mot · GB02U207 · 1987-01-01 00:00:00 — Motion till 1987/88:U207 av (vpk) om hunger och svält av jordens befolkning lever i akut eller nästan akut fattigdom. Det finns också andra siffror. 600 miljoner människor lever i vad FN kallar kritisk fattigdom. Fram kommer denna siffra att öka med 200 miljoner. 60 000 barn dör av svält . Dessa siffror visar på klyftan mellan rika och fattiga länder. Varför är det så här? Måste av jordens befolkning leva i hunger och svält? Vi måste avskaffa myterna om att maten inte räcker till, att det finns för mycket folk och att vädret är grundorsak. Vi måste också avskaffa myten om att den tekniska forskningen kommer att klara av problemet. Dessa faktorer spelar visserligen en roll men de blir meningslösa om de inte sätts in i ett större sammanhang. Mat är makt. Människor svälter därför att hela deras rättmätiga andel av mat och resurser fråntagits dem. Jordens resurser - och det gäller ur alla aspekter - skulle gott räcka till för alla. om de fördelades rättvist. Den samlade livsmedelsproduktionen skulle t. ex. räcka till att förse varje människa på jorden med livsmedel. areal och livsmedelsproduktion skulle kunna räcka åt hela försörjning, om förvaringsmöjligheter och distribution fungerade. Om bara jorden på den indiska utnyttjades på ett riktigt sätt, så skulle dess åkrar kunna föda världens befolkning två gånger om. skulle kunna föda en tio gånger så stor befolkning som man har . Människor svälter därför att de saknar makt, inflytande och pengar för att kunna köpa eller producera mat. Det barn eller den vuxna människa som svälter gör det därför att hon inte har någon makt över jordens resurser. Den rika delen av världen tvingar den fattiga delen att i stället för att odla mat till sig själva och sina barn odla mat åt våra - den rika världens - djur och att använda sin jord för vår lyxkonsumtion. I stället för att odla t. ex. majs, hirs och vete odlar man tobak, kakao, socker och bomull till våra cigaretter, vårt godis, och våra modejeans. Detta är ett handelssystem som har sina rötter i det koloniala arvet. Stora bolag köper upp den bästa jorden, odlar biffboskap, t. ex. i , slaktar och förpackar direkt på platsen, kyler ned under transporten och köttet kan säljas i våra frysdiskar. I - detta urfattiga land - odlar man tagetes i stora fält. Det gör man för att sedan exportera dessa blommor till . hönorna på för mycket fiskmjöl, vilket gör att äggulan inte blir gul utan vit. Den måste då färgas gul. Och det gör man med hjälp av tagetes- U207 I - där hälften av barnen dör innan de är ! Det finns fler absurda hunger- och svältpådrivande faktorer. Världen anser sig ha råd att satsa pengar på vapen för miljarder och åter miljarder kronor. köps vapen för . Om man tog undan vad 14 dagars vapentillverkning kostar och i stället fördelade dessa pengar på den fattiga delen av världen, så skulle det räcka till för att utplåna all svält, alla skulle kunna få utbildning, alla skulle kunna få hälsovård, alla skulle kunna få bostad och alla skulle kunna få tillgång till vatten. För 14 dagars vapenkostnad! Ytterligare ett absurt faktum: 3/4 av alla tyngre vapen exporteras just till den tredje världen. Vart fjärde u-land använde en fjärdedel av sin statskassa till sin krigsmakt. Militariseringen av tredje världen genom vapenhandeln är ett sätt att säkra det nuvarande handelssystemet. Det är också ett effektivt hinder för varje omfördelning och det allvarligaste hotet mot den nya ekonomiska världsordning som börjar kräva med allt större rätt. I förordet till boken av frågar : vad kan vi göra? Det vi kan göra , säger hon, är att förändra vår attityd till hunger. När vi väl börjar erkänna att orsaken till hunger inte egentligen är knapphet på föda eller jord, så tvingas vi att dra slutsatsen att det är fråga om en annan knapphet; att det är brist på demokrati, det slags demokrati som innebär att det är en mänsklig rättighet att ha tillgång till föda. Då blir frågan om hunger och svält ytterst en fråga om politik som fordrar genomgripande förändring för att garantera en annan fördelning av jordens samlade resurser. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen i alla internationella sammanhang verkar för en omfördelning av jordens resurser i enlighet med vad som anförs i motionen.