mot · GA02K222 · 1987-01-26 00:00:00 — 1986/87 K222-223 Folkrörelserna i vårt land har betytt oerhört mycket för enskilda människors utveckling. Barn, ungdomar och vuxna har i föreningar fått lära sig samarbete. Man har fått utlopp för initiativlust och idealitet. Gemensamt har man kunnat verka för det man varit övertygad om. På område efter område har folkrörelserna drivit på i reformvänlig riktning. Arbetsmetoden kan sägas vara den konstruktiva protesten. Folkrörelsernas folk har pekat på brister i samhället, men de har också visat vägar att förbättra sociala och andra förhållanden. 1800-talets tre stora folkrörelser var väckelserörelsen, och arbetarrörelsen. In på det nya seklet kom idrottsrörelsen, den största av dem alla. Beredskapsåren innebar en kraftig tillväxt av de frivilliga försvarsorganisationerna. Fredsrörelsen har en lång historia i vårt land, men har den mutat in nya områden och ökat aktiviteten. MHF kan tas som exempel på hur och den framväxande bilismen förenades i en ny organisation. Hembygdsrörelsen har fått ett allt starkare genomslag, ett försök från människor att i ett snabbt föränderligt samhälle bevara banden bakåt. Vi har fått en rad nya folkrörelser, inte minst knutna till miljöarbete i olika former. Folkrörelserna i sig själva står för både kontinuitet och förnyelse, och debatten inom folkrörelserna är i många stycken vital och påtagligt framtidsinriktad. Socialt arbete, internationell solidaritet, folkbildning och kulturella insatser - tillsammans täcker folkrörelserna mycket stora fält. Med folkrörelser menar vi här sådana rörelser som bär upp en idé och önskan hos medlemmarna att på olika sätt förändra samhället. När man talar om som ett organisationssamhälle inkluderas därtill ett mycket stort antal ekonomiska intresseorganisationer, tillkomna för att på olika sätt främja medlemmarnas ekonomiska intressen. Antalet sådana organisationer är numer mycket stort, och många av dem utmärks av uppgiften att förhandla med andra intresseorganisationer. De ideella folkrörelsernas roller är i mycket annorlunda än intresseorganisationernas, och de senare faller till största delen utanför det vi behandlar i denna motion. Knappast i något annat land har folkrörelserna betytt så mycket och varit så starka som i . Demokratins genombrott i vårt land kan i mycket ses mot bakgrunden av arbetet i folkrörelser. Folkrörelserna har haft betydelse inte bara för de egna medlemmarna. Folkrörelserna har påverkat samhället på ett sätt som kommit alla medborga- K222 re till del. Svensk demokrati kan knappast beskrivas utan att folkrörelserna finns med som en vitaliserande och pådrivande kraft. 1 offentliga sammanhang brukar det märkas påtagligt, om ordföranden fått sin skolning inom . Det var en av kommentarerna från föreningen på när den svarade på en enkät till demokratiutredning, som framlades 1985. Så har man kunnat säga i ett århundrade, konstaterades i rapporten utveckla demokratin i rörelse och samhället från IOGT-NTO-rörelsens utredning. Folkrörelserna betydde mycket för att driva fram att fick ett demokratiskt statsskick. Folkrörelserna svarade också för att de förtroendevalda i stat, landsting och kommun hade skolning i mötesteknik och beslutsfattande. I föreningarna hade de lärt sig hur man diskuterar, argumenterar och sedan går till beslut. Det skall gå rätt till, och mötestekniken är just former för att beslut skall komma till stånd på ett korrekt sätt. Alla skall ha haft tillfälle att säga sin mening, men sedan har man att respektera att majoritetens mening vinner. I rapporten konstateras att en levande demokrati inte är vunnen en gång för alla. Den måste vidareutvecklas och ständigt vitaliseras. Varje ny generation måste övertygas om dess ideal, känna demokratin som väsentlig och meningsfull för alla. Går vi till gamla protokollsböcker från folkrörelserna kan vi se hur besluten fattades på möten där alla fick vara med. Flertalet möten innehöll ett antal beslut. Man skrev protokoll och läste gången efter upp vad som beslutats vid föregående möte. Den som ville påverka fick många tillfällen. Medlemmarna upplevde beslutsfattandet så naturligt att det sällan uppstod tvivel kring vad som beslutats. Alla hade insyn och kände delaktighet. Den skolning man fick i beslutsfattande var för många en av de viktigaste kunskaper de förde med sig ut i livet. Och det var föreningen som givit den kunskapen, långt mer än vad skolan givit på samma område. Särskilt i ungdomsföreningarna roterade posterna som ordförande, sekreterare och kassör ofta, så att många fick prova på dem. Det är föga troligt att någon medvetet sade att denna skolning skulle upphöra eller kraftigt minska. Men eftersom kunskapen om beslutsfattande var stor såg man det ändå som riskfritt att inskränka antalet möten där beslut fattades. För att lättare klara konkurrensen från andra aktiviteter - i radions, det ökade konsumtionsutbudets, bilens och senare TV:s tid - gjordes en större andel av sammankomsterna till arrangemang där deltagarna mer bjöds på något som andra hittat på och mindre behövde ta aktiv del själva i förberedelser och beslut. För sent uppmärksammades att om man kraftigt tonade ner antalet möten med beslutsfattande så skulle efterhand kunskapen om detta gå ned. Den som en gång lärt sig mötesteknik rejält hade nog kvar kunskapen. Men ungdomar som inte fick lära så mycket om detta i sina föreningar stod sämre rustade. Slutsatsen i IOGT-NTO-rörelsens demokratirapport blir att det är nödvän- Mot. digt att folkrörelserna åter ökar sina insatser just i skolningen i demokrati: K222 måste vi konstatera - och det gäller folkrörelserna över huvud - att kunskaperna i mötesteknik är klart sämre . Detta är allvarligt inte bara för folkrörelserna utan för hela samhället. För det var ju genom folkrörelserna som skolningen för demokratiska organ skedde. Minskar denna skolning fungerar demokratin sämre än . Skolväsendet har visserligen byggts ut närmast dramatisk under senare årtionden, men skolan ger inte samma direkta utbildning i demokrati som folkrörelserna kunnat göra. När demokratiutredningen inom i en remiss frågat lokala föreningar om de bedömer det möjligt att i folkrörelserna höja kunskapen om beslutsfattande och demokratins arbetsformer sade en överväldigande majoritet av de svarande, , att det är möjligt att höja kunskapen. I svaren fanns en tydlig tendens som säger att glesbygdsföreningarna inte lika mycket som tätortsföreningarna, och då särskilt storstadsföreningarna, upplevt att skolningen i demokrati minskat i folkrörelsearbetet under senare årtionden. Jämfört med många andra länder har en stabil demokrati. En av anledningarna till detta är säkert att folkrörelserna i vårt land är starka. Ju mer aktiva folkrörelser, desto fastare grund för demokratin. I det perspektivet är det befogat att stanna upp och reflektera över folkrörelsernas framtida betydelse för en vital demokrati. Författningsutredningar och grundlagsberedningar liksom utredningar om demokrati har tagit upp många frågeställningar kring möjligheterna att öka människors delaktighet i beslutsprocesser. Ökad insyn och mer av närdemokrati har efterlysts i flera sammanhang. Frågan hur barn, ungdomar och vuxna skall få skolning i demokratiskt beslutsfattande kommer rimligen också att till stor del bero på hur vitala våra folkrörelser är. Det är hos dem som den bästa skolningen i demokrati kan ske. Själva sättet att arbeta i folkrörelser har alltså stor betydelse för demokratins framtida utveckling. Ju mer folkrörelserna kan göra på detta område, desto bättre för hela samhället. Det är lätt att peka på rader av områden där folkrörelserna har stor betydelse. Olika folkrörelser har olika inriktning, de verkar mot olika mål. Men gemensamt - just genom att träna människor att verka tillsammans kan de ses som skolor i demokrati. Insatser på många områden Frågor kring våld och hur ungdomar får meningsfulla mål har fått ökad aktualitet. Idrottrörelsen brukar anges som en av de kraftfullaste positiva faktorerna i sammanhanget. Men över huvud kan sägas att ju mer ungdomar engageras i föreningsverksamhet, desto mindre blir riskerna för destruktiva aktiviteter. Varje folkrörelse arbetar utifrån sina förutsättningar och sina mål. bidrar på detta sätt till mångfald och variation. Det kan aldrig vara statens K222 uppgift att söka styra vad folkrörelserna bör göra. Tvärtom kan man säga att det blir ett bättre samhälle, ju mer människor får tillfälle att utveckla sina egna intressen och egna engagemang. Folkrörelserna har förvisso genom opinionsbildning sökt påverka stat och kommuner i deras beslut. Praktiskt taget alla viktiga reformer i vårt land har tillkommit efter debatter där olika folkrörelser funnits med. Men folkrörelserna har aldrig menat att stat eller kommun ensamma kan stå för de insatser som behövs inom olika områden. Folkrörelserna har i stället genom egna praktiska verksamheter visat att de menar att frivilligt arbete behövs. Frikyrkorna har förvisso gjort stora insatser i opinionsbildning för ökat svenskt bistånd. Men främst har de genom egna insatser inom missionen i land efter land utfört ett mycket omfattande praktiskt biståndsarbete, inte minst inom undervisning och sjukvård. De har därmed fått erfarenheter, som först efter hand erkänts av statsmakterna. Resultatet per satsad krona är genomgående hög i frivilliga hjälporganisationers biståndsarbete. Insikten om detta har lett till att statsmakterna ökat den del av biståndet som kanaliseras genom frivilliga organisationer. Vi finner det starkt motiverat att fortsätta på denna väg. Inom missbrukarvården finns mycket talande exempel på att organisationer, t. ex. , har goda behandlingsresultat. sociala arbete liksom den kraftigt utbyggda RIA-verksamheten är andra exempel. Den tid är nu troligen förbi då många på fullt allvar hävdade att all vård skall drivas i offentlig regi. Misstänksamheten mot var länge påtaglig men behandlingsresultaten var så goda att motståndet successivt minskat. Det är dock inte beslutade att halvera ett bidrag till rehabiliteringsverksamhet bland alkoholister och narkomaner med hänvisning till att stiftelsen fått motta så stora summor i form av frivilliga gåvor. Skulle detta upprepas kunde stiftelsen räkna med att bidraget helt skulle dras in ett kommande år, meddelade . Inte minst idrottsorganisationer har erbjudit sig att bidra med mer frivilligt arbete, t. ex. för att sköta idrottsanläggningar i ägo. Det borde vara angeläget att stötta sådana initiativ. Men tyvärr har fackliga organisationer mycket aktivt sökt motverka sådant. Det finns närmast stötande exempel på hur fackliga organisationer t. o. m. försökt hindra att en idrottsförening skottar snön på den plan föreningen använder. Vi är övertygade om att det är en riktig väg att mer än söka lägga ut skötsel av anläggningar på frivilliga organisationer. Idrottsanläggningar men också verksamheter inom kultur och flera andra områden kan med fördel för alla parter drivas i folkrörelsernas regi hellre än i kommunernas. Frågan om avdragsrätt för bidrag till ideell verksamhet kan också illustrera olika synsätt gentemot frivilligt arbete. I motion 1982/83:2177 av och togs upp en rad principiella frågor kring samhället, folkrörelserna och idealiteten. Där sades att i inget annat land har ideella folkrörelser en lika framträdande plats som i . I inget annat land har de kommit att spela en lika aktiv och positiv roll som i . Deras betydelse för den demokratiska Mot. utvecklingen har i vårt land varit unik. Deras uppgifter när det gäller att nu K222 bredda och fördjupa demokratin kan knappast överskattas. Det råder i stort sett enighet om att folkrörelsernas insatser skall stimuleras och underlättas, både genom generösast möjliga ekonomiska stöd från stat och kommun och genom att de bereds möjlighet att göra insatser på olika samhällsområden, i demokratiska former och med utgångspunkt från sina egna grundläggande Bakgrunden till denna positiva syn på det ideella föreningslivet var enligt motionen övertygelsen att det för hela samhällsgemenskapen är av betydelse att människors vilja att ta personligt ansvar och göra oegennyttiga insatser för det gemensamma bästa skall tas till vara i strävan att bygga ut ett gott samhälle. I motionen nämndes en rad exempel, också hur fackliga intressen motarbetat att medlemmar i ideella organisationer och kristna samfund utan betalning eller mot ringa ersättning utför arbete i organisationens tjänst. Som exempel nämndes en tillämpad ordning vid de kristna samfundens sommargårdar och andra fritids- och semesteranläggningar i de ideella folkrörelsernas ägo. Företrädesvis yngre medlemmar i lokala församlingar/föreningar tar under några sommarmånader anställning med olika arbetsuppgifter mot en ersättning som inte på långt när motsvarar avtalsenlig lön. De gör det dels för att göra en frivillig insats i organisationens tjänst, dels därför att de får tillfälle att med andra medlemmar delta i programverksamheten vid dessa gårdar. Motionen fick en välvillig behandling i kulturutskottet (KrU 1982/83:26) som skrev: Den verksamhet som bedrivs av folkrörelserna och det ideella föreningslivet är av största betydelse för vårt samhällsliv. Demokratifrågorna har nära anknytning till folkrörelsernas roll i samhället. En mycket positiv syn på folkrörelserna och det ideella föreningslivet har också präglat en rad reformer . Det är sant att beslut fattats som underlättat för folkrörelserna. Utbyggnaden av närradion är ett sådant exempel. Genom denna har folkrörelserna fått ett nytt sätt att hålla kontakt med medlemmar och att nå ut till andra människor. Men det finns tyvärr också en rad exempel på att statsmakter och myndigheter försvårat för folkrörelser. Stödet till organisationstidskrifterna har tagits bort. Ett motiv när detta stöd infördes var bl. a. att kompensera organisationerna för ökade portokostnader. I stället har portokostnaderna kraftigt ökat. anslag har i den senaste budgetpropositionen räknat upp mindre än som motsvarar inflationen, alltså en viss reell neddragning. Detta sker som alkoholkonsumtionen ökat och en flerårig positiv trend därmed brutits. Folkrörelser upplever starkt hur staten genom och Tipstjänst kraftigt utökar sin spelverksamhet i konkurrens med folkrörelser kallade distriktsorganisation inom Mot. idrotten 400 idrottsföreningar till allmänt möte, därför att man upplever K222 statens olika spelformer som ett hot mot sin hela existens. De statliga spelen görs i alltmer lockande former, och de får ofta mycket genomträngande reklam i TV. Folkrörelsernas lotterier och andra spel har därför undan för undan tappat marknad. De får svårt att konkurrera, då reglerna för dem är långt mer restriktiva än för de statliga spelen, bl. a. genom att penningvinster inte är tillåtna. Grunden till att stat och kommun bör inta en generös attityd till ideellt föreningsliv är att folkrörelserna betyder oerhört mycket för hur samhällets fortsatta utveckling skall bli. Ett samhälle med starka folkrörelser är bättre rustat att möta sociala problem, att utveckla demokratin och att ge medborgarna möjligheter att förverkliga sig själva. Ett samhälle med vitala folkrörelser blir ett dynamiskt och öppet samhälle. Skulle svenska folkrörelser få en minskad roll i olika sammanhang får vi i stället ett mer opersonligt, mer byråkratiskt och mer likriktat samhälle. I grunden rör det frågan hur demokratin skall upplevas och ständigt kännas angelägen för människor. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om folkrörelsernas roll för demokratins utveckling, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samhällets stöd till ideella organisationer, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de statliga spelens och lotteriernas favoriserade ställning och därav följande negativa konsekvenser för folkrörelserna. () ()