mot · GA02u539 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :U539 har i en följd av år haft att ta ställning till det betänkande som utrikesutskottet avlämnat angående staten . Runt den ytterligt lilla areal som utgör staten råder den mest komplicerade och svårlösta politiska situation. är föremål för de hetaste supermaktsintressen. Historiskt betingade anspråk på att förändra gränser mellan länderna i uttalas i de flesta av områdets stater. Kultur- och religionskonfrontationen är mer påtaglig och komplex i denna del av världen än i de flesta andra områden. Uppräkningen som dokumenterar att krisen i är utomordentligt mångfacetterad kunde bli lång. Det förefaller likväl, som om och för övrigt en rad andra västeuropeiska stater är benägna att analysera och göra uttalanden om och enkannerligen staten , som om gränsproblematiken vore av högst ordinär karaktär. Så är sannerligen inte fallet. Det torde snarare vara så, att den grundligt invigne, den som inte vill opportunistiskt stämma in i en ytlig kritik av staten , har synnerligen svårt att över huvud se någon lösning på Mellanösternkonflikterna. Det hör alldeles uppenbart till gängse deklaration, när staten så att säga är på tapeten, också i vårt land, att erinra om FN-resolution 242 och i samma andetag resolut och kraftfullt slå fast palestiniernas rättigheter. Vi tror självfallet inte att någon västeuropeisk stats regim eller utrikesförvaltning föreställer sig att Mellanösternproblematiken enbart bottnar i en konflikt mellan staten och PLO. Det är säkerligen allom bekant att i synnerhet , och i sitt oförsonliga hat gentemot mobiliserar sanktioner och underblåser terrorism som har som mål att förgöra och utplåna den judiska staten. Med jämna mellanrum rapporterar medier världen över att PLO eller någon företrädare för har sagt sig godkänna staten rätt att existera. Lika har detta uttalande dementerats från någon arabisk metropol av någon palestinsk ledare. Inte sällan har samma person som gjorde uttalandet frankt låtit omvärlden veta att det hela måtte röra sig om ett missförstånd. torde man med fog kunna påstå att PLO är mindre enhetligt . PLO-ledningens möjligheter att kontrollera alla rörelsens fraktioner existerar knappast. Vissa fraktioner tar för övrigt order snarare av omkringliggande arabiska stater än av PLO:s ledning. 1 * 1986/87. J sami Nr U535- 543 Knappast någon annan nation än lär behöva att titt som tätt upple- Mot. va internationella proklamationer om rätten till säkra och erkända gränser. Att detta helt självklara ständigt upprepas är i sig nog så uppseendeväckande. Truistiskt är naturligtvis också det ständigt upprepade talet att vi inte försvarar allt som staten företar och företagit sig. Det kunde kanske finnas fog att fråga sig om det över huvud existerar någon enda stat, världen över, vars agerande man är parat att försvara till . handlar ingalunda i synnerhet om enkla gränsförskjutningar eller om ett återlämnande av , och Gölan. Konflikten handlar om att överleva eller att utplånas. Hotbilderna i emanerar inte från uppjagade stämningar som i sin tur har sina rötter i okunnighet och brist på umgänge och kontakt. Verkligheten är brutal. Det måtte vara rimligt, minst sagt, att staten agerande bedöms utifrån de komplexa historiska erfarenheterna och från de reella hot som staten är utsatt för. Stormakternas ansvar för att skapa större lugn i är odiskutabelt. Inga fredssträvanden får försummas eller skys av någon part. För att fredsarbetet skall vinna någon terräng är det emellertid nödvändigt att skeendet i området, mer än vad som i regel är fallet, bedöms utifrån såväl historiska fakta som reella direkta och indirekta hotbilder. Med hänvisning till ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts om relationer till staten .