mot · GA02A448 · 1987-01-26 00:00:00 — hur stora inkomster kommuninvånarna har - och ta hänsyn till demografiska faktorer, såsom andelen åldringar. Skatteutjämningssystemet är inte primärt ett regionalpolitisk! utjämningssystem, men det är viktigt för kommuner i utvecklingssvaga regioner. Regeringen vill i årets budget minska skatteutjämningsbidragen och bibehålla de specialdestinerade statsbidragen på en hög nivå. man skall spara på de specialdestinerade statsbidragen, som huvudsakli- Mot. gen gynnar storstadsregionerna, och i stället prioritera skatteutjämnings- A448 Det gör att kommunerna kan bestämma över sin egen verksamhet och att riksdag och regering inte kan påtvinga dem likformighet. Våra förslag presenteras i motion 1986/87:Fi215. * Vi vill främja tillväxt i näringslivet. Ett gott näringslivsklimat är en förutsättning för framtida välstånd i . Detta kräver en ekonomisk politik som håller nere inflationen och stärker den svenska industrins konkurrenskraft. Det kräver också omfattande avregleringar på skilda områden. Våra förslag presenteras i motionerna 1986/87:Fi215 om ekonomisk politik, 1986/87:N434 om näringspolitik och 1986/87:N355 om internationalisering. * Vi vill göra det lättare för de små företagen. I motion 1986/87:N434 presenterar vi förslag till hur man skall göra det lättare för de små företagen att expandera och växa. Det är just de små företagen som kan erbjuda arbetstillfällen i de svaga regionerna. * Vi vill skapa en mera flexibel arbetsmarknad. Den solidariska lönepolitiken har medverkat till att skapa problem för många företag i de svaga regionerna. Det finns ingen anledning att staten främjar den solidariska lönepolitiken. Även på många andra områden måste arbetsmarknaden anpassas till de snabba förändringar som äger rum. I vår arbetsrättsliga motion (1986/87: A734) presenterar vi förslag som bl. a. gör det enklare för de små företagen. * Vi vill satsa på en god skola. Om den svenska befolkningen, generellt sett, inte har ordentliga kunskaper kommer inte att kunna bibehålla sin position som ett välutvecklat industriland. En god kvalitet i skolan är en förutsättning för en positiv utveckling. Från första klass till universitetens forskning måste det svenska utbildningssystemet präglas av respekt för kunskaper. Dessutom måste utbildningssystemet utformas så att man tar hänsyn till att alla individer är unika och har olika förutsättningar och intressen. Yrkesutbildningssystemet måste förbättras genom en ny lärlingsutbildning där eleverna är knutna till ett företag som de får undervisning i skolan i vissa ämnen. * V7 vill ge möjlighet till enskilda initiativ. De nuvarande offentliga servicemonopolen - som t. ex. barnomsorg och åldringsvård - måste brytas upp. Privata alternativ måste kunna existera på samma villkor som de offentliga. På så sätt kan verksamheten inom dessa delar av servicesektorn effektiviseras och enskilda människor kan få förverkliga sina ambitioner i egna företag. Det innebär bl. a. att enskilda skolor måste accepteras och främjas - det skulle t. ex. kunna öppna vägen för glesbygdsskolor drivna i föräldrars regi. * Vi vill skapa goda kommunikationer. En viktig åtgärd för att skapa bättre kommunikationer är avreglering. Exempelvis bör flyglinjer som trafikeras med mindre plan inte behöva koncession. Även på teleområdet bör konkurrens tillåtas. 9 Den traditionella regionalpolitiken är ej framgångsrik De socialdemokratiska centraliseringssträvandena har lett till allvarliga konsekvenser för möjligheter att utvecklas. Växande delar av landet har blivit beroende av kortsiktig paketpolitik - regeringen fördelar medel till individer, företag och kommuner. Regionalpolitik har huvudsakligen betytt att staten delat ut bidrag till industrietableringar. var det ofta frågan om filialer till stora företag. har det statliga stödet i allt större utsträckning riktats också mot mindre företag. Både utformningen och handläggningen av det regionalpolitiska stödet är i hög grad politiserad. Det har medverkat till att bevara existerande strukturer snarare än att ge förutsättningar för framtida utveckling. Detta avspeglade sig bl. a. i de stora indusristödspaketen . Statsmakterna har ändrat reglerna för och den geografiska täckningen av det regionalpolitiska stödet. Ofta har rent politiska bedömningar avgjort vilka kommuner som skall räknas till det stödområdet. Det har inneburit att regeringen kunnat ge tillfällig stödområdesstatus till vissa områden. Detta skedde senast vid det s. k. Volvo-paketet i . Ett komplicerat och omfattande stödsystem med många brister har skapats. 9.1 Många olika stödformer Det finns en rad olika stödformer, bl. a. lokaliseringsbidrag, lokaliseringsstöd, offertstöd, sysselsättningsstöd, glesbygdsstöd, kreditgivning från utvecklingsfonder och Norrlandsfonden, krediter eller ägarandelar från regionala investmentbolag, utvecklingsbidrag från STU, projektbidrag från SIND etc. Varken myndigheter eller företag kan få någon klar överblick över stödstrukturen. Utrymmet för missbruk och felsatsningar är stort. 9.2 Ensidig inriktning av stödet De olika stödformerna är ensidigt inriktade på investeringar i byggnader och maskiner. Det är också huvudsakligen tillverkningsföretag som kan komma i fråga som stödmottagare. Maskiner kostar endast obetydligt mera i de utvecklingsmässigt svaga regionerna än i storstadsområdena. I inland är byggnadsinvesteringar visserligen dyrare på grund av klimatfaktorn och andrahandsvärdet för byggnader är givetvis också sämre när det inte finns många andra företag som kan ta över dessa vid behov. Men det stora problemet är dock att kostnaderna för driften är dyrare. Det saknas ofta ett välutvecklat utbud av service åt företagen. Varje maskinfel förorsakar längre driftsavbrott och högre reparationskostnader än för företag som ligger i en större stad, eftersom det tar att få en reparatör. Lönerna är endast obetydligt lägre än i storstadsområden, medan det oftast är mycket svårt att rekrytera personal med specialkunskaper. Företagens externa kontakter blir dyrbarare och tar - allt detta bidrar till att höja kostnaderna. 9.3 Politiserade affärsmässiga bedömningar Mot. En stor del av besluten om regionalpolitiska stöd tas av politiska organ eller av handläggare som är direkt ansvariga inför politiker. Både länsstyrelserna och utvecklingsfondernas styrelser är normalt utsedda bland kommunal- och landstingspolitiker. Detta utgör ett problem, eftersom dessa ofta frestas att sätta politiska hänsynstaganden framför en realistisk affärsmässig bedömning av olika projekt. Erfarenheterna visar att den nuvarande handläggningen av stödärenden fungerar dåligt. Utvecklingsfonderna tillskapades bl. a. med syftet att erbjuda affärsmässig expertkunskap till mindre företag. De skulle ge konsulthjälp till låg taxa, som de fick möjlighet att själva ge krediter. har det i stor utsträckning blivit utvecklingsfondernas uppgift att bedöma olika stödobjekt och lämna utlåtanden till länsmyndigheterna eller till SIND i fråga om t. ex. lokaliseringsbidrag. Dessvärre har utvecklingsfonderna ofta svårt att rekrytera tillräckligt många handläggare som är kompetenta. Lönesättningen gör att det är svårt att behålla kompetent personal. Givetvis kan inte heller ett fåtal företagskonsulter behärska mer än några få marknader och produktionsformer. Trots detta finns det sällan medel för att låta externa konsulter göra ordentliga undersökningar av de marknadsmässiga och tekniska förutsättningarna för produktion. Utvecklingsfonderna och länsstyrelserna har också svårt att göra allsidiga bedömningar av en sökandes kompetens och förmåga att driva ett företag. Det är inte ovanligt att utvecklingsfonderna avstyrker en anslagsbegäran men att likväl beviljar stöd, eftersom det finns en stark politisk press på såväl handläggande tjänstemän som ledamöter att medverka till att skapa sysselsättningstillfällen. Det starka politiska inflytandet över beslutsprocessen har medfört att lokaliseringsstöd ofta beviljas till projekt som saknar affärsmässiga förutsättningar att lyckas. Resultatet är att en skrämmande stor andel av de företag som fått stöd får ekonomiska problem. Av 65 nya företag som startades i med hjälp av lokaliseringsstöd hade vid slutet av 1986 inte mindre än 20 stycken gått i konkurs och ytterligare 15 hade betalningssvårigheter. Det är naturligt att nystartade företag misslyckas - konkurser kan aldrig undvikas - men när staten satsar stora summor är det viktigt att orealistiska projekt inte kommer till stånd. Konkurser innebär att leverantörer och privatpersoner drabbas, liksom de enskilda företagarna. När ett stöd väl har beviljats förekommer det sälhn någon ordentlig uppföljning. Därför ingriper de som har beviljat anslagen ofta inte i krisföretag innan de ekonomiska problemen blivit så allvarliga att en konkurs är oundviklig. Den dåliga uppföljningen innebär också att de anslagsbeviljande myndig heterna inte lär sig av tidigare misstag. I olika län kan man göra samma sorts Mot. satsningar och misslyckas utan att man vet om erfarenheterna från andra län. Ett inslag i regionalpolitiken som regeringen har tillmätt stor betydelse är de s. k. teknikcentra. Tanken är att dessa skall främja nyttjande av modern teknik i mindre företag. För att teknikcentra skall kunna fylla sin upgift är det väsentligt att de kan hålla hög kvalitet. Detta uppnås bl. a. genom nära samverkan med kompetenta högskolor och genom att det regionala näringslivet tar ett aktivt ansvar för verksamheten. På flera håll växer det nu upp teknikcentra där dessa förutsättningar inte uppfylls. Då kan de inte heller i längden fungera som en resurs för regionens utveckling. 10 Bättre infrastruktur ger tillväxtkrafterna spelrum De nuvarande stödformerna är ineffektiva. De har inte kunnat öka sysselsättningen eller skapa tillväxt i de utvecklingssvaga regionerna. Även om inte selektivt stöd kan uteslutas är det nödvändigt att framför allt förstärka insatserna på andra områden. En av de viktigaste åtgärderna som statsmakterna kan vidta för att öka tillväxtkrafterna i de svaga regionerna är att satsa på långsiktiga investeringar infrastruktur, kommunikationer, utbildning m. m. Enligt vår mening har man inte tillräckligt beaktat de möjligheter som statsmakterna har att påverka utvecklingen i olika regioner genom sådana åtgärder. Socialdemokraterna har så gott som uteslutande inriktat sig på massiva kortsiktiga AMS-åtgärder. Genom satsningar på förbättrade kommunikationer kan en region göras mer tillgänglig, både i betydelsen att det blir lättare och snabbare att färdas dit och att man i dessa regioner, då kan dra fördel av det stora serviceutbud som finns på större orter. Väl avvägda infrastrukturella förbättringar kan avsevärt öka en regions attraktionskraft. kan bättre kommunikationer, serviceutbud och undervisningsväsende ha stor betydelse. Givetvis får inte infrastrukturella investeringar vara av sådan karaktär att driftskostnaderna blir orimliga. kunde kommuner i delar av satsa på utbyggnad av den kommunala servicen med hjälp av beredskapsarbeten. I en del fall har sedan driftskostnaderna för simhallar, idrottshallar o. d. blivit en betungande post i de kommunala budgetarna. Regeringen har i årets budgetförslag föreslagit vissa infrastrukturella investeringar. Man avser satsa 300 milj. kr. Förslaget är således betydligt mindre långtgående än vad regeringen föreslagit ge sken av. Medlen skall enligt förslaget disponeras av industridepartementet. Regeringens strategi att ständigt öka anslagen till industridepartementet för användning inom andra departements områden riskerar att tunna ut effekterna av den förda politiken inom viktiga samhällsområden. t. ex. utbildningspolitiken minskar om tillgängliga nya resurser Mot. tillförs via ett annat departement, som därmed lägger beslag på hela A448 utrymmet för nyutveckling och förstärkningar. Vi anser inte att dessa medel skall delas ut som speciella paket. Istället bör de normala anslagen inom berörda departement öka på industridepartementets bekostnad. av regionalpolitiska strävanden inom utbildningspolitiken blir enligt vår mening större, och mindre kostnadskrävande, om eventuella resurstillskott görs inom ramen för en sammanhållen utbildningspolitik. är geografiskt inriktad och kan därför inte genomföra satsningar som förbättrar de stora universitetens kvalitet och som indirekt kan vara av avgörande betydelse för de mindre högskolornas möjligheter att spela en större roll för den regionala utvecklingen. Industriministern kan inte heller genomföra regelanpassningar och profilförändringar som kan vara avgörande för om riktade regionalpolitiska insatser skall få önskad effekt. Vi anser - till skillnad från regeringen - att infrastrukturella investeringar bör göras på följande sätt: Möjligheterna till postgymnasial utbildning är betydelsefulla för en regions tillväxtmöjligheter. ställs allt högre krav på utbildning, såväl inom näringslivet som inom den offentliga sektorn. Vi lägger förslag om en modern yrkesutbildning i gymnasieskolan och om förbättrad kvalitet på den högre utbildningen. De nuvarande mindre högskolorna omfattas av samma regelsystem som universiteten. Detta har varit till förfång för de nya högskolorna. De har inte haft tillräckliga möjligheter att anpassa sitt utbildningsutbud efter sin regions förutsättningar och den efterfrågan som där finns. För att dessa högskolor skall bli den positiva faktor för regional tillväxt som många hoppats på föreslår vi i motion 1986/87:Ub812 ökad frihet för de mindre högskolorna. De bör kunna utveckla nya utbildningslinjer som ger kvalificerad utbildning som inte är av traditionell akademisk karaktär. De nya högskolorna bör kunna erbjuda utbildningar som är anpassade till lokala behov och förutsättningar inom: Humanistiska och samhällsvetenskapliga inslag i dessa utbildningar är naturliga, men de skall utgöra stödjande moment. Det innebär t. ex. att den för alla mycket väsentliga undervisningen i språk läggs upp för att främja aktiv språkanvändning, inte för att i första hand vara grunden för fördjupade akademiska studier. För att möjliggöra den förändrade inriktningen vid de mindre högskolorna bör sammanlagt 60 milj. kr. extra anslås för utveckling och drift av ny utbildning samt 90 milj. kr. för nyanskaffning av utrustning för hela universitets- och högskoleområdet, för att utnyttjas . Vägtrafiken kännetecknas av att den lättare än andra trafikmedel kan anpassas till varierande förutsättningar och de nya krav som följer av utvecklingen. Denna stora anpassningsförmåga gör tillgången till transport- och samhällsekonomiskt goda landsvägstransporter till en mycket viktig del av en framtida framgångsrik tillväxtpolitik. Näringslivets transportbehov och arbetsmarknadens krav på ökad rörlighet kommer att ställa stora krav på denna del av kommunikationsnätet. Den fortgående omstruktureringen inom näringslivet, liksom strävandena att minska lagren i både produktionsoch distributionsleden medför ökade krav på god vägstandard och framkomlighet. Det är därför nödvändigt att vägstandarden och vägnätet utvecklas på sådant sätt att det främjar näringslivets konkurrensförmåga och medverkar till att stärka utvecklingskrafterna i hela . Regeringen lägger i budgetpropositionen fram förslag om förbättringar av vägnätet . Insatserna skall till avgörande del användas för bärighetsförstärkningar, vilket är en anpassning till de krav som EG ställt upp. Det är positivt och kommer att få betydelse för näringslivets utveckling. Vi bedömer dock att det krävs ytterligare resurser för att utöver bärighetsförstärkningar ge utrymme för insatser för vägbreddningar och vägsträckförändringar. Dessa investeringar skall inriktas på att ytterligare förbättra transporteffektiviteten för de delar av riks- och vägnätet som omfattar väsentliga transportleder genom viktiga utvecklingssvaga regioner. Dessa insatser bör genomförs snabbare än regeringens aviserade tioårsprogram. Som ett första steg bör därför 150 milj. kr. överföras från den regionalpolitiska paketpotten till för användning de kommande tre budgetåren. Detta bör följas av motsvarande förstärkningar via ordinarie anslag till dess insatserna har fullföljts. Inrikesflyget får allt större betydelse. har inrikesflyget expanderat kraftigt. Förutom Linjeflyg finns det nu också flera mindre regionala flygbolag som använder mindre flygplan. Det innebär att det nu finns möjlighet att trafikera även mindre orter. Detta bör underlättas genom att koncessionstvånget upphävs för flyglinjer som trafikeras med mindre flygplan. Avregleringen bör anpassas till de bestämmelser som kommer att gälla inom EG. Flera avlägset belägna orter i de utvecklingssvaga delarna av vårt land saknar flygplatser. Regeringen har i årets budgetproposition anvisat mindre än 5 milj. kr. för investeringar i redan befintliga flygplatser. Vi anser att denna ambitionsnivå är alltför låg - det behövs nya flygplatser. 45 milj. kr. bör anvisas för att iordningställa enklare flygplatser och för att minska driftsunderskotten för mindre flygplatser i skogslänen. 11 Landsbygden kan leva Stora delar av de utvecklingsmässigt svaga regionerna består av glesbygd. Genom jord- och skogsbrukets strukturrationalisering har förutsättningarna för att leva på landsbygden förändrats. Det har resulterat i en betydande avfolkning. Den socialdemokratiska politiken har i hög grad medverkat till att avfolka glesbygden. Inom den sociala sektorn kommunala monopolställningen lett till att ett antal servicefunktioner koncentrerats till centralorterna. Utarmningen av landsbygden har på många håll gått mycket långt. En politik som underlättar bosättning på landsbygden är väsentlig inte bara för de som bor på landsbygden utan även för resten av befolkningen. En avfolkad landsbygd innebär inte bara att landskapsbilden radikalt förändras utan även att vår egen bild av ändras. Många människor söker rekreation i naturen, genom att äga eller hyra fritidshus eller genom turism och bidrar därmed till en levande landsbygd. Detta kan underlättas bl. a. genom generösare skattebestämmelser och regler för byggnadslov. Goda kommunikationer är avgörande för möjligheterna att bo på landet. Det finns inget realistiskt alternativ till den privata bilen för landsbygdens befolkning - den är nödvändig. Det innebär att skatteökningar riktade mot bilismen slår allra hårdast mot landsbygdens befolkning. I motion 1986/ 87:T234 utvecklar vi våra synpunkter på bilismen närmare. Det är inte i sig något negativt att många personer som bor på landsbygden arbetar i större orter. I princip skall man ha rätt att själv välja sin bostad. Många anser att fördelarna med att bo på landsbygden väl uppväger de ökade kostnaderna och tidsåtgången för att pendla. En stor del av befolkningen på landsbygden är pensionärer. För dem är det väsentligt att det finns en väl fungerande social service som även landsbygdens befolkning kan utnyttja. Men minst lika väsentligt är att den informella hjälp och det stöd som landsbygdsbefolkningen ofta lämnar varandra kan vidmakthållas. Även av den anledningen är det väsentligt att yngre människor ges möjlighet att bo på landsbygden. a. har jordförvärvslagen försvårat kombinationssysselsättning på landsbygden. Den förändring av lagen som föreslås i en departementspromemoria kan delvis förväntas minska problemen och medverka till att utvecklingen kan brytas. Vi anser emellertid att enskilda personer i princip fritt bör få förvärva jordbruksmark. Jordbruksproduktionen i glesbygd har betydelse främst från sysselsättningssynpunkt. Även från beredskaps- och försvarssynpunkt har jordbruksproduktion emellertid betydelse. Jordbruksproduktionen innebär att landsbygden är befolkad i alla delar av vårt land. Det är väsentligt att lantbrukarna i kompenseras för de, i förhållande till andra delar av , sämre förutsättningarna för att bedriva jordbruk. Detta sker genom det s. k. Norrlandsstödet. Stödet är av regionalpolitisk karaktär och bör överföras till de regionalpolitiska anslagen. Därvid bör också stödets exakta utformning prövas. I stora delar av vårt land är skogsbruket och de till skogen knuta förädlingsindustrierna de viktigaste näringsgrenarna. Det är väsentligt att de Mot. enskilda skogsägarnas ställning stärks. missgynnas de bl. av skattesystemets utformning. Resultatet har blivit att många av de enskilda skogsägarna avverkar mindre virke än vad skogens tillväxt möjliggör. motion 1986/87:Jo307 föreslår vi åtgärder som underlättar för skogsbruket, a. skattesänkningar och minskad reglering. I motion 1986/87:N354 om privatisering föreslår vi att domänverket säljer skog och annan mark i första hand till sina arrendatorer. Det finns tillväxtkraft på den svenska landsbygden. I vissa fall har dock utflyttningen gått så långt att det är nödvändigt att med skattemedel subventionera viss verksamhet. För detta ändamål har det s. k. glesbygdsstödet inrättats. Denna stödform är mycket flexibel och syftar till att främja sysselsättning och till att upprätthålla en god servicenivå. Stödformen har trots förhållandevis låga kostnader varit framgångsrik. Genom glesbygdsstödet har t. ex. ett antal lanthandlare kunnat fortsätta sin verksamhet, som pensionärer kunnat få varor hemsända och affären kunnat vara ett serviceorgan för t. ex. systembolag och apotek. Glesbygdsstödet har emellertid framför allt betydelse för tillkomsten av sysselsättningsmöjligheter som ett komplement till skogs- och jordbruk. Glesbygdsstödet har störst betydelse för inland. Där råder speciella förhållanden med långa avstånd och gles bebyggelse. Varje arbetstillfälle betyder mycket för att upprätthålla den befintliga servicen. För att klara en tillfredsställande service i detta område med sina mycket stora avstånd är det absolut nödvändigt att ett nät av orter får utvecklas i inlandet. Utan ett antal sådana stödjepunkter saknas möjligheter att ge människor i inlandet en rimlig servicenivå. Även näringslivet är helt beroende av detta servicenät - inte minst jord- och skogsbruket. 12 Hjälp till tillväxt i de svagaste regionerna Den traditionella regionalpolitiken bör också påta sig ansvaret för de åtgärder sorn är nödvändiga för att sänka kostnaderna för näringslivet i de utvecklingsmässigt allra svagaste regionerna - det som betecknas som det regionalpolitiska stödområdet. 12.1 Sänkning av arbetsgivaravgifter Vi har framhållit att det är nödvändigt att i ökad utsträckning använda generella kostnadssänkande medel i regionalpolitiken. Den dåliga infrastrukturen och den dåligt utvecklade servicesektorn i dessa regioner i kombination med bristen på kvalificerad arbetskraft medför att kostnaderna för att driva ett företag i t. ex. är högre än i de södra delarna av . Det är därför rimligt att kostnadsnackdelarna kompenseras. Genom att sänka socialavgifterna, dvs. arbetsgivar- och egenavgifter, får alla företag i regionen lägre kostnader. En sådan generell metod har flera fördelar jämfört med att använda motsvarande medel för selektiva åtgärder. Det innebär att även existerande Mot. 1986/87 företag får bättre möjligheter att växa. De områden som har de största problemen bör prioriteras. Därför bör socialavgifterna minskas inom stödområde A och inom stödområde B. Denna nedsättning bör gälla samtliga näringsgrenar, med undantag av den offentliga sektorn utom de affärsdrivande statliga verken. Godstransportstödet har visat sig vara värdefullt för de norrländska företagen. Kostnaderna för de långa transporterna från stödområdet medför naturligtvis en konkurrensnackdel för regionens företag. Godstransportstödet möjliggör en reduktion av fraktkostnaderna. Stödet utgår med mellan och av transportkostnaden vid järnvägs- eller landsvägstransporter som överstiger , samt vid transporter till vissa hamnar. 12.3 Riskgarantilån - medel för lokaliseringsstöd Nyetablering av ett företag sker oftast där företagaren tidigare varit bosatt. Det är endast i ett fåtal fall som företagare inför en etablering av ett nytt småföretag undersöker kostnadsläget på andra håll.