mot · GA02sf512 · 1987-01-23 00:00:00 — 1986/87 :Sf512 m. fl. (s) Flyktingpolitiken för en generös flyktingpolitik. I linje med detta måste vi ha lagar och bestämmelser som ger flyktingar skydd som tillgodoser både rättssäkerhet och humanitära krav under hela den tid de befinner sig i vårt land. Detta kräver ständig uppmärksamhet och ställer stora krav på alla som skall handlägga flyktingarnas ärenden. Det innebär bl. a. att asylsökande skall tas emot och få sin ansökan prövad på ett tillfredsställande sätt. Tyvärr visar rapporter och utredningar att det finns brister både i avseende på rättssäkerhet och hänsyn till mänskliga behov. Dessa brister drabbar framför allt barnen. har i en rapport kallad Flyktingbarn i folkhemmet visat på de svårigheter som kan möta barnfamiljerna både när de anländer till vårt land och under väntan på besked om man får stanna. Uppgifterna är i allt väsentligt samstämmiga med , invandrarverket, kartläggning av flyktingfamiljernas situation. Ett kort polisförhör, ibland via telefontolk, efter ankomsten till gränsen utgör i många fall det enda underlaget för beslut om direktavvisning eller om rätt att få stanna tills ytterligare prövning av ansökan sker. Det är ett otillfredsställande förhållande för flyktingarna. Polisen har ingen skyldighet att ta hänsyn till barnens situation vid det första förhöret, som för den utvisade också är det enda. är det föräldrarnas förmåga att föra fram barnens ärende som avgör om detta alls kommer med i polisens utredning. I regeringens proposition 1983/84:144 står att vid bedömningen av utlänningsärenden som rör barnfamiljer skall självfallet beaktas sådana omständigheter av humanitär natur som hänför sig till barnen och deras situation från hälsosynpunkt och övrigt. En social utredning, läkarundersökning eller motsvarande bör ske när det av omständigheterna är påkallat i ärendet. Om ett barn kommer från ett land där det råder sådana förhållanden att föräldrarna beslutat om flykt därifrån, borde det vara tillräcklig anledning att göra någon form av social/medicinsk/psykologisk bedömning. Utan den som underlag bör inte polisens utredning få utgöra underlag för utvisningsbesked. Detta skulle innebära en avsevärt förbättrad situation både för asylsökande och för polisen och utgöra första steget på väg mot att överföra flyktingmottagandet till civilt organ. Det är både rättsosäkert och inhumant att polisen ensam skall ha ansvaret för det underlag som krävs för utvisningsbeslut. Dessutom skulle en bättre utredning i inledningsskedet väsentligt kunna underlätta den fortsatta handläggningen och därmed bidra Mot. till att förkorta väntetiden för dem som tillåts stanna i avvaktan på besked. I de utredningar som ovan nämnts beskrivs brister för barnens och de vuxnas del under denna oerhört påfrestande tid. Många flyktingbarn får flytta alltför . Först i mottagningsslussen, därefter till utredningsförläggning och ibland till en permanentförläggning innan de slutligen får bosätta sig i en kommun. Det är angeläget att flyktingar med barn så långt möjligt får plats direkt på en förläggning där de kan få stanna tills de får komma till en kommun. På en sådan förläggning skulle det bli möjligt att samla och utveckla de resurser som behövs för att hjälpa barnen och deras föräldrar. En social/medicinsk/psykologisk bedömning redan i inledningsskedet skulle kunna ge vägledning för hur barnens och de vuxnas behov av hjälp skall utformas . I kommunerna skulle mottagandet av flyktingar underlättas om väntetiden på förläggningen avkortas och förbättras. Framför allt för barnens skull är detta ytterst angeläget. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om social/medicinsk/psykologisk bedömning av asylsökande flyktingar före beslut om direktavvisning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om förbättringar för flyktingbarnen under vistelse på förläggning. () ()