mot · GA02A420 · 1987-01-22 00:00:00 — En sådan förändring skulle dessutom ha viktiga effekter för möjligheten att stödja etablering av turistprojekt i vårt land. Till inte ringa del omfattar sådana projekt satsningar, vilka inte kan kategoriseras som härda investeringar. Ur regionalpolitisk synvinkel är det viktigt att investeringsbegreppet mjukas upp; turism är en av de näringar, vilka ger glesbygden speciella möjligheter att utvecklas. Vid sidan om dessa förändringar i stödsystemet föreslår att lokaliseringslånen ersätts med ett garantisystem för lån till företag inom stödområdet. Näringslivets möjligheter till finansiering har förbättrats , och i budgetpropositionen klargörs att någon subvention i samband med långivningen inte längre förekommer. För att de företag som har otillräckliga säkerheter ändå skall kunna få lån bör i stället statliga garantier införas. I budgetpropositionen föreslås förändringar av stödsystemet som löper på tvärs med ovanstående utgångspunkter. Det generella inslaget i de centralt givna stöden minskas genom att sysselsättningsstödet i stödområde C, vari bl. a. Bergslagen ingår, avskaffas. kan mot bakgrund av ovanstående resonemang inte biträda denna förändring. Detta innebär enligt de beräkningar som återfinns i budgetpropositionen att detta stöd räknas upp med 25 milj. kr. Vid sidan om att försvaga det generellt utformade centrala stödet föreslår regeringen en förstärkning av de selektiva stödformerna. Dels sker detta genom att man i budgetpropositionen föreslår en uppräkning av offertstödet från 40 till 60 milj. kr. Som framgått föreslår vi i stället att offertstödet avskaffas. Dessutom föreslår regeringen att nya resurser tillförs för kompetensutveckling och vissa andra infrastrukturåtgärder i regionalpolitisk! I budgetpropositionen antyds också att dessa medel skall användas för kort- och långsiktiga insatser i krisorter. Dessa resurser anvisas engångsvis, och de skall utnyttjas . Några regler eller någon mer detaljerad beskrivning av användningsområden ges inte i budgetpropositionen. ser samma typ av risker med detta förslag som för andra centralt givna stöd av starkt selektiv karaktär. Vi kan därför inte biträda detta regeringsförslag. Räknat innebär regeringens förslag om medel för infrastrukturåtgärder att regionalpolitiken tillförs 100 milj. kr. Vi föreslår att denna summa tillsammans med de av regeringen föreslagna medlen för offertstöd i stället överförs till länsanslaget. Denna ökning av länsanslaget bör kunna fördelas mellan länsstyrelserna på så sätt, att hänsyn tas till bl. a. behov av kompetensutveckling, teknikspridning och andra åtgärder för att förstärka infrastrukturen. Detta förslag, tillsammans med övriga föreslagna förändringar, innebär att föreslår utgifter för regionalpolitiken på 145 milj. kr. utöver regeringens budgetproposition. Vi har i det ovanstående tilldelat länsstyrelserna en viktig roll i regional- Mot. Genom att länsanslagen förstärks blir beslut på länsplanet mer A420 centrala för regionens utveckling. Genom att styra länsanslagens storlek mellan olika stödområden och regioner kan rikspolitiska värderingar med utgångspunkt i nationella bedömningar om problemens omfattning få genomslag i praktisk politik. Vi kan se hur kommunerna i ökad utsträckning ger direkta eller indirekta subventioner till enskilda företag och industriella projekt. anser denna utveckling vara olycklig. Den kan lätt ge upphov till en kamp mellan olika kommuner för att med allt större subventioner locka till sig företag och sysselsättningstillfällen. Vi anser att kommunernas insatser inom näringspolitiken bör begränsas till att skapa goda förutsättningar för företagsamheten genom god service när det gäller social omsorg, transporter, arbetsplatsområden, bostäder, kulturaktiviteter m. m. Någon förändring av den allmänna kompetensregeln att kommunerna själva får vårda sina angelägenheter bör självfallet inte ske. Länens roll inom regionalpolitiken kommer att ställa stora krav på länsorganens förmåga till överblick, planering och sektorssamordning. Det är inte svårt att finna exempel på bristande sektorssamordning. Det förekommer exempelvis att decentralisering av viss statlig verksamhet inom länen neutraliseras genom att annan verksamhet flyttas in till huvudorten. 1 detta perspektiv är den s. k. Norrbottensmodellen av intresse, där man söker samordna länsverksamheten genom att ändra relationerna mellan de skilda länsnämnderna och . I samband med detta försök har önskemål framkommit om att få pröva andra modeller för samordnad länsplanering. Även om fler modeller för samordning finns, förutom i t. ex. i , anser att försöken bör utvidgas till att gälla ytterligare modeller för samordning. Därmed kan ökad erfarenhet vinnas innan tar ställning till en framtida reform. Något riksdagsbeslut bör självfallet inte fattas i denna fråga förrän försöksverksamheten avslutats och utvärderats. Även de regionala utvecklingsfonderna har kommit att spela en roll i regionalpolitiken. Genom anslag för företagsutveckling (regionalt utvecklingskapital) får dessa del av medel som hänförs till regionalpolitiken. Fonderna bedriver i övrigt såväl kreditverksamhet som serviceverksamhet till näringslivet. 1 det ovanstående har vi riktat kritik mot de regionalpolitiska stödformerna för att vara alltför snävt inriktade. Liknande kritik kan riktas mot de regler som gäller utvecklingsfondernas verksamhet. Även här anser att fondernas målgrupp bör utvidgas. Också hantverks- och serviceföretag bör kunna omfattas av deras verksamhet. Att detta är angeläget styrks bl. a. av att delat ut öronmärkta pengar till ett antal utvecklingsfonder just för att användas utanför den målgrupp de i sin ordinarie verksamhet får rikta sig till. Den nya tekniken medför en ny situation vad gäller kommunikationer i åtminstone två avseenden. För det första har möjligheterna till kommuni kation förändrats genom de ökade möjligheterna till informationshante- Mot. ring och överföring. Budskap kan överföras över stora avstånd och A420 med mycket stor hastighet. För det andra har behovet av kommunikation förändrats. Vi har pekat på vad vissa forskare betecknar som en paradox: att informationssamhället inte bara ökar möjligheterna till snabb och enkel informationsöverföring utan också ökar behovet av direkta personkontakter, och därmed behovet av snabba och effektiva persontransporter. a. denna bakgrund är flygtrafikens utformning av största vikt. Inrikesflyget har expanderat mycket kraftigt . Allt fler väljer flyget framför andra kommunikationsmedel. Och att detta sker är inte överraskande. När behovet av personkontakter ökar i ett land med stora avstånd är en sådan utveckling naturlig. Det finns goda möjligheter att flyga till från skilda delar av landet. Men det är fortfarande svårt att flyga på tvären, detta trots att det finns uppenbart intresse från mindre flygbolag att få starta sådana linjer. När ansökningar om att få etablera dessa linjer har inkommit till myndigheterna har de avslagits. Dagens system innebär att SAS och Linjeflyg har företrädesrätt till koncession. Först om SAS och Linjeflyg inte vill driva trafik på en linje finns det förutsättningar för privata flygbolag att driva trafiken. I trafikpolitiska motion föreslås en uppluckring av detta koncessionssystem när rådande avtal löper ut. Men även innan detta kan ske finns utrymme för att öka antalet alternativ inom flygtrafiken. Någon företrädesrätt för koncessioner finns nämligen inte för regionalflyget eller sekundärlinjenätet. För dessa linjer finns det alltså förutsättningar för myndigheterna att medverka till att det skapas ett ökat utbud och konkurrens mellan olika företag. bör följaktligen enligt mening mer positivt tillmötesgå ansökningar om att få starta nya flyglinjer. beslöt om nya riktlinjer för järnvägstrafiken. Beslutet innebar i huvudsak att trafikpolitiska beslut följdes upp. uttalade att likvärdiga konkurrensförutsättningar skall skapas mellan olika trafikgrenar för att åstadkomma samhällsekonomiskt effektiva transportlösningar. 1 trafikpolitiska motion framhålls det angelägna i att de olika trafikgrenarna erbjuds jämbördiga villkor. beslut om järnvägspolitiken innebar ett första steg i en uppdelning av SJ i en infrastrukturdel och en trafikdel. En sådan uppdelning av SJ i en ban- och en driftdel skulle kunna fullföljas genom att driftdelen övergår i aktiebolagsform. Driftföretaget skulle därefter betala för infrastrukturen i proportion till utnyttjandet. Denna konstruktion skulle också innebära ökade möjligheter för fristående regionalt baserade transportföretag att hyra in sig på räls och annan infrastruktur. finns exempel på hur man på regional nivå övertagit driftansvaret för bandelar. Även i övrigt är det ur ett regionalpolitisk! perspektiv positivt om trafikgrenarna får konkurrera på samhällsekonomiskt likartade villkor. Då kommer kostnaderna för skilda transportmedel att visa sig klarare; på såväl regional som nationell nivå skulle beslut om driften och omfattning av kommunikationerna kunna grundas på ett ur samhällsekonomiskt perspek- 12 tiv bättre beslutsunderlag. I motion om telekommunikation konstateras att en kraftig Mot. utbyggnad sker av datanät. I nära nog hela vårt land kommer det A420 att finnas tillgång till ett datanät med hastigheter upp till 64 kilobits . Detta är en hög hastighet, som bör kunna tillgodose efterfrågan. Ur regionalpolitisk synvinkel är det positivt att utbyggnaden av detta datanät skett på så sätt, att den ökade kapaciteten även kommer inland till del. Den inlandsbana inom datanätet som många efterlyst tycks sålunda åtminstone för det absoluta flertalet av dagens behov vara på väg att bli förverkligad. Det föreligger också planer på att utveckla ett nät med ännu större hastighet, med en kapacitet för nättjänster . Ett sådant nät öppnar även för efterfrågan på avancerade datatjänster, som videokonferenser och CAD/. Det råder emellertid delade meningar om hur stor den framtida efterfrågan kommer att bli på denna typ av höghastighetstjänster. beräknas satelliten vara uppskjuten. Även denna kommer att kunna erbjuda kapacitet för mycket snabba dataöverföringar. Tele-X skapar också möjligheter till konkurrens med det jordbundna nätet i hela landet. Därmed skulle med all sannolikhet tillgången till nät- och andra teletjäsnter ytterligare effektiviseras. Den fria etableringsrätten av telenät i vårt land tillåter dessutom att konkurrensen utvecklas ytterligare, t. ex. genom att nya företag kan erbjuda teletjänster. har sedan förändrat sin taxestruktur, så att det längsta avståndet för taxeberäkningar numera är . Denna förändring är positiv; den har bidragit till att göra rundare. Det finns all anledning att gå vidare på den inslagna vägen och ytterligare jämna ut taxorna mellan längre och kortare distanser. På samma sätt som staten enligt järn vägspolitiska modell har ansvar för järnvägens infrastruktur har staten ansvar för vägnätet. Det är viktigt att detta nät är i det skicket, att regionala idéer och projekt inte stoppas på grund av brister i vägnätet. Därför måste större satsningar på turism eller liknande projekt samordnas med kommunikationernas utveckling. Vad gäller vägnätet går det att peka på vägavsnitt, där upprustningsoch underhållsbehovet är stort. Ett av de problem man trots denna allmänna bild upplever gäller vägarnas kapacitet i termer av bärighet. I viss grad är orsaken till detta att många broar inte har tillräcklig kapacitet. Ett sätt att snabbt öka bärigheten på de svenska vägarna är sålunda att förbättra broarna. En översyn av de svenska broarnas kapacitet och förstärkningsbehov bör genomföras. Åtgärder med denna inriktning föreslås också i budgetpropositionen. Med hänvisning till vad som ovan anförs hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för regionalpolitiken som framförs i motionen, 2. att hos regeringen begär en ny parlamentarisk regionalpolitisk utredning, 3. att beslutar om en differentiering av de sociala avgifterna i enlighet vad som anförs i motionen, 4. att beslutar anslå 515 milj. kr. som ersättning för nedsatta sociala avgifter (anslaget C 6), [att beslutar att inte bara resa för anställd person utan även egenföretagare skall vara berättigad till persontransportstöd1] 5. att hos regeringen begär förslag om ett system med statliga kreditgarantier som ersätter lokaliseringslån, 6. att avslår förslaget om 300 milj. kr. till lokaliseringslån (anslaget C 3), 7. att beslutar avslå förslaget om att avskaffa sysselsättningsstödet för stödområde C, 8. att anvisar ett anslag om 194 milj. kr. i sysselsättningsstöd (anslaget C 7), 9. att beslutar att offertstöd inte skall beviljas fr. o. m. , 10. att anvisar ett reservationsanslag om 302 milj. kr. för lokaliseringsbidrag m. m. (anslaget C 2), 11. att beslutar att till regionala utvecklingsinsatser m. m. anvisa ett reservationsanslag om 648 milj. kr. (anslaget C 4), 12. att avslår förslaget om 300 milj. kr. till regionalpolitiska insatser för infrastrukturutbyggnad m. m. (anslaget C 10), 13. att riskdagen som sin mening ger till känna vad som i motionen anförs om kommunernas roll i näringspolitiken, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om mindre högskolor2] 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om samordnad länsplanering. () () hr/and (fp) () () () 1986/87 A420 1 1986/87: T915 2 1986/87: Ub554