mot · GA02Kr299 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Kr299 TV:s service för döva erkände att döva är en tvåspråkig grupp som har teckenspråk som förstaspråk och svenska som andraspråk. Man kan knappast göra gällande att ställningstagande i särskilt stor omfattning genomsyrat samhället. borde i vida större omfattning göra TV till ett medium som är tillgängligt för döva och gravt hörselskadade. Det är allt för få program som sänds på teckenspråk. Alla döva har samma rätt som alla andra att kunna leva med i samhällsutvecklingen och följa exempelvis TV:s nyhetssändningar. I såväl regionala sändningar som rikstäckande sändningar måste därför en markant förbättring ske, annars torde det vara rimligt att avtalet mellan staten och får ett sådant innehåll och en sådan lydelse att en positiv förändring så att säga tvingas fram. Det är naturligtvis inte enbart kommunikationerna mellan individ och samhälle som behöver förbättras för de döva. Det är också nödvändigt att insatser görs för att förbättra kontakterna mellan individer. Därför är det viktigt att döva har tillgång till texttelefon. Texttelefon kan ordineras som hjälpmedel till döva, gravt hörselskadade, dövblinda eller talskadade personer som inte alls eller endast med stor svårighet kan kommunicera med hjälp av vanlig telefon. Endast en texttelefon per hushåll kan ordineras. Kostnadsansvaret för detta hjälpmedel åvilar staten. Antalet enskilda personer som erhållit texttelefon är ca 4 250. Dessa telefonabonnenter kan kommunicera direkt med andra texttelefoner eller med vanliga telefoner via . För den handikappade som vill samtala med t. ex. eller sjukhus upplevs det självfallet som obehagligt och integritetskränkande att via utomstående personer föra samtal om personliga angelägenheter. Det är därför angeläget att kommuner och landsting installerar texttelefoner inom dessa verksamhetsområden. Samma sak kan gälla för länsstyrelser, arbetsförmedlingar och försäkringskassor där staten har ett mer direkt ansvar för att så sker. och har ansett att det är en fördel för den som fått texttelefon om denna via telefonen kan ha kontakt med någon nära anhörig eller annan närstående som har texttelefon. Dessa båda landsting lämnar därför bidrag till texttelefon till anhörig eller annan närstående. Det vore mera naturligt om staten svarade för detta bidrag. Därmed skulle orättvisor mellan landstingen kunna undanröjas. 1986/87 Kr299 Med stöd av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts angående televisionens service för döva, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts om bidrag till texttelefoner hos myndigheter,1] [att hos regeringen begär förslag till statsbidrag, i enlighet med vad som anförts i motionen, för texttelefon åt nära anhörig som ordinerats texttelefon.1]. Engångsavgiften för dagens texttelefoner är ca . Även om de nära anhöriga har en stark vilja att införskaffa en texttelefon för att på så sätt bryta ensamhet och isolering för den handikappade, så upplevs kostnaden för de flesta som mycket hög. I detta sammanhang skulle ett statligt stöd betyda mycket. Detta bidrag skulle kunna lämnas med t. ex. av engångsavgiften. Närstående/anhörig till den som ordinerats texttelefon bör komma i fråga för bidrag. 1 1986/87:So254.