mot · GA02Kr415 · 1987-01-22 00:00:00 — och () Stödet till ungdomsorganisationerna råder det en allmän enighet om folkrörelsernas och föreningslivets stora betydelse i vårt samhälle. Det behövs levande och starka folkrörelser, för dessa ger möjlighet för många människor att bli delaktiga i samhällsutvecklingen. Folkrörelserna fungerar ju också som skolor i demokrati. Därför är det särskilt viktigt att samhället stödjer barn- och ungdomsorganisationerna. Demokrati är svårt att lära teoretiskt, demokrati måste läras genom att tillämpas. Vi vet att barn och ungdomar har stora resurser och en stark vilja att engagera sig. De vill gärna ta på sig uppgifter, känna sig betydelsefulla och ta ansvar. Men det är svårt för barn och ungdomar att veta hur man kan bli delaktig i samhället. Här har barn- och ungdomsorganisationerna stor betydelse. De kan ge demokratisk träning, möjligheter till ansvar, ideologisk fostran och därmed en möjlighet för barn och ungdom att påverka samhällets utveckling. De kan också erbjuda social gemenskap, ge barn och ungdomar fler vuxenkontakter samt vara ett alternativ till det kommersiella fritidsutbudet. Undersökningar visar att barn och ungdomar som inte kommer med i någon förening ytterst sällan blir föreningsaktiva senare i livet. Barn och ungdomar är utsatta för en hård köppress . De kommersiella krafterna har också insett att det går att utnyttja ungdomarna för sina syften. Producenter och marknadsförare lägger ned stora resurser för att styra viktiga sidor av ungdomarnas fritidsmiljö utifrån sina värderingar av vad som lönar sig att sälja. De starka inslagen av köpkultur verkar förlamande och passiverande på ungdomarnas möjligheter att själva skapa egna sociala aktiviteter. Därför måste samhället ansvara för att barn och ungdomar garanteras en meningsfylld fritidsverksamhet som alternativ till ett dåligt kommersiellt utbud. Samhället måste slå vakt om barn- och ungdomsorganisationernas möjligheter att fungera. I folkrörelsernas begynnelse hade man tydliga och stränga regler för föreningens egen ekonomi och självständiga ekonomiska förvaltning. Detta var viktigt för att garantera att medlemmarna, och inga andra, skulle ha hela ansvaret för föreningen och för att förhindra andra krafter i samhället att få inflytande över den. , när stat, landsting och kommuner stött föreningarna ekonomiskt, har de också blivit alltmer beroende av överheten. Frågan är om man inte blivit för beroende. Bidragsreglernas utformning styr föreningarnas utformning av sin verk Man anpassar helt enkelt sina aktiviteter efter möjligheterna att finansiera den totala verksamheten. Det ligger naturligtvis en allvarlig demokratisk fara i detta. I sina direktiv till utredningen om ett ökat ansvar för folkrörelser, föreningar och kooperativ skriver civilministern: Jag föreslår också att utredaren skall se över statsbidragen till folkrörelserna i syfte att minska antalet bidragsformer samt föreslå förenklingar och åtgärder för en eventuell bättre samordning av bidragsgivningen. Syftet är således att för folkrörelserna skapa förutsättningar för en obyråkratisk och mer flexibel användning av de resurser man tillförs genom statsbidrag. Utredaren bör därvid beakta folkrörelsernas olika uppbyggnad och verksamhetsinriktning. Mot bakgrund av de två ovan nämnda problemen bör också utredaren studera hur statsbidragen skall utformas för att bevara organisationernas rättighet att själva, och efter sina egna regler, utforma och besluta om sin verksamhet. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hur bidragsreglernas utformning påverkar barn- och ungdomsorganisationernas verksamhet. () () 1986/87 Kr415