett målmedvetet sätt utnyttjar de totalt disponibla resurserna för skolutveckling och personalfortbildning och samordnar dessa med andra åtgärder för att förbättra skolan. Ett sådant arbete sker redan i flera kommuner. Enligt vpk:s uppfattning bör denna utveckling stödjas och uppmuntras. I en särskild motion behandlar vpk olika frågor rörande . Där föreslås bl. a. att kommunerna skall upprätta en utvecklingsplan på skolområdet, vilken också bör innefatta frågor av det slag som här berörts. Vpk vill i detta sammanhang också ta upp förslaget till organisering av pcrsonalfortbildningen i högskolans regi. Vi instämmer i bedömningen titt det saknas "skäl att ändra på de grundläggande principerna för personalutbildningssystemet" (Bil. 10, s. 91). Vpk delar också uppfattningen att fortbildningsavdelningarna bör förläggas till universiteten i respektive regioner (Bil. 10, s. 92). Dock innebär förslaget också att fortbildningsavdelningen i skall knytas till högskolan för lärarutbildning. Vpk instämmer ej i förslaget på denna punkt. Det nödvändiga samarbete som måste ske mellan och högskolan för lärarutbildning när det gäller utbildningen av lärare för skolväsendet gäller också frågor om pcrsonalfortbildning. För att öka möjligheterna till samverkan och för att stimulera att ta en större del av ett reellt ansvar för lärarutbildningen, är det enligt vpk:s mening olyckligt att knyta fortbildningsavdelningen i enbart till högskolan för lärarutbildning. Fortbildningsavdclningen i bör därför enligt vpk:s uppfattning inrättas som en avdelning, som knyts till såväl som till högskolan för lärarutbildning. Vpk förutsätter att en sådan lösning kan komma till stånd utan kostnadsökning. Genom denna lösning kan fortbildningsavdelningen i få en organisation. som svarar mot den som föreslås på övriga orter, vilket också underlättar en nationell samplancring. Det faktum att fortbildningsavdelningarna kommer att spela en viktig roll i kompletteringsfortbildningen understryker det rimliga i detta förslag. I förslaget till fortbildningsorganisation skolväsendets företrädare skall få majoritet i nämnderna. Vpk kan instämma i detta, men vi vill betona att förslaget till föreskrifter om nämndernas sammansättning också måste innefatta en närmare precisering och reglering av nämndernas kompetensområde. Det är viktigt att högskolan kan behålla ett eget ansvar för utbildningens innehåll och utformning. Därigenom ges en garanti för att även personalfortbildningen står i överensstämmelse med högskoleförordningen och uppfyller krav på allsidighet och vetenskaplighet m m. Vpk vill sålunda å ena sidan betona skolväsendets och kommunernas kompetens att bedöma utbildningsbehov, och å den andra sidan universitetens och högskolornas kompetens att bedöma det innehåll och den utformning, som svarar mot behoven. Detta medför också att vpk ej kan tillstyrka försla get om att personalfortbildningen, över anslaget B 8, kan anordnas i annan form än genom "enstaka kurser. Det är visserligen riktigt att såväl antagningen av studerande, som fastställande av kursplaner, kan vara en "krånglig process" (Bil. 10, s. 92), men denna process torde även inom ramen för gällande bestämmelser kunna ske betydligt smidigare . Det vore däremot synnerligen olyckligt att betrakta personalfortbildningen som "uppdragsutbildning" i än högre grad än som redan sker (Bil. 10, s. 93). Vpk anser i stället att en förstärkning av utbildningens kvalitet förutsätter att den bättre än vad som är fallet integreras i högskolans reguljära verksamhet. Vpk vill i detta sammanhang också betona att huvudmannaskapet för personalfortbildningen närmare bör utredas. är såväl högskolan som SÖ och länsskolnämnderna anordnare av utbildningen. Redan på kort sikt bör, enligt vpk:s uppfattning, allt större delar av personalfortbildningen överföras från SÖ och länsskolnämnderna till universitet och högskolor. SÖ och länsskolnämndernas uppgift bör på detta område i sin helhet inriktas mot att utpeka områden, vilka mot bakgrund av utförd uppföljning och utvärdering av skolväsendet, kan bedömas särskilt väsentliga att uppmärksamma genom personalfortbildning och lokalt utvecklingsarbete. Detta bör också gälla skolledarutbildningen. En förändring i denna riktning bör genomföras skyndsamt. Vpk vill slutligen i detta sammanhang påpeka att den regionala obalansen i inte bara påverkar kommunerna, utan också högskolan i dess möjlighet att tillfredsställa personalutbildningens behov. Tillräcklig hänsyn har ej tagits till detta i anslagsfördelningen. 1 norra högskoleregionen är det, på grund av de stora avstånden, förenat med betydligt större kostnader för och högskolorna att anordna utlokaliserad utbildning. är behoven av att förlägga personalfortbildning till andra orter än , och /mycket stora. Enligt vad vpk kunnat inhämta är merkostnaderna i norra regionen så betydande att en i hela landet likvärdig personalfortbildningsnivå ej kan upprätthållas. Vpk menar att denna fråga närmare bör utredas, men redan nu föranleda att öka anslaget till i med . Vpk yrkar att fortbildningsavdelningen i görs till ett gemensamt organ för och högskolan för lärarutbildning i , att föranslaget underpunkt B 8, Fortbildning m. m. 10, s. 92), en uppräkning med en miljon skall ske, avseende i , samt att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts i detta avsnitt. 5.2 Fortbildning av redan yrkesverksamma lärare i Rent allmänt menar vpk att en viktig utgångspunkt för bedömningen av den fort- och vidareutbildning för redan tjänstgörande lärare, som siktar mot att överbrygga skillnader mellan deras utbildning å den ena sidan och den nya grundskollärarutbildningen å den andra sidan är att den till innehåll och omfattning är svår att fastställa.