mot · GA02sf327 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf327 och () Jämställdheten i pensionssystemet Man och hustru är skyldiga varandra trohet och bistånd. De skall gemensamt vårda hem och barn och i samråd verka för familjens bästa. Makar skall, var och en efter sin förmåga, bidra till det underhåll som behövs för att tillgodose deras gemensamma och personliga behov. De skall fördela utgifter och sysslor mellan sig. Så lyder de första paragraferna i 5 kap. Äktenskapet innebär sålunda ett gemensamt försörjningsansvar för makarna. Enligt är makar därför ej att betrakta som ekonomiskt självständiga. När kvinnor och män planerar sitt gemensamma liv, och fördelar sysslorna mellan sig, har man utgått från den grundsyn som återfinns i lagen: Att gemensamt försörja familjen, dela sysslorna mellan sig i vetskap om att när äktenskapet upplöses t. ex. genom en skilsmässa så har bägge makarna lika del i varandras egendom. Utgångspunkten att bägge makarna gemensamt fogar över de gemensamma resurserna har gjort att man kunnat fördela hemarbetet resp. lönearbetet mellan sig som man vill. Framför allt för de äldre generationerna har det inneburit att mannen stått för nästan allt lönearbete medan kvinnan tagit ansvaret för hem och barn. Trots en lång kamp för förändrade attityder och befrielse från könsroller är detta ett mönster som fortfarande har giltighet. väljer ofta unga kvinnor att arbeta deltid (en stor majoritet av alla kvinnor med barn arbetar deltid), medan nästan samtliga män väljer att arbeta heltid. Kvinnan har då varit medveten om att giftorätten till varandras egendom kommer att tillförsäkra henne hälften av tillgångarna i äktenskapet trots att de i de flesta fall inköpts för mannens pengar. Makarna har ju arbetat gemensamt för att tillgodose familjens behov, även om arbetsuppgifterna oftast varit av olika karaktär. Både i lagen och i den allmänna rättsuppfattningen anses principen om giftorätt i varandras tillgångar vara rimlig och självklar. Den innebär inte att jämställdhetssträvanden motarbetas, snarare är det ett sätt att stärka ställningen för framför allt de kvinnor som lever i ett traditionellt könsrollsmönster och är offer för de traditionella könsrollerna. Men en sak har förblivit bortglömd av lagstiftarna: kvinnors ekonomiska jämställdhet i pensionssystemet. I och med att ATP-systemet kommit att utgöra en betydelsefull del av pensionssystemet har kvinnor automatiskt hamnat i en pensionernas strykklass. Som en direkt följd av att de är kvinnor kommer en majoritet av alla kvinnliga pensionärer att ha en bråkdel av den pension som manliga pensionärer uppbär. Detta saknar betydelse i äktenskap, eftersom makarna ju har ett gemensamt försörjningsansvar. Men i de fall som äktenskapet upplöses får denna bristande jämställdhet förödande effekter för kvinnor. För många kvinnor kommer beskedet om den framtida pensionen som en chock. En kvinna uttrycker sig så här i en intervju: Jag anser att jag har gjort rätt för mig i samhället. Jag har haft ett liv fullt av studier, arbete, vård av barn. Ändå får jag så lite pension att jag inte kan leva på den. Det är först nu som ATP-reformens effekter slår igenom fullt ut. De kommande decennierna kommer den stora snedfördelningen mellan könen av pensionen att bli ett stort jämställdhetsproblem. De kvinnor som befinner sig i den övre medelåldern och som dessutom är skilda tillhör de största förlorarna. Men inte heller yngre kvinnor klarar sig undan. Framför allt kommer de som både är lågavlönade och deltidsarbetande att drabbas hårt av pensionssystemets ojämlika utformning. Förklaringen till detta fenomen ligger i en kombination av olika faktorer: För att ATP skall utgå fullt ut måste man ha arbetat och tjänat minst ett basbelopp . I den grupp som blir ålderspensionärer har de allra flesta haft en traditionell könsrollsuppdelning av hemarbetet, dvs. kvinnan har varit hemma med barnen medan mannen svarat för lönearbetet. I siffror betyder detta att av de kvinnor som är födda kring 1930 har full rätt till ATP. Övriga får ut en liten ATP-pension eller ingen alls. av denna grupp, dvs. dagens 55-åriga kvinnor, kommer att få ut två tredjedelar av sin ATP, dvs. förändras detta förhållande allteftersom yrkesarbetet ökar bland kvinnor, men av kvinnorna kommer att få full rätt till ATP först i den åldersgrupp som är . Detta gäller den fulla rätten till ATP. Det är dock många som inte alls får ut ATP. får av alla blivande kvinnliga ålderspensionärer . kommer av de blivande kvinnliga pensionärerna att ha ATP-poäng, och siffran har stigit till . Vid alla dessa tre tillfällen är motsvarande siffra för män . ATP:s storlek påverkas dessutom starkt av de 15 bästa årsinkomsterna. Detta försämrar kvinnans situation ytterligare. Kvinnor har lägre lön än män av en rad skäl: de har i genomsnitt lägre utbildning, arbetar ofta deltid av familjeskäl, är mindre benägna att göra karriär också av familjeskäl, har svårare att klättra i lönegrader och får t. o. m. ibland lägre lön för lika arbete. Detta gör att kvinnors ATP-poäng blir avsevärt lägre än männens. I genomsnitt ligger kvinnor 1,5 ATP-poäng under mannen, dvs. En kvinna av hundra hade maximalt antal ATP-poäng 1984, medan en man av tio hade maximal ATP-poäng. Detta får nu ingen praktisk betydelse så länge som äktenskapet finns. Det är först när äktenskapet upplöses som orättvisorna uppstår. gäller naturligtvis maningar om gemensamt försörjningsansvar. Men vid en skilsmässa delas tillgångarna lika mellan makarna utom när det gäller de besparingar inför ålderdomen som gjorts i form av ATP eller i privata pensionsförsäkringar. Många är de äldre kvinnor som sett mannen promenera iväg från äktenskapet med de ATP-poäng som kvinnan gjort möjligt för honom att skaffa. Kvinnan har arbetat ihop till mannens ålderspension. Visserligen skall man fördela sysslorna och försörjningen mellan sig i äktenskapet så att bägges behov tillfredsställs, men ATP tillfaller endast den make som formellt sett stått för lönearbetet. Kvinnor som levt i ett traditionellt könsrollsmönster bör därför se till att inte skilja sig. Dock vet vi att vartannat äktenskap slutar med skilsmässa. kommer ett relativt sett stort antal människor att möta ålderdomen skilda från den partner de delat småbarnsåren med. Och det är kvinnorna som kommer att få betala för det. Ytterligare ett problem i sammanhanget utgör utnyttjandet av den rätt till ATP-poäng för vård av barn som genomfördes . Denna rätt har utnyttjats i skrämmande låg grad. 1982 anmälde sig 15 240 personer till för att få tillgodoräkna sig ATP-poäng för vård av barn . 1983 sjönk antalet till 7 200 personer. är den preliminära siffran 3 620 anmälningar. Statistiskt sett har närmare 50 000 människor denna rätt . En så oerhört låg utnyttjandegrad, som dessutom utvecklats negativt som rätten funnits, måste rimligtvis leda till övervägningar om anmälningsförfarandet fungerar bra. Naturligtvis är de flesta som missar sina ATP-poäng kvinnor. Självfallet får det aldrig innebära en ekonomisk katastrof för kvinnor att skilja sig. Men det blir en direkt följd av de nuvarande reglerna för pensioner. Därför bör det utredas hur denna könsdiskriminerande effekt av pensionssystemet kan upphävas. Särskilt bör då beaktas förslag om att låta ATP-poängen ingå i giftorättsegendomen. Giftorätten är en latent rättighet som endast aktiveras vid vissa situationer, t. ex. vid skilsmässa. En sådan reform skulle ligga väl i linje med den övriga familjelagstiftningen. Den skulle inte heller strida mot principer om jämställdhet, snarare är den motiverad just av jämställdhetsskäl. Om det nuvarande systemet vidmakthålls kommer mannen även i fortsättningen att få njuta frukterna av bägge makarnas gemensamma arbete, medan kvinnan blir lämnad med nålpengarna. Om ingen ändring sker riskerar ATP-systemet att gå till historien som den reform som orsakar framtidens största ekonomiska ojämlikhet mellan män och kvinnor. 1. att hos regeringen begär att pensionsutredningen får tilläggsdirektiv att se över pensionssystemet i syfte att åtgärda den ekonomiska ojämlikhet som skapats mellan kvinnor och män, 2. att beslutar hos regeringen begära att pensionsutredningen därvid får i uppdrag att särskilt överväga frågan om giftorätt i ATP, 3. att hos regeringen begär att en utredning tillsätts för att undersöka det låga och sjunkande utnyttjandet till rätten att få ATP-poäng för vård av små barn. () ()