mot · GA02K304 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K304 () arbetsformer m. m. I denna motion framförs vissa förslag om arbetsformer. Dels föreslås en koncentration av debatter om utskottens betänkanden i budgetfrågor. Dels föreslås en överflyttning av vissa voteringsfria plena till någondera av de gamla kamrarna. I sin plenarbehandling av budgetfrågor är den svenska helt unik i sin omständlighet. Mig veterligt finns det inget parlament i världen som ägnar så mycket tid åt budgetdebatter och som anställer så många budgetvoteringar som det svenska. I en liten jämförande undersökning (Ds Fi 1984:18 Parlamentet och statsutgifterna - hur finansmakten utövas i nio länder) har jag visat hur en rad andra parlament med större koncentration och bättre resultat genomför sin plenarbehandling av regeringens budgetförslag. Det gäller såväl våra nordiska grannländer som stater med något mer olikartade politiska system. Som exempel kan nämnas , där ett begränsat antal dagar står till förfogande för diskussioner om regeringens budgetförslag. I gengäld är det oppositionen som enväldigt bestämmer vilka ämnen som skall diskuteras under dessa s. k. supply days. Metoden är intressant och borde kunna övervägas även för svenskt vidkommande. I denna motion inskränker jag mig dock till att föreslå en ändring som står i god överensstämmelse med tidigare svensk praxis och som utan större övergångsproblem skulle kunna prövas redan under /88. Nuvarande praxis är att utskottet spjälkar upp sina överväganden och förslag med anledning av regeringens budgetförslag på ett antal olika betänkanden, som därefter avhandlas i kammaren vid olika tillfällen. Mitt förslag är att behandlingen av varje utskotts budgetförslag sammanförs till ett enda tillfälle. Huruvida utskottet inför denna behandling framlägger ett enda sammanhållet betänkande eller som flera separata betänkanden spelar ingen större roll. Det väsentliga är att debatten i kammaren äger rum . Redan nu förekommer under vårsessionen vissa fasta" sektorsdebatter såsom utrikesdebatten, finansdebatten, handelsdebatten etc. Med den av mig förordade modellen skulle det bli ett normalt mönster att varje vår också ha en trafikdebatt, en socialdebatt, en jordbruksdebatt, en arbetsmarknadspolitisk debatt osv. Flertalet av dessa debatter får självfallet förläggas under senare delen av vårsessionen då utskotten kan förväntas vara färdiga med sin Mot. En lämplig ordning kunde vara att turordna debatterna så K304 att utskott med relativt liten arbetsbelastning placeras tidigare och utskott med större arbetsbelastning placeras . Systemet kan om så önskas mjukas upp något på så vis att enstaka större och mer principiella frågor bryts ut och ägnas särskilda debatter. En förändring i denna riktning skulle självfallet tvinga fram en viss koncentration från utskottsledamöternas sida. Dessa finge själva bestämma vilka frågor som är viktigast och som därför behöver uppmärksammas i kammaren. Rimligen skulle man kunna komma ifrån den nu rådande ovanan att tala om varje reservation och varje enskilt yttrande i kammaren även om man i debatten inte har så mycket att tillföra det som redan finns skrivet. Varje mötesarrangör vet att det måste råda ett rimligt förhållande mellan antalet deltagare i ett möte och den lokal vari mötet hålls. En diskussion mellan 15 personer kan vara mycket angenäm och framgångsrik om den äger rum i ett rum som är lagom stort. Men om samma debatt anordnas i en enorm aula där deltagarna dessutom placeras ut långt ifrån varandra är misslyckandet nästan givet. Disproportionen mellan det väldiga rummet och det blygsamma antalet deltagare skapar en stämning av ödslighet, som reducerar utsikterna till ett givande meningsutbyte. Vid många av sammanträden är just denna disproportion mycket slående. Kammaren, som är lagom stor för vissa funktioner, är helt enkelt för stor för andra funktioner. De tomma rymderna mellan talarna har flera negativa konsekvenser. Inte minst under frågestunderna, då inläggen är korta, blir effekterna märkliga. När statsrådet skall replikera tvingas han ofta tala till ryggtavlan på den frågande ledamoten, som genom den tomma kammaren lommar tillbaka till sin plats. Att sådana debatter lätt blir avslagna har säkert flera grunder, men de rent arkitektoniska faktorerna är inte minst viktiga. En jämförelse med det engelska underhuset är instruktiv. Dess lokal är så snävt tilltagen att det inte finns plats för alla ledamöter. När deltagandet är stort måste därför en del medlemmar trängas längs väggarna. Detta ger en förtätad stämning av dramatik. I gengäld känns kammaren sällan ödslig, eftersom de ledamöter som deltar i debatterna någorlunda väl fyller ut de bänkar som finns. Hos oss är kammaren däremot ödslig bortsett från de tillfällen då öppnas, voteringar hålls eller mycket viktiga debatter går av stapeln. Mitt förslag är att för vissa typer av sammanträden i stället borde utnyttja någon av de gamla kamrarna i östra . På försök kunde man pröva att där anordna frågestunder och/eller interpellationsdebatter. Eftersom inga voteringar företas vid sådana sammanträden är det inte nödvändigt att ledamöterna har egna platser. Ett antal bänkar kunde dock i enlighet med tidigare praxis reserveras för statsråden. En försöksverksamhet av detta slag förutsätter självfallet vissa omdispositioner i . a. krävs arrangemang för att bereda åhörarna tillträde till läktarna, lämpligen via någondera av de tidigare läktarentréerna Mot. 1986/87 som används för tryckeriexpeditionen resp. . behöver vissa åtgärder vidtas för att ge massmedierna möjlighet att bevaka sammanträdena. Dessa praktiska problem borde emellertid i huvudsak kunna hanteras genom en återgång till tidigare tillämpade lösningar och anordningar. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att rekommenderar talmanskonferensen att under /88 på försök sammanföra behandlingen av de olika utskottens budgetbetänkanden till sammanhållna sektorsdebatter på det sätt som föreslås i motionen, 2. att beslutar att på försök förlägga frågestunder och/ eller interpellationsdebatter till endera av de gamla kamrarna, 3. att beslutar att uppdra åt förvaltningsstyrelsen att vidta nödvändiga arrangemang för att detta senare beslut skall kunna verkställas.