ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02Jo739 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo739 och () Kalkning mot försurning sker kalkning av försurade vattendrag direkt i berörd sjö. Nya rön tyder på att detta är en tveksam metod. Stora mängder kalk sprids ut i aktuellt vattendrag. Kalken sjunker till botten. har oftast ett lager slam lagt sig över kalken. Effekten blir svag i förhållande till insatsen. Mycket talar för att bättre och mer långsiktiga resultat skulle nås ifall kalkningen istället utfördes i vattendragens tillrinningsområden, dvs. runt om t. ex. en sjö. De bestämmelser som tillsynsmyndigheterna har att leva efter tillåter inte att metoden med förebyggande, långsiktigt verkande kalkning används. Enligt vår mening bör därför bestämmelserna ändras på sådant sätt att förebyggande kalkning kan väljas när man finner att den metoden är att föredra. Med anledning av vad som i motionen anförts hemställer vi att beslutar att gällande bestämmelser för kalkning av försurade vattendrag ändras på det sätt som berörts i motionen.
mot · GA02Jo742 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo742 Utsläppen av freoner är en synnerligen allvarlig miljöfråga. har den inte tagits på tillräckligt allvar vare sig nationellt eller internationellt trots de ödesdigra verkningarna på lång sikt. De tänkbara effekterna av freoner har varit kända . Behandtmgen av freonfrågan är ett misslyckande för svensk miljöpolitik - åtgärder har vidtagits för att minska utsläppen men de har ändå ökat kraftigt . I de rapporter om freonanvändning som förelagt regeringen anges ambitionen vara användningsnivå. Detta är helt oacceptabelt. har i en motion om Bättre miljövård lämnat förslag om riktlinjer som i princip innebär en målsättning om upphörande av freonanvändningen . För att nå detta mål behöver många åtgärder vidtas, bl. a. föreslås ökad återvinning och en särskild återvinningslag. En betydande del av freonutsläppen kommer från förbränning av kylskåp och andra kylmaskiner i samband med skrotning och sophantering. Det förekommer ofta att kylskåp bränns tillsammans med skrotade bilar. Freoner finns i såväl skumplasten som kyl vätskan i kylskåpen. Det finns teknik för att omhänderta och separera freonhaltigt material och vätska före förbränningen. En möjlighet att relativt omgående minska freonutsläppen är att vidga bilskrotningslagen till att också omfatta kylskåp och andra kylmaskiner. Detta förslag kan ses som ett led i den samlade lagstiftningen om återvinning som är nödvändig för att tillgodose de generella behov som föreligger för att komma till rätta med freonutsläpp. har tidigare avslagit liknande krav från . Men varje dellösning som minskar utsläppen är angelägen att genomföra. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om utvidgning av bilskrotförordningen till att också omfatta kylskåp och liknande kylmaskiner som innehåller freoner.
mot · GA02Jo744 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo744 m. fl. (vpk) Reduktion av kolväteutsläpp i luft Skadorna på den svenska skogen ökar nu och det finns anledning till oro inför den fortsatta utvecklingen. Skadorna orsakas till stor del av s. k. fotooxidanter, av vilka ozon är den viktigaste. Ozonet tränger in i barrens och bladens klyvöppningar och skadar andningsmekanismerna. För att ozon skall bildas i större varaktig omfattning fordras att det förutom kväveoxider också finns kolväten i luften. Kolvätena bildar i starkt solljus radikaler som kan ta ozonets plats i omvandlingsprocessen från NO (kväveoxid) till NO, (kvävedioxid). Därigenom förbrukas inte det ozon som bildas vid sönderdelningen av N02 ur solljus utan ackumuleras i stället i atmosfären. I ozonbildningen fungerar därför kolväten som bränsle. Ju mer kolväten som släpps ut, desto större totalmängd ozon kan bildas så att det uppstår en nettoökning av ozonhalterna i luft. Mätningar i DDR visar att ozonhalten i den lägre atmosfären har ökat med , en ökning som med stor sannolikhet ger upphov till skogsskador. I den av antagna planen mot försurningen finns inget konkret mål för reduktion av kolvätena i atmosfären på samma sätt som för svavel och kväveoxider. Det är ett allvarligt förbiseende. Därför är det viktigt att nu kompletterar sin aktionsplan mot luftföroreningarna till att omfatta även kolväteutsläppen. De antropogena kolväteutsläppen i har uppskattats till ca /år eller ungefär lika mycket som de naturliga, även om det rör sig om olika former av kolväten. Trafiken bidrar med av de antropogena utsläppen. Det är oklart hur stor reduktion av ozon som är nödvändig för att rädda den svenska skogen, men vår bedömning är att de svenska utsläppen åtminstone bör halveras för att vi skall kunna säga att vi gör vad vi kan för att skydda den svenska skogen mot ozonskador. En sådan reduktion bedömer vi som fullt möjlig att genomföra. bör vi ha uppnått en 30-procentig reduktion. Mot denna bakgrund hemställs 1. att beslutar att som mål för reduktionen av de svenska kolväteutsläppen ange en 30-procentig reduktion och en 50-procentig reduktion till 1995, 2. att beslutar att hos regeringen begära förslag till en konkret handlingsplan för reduktion av kolväteutsläppen som syftar till att förverkliga ovannämnda målsättningar för utsläppsreduktionen. 1986/87 Jo744756 1 1986/87. 1986/87 Jo744 (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GA02Jo745 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Jo745 och (vpk) Förbud mot användningen av vissa kemikalier i jordbruket Från miljölagstiftarens sida är det beklämmande att se hur kemikalietillverkarna lyckas lansera nygamla gifter som stoppats av produktkontrollen. Ett exempel på ovan nämnda manöver på området är den pesticid som får användas som jordförbättringsmedel, en nitrifikationshämmare. Kunskaperna om denna jordbrukskemikalies kortsiktiga och långsiktiga effekter på den biologiska aktiviteten i marken är närmast obefintliga. Därtill kommer att forskarna på området fortfarande diskuterar huruvida medlen över huvud taget har den verkan som tillverkarna påstått, nämligen att minska nitratutlakningen. Läckage av nitrat (NOf) är ett stort problem i svenskt jordbruk. Följderna av utlakningen och de åtgärder som behöver sättas in för att minska den har behandlats i en annan vpk-motion. Nitrifikationen är en kemisk process som utförs av bakterier. De omvandlar ammoniumkväve (NH4+) till nitrat och utvinner själva energi ur den processen. Det är en naturlig process och förekommer i större eller mindre utsträckning i alla typer av jordar. Kemiindustrin har lanserat nitrifikationshämmare, dvs. ämnen som hämmar ett av de enzym som katalyserar ett av stegen i omvandlingsprocessen för att på så sätt minska nitratbildningen och därmed utlakningen. Man anför två skäl: Effektivisera växternas upptagning av kväve , dvs. Minska utlakningen och därmed spara miljön. Det finns emellertid flera tungt vägande skäl som talar mot en användning av nitrifikationshämmarna. Det måste anses absurt att möta den ökande kemikaliseringen och intensiteten i jordbruket med ytterligare skördehöjande kemikalier. Det är de höga och ofta obalanserade kvävegivorna som är den stora boven i nitratutlakningsdramat, inte den naturliga nitrifikationsprocessen. Med hänvisning till det i motionen anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära ett förslag om ett förbud mot användandet av nitrifikationshämmare.
mot · GA02Jo746 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Jo746 I proposition 1986/87:58 föreslås att besittningsskyddet för jaktarrendatorer skall stärkas. Huvudsakligen anges som motiv till denna förändring att man önskar ett långsiktigt hänsynstagande till viltvården. Genom förslaget blir jaktarrendatorer mer jämställda med jordbruksarrendatorer. Det kan starkt ifrågasättas om en sådan jämställdhet är acceptabel. Principiellt föreligger det ett naturligt behov av ett besittningsskydd för jordbruksarrendatorer. Det är här fråga om yrkesutövning och en långsiktig ekonomisk planering. Jakten är en hobby, där ekonomiska motiv för besittningsskydd ej föreligger i den utsträckning som är nödvändig för jaktarrendatorer. Viltvården är ytterst en fråga om vad som kan åstadkommas genom samverkan mellan markägare och jägare, inom de av samhället meddelade ramarna. Det föreslagna besittningsskyddet för jaktarrendatorer kan i stället motverka långsiktiga lösningar. Följden kan bli ett minskat utbud av långsiktiga jaktarrenden. Det är en uppenbar risk att arrendeavtal i fortsättningen, om det föreslagna besittningsskyddet införs, kommer att begränsas till . Utformningen av lagförslaget riskerar även att ge upphov till tvister, vilket kan bli en stor belastning för arrendenämnderna. Med anledning av det ovan anförda hemställer vi att avslår regeringens förslag om stärkt besittningsskydd för jaktarrendatorer.
mot · GA02Jo748 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Jo748 (vpk) Användningen av djurfällor testar olika typer av fällor enligt ändringar i jaktstadgans övergångsbestämmelser som föreskriver att endast typgodkända fällor får användas. Testerna har bl. a. lett till att en typ av klisterfälla där djuren fastnar! den s. k. GP-fällan, förbjudits. Däremot har inget beslut tagits angående dränkningsfällor (t. ex. råttfällan Vippomatic för vilken fortfarande annonser förekommer i bl. a. tidningen ). Detta trots att det är känt att djur (råttor och möss) kan simma runt i i vatten innan de drunknar (det är en ofta använd metod för att framkalla stress hos försöksdjur). Testerna har dragit ut och skall nu vara klara varför flera diskutabla fällor fortfarande marknadsförs. För att dessa tester med eventuella åtföljande förbud skall nå sitt syfte är det viktigt att ändra jaktstadgans bestämmelser till att gälla förbud även mot försäljning och marknadsföring av icke typgodkända fällor. Efterlevnaden av en sådan bestämmelse måste vara betydligt lättare att kontrollera än det är att kontrollera privatpersoners användning av fällorna. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om förbud mot försäljning och marknadsföring av icke typgodkända fällor.
mot · GA02Jo749 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo749 och () sandstränder Anblicken av långa kust förleder oss att tro att vi är omgivna av en oändlig badstrand. Vid noggrannare studium blir man snart klar över att de delar som verkligen är attraktiva och tillgängliga för allmänheten endast utgör en bråkdel av hela kuststräckan. genomförde statens planverk en omfattande inventering, för att ta reda på strändernas tillgänglighet samt lämplighet för bad och rekreation. Inventeringen visade att stora delar av kusten inte var allemansrättsligt tillgängliga. Mindre än en tiondel av den totala kuststräckan var lämplig för det rörliga friluftslivet. Av denna tiondel bestod merparten av klippstrand. Den sammanlagda längden åtkomlig sandstrand var och grusig strand litet mer än . Sett ur ett riksperspektiv är en omistlig tillgång. Naturresurslagen, som antagits av , har ett kapitel om särskilda hushållningsbestämmelser för vissa områden, däribland kustområdet i . Hav och vindar har format kustlandskapet. Efterhand som fritiden ökar, ökar också trycket mot kustområdena. Sandstränderna är mycket känsliga för det slitage som blir följden av att den besökande allmänheten ständigt ökar i antal. Många intressen, näringslivet, fritidsboende och fasta anläggningar för turismen, konkurrerar redan om utrymmet. Den pågående miljöförstöringen i innebär bl. a. att tången dör över stora områden och sköljs upp på stränderna. För att behålla attraktiviteten och värdet i denna naturresurs krävs fortlöpande skötsel och underhåll. Med beredskapsmedel och pengar ur anslaget Vård av naturreservat m. m. har detta varit möjligt. Dessa båda finansieringsformer blir nu helt otillräckliga, eftersom reservatspengarna endast får användas inom naturskyddade områden och tilldelningen av beredskapsmedel inte sker kontinuerligt. 280 dagsverken som kostade . avsattes av beredskapsmedel för /81. Det var 1970-talets nivå. Föregående år, 1985/86, minskade anslaget till 28 dagsverken motsvarande . I raskt tempo ödeläggs den halländska sandkusten i brist på pengar till regelbundet underhåll. 1 årets budgetproposition, bil. 16, Miljö- och , B 8, Vård av naturreservat m. m., skall från anslaget utgå bidrag också till andra objekt än redan avsatta reservat. sandstränder är en unik tillgång med ett så uttalat riksintresse att medel ur anslaget för reservatsvård borde få tas i anspråk på samma sätt som för särskild landskapsvård och tillsyn av fjällvärld. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av medel för skötsel och underhåll av den halländska sandkusten. 1986/87 Jo749
mot · GA02Jo750 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo750 och () Skogsskadorna i Skador på skog av samma slag som förorsakas av luftföroreningar i hela kan numera också iakttas i framför allt södra och sydvästra . Undersökningar av skog i har visat att skadesituationen där är långt allvarligare än vad riksskogstaxeringen visat. Inte av granskogen uppvisar skador. av de skadade träden är allvarligt skadade. Skador förekommer inte bara på barrträd utan kan också iakttas på lövträd. Situationen är alarmerande. Det är vetenskapligt klarlagt att produktionen hos skadade träd minskar redan ett 10-tal år innan skadan blir synlig. Hur situationen kommer att utvecklas kan vi inte bestämt uttala oss om. Det finns därför anledning att noga följa utvecklingen och då särskilt i där riksskogstaxeringen inte ger tillräckligt säkert underlag för snabba bedömningar av skadeläget och där i stället flygbildsanalyser gett ett avsevärt säkrare resultat. Behovet av en sådan uppföljning kan belysas av skadeutvecklingen i , där den skadade skogsarealen ökade från (1982) till (1984). Att situationen för skogen i är allvarlig är egentligen inte förvånande, eftersom de största föroreningsmängderna belastar just denna del av landet. är också den region i landet, som uppvisar de mest försurade skogsjordarna. Detta är ett resultat av både utsläpp i landskapet och föroreningar från utlandet. För att minska miljöskadorna är det nödvändigt att drastiskt minska de totala utsläppen av luftföroreningar. Detta är särskilt angeläget i , där skadeutvecklingen gått avsevärt längre än i andra delar av landet. Men även om utsläppen av luftföroreningar i minskar innebär det inte ens en halvering av den totala depositionen av föroreningar i landskapet, eftersom det skånska landskapet i hög grad också påverkas av föroreningsutsläppen i flera andra europeiska länder. Regeringen måste därför genom internationella överenskommelser träffa avtal om en betydligt snabbare minskning av luftutsläppen än vad som hitintills har skett. Detta är en av landets mest angelägna miljövårdsuppgifter. Utvecklingen av skogsskadorna bör följas upp och särskilda medel avsättas för inventeringen av skogsskadeutvecklingen i . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om intensifieringar av det internationella miljövårdsarbetet för att påskynda överenskommelser om minskade utsläpp av luftföroreningar, 2. att hos regeringen begär förslag om riktlinjer för att kraftigt minska utsläppen av luftföroreningar i landet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om uppföljning av skogsskadeutvecklingen, särskilt i . S/w () fp) 1986/87 Jo750
mot · GA02Jo751 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo751 och () Pantsystem för bilbatterier Gamla bilbatterier och andra blyackumulatorer skapar problem. Många har svårt att bli av med det miljöfarliga avfall, som ett uttjänt bilbatteri utgör. För är det en förlust att stora mängder bly inte går till återvinning. Dessutom är gamla batterier ett stort miljöproblem om de hamnar på fel ställe. säljs omkring 1,3 miljoner batterier. Ca 75 /oanvänds i personbilar. Återvinningen av uttjänta bilbatterier överstiger inte . Det betyder att en halv miljon batterier eller bly kommer i soptippar, skrothögar eller ute i naturen i stället för att bli bly till nya batterier. Till detta kommer ett par tusen ton skrot från industribatterier för reservkraft, eltruckar o. d. Som jämförelse kan nämnas att den svenska blyimporten är ca . Återvinningen av bly ur batteriskrot sköts av ett enda företag, i , som har kapacitet att på ett från miljösynpunkt godtagbart sätt ta hand om alla batterier som kasseras i . I okänd omfattning förekommer det också att bly smälts ut ur batteriskrotet i mindre skala på olika håll i landet. Det går åt svavelsyra bara till bilbatterier. Mindre än en fjärdedel följer med vid återvinningen. Resten går ut som förorening i miljön och bildrar till försurningen i . Totalt för alla batterityper kan utsläppen i miljön uppskattas till . Riktade kampanjer på initiativ från Stiftelsen rent har gjorts i samarbete med bensinstationer, varuhus och Volvohandlare. Då samlades in ca 45 000 batterier vid en- och tvådagarskampanjer. De hittillsvarande framgångsrika kampanjerna pekar på ett angeläget behov av fasta inlämningsplatser för begagnade bilbatterier fördelade över hela landet. Införande av ett pantsystem liknande det nuvarande för aluminiumburkar skulle lösa både miljöproblem med skräpande batterier och effektivt möjliggöra återvinning av bly till nytillverkning av exempelvis nya bilbatterier. behandlade /87 en liknande motion och betraktade då uttjänta bilbatterier som miljöfarligt avfall. Med hänvisning till att överläggningar då pågick mellan och återvinningsföretag samt representanter för kommunerna om insamling och återvinning avstod från vidare ställningstagande. förslag har dock ej senare blivit presenterat varför vi återkommer i denna sak. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående förslag till pantsystem för bilbatterier. () () 1986/87 Jo751
mot · GA02Jo753 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo753 i m. fl. (m) Ändring i lagen om jaktvårdsområden fattade 1980 (prop. 1979/80:180) beslut om ändring i bestämmelserna avseende villkor vid bildande av jaktvårdsområde. Ändringen innebar att det tidigare arealkravet om två tredjedels majoritet sänktes till vanlig enkel majoritet. Erfarenheterna visar nu att det sänkta arealkravet, till enkel majoritet (JVOL 7 § SFS 1980:894), inneburit ett klart försvårande moment vid bildande och ombildande av jaktvårdsområden. Detta är främst märkbart inom skogslänen, där bildande av jaktvårdsområden och ombildande av jaktvårdsområden med övergång till JVOL 1980:894 i det närmaste avstannat. De större enskilda innehavarna ställer sig generellt negativa, för att inte säga helt avvisande, till bildande och ombildande enligt JVOL. Tvärtemot de förhoppningar man hade att ett sänkt arealkrav påtagligt skulle underlätta bildandet av jaktvårdsområden har situationen blivit den omvända. I praktiken innebär detta att en samordning av jakten i områden med splittrade markinnehav inte kan genomföras. Detta är till förfång för viltvården. För att underlätta bildande och ombildande av jaktvårdsområden bör JVOL 7 § ändras så att: Ett jaktvårdsområde får bildas endast om en majoritet av fastighetsägare medger det. Majoriteten skall utgöra minst två tredjedelar av antalet fastighetsägare och dessa skall äga minst två tredjedelar av den mark det är fråga om. Följdändringar i analogi med ovanstående förslag skall göras i 25:6 och 26 §§ JVOL. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar om ändring av 7 § lag om jaktvårdsområden samt att konsekvensändringar görs i 25:6 och 26 §§. L. fm) i (m) () 1986/87 Jo753 () fm) () () ()
mot · GA02Jo755 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo755 och () Utsläpp av lösningsmedel i Luftföroreningarna har i allt högre grad kommit att betraktas som vår tids stora miljöproblem. Såväl i vår omvärld som i har åtgärder vidtagits för att minska utsläppen av framför allt svaveldioxid och kväveoxider. Moderata samlingspartiet har föreslagit stränga utsläppskrav vid t. ex. kolförbränning, vilka tyvärr ännu inte vunnit bifall. har däremot antagit ett förslag om bilavgasrening, som i allt väsentligt ansluter sig till tidigare framförda moderata förslag. Industriutsläpp i form av luftföroreningar regleras normalt genom koncessionsbeslut från och i sista hand av regeringen om koncessionsbeslutet överklagas av den sökande. I vissa fall måste det vara naturligt att inflytande ökar. Inte minst gäller detta för utsläpp av lösningsmedel, som ofta innehåller cancerframkallande ämnen och som även kan framkalla andra sjukdomssymtom. I dessa fall talar starka miljöskäl för att ställa upp höga krav. Det understryks av det faktum att cancerfrekvensen i är hög. I den nu aktuella frågan om utsläpp av lösningsmedel från planerade Malmöanläggning finns därför skäl att stödjer statens naturvårdsverks krav på låga gränsvärden för utsläpp av lösningsmedel, dvs. Teknikutvecklingen på reningsområdet talar för att statens naturvårdsverks gränsvärden är fullt möjliga att uppnå och att de inom en näraliggande framtid bör kunna sänkas ytterligare. Man bör dessutom överväga att stimulera ytterligare rening genom att utlova en miljövårdsstimulans per ton minskade utsläpp i förhållande till gränsvärden. Med anledning av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om låga gränsvärden vid utsläpp av lösningsmedel i , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om miljövårdsstimulanser för att ytterligare minska utsläppen i .
mot · GA02Jo756 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo756 och () Groddjuren och våtmarkerna har med stöd av 14 § naturvårdslagen fridlyst alla hotade eller sällsynta grod- och kräldjursarter i landet. Beslutet gäller och innebär att det är förbjudet att döda, skada eller fånga de fredade djurarterna. Det är inte heller tillåtet att skada djurens ägg, rom eller bon. Fridlysningen innebär emellertid inte på något sätt att de hotade eller sällsynta grod- och kräldjursarterna givits ett säkert eller varaktigt skydd. Även om djurarterna är fredade, är det t. ex. möjligt att förstöra livsmiljö och därmed också utplåna den fridlysta arten. Detta är i själva verket också grundorsaken till att djur- och växtarter är utrotningshotade. Groddjuren är bundna till våtmarker och fuktiga miljöer. Försvinner våtmarkerna försvinner groddjuren och alla andra våtmarksberoende djuroch växtarter. gäller förbud mot markavvattning utan särskilt tillstånd. Detta innebär att från naturvårdssynpunkt värdefulla våtmarker inte bör avvattnas utan bevaras. Förbud eller krav på tillståndsplikt för att fylla igen sådana värdefulla naturmiljöer med schaktmassor eller annat avfall av liknande slag föreligger inte. Det råder endast samrådsplikt, innan utfyllnaden kan påbörjas. Detta förhållande är inte acceptabelt, om syftet är att varaktigt skydda våtmarksområden med hotade eller sällsynta groddjur. Detta gäller naturligtvis också alla andra hotade eller sällsynta växt- och djurarter i våtmarkerna. Den direkta anledningen till att landets hotade eller sällsynta grod- och kräldjursarter fridlysts är om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö. Konventionen ratificerades av och syftar till att ge utrotningshotade växt- och djurarter både ett art- och biotopskydd. Det är direkt uppenbart att enbart en fridlysning inte uppfyller de åtaganden som gjort genom att ratificera och inte heller ger grod- och kräldjuren ett varaktigt skydd. Fridlysningen måste för att vara meningsfull kompletteras med ett biotopskydd. Detta kan enklast ske genom att generell tillståndsplikt införs för utfyllnad av våtmarker och vattenområden. Naturvårdslagen bör kompletteras med en sådan bestämmelse i 18 c §. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsamt förslag om komplettering av 18 c § naturvårdslagen på i motionen angivet sätt så att groddjuren ges ett varaktigt skydd. () fp) 1986/87 Jo756