mot · GA02u412 · 1987-01-16 00:00:00 — Motion till 1986/87:U412 Gällande förutsättningar för svensk vapenexport Svensk säkerhetspolitik grundas i viss utsträckning på vår egen industris förmåga att utveckla och tillverka vapen till det egna militära försvaret. Tanken är att inte skall bli så beroende av utländska leverantörer att detta kan utnyttjas för påtryckningar eller så att i en krissituation ställs utan viktig materiel. försvarskommitté har också framhållit i sitt betänkande - Svensk säkerhetspolitik inför 90-talet - att en inhemsk försvarsindustri med både utvecklings- och produktionskapacitet underlättar möjligheten att uppnå dessa mål, som vi kan välja materiel som är särskilt anpassad efter vår miljö och vårt värnpliktssystem. Ett uppenbart problem är att kostnaderna blir mycket höga för att upprätthålla en tillräcklig kapacitet inom den svenska försvarsindustrin. Exporten av vapen motiveras med att den bidrar till kostnadstäckningen som den ger möjlighet att av beredskapsskäl hålla en viss överkapacitet i den svenska försvarsindustrin. Vapenexporten kringgärdas av regler som skärpts alltmer genom beslut av . Svensk vapenexport är i princip förbjuden, men regeringen medger dispenser i enlighet med de riktlinjer som antagit. De innebär i korthet att exporttillstånd inte bör beviljas till: Stat som befinner sig i väpnad konflikt med annan stat. Stat som är invecklad i internationell konflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt. Stat som har inre väpnade oroligheter. Stat som kan antas använda materielen för att undertrycka mänskliga rättigheter. Den nu gällande lagen trädde i kraft efter en parlamentarisk utredning, som resulterade i ett antal skärpningar. 1984 inrättades ett särskilt tekniskt-vetenskapligt råd hos krigsmaterielinspektionen i frågor som gäller gränsdragning mellan civil och militär materiel. 1985 byggdes kontrollen över krigsmaterielexporten ut ytterligare, bl. a. genom förstärkning av krigsmaterielinspektionen. började den rådgivande sin verksamhet. Denna nämnd var regeringens svar på kritik som riktats mot konsekvenserna av den svenska vapenexporten. har nämndens existens inte i mätbar grad minskat de kontroversiella inslagen i svensk vapenexport. När det gäller risken för vidareexport krävs det att alla utländska köpare av svenska vapensystem, ammunition och reservdelar visar upp slutförbrukar- Mot. intyg och fr. o. m. krävs också att all försäljning av krut och U412 sprängämnen för militärt bruk uppfyller detta krav. I ett längre perspektiv bör svensk vapenexport avvecklas Den svenska vapenexporten utgör ett stort moraliskt dilemma i internationella relationer. Exporten av krigsmateriel kommer i konflikt med de säkerhetspolitiska målen avspänning, nedrustning och utveckling. Kds beslutade vid sitt riksting 1980 att verka för att svensk vapenexport avvecklas för att skapa en större samstämmighet mellan alla de svenska säkerhetspolitiska målsättningarna. var värdet av den svenska vapenexporten 695,4 miljoner. 1984 hade den i löpande priser stigit till 2 178 milj. kr. enligt krigsmaterielinspektionens statistik. Ett moraliskt problem är att av vapenexporten går till tredje världen. I utredningen om samband mellan nedrustning och utveckling (SOU 1985:43) framhålls sambandet mellan utvecklingsländernas vapenimport och en försenad ekonomisk och social utveckling. Vapenexport till svenska biståndsländer i tredje världen framstår mot bakgrund av utredningens resultat som paradoxal. Det mest uppenbara exemplet på denna inkonsekvens mot de svenska biståndsmålen visar sig när regeringen beviljar exportlicens för kanoner till till ett värde av ca och dessutom beviljar statliga exportkreditgarantier för affären. Sådana beslut harmonierar synnerligen dåligt med den svenska biståndspolitikens huvudmålsättningar, bl. a. resurstillväxt och ekonomisk och social utjämning. är huvudmottagarland för bistånd i . Resursöverföringen går numera i en överväldigande omfattning från och till . Trots de ovan nämnda strikta regler som gäller för svensk vapenexport har visat ett flertal exempel på att svenska vapen använts i klar strid med bestämmelserna. Vidareexporten av Robot 70 till och Bahrein utreds vad gäller ansvarsfrågan. Regeringens exportlicenser för krigsmateriel och vapenleveranserna till torde dessutom stå i klar strid med gällande lag och riktlinjer för vapenexport och måste enligt kds uppfattning upphöra. Målsättningen måste vara att den svenska vapenexporten i ett längre perspektiv avvecklas för att minska motsättningarna mellan de olika svenska säkerhetspolitiska målsättningarna och att de åtgärder som föreslås i utredningen om samband mellan nedrustning och utveckling genomförs. Detta måste självfallet ske på ett sådant sätt att sysselsättningen i och andra orter som är starkt beroende av krigsmaterielindustrin upprätthålls och utvecklas. Regeringen bör få uppdrag att utarbeta en avvecklingsplan för den svenska vapenexporten där de nu gällande säkerhetspolitiska målsättningarna beaktas samt att kostnadsberäkna avvecklingen. Stärk efterlevnaden av gällande regler För att stärka förtroendet för såväl säkerhetspolitikens stabilitet som förtro endet för riktlinjer för vapenexporten, måste en striktare efterlev- Mot. 1986/87 nåd av gällande bestämmelser uppnås. I detta sammanhang bör U412 starkt uppmana regeringen att organisera kontrollen på ett sådant sätt att reglerna för vapenexporten efterlevs. måste klarhet bringas i de nu aktuella uppenbara brotten mot vapenexportreglerna. Med anledning av vad som anförts hemställs 1. att beslutar att hos regeringen begära förslag till en avvecklingsplan för den svenska vapenexporten i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om efterlevnaden av gällande riktlinjer för export av krigsmateriel.