mot · GA02A718 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87: A718 m. fl. (vpk) Demokratiska rättigheter i arbetslivet Den avgörande makten i företagen och samhället ligger i äganderätten till produktionsmedlen. Vpk har konsekvent kämpat mot antifacklig lagstiftning och klassamarbetsavtal, som binder upp facket, och för rena partsförhållanden och självständig facklig-politisk kamp, som underlättas av demokratiska rättigheter i arbetslivet. Den medbestämmandeideologi och vi-anda som sprids döljer den grundläggande motsättningen mellan kapital och arbete. Det är bara storkapitalet/ SAF, som har en utmejslad strategi för att styra utvecklingen i arbetslivet en strategi som alltmer visar sig styra utvecklingen i hela samhället. Kvalitetscirklar, bonuslönesystem, vinstandelssystem och resultatlöner är några exempel på metoder som storfinansen har genomdrivit i arbetslivet. Den exportledda industrin är ledande i utvecklingen och i snabb takt förändras arbetslivet enligt dess modell. Industrialiseringen av den offentliga verksamheten är ett resultat av SAF:s medvetna strategi för arbetslivet. MBL medbestämmandelagen - har haft en stor betydelse för SAF att kunna genomdriva denna utveckling. Det var socialdemokraterna som utvecklade klassamarbetet som resulterade i MBL 1976. När lagen antogs i var socialdemokraterna och de borgerliga överens om följande inriktning: Reformen ger nya utgångspunkter för ett samarbete på arbetsplatserna för såväl arbetstagarna som näringslivet och samhället. Genom att vidga de anställdas inflytande kan arbetslivet tillföras nya sociala dimensioner. En ökad arbetstillfredsställelse, som är ett mål , kan beräknas frigöra nya krafter och få positiva effekter inte minst ur effektivitetssynpunkt. Det är betydelsefullt att vår produktionsapparat kan bibehålla sin internationella slagkraft som är en avgörande grundval för vårt välstånd. Det är sålunda viktigt att parterna på arbetsmarknaden fyller de ramar för inflytande som dras upp med ett innehåll som är förenligt med effektivitet och smidighet i beslutsfattande hos företag och myndigheter. Arbetare och kämpande fackföreningar upplever MBL som en besvikelse efter de utfästelser som de socialdemokratiska och fackliga ledningarna gav. I verkligheten var SAF:s paragraf 32 endast sopad under mattan. Ägandet, makten och styrinstrumenten är kvar hos kapitalet. MBL och klassamarbetet har i själva verket undergrävt de fackliga kampmöjligheterna. SAF:s målmedvetna arbete för klassamarbetslinjen på sina villkor har vunnit framgång tack vare socialdemokratins totala felsyn, att inte mobilisera och ta strid med kapitalet om utvecklingen i samhället, näringslivet och arbetslivet. SAF:s mål och medel Mot. 1965 slog SAF fast grunderna i utredningen i framtidens företag: ^ ^ ^ Ökad effektivitet och produktivitet Arbetstillfredsställelse för de anställda i den mån målsättningen inte strider mot de överordnade effektivitets- och produktivitetskraven Intressebalans, dvs. de av kapitalisterna utsedda företagsledningarna skall balansera olika intressen inom och utom företagen. finns sammanfattad i projektet fabriker. Projektet har föranlett en häftig facklig kritik av ideologin och strategin bakom det hela. SAF talar om samordnande självständighet i små system". SAF har många vackra honnörsord, som döljer kapitalets makt - självständighet, delegering, små enheter, en ny chefsroll, företagsanpassning m. m. Storkapitalets mål var fastställda och skulle realiseras. SAF hade också förslag till medel. SAF förklarade sig vara öppet för företagsanpassade samarbetsformer och föreslog inrättande av ett Utvecklingsråd för samarbetsfrågor. I verkligheten handlar SAF:s maktmodell (SAF:s Nya fabriker) om samordnad styrning av koncerner och företag. De delas upp i ekonomiska resultatenheter. I varje enhet sitter en av kapitalets chefer med resultatansvar uppåt till dem som bestämt ekonomiska ramar och produktionsramar. S. k. självstyrande grupper, avdelningar och företag isoleras från varandra och spelas ut mot varandra för att öka effektiviteten och profiten. Ett nytt styr- och kontrollsystem, där datan är central, är kärnan i SAF:s Nya fabriker, som med fördel kan kallas SAF:s nya arbetsliv. Facket och de anställda skall inom uppifrån givna produktionsnormer och ekonomiska ramar dras in för att effektivisera och rationalisera verksamheten inom företag och myndigheter. Demokratiska rättigheter i arbetslivet Medbestämmandeavtal finns nu på alla avtalsområden. De bygger på MBL:s klassamarbetsgrund. Arbetsrätten kommer att än mer förskjutas till förmån för arbetsköparintressena, när det nu på avtalens grund växer upp en djungel av juridisk snårskog, när AD stiftar sina prejudicerande domar. blir det allt klarare att storfinansens intressen står i motsats till en majoritet av de anställdas intressen. Demokratiska rättigheter på arbetsplatserna finns inte alls i den mening de finns i övrigt samhällsliv. Framför allt har de arbetande inte några demokratiska rättigheter. Det är därför dags att den s. k. arbetarmajoriteten i tillsätter en utredning som framlägger ett förslag om demokratiska rättigheter i arbetslivet; vpk anser att följande frågor bör ingå i en ny lagstiftning: Rätt till politisk verksamhet på arbetsplatserna. Utvidgad informations-och förhandlingsrätt i alla frågor att gälla även på Mot. 1986/87 koncernnivå. Lagstadgad strejkrätt utan begränsning i lag. Förbud mot avskedande av strejkande. Rätt för fackligt förtroendevald att solidarisera sig med strejkande. Bort med strejkskadestånden. - Strejk är de maktlösas yttersta vapen. Arbetsköparna har den avgörande makten genom äganderätt till produktionsmedel eller myndighetsbeslut. o Vetorätt för fackföreningar. - Viktigast är att ny teknik och arbetsorganisation inte får införas och entreprenörer inte anlitas utan fackets godkännande. Rätt till fackföreningsmöten även för att besluta om förhandlingskrav på betald arbetstid. Fritt tillträde till arbetsplatsen för forskare, som anlitas av fackförening lokalt och centralt. Obegränsad rätt till internationella solidaritetsaktioner. - Kampen mot de transnationella bolagen och stöd till nationella och sociala befrielserörelser blir allt viktigare. Rätt till internationella solidaritetsaktioner skall inte vara beroende av lagstiftning i annat land. Vpk har långt innan medbestämmandelagen beslutades av hävdat att huvudfrågan inte är avtal. Den är i stället att utvidga fackföreningarnas informations- och förhandlingsrätt och att komplettera dessa rättigheter med strejkrätt, facklig vetorätt i entreprenadfrågor och frågor som gäller arbetslivets villkor, fackliga möten på betald arbetstid m. m. Vpk är kritiskt mot begreppet medbestämmande. Kapitalister och lönarbetare har oförenliga klassintressen. De kan inte bestämma gemensamt. Däremot kan facket genom självständig kamp tvinga fram eftergifter av arbetsköparna och påverka deras beslut. För att lönarbetarna lättare skall kunna hävda sina intressen i dagskampen och kampen för långsiktiga mål behövs rättighetslagar. Sådana lagar underlättar också förhandlingar om rättighetsavtal där facket kan påverka utan att bindas upp av företag och myndigheter. Den kamplinje som vpk företräder förutsätter andra begrepp än medbestämmande och medansvar. När det är mörkt blir alla kattor grå. Suddiga begrepp är en del av den borgerliga hegemonin. Klarspråk är fundamentalt i ideologisk och politisk offensiv mot högerkrafterna. Strejkrätt en demokratisk fri- och rättighet Strejkrätten är en av de mest betydelsefulla demokratiska fri- och rättigheterna. Strejker uppstår ur motsättningen kapitalarbete. Den kan inte lagstiftas bort, vilket främst utvecklingen under 1970 och 1980-talet visats. Därför skall fredspliktsbestämmelserna (strejkförbudet) i MBL utmönstras. Därmed skulle även strejkskadestånden försvinna. En kämpande fack- och arbetarrörelse kan aldrig godkänna inskränkning- Mot. ar i strejkrätten eller att arbetare avskedas för deltagande i strejk. arbetsköparens maktposition har de arbetande och deras organisationer bara att välja mellan strejk eller underkastelse. Arbetsköparna provocerar, medvetet eller omedvetet, fram en konflikt. De kan sedan med stöd av lagen avskeda strejkande arbetare. Fackföreningsrörelsen i liksom i andra länder utvecklades i hård kamp för strejkrätten och mot arbetsköparnas svartlistningar och avskedanden. En demokratisk syn på arbetslivet och lagstiftningens uppgift kräver att arbetsrättslagarna förändras i grunden. Vpk kräver därför att strejkförbuden upphävs och att strejk aldrig får utgöra saklig grund för avsked. Tyvärr har socialdemokraterna kraftigt förändrat sin position till strejkskadestånden och därmed ställt sig på en borgerlig ståndpunkt som förstärker fredspliktens negativa effekter. Från att tidigare ha hållit fast vid att . skulle vara högsta strejkskadestånd har den socialdemokratiska regeringen tvingat igenom att skadestånd . skall kunna ådömas. Det har som följd att de som ådöms högre skadestånd än . hamnar i riskzonen för avsked, enligt lagens anvisningar. SAP-regeringens ställningstagande är inte bara en försämring genom att högre skadeståndsbelopp kan utdömas, utan även en uttunning av anställningstryggheten och en förstärkning av kapitalets makt. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att hos regeringen begära förslag om demokratiska rättigheter i arbetslivet enligt motionens riktlinjer, 2. att beslutar att inga strejkskadestånd skall kunna ådömas strejkande arbetare, 3. att beslutar att fredspiiktsbestämmelserna i arbetsrättslagstiftningen utmönstras, 4. att beslutar att deltagande i strejk aldrig får utgöra saklig grund för avsked. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)