mot · GA02u235 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:U235 I två tidigare motioner (1984/85:844 och 1985/86:U213) har jag försökt att påtala den faktiska situationen i . Såväl som den svenska allmänheten torde vara dåligt informerad om det pågående inbördeskriget och de motsättningar som råder. Med några få undantag ges föga information i den svenska pressen, medan televisionen okritiskt har visat kommunistiska propagandafilmer. Innan drog sig tillbaka från sin koloni signerades en överenskommelse mellan de tre nationella befrielserörelserna MPLA, FNLA och UNITA om en gemensam övergångsregering, innan fria val skulle hållas . Detta avtal bröts av det marxistiska , som tidigt fick stöd av och . Genom en hänsynslös terror erövrade MPLA makten. FNLA kom att ge upp kampen, medan UNITA, Unionen för totala självständighet", under ledning av sin färgstarke president och general, fil. , tog upp striden mot kommunisterna. Situationen tycktes till en början hopplös. MPLA hade och har tiotusentals cubanska legoknektar till hjälp (torde de cubanska legoknekterna uppgå till 45 000, vartill kommer ca 17 000 cubanska administratörer, några tusen östtyskar, nordkoreaner, ryssar och diverse östeuropéer). Savimbi och UNITA, som ursprungligen tränats i gerillakrigföring i Maos återgick till samma strategi som mot portugiserna. Det gällde att vinna landsbygden och successivt bygga upp en infrastruktur, som fienden skulle lamslås så mycket som möjligt, både militärt och genom att åsamka honom så mycket skada som möjligt i ekonomiskt hänseende, dvs. inte minst att försöka stoppa olje- och diamantutvinning, två av de viktigaste inkomstkällorna. UNITA kunde inte räkna med mycket stöd utifrån. Några afrikanska stater, och , som ju hade en med UNITA gemensam fiende i den kommunistiska regimen i , gav dock ett visst stöd. kunde MPLA-regimen räkna med ett massivt stöd från och dess satelliter, inkl. . UNITA lyckades dock bygga upp sin position successivt trots MPLA:s terror, brännmärkt av , och kunde gå till direkt attack mot kommunistregimen. En allt större del av kunde befrias, trots ett kraftigt ökat stöd till MPLA-regimen från och dess satelliters sida. En provisorisk huvudstad har byggts upp i Jamba. Mängder av västerländska journalister och politiker har besökt Jamba och det fria och skildrat sina intryck i press, radio och TV. befriande delen omfattar mer än en tredjedel av yta , och U235 gerillaoperationer utförs av UNITA i alla landets provinser . Savimbi förfogar över en armé som inkl. de halvmilitära förbanden uppgår till mer än 50 000 man. pumpade in massor av vapen till ett värde av . I två offensiver, 1985 och 1986, försökte kommunisterna, understödda av starka cubanska förband och med sovjetryska officerare ned på bataljons- och kompaninivå, att krossa UNITA. Vid båda tillfällena misslyckades dock detta. har och kunnat inregistrera åtskilliga diplomatiska framgångar. mottogs Savimbi närmast triumfatoriskt i av president och den amerikanska ledningen. hade den amerikanska kongressen upphävt den s. k. amendment, som förbjöd direkt stöd till någon av de krigförande sidorna i . Detta resulterade i att kongressen beviljade UNITA vapenhjälp till ett värde av ca 100 milj. kr. , , besökte Savimbi i , hade överläggningar med flera europeiska politiker och mottogs som kronan på verket av premiärminister och den franska nationalförsamligens talman, . besöktes det fria bl. a. av en fransk parlamentarisk delegation. En höjdpunkt för UNITA var då organisationen kunde hålla sin partikongress i Jamba med deltagande av drygt 2 000 delegater från hela landet samt ett antal utländska observatörer. En infrastruktur har byggts upp i de befriade områdena, omfattande sjukhus, skolor och enklare industrier. Disciplinen hos UNITA:s soldater är omvittnad, helt i enlighet med Savimbis lärosatser från : det gäller att vinna helhjärtat stöd från landsbygdsbefolkningen. Detta har också intygats av de många utlänningar, som vid det här laget har tillfångatagits vid mot gruvor och andra ekonomiska anläggningar. De har behandlats väl, även om de tvingats att marschera långa sträckor tillsammans med gerillaförbanden, innan de skickats ut ur landet. Då striderna föregående år, häftigare än några andra på den afrikanska kontinenten, ebbade ut på grund av regntiden, riktade Savimbi vädjanden till Västerlandet att förstå vad som pågick i . Dessa har bl. a. återgivits i den skotske journalisten stora biografi, . A to , som utkom . Den moraliska sidan är klar, sade Savimbi. "UNITA kämpar för ett fritt, oberoende och demokratiskt Agnola. Vi slåss mot cubaner och sovjetryssar, som förnekar oss rätten till vår nation. - Ja, UNITA tar emot hjälp från republiken , men det är hyckleri av att påstå, att detta betyder att vi på något sätt gillar Pretoriaregimen. Vi motsätter oss apartheid. Lyckligtvis är det en död ideologi. Den kan inte exporteras. bad inte om vårt tillstånd, när han placerade på . Vi behöver hjälp utifrån, även om den kommer över den namibiska gränsen. Jag vill påminna kommunisterna om att accepterande av krigsmateriel från och under inte betydde ett godtagande av den liberala demokratin för vidkommande. Vi ber om ert (västerländska) politiska och diplomatiska stöd. Vi behöver Mot. er för att i FN och andra internationella fora kunna framhärda i att cubaner U235 och sovjetryssar måste lämna och de utlovade fria valen komma till stånd. Underskatta inte betydelsen av ert beslut, ty är . Tro inte, att , , och kommer att stå kvar i västlägret, när de står öga mot öga mot en Sovjetbas i , som inte möter motstånd. De kommer att tvingas till politisk anpassning till på samma sätt som större delen av kom att domineras av nazisterna 1937 utan att ett skott avlossades. Det är därför jag säger, att UNITA är nyckeln till , är nyckeln till , och är nyckeln till västerlandet. Jag är inte ensam om denna bedömning. (Bridgland, s. 475 f). Mot denna bakgrund ter det sig beklämmande, att är den störste biståndsgivaren efter till en kommunistisk regim, som annars inte kan räkna på stöd från några demokratiska västerländska nationer. har t. ex. vägrat ge någon direkt hjälp. Biståndsministern talar om våra fyra biståndspolitiska mål, av vilka ett är demokratisk samhällsutveckling i mottagarlandet. Det MPLA-styrda är raka motsatsen. Genom vårt stöd till kommunistregimen i motverkar vi direkt det demokratiska västerlandets och därmed våra egna intressen. Det är också beklämmande, att svenska företag som och levererar fordon, som direkt används som militära transportfordon i kriget, även om det måhända kan hävdas att de är i god tro och inte skall driva någon egen utrikespolitik utan anpassa sig till den av statsmakterna påbjudna. Regeringen vill aningslöst - vill man hoppas - öka stödet till det kommunistiska . Det finns all anledning att motsätta sig allt stöd till , som inte är direkt humanitärt motiverat. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att inga biståndsavtal med skall förlängas och inga nya avtal ingås så länge inbördesstriderna fortgår, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att humanitärt bistånd skall komma hela till del, alltså också de av UNITA befriade områdena.