mot · GA02So461 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: So461 () Översyn av abortlagen Hosten 1986 beslutade att tidsgränser för sena aborter bör omprövas. Det är bra att abortlagen omprövas på den här punkten. Ännu bättre hade det varit om beslutat om en förutsättningslös översyn av hela abortlagen. Medicinsk forskning och behandling har utvecklats oerhört snabbt . Vi har därmed ställts inför problem som ej förutsågs, när nuvarande abortlag togs. Fosterdiagnostik, provrörsbefruktning och forskning på är några områden, som gjort det mer nödvändigt än någonsin att klart definiera var gränsen går för livets början. Från vilken tidpunkt har ett liv i vardande samma rätt till skydd som ett redan fött barn? Vad innebär begreppet människovärde? Hur skall avvägningen göras i situationer när man, hur man än handlar, kränker någons människovärde? De flesta i vårt land torde hålla med om att alla människor har ett egenvärde, att varje individ är unik och att alla har samma värde. Det innebär att människovärdet inte går att gradera utan är 100-procentigt hos alla människor. I yttrandet över betänkandet Genetisk integritet från , frikyrkoråd, De kristna samfundens råd, kristna ungdomsråd och Katolska biskopsämbetet finns följande avsnitt, som är väl värt att citera: Grundprincipen att varje människa får och måste göra anspråk på människovärde leder till följdnormen att varje människa först och främst har en oförytterlig rätt till liv. Det ovillkorliga anspråket på människovärde innebär dock inte en ovillkorlig rätt till liv (så att en människas liv under inga tänkbara omständigheter skulle behöva offras). Men när det livsvärde som ett enskilt liv måste ge vika för eller offras för är så högt, att man i en etisk värdeavvägning är motiverad och beredd att betala det höga priset av ett människoliv, måste man också vara på det klara med att man kränker (inte bara försvagar) människovärdet. Att inkräkta på en människas liv innebär alltid att man kränker hennes människovärde. Den ovillkorliga människovärdesprincipen måste alltid brytas mot det villkorliga livsvärdet. Av vårt resonemang framgår att människovärdesprincipen är ett ovillkorligt och oumbärligt instrument för all etisk reflexion. När detta är sagt, är dock därmed inte avgjort vad som skall göras, när en målkonflikt eller en värdekollision inträffar. Det är då fortfarande möjligt att ett liv måste ge vika för ett annat. Man måste göra en värdeavvägning, där proportionalitetsprincipen måste fälla utslaget, dvs. vilket pris (blastemet t. ex.) som skall betalas av det värde (t. ex. säkrare fosterutveckling) som skall främjas. Man kan också säga att människovärdet är en nödvändig men inte tillräcklig förutsättning för moraliska avgöranden. Så är det i vår begränsade, konfliktfyllda och sårbara tillvaro. Genetisk fosterdiagnostik genom DNA-analys redan från åttonde till tionde graviditetsveckan öppnar möjligheter att välja vilket barn man vill ha på ett tidigare oanat sätt. Felaktigt använd kan fosterdiagnostiken bli ett instrument för sortering och urval, för kvalitetskontroll och människoförädling. Även om diagnostiken kommer att inriktad på enbart mycket svåra sjukdomar eller rubbningar som kan åtgärdas hos fostret framkommer bifynd utöver dem analysen avser -1, ex. fostrets kön, smärre missbildningar och andra genetiska sjukdomar. Vilken effekt får det på vår syn på människovärdet om enbart felfria, kvalitetskontrollerade barn får rätt att födas? Bör enskilda föräldrar eller samhället stå för urvalet? Ansvaret kan bli orimligt tungt om kvinnan ensam skall stå för besluten. Minst lika orimlig och hotfull blir situationen om samhället skall stå för detaljerade anvisningar som anger acceptabla skäl till abort. uttrycker den oro som många bär på i följande citat ur : Ett samhälle som bygger på selektion av fostren efter friskhets- eller lycklighetsprinciper riskerar att förr eller senare bli ett samhälle, där man också selekterar de redan födda människorna efter samma principer. Den rangordningsprincip som gäller fostren kommer också att gälla de redan födda. Ett samhälle med en abortpraxis där man systematiskt selekterar bort de sjuka och svaga kommer att få en förändrad syn på de individer som slipper igenom fosterkontrollen trots medfödda svagheter. Deras liv blir ett misstag och bör man inte rätta till gjorda misstag? I aborteras 30 000 för att föräldrarna inte önskar eller kan ta emot ett barn. Det är ett oroande stort antal, och ansträngningarna att minska antalet aborter måste därför skärpas. Ännu värre blir det ur etisk synpunkt om aborter görs för att samhället inte accepterar att individer med vissa handikapp eller egenskaper finns. Faror som man analyserat och lärt sig känna igen kan undvikas. Vi skall därför se positivt på att oron finns. Den här forskningen kan också användas i livets tjänst. Det skall vi känna tacksamhet över och uppmuntra. Det gäller inte i första hand att förbjuda kunskap utan att använda kunskap på rätt sätt. När det gäller fosterdiagnostik bör kunskapen inriktas på att behandla och bota sjukdomar och inte på att sortera bort vissa människor. Att bestämma själv innebär inte bara frihet utan också ansvar. När kvinnan ensam måste fatta beslut om det väntade barnets liv eller död kan ansvaret bli övermäktigt. ställs kvinnan inför det valet utan att hon bett om det. Det kan exempelvis bli följden vid undersökning med ultraljud, som görs efter 12 och 16 veckors graviditet. Avsikten är att se hur fostret vuxit och att bedöma om graviditetens längd beräknats rätt. Som bifynd kan skador på fostret upptäckas och en dittills helt aningslös kvinna ställs då inför frågan om abort. För några decennier sedan var mannen så gott som osynlig, när hans barn skulle födas. är det en självklarhet att han finns med. När graviditeten inte är önskad och avbryts finns mannen fortfarande mycket sällan med. I skriften Fosterdiagnostik - redovisar 1986:16 - anges: Både provtagningen och aborten berör kvinnans kropp. Därför måste det vara hon som i sista hand avgör om undersökningen eller aborten ska genomföras. Men barnet är inte enbart hennes. Mannen bör så långt som möjligt vara delaktig i besluten, annars är det risk att han ställs utanför avgöranden som är av stor betydelse för hans och kvinnans fortsatta gemenskap. Därför bör mannen få information på samma sätt som kvinnan så att de har möjlighet att reagera och ta ställning tillsammans. Mannens rätt till delaktighet och kvinnans behov av stöd från barnets får behöver belysas vid en omprövning av abortlagen. De av oss som var negativa till införandet av nuvarande abortlag måste ärligt medge att utvecklingen i många stycken blivit en annan än vi förutsåg. Totala antalet aborter har inte ökat. Abortlagens intentioner att få ingreppet tidigare under graviditeten har uppnåtts. av ingreppen görs . De fruktansvärda illegala aborterna har blivit ett minne blott. Begreppet råkat i olycka har försvunnit, och även de ensamstående visar med glädje och stolthet upp sina barn. Det är positiva effekter, som inte får äventyras genom förhastade eller dåligt förberedda lagändringar. Den allvarligaste invändningen mot lagen var av ideologisk art. Det gällde synen på fostret som en del av kvinnans kropp i stället för en självständig individ med människovärde. Mycket tyder på att den syn på fostret som kom till uttryck abortlag håller på att överges att döma både av den allmänna debatten och ordvalet i offentliga utredningar. I talas t.ex. om behovet av skydd för ofödda barn. Utredningen integritet föreslår att forskning och försök på levande skall jämställas med forskning och försök på levande barn. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär en förutsättningslös översyn av abortlag. Ett demokratiskt samhälle måste bygga på en etisk värdegemenskap. En sådan kan inga lagar tvinga fram. Det är därför viktigt att beslutsfattare och allmänhet vågar och får tillfälle att söka svar på livets svåra frågor i en öppen och saklig debatt. Mycket har hänt sedan 1974 års abortlag togs. Det är nödvändigt att på allvar diskutera abortlagens innebörd i den situation vi nu befinner oss i.