mot · GA02sf273 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Sf273 m. fl. (vpk) Behandlingen av arbetsskadeärenden De nu föreslagna åtgärderna för att möta den kraftiga ärendeanhopningen inom arbetsskadeförsäkringen är otillräckliga och köerna av människor som anmält arbetsskador kommer att öka hos försäkringskassorna. Minskade anslag kommer också att innebära nedläggning av lokalkontor och leda till sämre service för människor som drabbas av arbetsskada. har världens förmodligen bästa lag när det gäller arbetsskadeförsäkring. I teorin ger den skydd och hjälp åt alla som drabbas av skada eller sjukdom i sitt arbete. Men verkligheten ser annorlunda ut. Den som drabbas av skada eller sjukdom godkänns inte som arbetsskadad. Till detta kommer att lagen tillämpas så olika från landsdel till landsdel, från försäkringskassa till försäkringskassa. Det som på ett ställe klassas som arbetsskada anses på ett annat inte ha något med yrkesverksamheten att göra. Följden har blivit besvikelse och bitterhet men också viss uppgivenhet bland dem som den nya lagen skulle värna om. Arbetsskadeförsäkringen trädde i kraft och innebar väsentliga förbättringar och utvidgningar i förhållande till den tidigare yrkesskadeförsäkringslagen . Det verkliga utfallet av lagen kan man inte överblicka trots att den gällt . Anledningen är den stora ärendebelastningen inom försäkringskassorna och överklagningsinstanserna. Många beslut måste avvakta prejudicerande utslag i de regionala försäkringsrätterna och försäkringsöverdomstolen, som är högsta instans i ärenden om socialförsäkringar. Dessa svårigheter kunde man ha förusett vid lagens antagande. Förseningarna innebär för många som fått en arbetsskada eller för svårt sjuka arbetare att de inte får ut ersättning under sin livstid. Oklarhet i ersättningsfrågor försenar även rehabiliterande åtgärder bland skadade. Men det finns en annan diskussion om de här tragedierna som är väl så viktig att föra. De flesta arbetare och tjänstemän som drabbas av arbetsskada möter inte alls den förståelse och uppställning från samhällets sida som borde vara självklar. I stället möts de av en mur av tjänstemän och läkare som förnekar att det kan vara arbete som slitit ut dem. De drabbade har inte bara sina tunga och monotona jobb och sin malande värk att kämpa mot utan också det samhälle som skall vara garantin för allas vår sociala trygghet och välfärd. , arbetarskyddsstyrelsen, och alla de andra myndigheterna som skall stå i medborgarnas tjänst, garantera oss våra rättigheter och svara för att vi får ett så människovärdigt och bra liv som möjligt, upplevs av de arbetsskadade ofta som det största hindret för en Mot. befrielse från ytterligare skador. Som om inte lidandet vore nog. ren skall inte behöva leva i ovisshet och inte heller vara utlämnade till experter som godtyckligt bedömer deras lidande. Om regeringen och myndigheterna såg de arbetandes hälsa och rättigheter som en förstahandsfråga, hade de uppkomna förseningarna aldrig fått uppstå. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att skyndsamt behandla arbetsskadeanmälningarna så att beslut normalt kan fattas från anmälningsdagen, 2. att uttalar att de som drabbas av yrkesskada eller sjukdom ej får utsättas för förnedrande bemötande av myndighetsperson, 3. att hos regeringen begär åtgärder så att lokalkontorsnät kan bibehållas för en god och likvärdig service. nga (vpk) (vpk)