mot · GA02K230 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: K230 m. fl. Vissa författningsfrågor, m. m. 1 en demokrati utgår all offentlig makt från folket. Folkstyrelsens princip är oomtvistlig medan dess former kan variera från tid till tid. kännetecknas av att den offentliga sektorn vuxit och att allt fler vardagsnära beslut fattas av politiska organ. Människor har kommit att uppleva de många politiska besluten och den vidgade politiska sfären som intrång i privatlivet. Krav har rests både på ökat politiskt inflytande och delaktighet i de politiska besluten och på en begränsning av den politiska makten och den offentliga sektorn. Det demokratiska statsskickets former måste anpassas till dessa förändrade förutsättningar. Från liberalt håll anser vi det därför angeläget med en förnyelse av den parlamentariska demokratin och den lokala självstyrelsen. Fyraåriga mandatperioder och skilda valdagar har således alltid hävdat folksuveränitetens princip och krävt att folkviljan i val skall få genomslag på sammansättning. Grundlagsreformen var ett betydelsefullt steg i denna riktning genom att första kammaren avskaffades. infördes systemet med gemensam valdag för riksdags- och kommunalval. Som en följd härav kortades mandatperioderna för och de kommunala församlingarna till . Erfarenheterna av systemet med gemensam valdag för riksdags- och kommunalval bekräftar de farhågor som gav uttryck för vid införandet av den gemensamma valdagen. Mandatperioder har visat sig vara alltför korta för att möjliggöra större förändringar eller för att resultatet av sådana förändringar tydligt skall kunna avläsas. Systemet med gemensammma valdagar har också haft nackdelen att de kommunala valen har kommit i skymundan. Rikspolitiken har dominerat det politiska utbudet såväl i massmedia som hos partierna. I denna riktning har också de successivt genomförda kommunsammanslagningarna verkat. Systemet med gemensammma valdagar försvårar alltså närmandet mellan styrande och styrda, främst i kommunerna. Vår grundinställning är därför att valen till och de kommunala församlingarna bör ske vid olika tillfällen och att mandatperioden bör förlängas till i båda fallen. Personval och arbetsformer Mot. har delvis nya frågor kommit att accentueras i debatten om folkstyrelsens villkor. Hit hör bl. a. frågor kring ställning och arbetsformer, om relationerna mellan de politiska organen och förvaltningen, om organisationernas särintressen och allmänintresset. Ett problem som alla partier vunnit nya erfarenheter av är frågan om hur oppositionspartier skall kunna fungera och fullgöra sina granskande och alternativformulerande uppgifter. Detta är en fråga som inte bara är av kortsiktigt intresse för de partier som befinner sig i opposition, utan det har också stor betydelse för folkstyrelsens funktionsförmåga. Å ena sidan är det viktigt att regering och förvaltning underkastas en inträngande granskning. Å andra sidan är det angeläget att partier som efter ett val kommer i regeringsställning är väl förberedda för denna uppgift och snabbt kommer i gång med arbetet. Ett annat problem är att den enskilde riksdagsledamoten har mycket små resurser till sitt förfogande för att kunna gå på djupet och kunna fullfölja synpunkter och förslag från medborgarna. Vi återkommer till detta senare i denna motion. Ett tredje problem är att riksdagsledamöterna och parlamentet har små utredningsresurser jämfört med regering, myndigheter, organisationer och företag. Riksdagsledamöterna riskerar därmed att bli i händerna på andras utredande. Det är uppenbart att har svårt att fylla sin uppgift att vara folkets främsta företrädare (4 §), har kommit att bli maktlös. Flera förslag har presenterats i syfte att göra arbete mer uppmärksammat. Ett av dessa är talmannens tankar att det skall vara tillåtet att applådera i kammaren. Att göra arbete litet gladare är i sig en mycket angelägen uppgift men det torde inte stärka makt. I många andra länder är parlamentet ett centralt forum för aktuell politisk debatt och granskning av regeringsmakten. I förs den politiska debatten i huvudsak utanför . Att det är så beror delvis på olika tradition i valsystemet och maktfördelningen i länders styrelseskick. Det finns dock enligt vår uppfattning anledning för att ta till sig inslag från andra parlaments arbetssätt och försöka inordna dessa i vårt land. Något som återfinns i många länders valsystem men som vi saknar är möjligheten till reella personval. har arbetat för att ändra det svenska valsystemet i riktning mot ett större inslag av personval. Det svenska valsystemet ger väljarna små möjligheter att välja kandidat inom partierna. Särskilt i stora valkretsar och inom de stora partierna är detta påtagligt. Väljarna får lätt en känsla att valet vad beträffar personer är avgjort påförhand och att partiapparaten sitter inne med den verkliga makten. Det leder också till att riksdagsledamöterna riskerar att uppfatta sina uppdragsgivare som bara partimedlemmar och inte som väljare. Avståndet mellan väljare och valda blir stort. som har avslutat sitt arbete har i sitt Mot. 1986/87 slutbetänkande presenterat förslag som syftar till att öka inslaget av per- K230 sonval. Kommitténs förslag innebär att väljaren genom en siffermarkering i en särskild ruta på valsedeln får ange om någon annan kandidat än listans första namn skall placeras överst på valsedeln. Väljaren får markera vilken kandidat som helst på valsedeln utan hänsyn till vilka kandidater partiet anmält till skydd för sin partibeteckning. förslag ändrar enligt vår uppfattning inte i någon avgörande grad den ordning som gäller den enskilde väljarens möjligheter att göra personval. Vi anser att regeringen i sin beredning av folkstyrelsekommitténs förslag bör ta fram en metod som innehåller ett betydligt större inslag av personval i valsystemet. I riksdag åtgår betydande resurser att bereda och fatta beslut i detaljer om statens budget. Oppositionspartierna har ambitionen att presentera heltäckande alternativa budgetar och enskilda riksdagsledamöter tvingas gräva ner sig i underlaget till de mängder av enskilda anslag som förekommer. Illusionen av att hela har ett avgörande inflytande på budgeten hålls levande. har också till uppgift att vara kontrollmakt för regering och förvaltning. Denna uppgift utgör dock ett marginellt inslag i arbete. Den borde kunna utvidgas väsentligt på bekostnad av det omfattande detaljreglerandet av budgeten. Möjligheterna att fullgöra kontrollmakt måste enligt vår uppfattning förbättras. Vi har i en särskild motion till detta föreslagit skilda åtgärder i detta syfte. förutsättningar att vara ett reellt maktcentrum och dessutom kunna fullgöra sina granskande uppgifter är till inte ringa del avhängigt de resurser som ställs till och de enskilda riksdagsledamöternas förfogande. är förhållandet sådant att riksdagsledamöterna har mycket litet att sätta emot de enorma resurser som andra maktcentra, såväl regeringen som organisationer, myndigheter och företag har byggt upp under . Dessa frågor studeras av maktutredningen. Vi har i en särskild motion till detta angående korporativism mer utförligt tagit upp aspekter på förhållandet mellan folkvalda och dessa tidigare nämnda maktcentra. Det som enligt uppfattning måste övervägas är att kraftigt förstärka de enskilda riksdagsmännens kontors- och utredningsresurser. Vissa sådana förbättringar har visserligen skett. får partikanslierna i bidrag med 1/6 sekreterare per riksdagsledamot mot 1/9 , dock inte tillnärmelsevis i den storleksordning som är befogad för att ge ledamöterna rimliga möjligheter att verka effektivt. Utgångspunkten bör vara att samtliga riksdagsledamöter som så önskar skall få egna ordbehandlare före . måste var och en få möjlighet att utnyttja de databaser som planerar att utnyttja. Redan nu bör dessutom ett principbeslut fattas om att vaije riksdagsledamot som så önskar skall få en egen assistent, antingen som sekreterare med kontorsuppgifter eller som politisk sekreterare. stent skall vara anställd av men resp. ledamot skall själv ha rätt Mot. 1986/87 att välja sitt biträde. En sådan ökning av antalet personer som arbetar i kommer att kräva att får förfoga över mer kansliutrymmen. Sådana bör kunna beredas i nuvarande invid ledamotshuset. I samband med att principbeslutet om det utökade assistentservicen till riksdagsledamöterna fattas bör regeringen vidta åtgärder för att utrymma nuvarande lokaler. Sedan nu erfarenhet har vunnits av hur de restaurerade riksdagsbyggnaderna fungerar bör en summerande utvärdering ske. I samband med vårt förslag att nuvarande lokaler införlivas med riksdagsbyggnaderna anser vi att en omflyttning inom befintliga byggnader bör övervägas. Vi anser sålunda att det vore naturligt om i första hand partiordförandena och deras kanslier vore placerade i den centrala byggnaden dvs. bör ge sin förvaltningsstyrelse i uppdrag att planera för en sådan förändring. Med anledning av det anförda hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående fyraåriga mandatperioder och skilda valdagar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om möjligheter till personval till , 3. att beslutar att varje riksdagsledamot som så önskar skall vara utrustad med datorstöd före , 4. att beslutar att varje riksdagsledamot som så önskar får kostnadsersättning maximalt motsvarande kostnaderna för att kunna anställa sekreterar/handläggarhjälp i enlighet med vad vi i motionen anfört, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående utrymning av , 6. att beslutar att ge förvaltningsstyrelsen i uppdrag att planera för en omdisposition och utvidgning av i enlighet med vad vi i motionen anfört. () ()