mot · GA02Fi217 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Fi217 () Den ekonomiska politiken Kds syn på den ekonomiska politiken Sammanfattning De ekonomiska utvecklingen måste vara socialt ansvarsfull så att alla medborgare kan uppleva ökad livskvalitet. En välfärdsökning i omfattar betydligt mer än enbart ökad nationalprodukt. De resurser som finns, mänskliga liksom materiella, måste utnyttjas på ett ansvarsfullt sätt. En sådan politik stimulerar tillväxten på ett positivt sätt. Hushållning med naturresurser måste ingå som ett av målen med den ekonomiska politiken. En kraftfull satsning på förebyggande åtgärder på social-, miljö- och hälsovårdens område skulle innebära ett minskat tryck på den offentliga sektorn. För att klara angelägna sociala behov och öka människors valfrihet måste alternativ till den offentliga verksamheten släppas fram. Kds familjepolitik exempelvis tar en sådan inriktning. Pris- och kostnadsökningstakten för svenskt näringsliv är fortfarande högre än i omvärlden. Därför är en kraftfull kamp mot inflationen nödvändig. Fortsatta marginalskattesänkningar och indexreglerade skatteskalor är åtgärder som kan bidra till att underlätta avtalsförhandlingarna framöver. I stället för att höja arbetsgivaravgifterna vill kds lägga om beskattningen till energi. I ett första steg föreslås en sänkning av den s. k. löneskatten och vissa energiskattehöjningar. En sådan skatteomläggning uppmuntrar till hushållning med naturresurser som den kan ge positiva effekter på kommande avtalsrörelse. Budgetunderskottet måste fortsätta att nedbringas och räntan sänkas. Det kan ske bl. a. genom ett avskaffande av valutaregleringen. Avkastningen på sparande, oavsett sparform, . föreslås vara skattefritt. Någon form av privata investeringskonton bör införas som befriar sparade medel upp till ett visst belopp från inkomstskatt. Skatt tas däremot ut när medlen används till konsumtion. Kds budgetalternativ rymmer förslag som skulle förbättra fördelningspolitiken. Pensionärer med liten eller ingen ATP, u-landsbefolkningen, barnfamiljer, speciellt de med en av föräldrarna hemarbetande eller deltidsarbetande, och skolbarnen gynnas. Kds anvisar också ökade resurser till regionalpolitiska insatser och miljöförbättrande åtgärder. NrFi217 Rättelse: S. 19 rad 40 Står: ton Rättat till kilo Målen för en kristdemokratisk ekonomisk politik Mot. Alltsedan slut har målet för den ekonomiska politiken F'217 angetts vara full sysselsättning, stabilt penningvärde, hög ekonomisk tillväxt, jämn fördelning av levnadsstandarden, regional balans och balans i utrikesbetalningarna. Kds instämmer i dessa målsättningar med anser dem inte vara tillräckliga. Många av de metoder som tillgripits för att uppnå hög ekonomisk tillväxt och den ensidiga betoningen av detta mål har skapat stora problem. Tillväxten har därigenom haft ett högt mänskligt pris. Under de goda tillväxtåren grundlädes många av de växande sociala och mänskliga problem som vi brottas med. rörlighet på arbetsmarknaden ledde i praktiken till flyttlasspolitik. Vad som hände var att människor i den ekonomiska tillväxtens namn rycktes upp med rötterna och fick flytta från sin hembygd. Färden gick till storstäderna där den lönsamma industrin, den utbyggda infrastrukturen och den nära marknaden fanns. Bostadspolitiken medverkade inte till att skapa den sociala gemenskap man fick lämna. Trots stora satsningar från samhällets sida blev många ensamma och isolerade i det nya folkhemmet. Alkohol- och drogproblemen ökade. Från principiella och ideologiska utgångspunkter är det angeläget att de resurser som finns, mänskliga liksom materiella, utnyttjas på ett ansvarsfullt sätt. En sådan politik stimulerar också tillväxten. Den ekonomiska politiken får dock inte ha som övergripande mål att till varje pris maximera den ekonomiska tillväxten. En välfärdsökning i omfattar betydligt mer än enbart ökad nationalprodukt. Den ekonomiska utvecklingen måste vara socialt ansvarsfull så att alla medborgare kan uppleva ökad livskvalitet. Den ekonomiska tillväxten får inte isoleras från dess sociala, miljö- och resursmässiga följder. Den samhällsekonomiska målsättningen bör vara en till alla delar god livsmiljö för människorna. Livskvalitetsfrågorna måste prioriteras i den ekonomiska politiken. Dit hör t. ex. en god arbetsmiljö, god fysisk miljö och en trygg familjemiljö. Trasiga familjemiljöer, bristande miljöpolitik och drogproblem har stora negativa effekter på samhällsekonomin. En kraftfull satsning på förebyggande åtgärder på familjepolitikens, miljöpolitikens, alkoholpolitikens, skol-, kultur- och arbetsmarknadspolitikens samt hälsovårdens område skapar ett minskat tryck på den offentliga sektorn. Förebyggande åtgärder av denna karaktär innebär inte så stor BNP-tillväxt på kort sikt men är tillväxtfrämjande på . Kds har länge pekat på vikten av att öka sparandet i ekonomin, att satsa på utbildning och forskning, att reformera skattesystemet så att arbete, initiativ och sparande uppmuntras. En sådan politik leder till ekonomisk tillväxt. Den snabba ekonomiska och industriella tillväxten hade också negativa konsekvenser på den fysiska miljön. Gifterna i vår miljö och skövlingen av naturresurser är resultatet av en politik där tillväxt prioriterats före livskvalitet och hälsa. Därför måste hushållning med naturresurser lyftas fram som ett mål, jämbördigt med de övriga som gäller för den ekonomiska politiken. Full sysselsättning är ett av de viktigaste målen för den ekonomiska Mot. Utifrån förvaltarskapssyn har arbetet ett värde i sig. misslyckad ekonomisk politik resulterar i ett samhälle med ett A- och ett B-lag. De som ställs utanför arbetsmarknaden tappar lätt livslust och motiv för att delta i samhällsbyggandet. Även om den öppna arbetslösheten i är internationellt sett låg är det ökande antalet förtidspensionerade av arbetsmarknadsskäl ett bevis för att har ett stort problem på detta område. De sociala problemen och motsättningarna ökar i ett sådant samhälle. Vikten av ett meningsfullt arbete åt alla kan knappast överskattas. Mot denna bakgrund är det mycket allvarligt att haft en hög arbetslöshetsnivå. Risken finns att vi börjar vänja oss vid en öppen arbetslöshet på , och glömmer bort att bakom statistiken finns enskilda individer. En rättvis fördelning av resurserna i samhället är angelägen. Det gäller inte bara mellan individer utan också mellan regioner i landet. Dessutom får inte de internationella klyftorna glömmas bort i den svenska ekonomiska politiken och i den fördelningspolitiska debatten. Speciellt viktigt är det att beakta fördelningspolitiken då besparingar och åtstramningar på olika områden är nödvändiga av statsfinansiella skäl. För att nå en mer rättvis fördelningspolitik förutsätts en stabil ekonomi med låg inflation, full sysselsättning och en väl fungerande offentlig sektor. höga inflation omfördelades stora belopp från sparare och normalinkomsttagare till låntagare och höginkomsttagare. Erfarenheterna från detta årtionde visar att ett kraftfullt bekämpande av inflationen är en bra medicin mot en orättvis fördelningspolitik. Svensk ekonomi har under en lång följd av år brottats med stora problem. Problemen har bia. tagit sig uttryck i en mycket svag utveckling av industrisektorn, både vid en historisk och en internationell jämförelse. Prisoch löneökningstakten har varit snabbare än i omvärlden och har tillsammans med strukturella förändringar lett till att svensk industri tappat marknadsandelar. Detta har medfört att bytesbalansen uppvisat ett strukturellt och varaktigt underskott trots flera devalveringar . Som en följd av obalansen i svensk ekonomi har sysselsättningsproblemen varit stora och krävt omfattande arbetsmarknadspolitiska insatser. Utvecklingen av statens finanser återspeglar den långvariga obalansen i svensk ekonomi. ökade underskotten i statens finanser dramatiskt. Statens inkomster planade ut på grund av stagnationen i svensk ekonomi som statsutgifterna ökade. Statsskulden har ökat oavbrutet , även som andel av BNP. Statsskulden motsvarade 1975 av BNP och har vuxit till närmare 1* 1986187. Den växande statsskulden har medfört att ränteutgifterna för Mot. 1986/87 staten ökat dramatiskt. Till stor del beroende på en internationell högkonjunktur har en rad förbättringar skett , men fundamentala problem återstår att lösa innan det kan sägas att svensk ekonomi tagit sig ur de allvarliga problemen. Budetunderskottet 1986/87 har blivit mindre än vad som angavs i finansplanen 1986. Utfallet beräknas i årets budgetproposition bli -40,. har det redovisade budgetsaldot sjunkit från av BNP (/83) till av BNP (/87). En stor del av minskningen av budgetunderskottet kan hänföras till att utgifternas ökningstakt har brutits. I reala termer är statsutgifterna exkl. statsskuldsräntor t. o. m. lägre enligt prognosen /87 än utfallet för /86. Statsskuldsräntorna har vuxit dramatiskt . Under innevarande budgetår beräknas ränteutgifterna till ca . /88 beräknas de till . Stagnationen i ränteutgifterna, trots att statsskulden växer, är huvudsakligen en följd av sjunkande räntenivå och lägre dollarkurs. Förbudgetåren 1986/87 och 1987/88 påverkas statsskuldsräntorna också av den s. k. engångsskatten. kommer ränteutgifterna att vara av denna storleksordning. Risken är dock stor att en fortsatt ökning av statsskulden driver upp ränteutgifterna ytterligare. Även av detta skäl är det således nödvändigt att underskottet i statsbudgeten kan minskas ytterligare. Förbättringen av budgetsaldot kan inte enbart tillskrivas utgiftssidan. Statsinkomsterna har efter en stagnation återigen vuxit. Mellan budgetåren 1982/83 och 1986/87 beräknas statsinkomsterna öka med . Det återspeglar dels en förbättring av den svenska ekonomin, dels tendenser som är allvarliga för den framtida ekonomiska utvecklingen, nämligen en ökning av det totala skattetrycket och en för snabb lönestegringstakt. Förbättringen av statsbudgeten innevarande budgetår är ett uttryck för detta. Det totala skattetrycket har ökat och även om det får positiva effekter på statsbudgeten medför det negativa konsekvenser som är mycket allvarlig . På grund av att de höga skatterna av många upplevs som pålagor leder det till skatteflykt och framväxt av en s. k. svart sektor. Denna utveckling är ett hot mot folkmoralen. En uppluckrad etisk hållning hos svenska folket i ekonomiska frågor är allvarlig inte endast för ekonomiska utveckling utan kan också få konsekvenser på många andra områden. Det är angeläget att de moraliska konsekvenserna av den ekonomiska krisen uppmärksammas i större utsträckning. Den snabba ökningen av skatteintäkterna återspeglar också en, i förhållande till omvärlden, alltför snabb löneökningstakt. har ännu inte fått ned takten i löne- och kostnadsstegringarna så att Mot. dessa är förenliga med en balanserad ekonomisk utveckling. statsfinansiella effekterna av denna utveckling är kortsiktigt positiva, eftersom stora löneökningar resulterar i snabbt växande skatteinkomster och krympande budgetunderskott. är givetvis en sådan utveckling ett hot mot statsfinanserna eftersom den ökar obalansen i ekonomin. Efter devalveringen 1982 har den svenska kostnadsutvecklingen varit betydligt snabbare än i våra viktigaste konkurrentländer. Trots en förbättring av bytesbalansen efter devalveringen nådde den nätt och jämt balans försämrades handelsbalansen med och bytesbalansens underskott uppgickt till 1986 beräknas ett överskott i bytesbalansen på . Överskottet 1986 är beroende av internationella faktorer såsom oljeprissänkningar, dollarkursens fall och sänkta internationella räntor. Dessa positiva faktorer bidrog till en förbättring av bytesbalansen med ca . Detta visar hur känslig svensk ekonomi är för internationell påverkan. Om de osäkra antagandena som finansplanen bygger på visar sig vara riktiga är utsikterna ganska positiva. Enligt beräkningarna kommer bytesbalansöverskottet att minska till . En sådan utveckling bygger på de osäkra antagandena om ett oljepris på per fat och en dollarkurs på . Ett annat osäkert antagande är den privata konsumtionens utveckling . Den privata konsumtionen ökade 1986, vilket var mer än förutsåg i sin oktoberrapport. Konsumtionsuppgången uppgick till . Fortsätter den accelererande konsumtionsuppgången även 1987 kommer importen att öka och inflationen att stiga och den svenska ekonomin att gå emot ökad obalans. Antagandet i finansplanen om oljepriset ser redan ut att vara överspelat. var oljan upp i ett pris på per fat. För varje dollar oljan stiger försämras vår bytesbalans med är. Detta indikerar hur osäkert prognosen om ett bytesbalansöverskott på är. Dollarkursens utveckling ser dock ut att utvecklas positivt för . Dollarn har krupit ned , vilket innebär en förbättrad prognos för bytesbalansen på nära jämfört med finansplanen. Exportökningen 1987 beräknas till jämfört , importökningen beräknas bli 1987 jämfört 1986. Bakom dessa siffror ligger ett antagande om pris- och löneutveckling i och i de viktigaste konkurrentländerna. Inflationen väntas stanna på i de viktigaste industriländerna och i och vara i stort sett stabil. steg timförtjänsten inom industrin snabbare i än i OECD-området. Timlönekostnaderna steg i sammantaget, för Detta skall jämföras med situationen i viktiga konkurrent- Mot. länder som där ökningen var och i hela OECD- Fi217 beräknas lönekostnaderna i stiga . Den genomsnittliga timlöneökningen i OECD-området beräknas 1987 till . Till följd av att vissa viktiga valutor har stigit i värde gentemot den svenska kronan och på grund av en god produktivitetsutveckling och 1984 har skadeverkningarna av den alltför kraftiga kostnadsstegringstakten i inte slagit igenom ordentligt. Lönerörelsen ser av allt att döma ut att bli avgörande för regeringens ambition att äntligen komma ned i en lönekostnadsökningstakt som är i paritet med omvärlden. Lönerörelsen underlättas knappast av de höjningar av arbetsgivaravgifterna som föreslås, sammanlagt fr. o. m. . höjdes dessutom ATP-avgiften och arbetsmarknadsavgiften med 0,2 resp. . Med en normal löneglidning på och en produktivitetsutveckling på samma nivå som omvärlden finns inget utrymme för löneökningar genom centrala avtal om lönekostnadsökningarna skall komma i nivå med våra konkurrentländer. Med denna bakgrund kommer lönerörelsen att bli besvärlig. Redan har också TCO- och PTK-ordförandena gått ut och hävdat att de inte har anledning att hålla igen på sina lönekrav för att sjukförsäkringsavgiften höjs på grund av att LO-medlemmarna skall få bättre sjukförmåner. Om inte kostnadsutvecklingen i nedbringas är riskerna mycket stora att på nytt hamnar i en devalveringssituation. Regeringen och arbetsmarknadens parter har således ett mycket stort ansvar för att den svenska ekonomin inte på nytt kommer in i en kostnadskris. Regeringen har redan slagit fast att någon ny devalvering inte kommer i fråga. Om kostnadsutvecklingen blir snabbare än i omvärlden återstår endast en kraftig åtstramning av ekonomin följd av en omfattande arbetslöshet. Det är viktigt att regeringen klart deklarerar att man inte kommer att acceptera en sådan utveckling. I stället bör regeringen verka för att löneutvecklingen skall ligga på en nivå som är förenlig med samhällsekonomisk balans. Vår internationella trovärdighet förutsätter att inga ytterligare växelkursjusteringar görs. Regeringen har också ett övergripande ansvar för att sysselsättningen upprätthålls på en hög nivå. Kds kan inte stödja en ekonomisk politik som innebär att en hög arbetslöshet accepteras för att den vägen få ned pris- och lönestegringstakten. En sådan politik är ifrån kristet etiska utgångspunkter oacceptabel eftersom den innebär ett stort slöseri med mänskliga och materiella resurser. Om arbetsmarknadens parter inte lever upp till sitt samhällsansvar är det en viktigare princip att sysselsättning upprätthålls än att regeringen inte ingriper i avtalsförhandlingarna. Det svenska arbetsmarknadsläget väntas förbli relativt gott ", skriver finansministern i sin finansplan. Men en försvagning kan inte uteslutas och därför måste beredskapen vara hög för att stödja arbetsmarknaden. Mot den bakgrunden är det beklagligt att budgetunderskottet tidigare inte har kunnat minskas ytterligare. Risken är därför stor att statsfinanserna blir en restriktion för nödvändiga arbetsmarknadspolitiska åtgärder . Under de högkonjunkturår som ligger bakom borde regeringen ha fört en än stramare budgetpolitik för att skapa förutsättningar för arbetsmark- Mot. nadspolitiska insatser under de lågkonjukturår som tycks ligga framför. Enligt långtidsutredning är det knappast möjligt för ett land som med en stor och växande tjänstesektor att nå en tillväxt på mer än 2-2,på . BNP-tillväxten beräknas uppgå till 1987. Det är en vissökning jämfört med och lika stor som 1985. Det är framför allt den privata konsumtionsökningen som skapar denna tillväxt. Bidraget från offentliga sektorn och, vilket är bekymmersamt, kapitalbildningen är litet. För att nå upp till den potential svensk ekonomi har är det nödvändigt att pris- och kostnadsutvecklingen kommer i nivå med utlandet. Dessutom måste sparandet öka. är vid en historisk och internationell jämförelse mycket lågt. Investeringstakten i näringslivet är också alltför låg, trots det förbättrade ekonomiska läget . Troligen påverkas investeringsbenägenheten av att den inhemska kostnadsutvecklingen ännu inte anpassats till omvärlden. Faktum är också att en stor del av industrins investeringar består av de två bilfabrikerna i och . Borträknat dessa statligt subventionerade investeringar är således investeringstakten oroande låg för att industrisektorn skall stärkas . Det är mot ovanstående bakgrund kds har tagit ställning till regeringens finansplan och budgetförslag. En kristdemokratisk strategi för ekonomisk balans Svensk ekonomi måste komma till rätta med sina strukturella balansproblem för att inte hamna i en ny devalveringssituation och därmed låta de sämst ställda få betala för bristen på en ansvarig ekonomisk politik. Men de kortsiktiga nödvändiga åtgärderna måste kombineras med åtgärder som styr utvecklingen mot ökad valfrihet och livskvalitet för den enskilde medborgaren. Nedan redovisas åtgärder som kds anser är nödvändiga för en sådan ekonomisk-politisk inriktning. Det är positivt att den privata konsumtionen ökar av reallönesäkningar. Faran finns dock att den privata konsumtionstillväxten ökar för snabbt så att den resulterar i bytesbalansproblem och stigande inflation. Enligt den strategi som slog fast i och med antagandet av proposition 1984/85:40 skulle den offentliga konsumtionstillväxten begränsas till och därmed skapa utrymme för ökad privat konsumtion. Den privata konsumtionen är i oerhört importbenägen. I stor utsträckning blir det resor, kapitalvaror och andra importerade varor som efterfrågas då köpkraften stiger. Genom förbättrade sparvillkor kan en del av en ökad privat köpkraft styras till samhällsekonomiskt nyttigare ändamål. Men även en ökad valfrihet på traditionella offentliga serviceområden såsom barnomsorg, utbildning och sjukvård skulle medföra en mindre importbenä- Mot. 1986/87 gen privat konsumtion. Uppluckring av offentliga monopol är dock angeläget främst för att öka människors valfrihet och livskvalitet. Att själv kunna välja den barnomsorgsform som passar barnen och familjen bäst är en förutsättning för att en småbarnsfamilj skall kunna uppleva tillfredsställelse med sin tillvaro. Samma förhållande gäller på skolområdet, inom sjukvården och på andra serviceområden. När det gäller barnomsorg, sjukvård och utbildning måste givetvis samhället garantera alla medborgare en god kvalitet. Samhället måste dessutom ställa höga kvalitetskrav på enskilt drivna skolor, daghem och sjukhem. Men uppfyller kooperativa, föreningsdrivna och enskilt drivna daghem, skolor, sjukhem etc. kraven skall de ha rätt att verka på samma villkor som offentligt drivna verksamheter. Inom exempelvis barnomsorgs- och sjukvårdsområdena måste praktiska och ekonomiska möjligheter skapas för föräldrar och anhöriga att med stöd av samhället själva vårda barn eller sjuk anhörig i hemmet. För att uppmuntra människor till samarbete och ge de medverkande ökad insikt i olika omsorgsverksamheter bör den kooperativa formen särskilt uppmuntras. Det är dessutom viktigt att ökad s. k. brukarmedverkan införs i exempelvis daghem drivna av kommunen. En sådan politisk inriktning kan bidra till att öka människors delaktighet i samhället och i de gemensamma verksamheterna. Mycket talar också för att en ökad konkurrens och valfrihet minskar samhällets kostnader för den offentliga servicen. En socialt ansvarsfull politik som släpper fram fler alternativ till offentlig verksamhet kan därför leda till att en högre servicestandard kan uppnås till oförminskat, och t. o. m. sänkt, skattetryck. Nackdelarna med en ytterligare skärpning av skattetrycket samt de otillfredsställda behov som finns, främst inom sjuk- och äldreomsorgen, talar för att nya finansierings- och organisationsmetoder måste prövas. Det höga budgetunderskottet har inneburit att mer pengar pumpas in i den svenska ekonomin och därmed drivs inflationen upp. Devalveringarna 1981 och 1982, den nominella löneökningstakten och förväntningarna om en hög inflation är viktiga orsaker till dagens inflationstakt. En fortsatt säkning av budgetunderskottet och löneökningar inom det samhällsekonomiska utrymmet blir därför huvudingredienserna i den fortsatta antiinflationspolitiken. Det bör påpekas att de som gör upp löneavtalen och en majoritet av medlemmarna i fackföreningsrörelsen har arbeten och drabbas inte av avtalens följdverkningar på kort sikt. Erfarenheterna visar nämligen att det i första hand är ungdomar och kvinnor, och speciellt unga kvinnor, som drabbas av arbetslösheten. Dessa grupper är inte heller i så hög grad som övriga aktiva i fackföreningsrörelsen och inte heller alltid fackligt anslutna. För att vi skall kunna växla ned till lägre nominella löneökningar krävs ett gott samarbete mellan regeringen och arbetsmarknadens parter. Detta måste kombineras med en rättvis fördelningspolitik och ekonomisk-politiska åtgärder som underlättar avtalsrörelsen och hjälper arbetsmarknadsorgani- Mot. sationerna att klara sin pedagogiska uppgift att förklara och förankra avtal. De avtal som ingicks blev för höga totalt sett. Det positiva var dock att olika former av följsamhetsklausuler avskaffades. Med tanke på lönekostnadsutvecklingen i vårt land framstår 1988 som ett mycket viktigt år. Avtalen måste då rymmas inom det samhällsekonomiska utrymmet. För att minska incitamenten för höga nominella lönekrav bör marginalskatterna sänkas ytterligare och skatteskalorna inflationsskyddas. Genom dessa skattepolitiska åtgärder minskas behovet av löneökningar. Förhoppningsvis kan kompensationstänkandet mellan olika grupper därmed också dämpas. En annan viktigt effekt är att de sociala avgifterna därmed inte ökar i lika snabb takt och därmed får inte höga lönehöjningar lika allvarliga konsekvenser. En omläggning av beskattningen från produktionsfaktorn arbete till beskattning av råvaror, energi, maskiner och kapital i företagen skulle också innebära att löneavtalen inte får lika stor effekt på arbetsgivarnas totala kostnader. Dessutom skulle en sådan omläggning förbättra arbetskraftens konkurrenssituation gentemot andra produktionsfaktorer, och prismekanismerna skulle styra företagen mot resurssnålare produktion. Kds skattepolitiska förslag diskuteras närmare i en separat skattepolitisk motion. Förslaget att höja arbetsgivaravgifterna går således stick i stäv med kds politik. Innan en ny företagsbeskattning införts, och för att stimulera hushållningen med energi, föreslår kds att den allmänna löneskatten avvecklas. I stället bör energiskatterna, främst elskatten, höjas. Kds krav på en avveckling av löntagarfonderna leder också till en sänkning av arbetsgivaravgifterna.