mot · GA02N143 · 1987-03-11 00:00:00 — Motion till 1986/87 :N143 m. fl. Näringspolitik inför 1990-talet (prop. 1986/87:74) I sin forskningspolitiska proposition uttalar regeringen att den humanistiska och samhällsvetenskapliga forskningen i länge har varit eftersatt. berömmer sig regeringen av att betydande resurser satsas på sådan forskning. Vi delar uppfattningen att en sådan satsning behövs efter att ha tagit del av den näringspolitiska propositionen. Den brist på källkritik, den falska verklighetsbeskrivning och den självgodhet som präglar den näringspolitiska propositionen saknar motstycke. Propositionen kan bara karakteriseras som en politisk pamflett - fast tjockare - utan substans och innehåll. Bristen på konkreta, framåtsyftande förslag har industriministern och regeringen försökt dölja i ett omfattande ordsvall och med en historieskrivning som försöker ge sken av att all utveckling börjar efter regeringsskiftet . Den bild som regeringen försöker ge i propositionen kan sammanfattas med att och kördes svensk industri i botten. försöker man dölja t. ex. att en stor del av näringslivets vinster kommer från finansiella placeringar i stället för från produktiva investeringar. Devalveringen 1982 var dessutom en ren konkurrensdevalvering. De uttalanden som föredraganden gör på nästan varje sida om sin egen och socialdemokratins förträfflighet motsägs dock i propositionen genom redovisade diagram och fakta. Ett av de mest belysande exemplen är diagrammet över industrins marknadsandelar 1970-1986, där det klart framgår att de största förlusterna kom 1974-1976 som en följd av den politik den dåvarande socialdemokratiska regeringen förde. Det framgår också klart hur den tillträdande socialdemokratiska regeringen kunde dra fördelar av den offensiva näringspolitik den föregående mittenregeringen fört. Kurvorna visar även hur industrin nu på nytt är på väg att förlora marknadsandelar. Andra diagram över räntabilitet och lönsamhet visar också hur ett trendbrott sker 1984 som en följd av den socialdemokratiska politiken. De positiva delar som finns i propositionen är också de som anknyter till den offensiva näringspolitik som regeringarna förde. Föredragandens uttalande om en mindre rigid syn på planeringsinstrumentet och mer positiva syn på generella stimulanser är sådana exempel. Den omfattande omstruktureringen av basnäringarna ledde vidare till en förstärkt internationell konkurrenskraft. Nyföretagandet ökade som följd av satsningen på småföretagsamheten etc. 1 * 1986187. Den medvetet falska historieskrivning som redovisas i propositionen motiverar emellertid en kort redovisning av de åtgärder som vidtogs för att utveckla näringslivet. Redovisningen kompletteras med socialdemokratins inställning till projekt som man nu beskriver som egna lysande initiativ. Påfrestningarna på svensk industri var mycket stora genom framför allt oljeprisutvecklingen med bl. a. stagnerande världshandel och vikande konjunktur som följd. Den koncentrationsinriktade socialdemokratiska regeringspolitiken kunde inte hantera dessa problem. De förvärrades med en alltmer otidsenlig näringsstruktur som följd. Vid regeringsskiftet fanns ett stort uppdämt behov av strukturinsatser. Många storföretag aviserade plötsligt stora och för berörda människor och bygder brutala nedläggningar. Det arbete som inleddes i och med regeringsskiftet gav den svenska industrin en mer modern struktur och en bättre konkurrenskraft gentemot omvärlden. Detta arbete har socialdemokraterna dragit en oförtjänt nytta av efter valet . Socialdemokraterna ställde sig nästan helt vid sidan av den nödvändiga omstruktureringen av svenskt näringsliv. De vägrade att medverka vid praktiskt taget alla kontroversiella näringspolitiska beslut. I stället valde de oftast att begära uppskov med nödvändiga beslut för att i stället utarbeta särskilda program bransch för bransch. De valde tidsödande utredningar i stället för handling. Under oppositionsåren var socialdemokraterna motståndare bl. a. till: - den offensiva elektroniksatsning som representerar (KrU 1981/82:27) - den offensiva teknikupphandling som representerar (FöU 1981/82:18) - en nödvändig omstrukturering av varvsnäringen och därmed ge nya möjligheter till industri som skapats ur de gamla varven (NU 1980/81:63) - en nödvändig omstrukturering av skogsindustrin (NU 1980/81:54) - att skapa en nygrund för stålindustrins utveckling i (NU 1980/81:44 och 51, NU 1981/82:13) - att skapa realistiska framtidsförutsättningar för tekoindustrin (NU 1980/ 81:47) Regeringsskiftet 1976 innebar att socialdemokraternas koncentrationsinriktade näringspolitik ersattes med ett nytt synsätt. a. småföretagens utveckling spelade en central roll. Den centerledda regeringen lade 1977 fram det första samlade utvecklingsprogrammet för den mindre företagsamheten. De regionala utvecklingsfonderna inrättades. Insatserna påbörjades mot krångel, onödiga uppgiftskrav och byråkrati. Kapitalbeskattningen lindrades genom lägre skatt på arbetande kapital i företag. Denna aktiva småföretagspolitik förstärktes bl. a. genom ökade insatser till teknisk forskning och utveckling. Småföretagen fick bättre konsoliderings Orättvisorna i socialförsäkringssystemet började att rättas till. a. fick egna företagare rätt till delpension. Rätten till provanställningar infördes. 1982 antog på regeringens förslag ett nytt s. k. småföretagspaket. Utvecklingsfonderna fick möjligheter att skjuta till utvecklingskapital. En särskild börslista för småföretag inrättades. Åtgärder vidtogs i syfte att initiera lokala investmentbolag etc. I den industripolitiska propositionen fick den decentralistiska näringspolitiken ett samlat uttryck (1980/81:130). De ekonomiska resurserna till forskning och utveckling ökades kraftigt. blev ett av de mest forskningsintensiva länderna i världen. Sammantaget innebar den nya inriktningen av näringspolitiken att klimatet för att driva företag förbättrades. Allt fler satsade på att starta egna företag. Det är grundläggande för möjligheterna att få till stånd en långsiktigt positiv utveckling av den svenska ekonomin att viljan till initiativ och ansvar från de enskilda människorna uppmuntras. Regeringsskiftet 1982 innebar en återgång till den mer koncentrationsinriktade näringspolitik som socialdemokraterna tidigare stod för. Den socialdemokratiska politiken har också inneburit en strävan att omdana det nuvarande ekonomiska systemet i socialistisk riktning. Löntagarfondsbeslutet är ett exempel på denna politik. Detta beslut visar socialdemokraternas okänslighet för företagandets villkor. a. med anledning av proposition 1983/84:135 om industriell tillväxt och förnyelse en motion, där den socialdemokratiska regeringens vilja att detaljstyra och reglera kritiserades. I motionen underströks att industripolitiken måste ha en framtidsinriktad och offensiv prägel. Småföretagsamheten måste ha en central roll. Propositionen föreslog bl. a. att en särskild småföretagsfond skulle inrättas. I centermotionen konstaterades att denna fond var ett försök att skaffa alibi från regeringen inför småföretagen för införandet av löntagarfonderna. Fonden är en del av löntagarfondssystemet och bör därför upphöra. Vi återkommer till denna fråga nedan. Från sida har också efter regeringsskiftet vid ett flertal tillfällen i skilda motioner lagts förslag om bl. a. ökad satsning på teknisk utbildning och forskning, förbättrade kommunikationer, satsning på framtidsinriktade branscher som t. ex. data-elektronik, förnyelse av VA-nätet, förstärkt regionalpolitisk! stöd m. m., vilka kraftigt förbättrar förutsättningarna för företagandet. har även föreslagit en mängd åtgärder för att förbättra kapitalbildningen och arbetsvillkoren förföretagen. a. har föreslagits följande åtgärder: - utredning om sänkt arbetsgivaravgift för egenföretagare och för 15 anställda i varje företag - utredning om slopad beskattning för i företag arbetande kapital - fribelopp för löneavgiften - enklare administrativa regler vid nyföretagande - förenklingar i företagens samhällskontakter genom införande av en lokal 5 samhällsmyndighet - inrättande av privata investeringskonton Mot. - höjning och indexreglering av sparavdraget N143 - att jobben i jord- och skogsbruk bevaras och utvecklas som en nationell resurs för trygg försörjning och förbättrad miljö - de inhemska produktionsresurserna utnyttjas bättre bl. a. vad gäller bränsle och drivmedel - att resurserna för att skapa regional balans kraftigt förstärks - att stödet till glesbygden förstärks - ungdomens introduktion på hela den ordinarie arbetsmarknaden underlättas genom att ett samlat grepp tas för alla ungdomar i åldern Detta är exempel på förslag som lagt. föreslagit omfattande förstärkningar av stödet till småföretagen via STU, utvecklingsfonderna, länsstyrelserna m. m. Förslaget skulle på ett avgörande sätt ha förbättrat företagandets villkor och därmed för sysselsättningsutvecklingen i hela landet om de fått genomföras. Näringspolitiken inför 1990-talet - syn Grundläggande för möjligheterna att föra en offensiv näringspolitik är utformningen av det ekonomiska systemet. står för en politik fri från såväl socialism som renodlad kapitalism. Enligt uppfattning måste grunden för det ekonomiska systemet vara en marknadsekonomi byggd på socialt och miljömässigt ansvarstagande hos individer, grupper och samhälle. Den ekonomiska politiken måste utgå från en tro på den enskilda människans initiativförmåga, kreativitet, förmåga och vilja att ta ansvar och fatta självständiga beslut samt vilja till solidaritet och ansvarstagande för varandra. Denna syn innebär att aldrig kan acceptera förslag som syftar till att omforma vårt nuvarande ekonomiska system i socialistisk och kollektivistisk riktning. Löntagarfonderna måste därför avskaffas. En huvuduppgift för den ekonomiska politiken måste vara att främja en utveckling mot bättre balans såväl mellan som inom skilda regioner. För att nå regional balans måste statsmakterna vid beslut inom alla samhällssektorer ta hänsyn till vad denna målsättning kräver. Samhällets insatser måste samordnas på ett sådant sätt att en positiv regional utveckling främjas. Den nuvarande sektoriseringen i samhällets maktutövning måste brytas. Det är med denna utgångspunkt nödvändigt med en helhetssyn på bl. a. miljö- och energipolitiken, näringspolitiken, sysselsättningspolitiken, trafikpolitiken, bostadspolitiken, skattepolitiken och regionalpolitiken. En bättre regional balans innebär att landets samlade produktionsresurser kan utnyttjas på ett bättre sätt. De grundläggande balansproblemen i samhällsekonomin kan endast lösas genom att produktionsförutsättningar i form av mänskligt kunnande, samhällsinvesteringar och råvarutillgångar tas till vara över hela landet. En social marknadsekonomi lägger den bästa grunden för individernas frihet och välfärd och därmed för samhällsutvecklingen i sin helhet. Privata, kooperativa och statliga företag skall kunna verka på likvärdiga villkor. Det är särskilt viktigt att skapa gynnsamma villkor för nyföretagande och 6 utveckling i de små företagen. Näringslivets utveckling skall främjas genom Mot. stöd till forskning, utbildning, teknisk utveckling och aktiv marknadsföring. Staten skall driva en politik som möjliggör avtal på en lönenivå som stärker konkurrenskraft och hindrar arbetslöshet och inflation. Arbetsmarknadens parter har sedan ett stort ansvar att sluta avtal som ligger inom ramen för samhällsekonomins förutsättningar. Samhället har emellertid alltid en skyldighet att göra insatser så att enskilda människor inte drabbas av arbetslöshet. Den konkreta inriktningen av de närings- och sysselsättningspolitiska insatserna måste därför ta sikte på att såväl underlätta nyföretagande som möjlighet för befintliga företag att ge fasta arbeten. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är dock ett nödvändigt komplement för att motverka uppkommen arbetslöshet, vilket kan ske genom arbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbeten, lärlingsutbildning etc. Enligt uppfattning bör således en större del av de sysselsättningspolitiska åtgärderna utgöras av offensiva insatser i industri och småföretagsamhet. Småföretagsamheten har en strategisk betydelse i en offensiv och framtidsinriktad industri- och sysselsättningspolitik och har såväl en avgörande betydelse för att skapa arbete som för utvecklingen av industri och service. Ca 1 miljon anställda finns i företag med mindre än 200 anställda. 50000 arbetar i företag med mindre än 10 anställda. Dessa företag har, tillsammans med egenföretagarna, en särskild betydelse när det gäller möjligheterna att vända den nuvarande koncentrationsutvecklingen i samhället och skapa en bättre balans såväl mellan som inom olika regioner av landet. Möjligheter att uppnå en sådan utveckling förutsätter dock bl. a. att den nuvarande utvecklingen mot alltmer komplicerade och anonyma ägarförhållanden inom näringslivet bryts. Sammanfattningsvis innebär detta att näringspolitikens uppgift inför 1990talet i första hand måste vara att främja teknisk förnyelse, nyföretagande och företagsutveckling. Det är de förutsättningsskapande åtgärderna i syfte att skapa ett bra näringspolitiskt klimat som ger möjligheter att långsiktigt klara sysselsättningen. Det krävs en offensiv näringspolitik med satsningar på småföretagsamhet och kraftfulla insatser för teknisk forskning och utveckling. Det krävs också insatser för att söka bevara utvecklingsbara delar i krisföretag och krisbranscher. Det finns ett nära samband mellan ekonomisk utveckling och ekologisk balans. Det förutsätter en stark medvetenhet från såväl samhälle som enskilda om de långsiktiga konsekvenserna för samhällsutvecklingen vid såväl investeringsbeslut som beslut om produktionens inriktning och utformning. Det krävs framför allt att de näringspolitiska insatserna anpassas till de gränser som nödvändigheten av en god miljö kräver. En näringspolitik som inte tar hänsyn till de krav miljön ställer leder ofelbart till miljöskador som inte går att reparera och därmed stora ekonomiska förluster. Med denna bakgrund är det enligt vår mening nödvändigt att de näringspolitiska målen kompletteras med kraven att näringspolitiken skall främja regional utveckling och en god miljö. Detta bör ges regeringen till känna. Vår allmänna syn på den ekonomiska politiken och dess samband med de näringspolitiska insatserna har redovisats ovan. I den föreliggande propositionen finns inga konkreta förslag utan endast en hänvisning till pågående eller kommande utredningar. Enligt vår mening är olika typer av åtgärder på det ekonomiska området nödvändiga för att en positiv utveckling av näringslivet skall kunna åstadkommas. Den strukturomvandling som pågår i större delen av från industriproduktion mot tjänsteproduktion kräver stimulans för innovationer, nytänkande och enskilda initiativ. Detta för att snabbt och effektivt få en ersättningsproduktion. Strukturomvandling kan enklast ske genom förmånliga villkor för startandet och drivandet av småföretag då de har en central uppgift i den tekniska utvecklingen och har stor betydelse för skapandet av nya arbetstillfällen. Småföretagssatsningar måste också vara en del av lösningen för de regioner som behöver förnya sin industristruktur. Skattepolitikens utformning är av stor betydelse för småföretagens utveckling och överlevnad. I det lilla företaget där ägaren själv är verksam spelar skatteuttaget en förhållandevis större roll än i ett stort företag som oftast har passiva ägare. Det är småföretagarens livssituation som påverkas av skatteuttaget. Därför är det viktigt att skattepolitiken får en mer småföretagsvänlig utformning. Borttagandet av förmögenhetsskatten på arbetande kapital anser att i företagen arbetande kapital inte skall beskattas. Den rådande situationen motverkar småföretagens konsolidering och försvårar uppbyggandet av en tillfredsställande likviditet genom den samlade effekt som uppstår när skatten skall erläggas med beskattad inkomst ur företaget. Det kan också konstateras att de större företagen inte belastas av förmögenhetsskatt. Sparandet i produktiva investeringar måste öka. Det totala sparandet i samhället har kraftigt minskat . Mot denna bakgrund framstår det som direkt felaktigt att ta ut förmögenhetsskatt på kapital som arbetar i produktiva verksamheter medan improduktiva föremål som konst, diamanter, frimärken m. m. helt undgår beskattning. Sänkta arbetsgivaravgifter för småföretag För att skapa fler jobb är det viktigt att sänka skatten på arbete. För småföretag och egenföretagare är arbetsgivaravgifterna en tung börda som förhindrar möjligheterna till utveckling och fler jobb. I vissa avseenden är avgiftsuttaget orättvist. Den höga sjukfrånvaron på många större arbetsplatser är alltfort ett stort problem och medför att anställda i och ägare till många småföretag med väsentligt lägre sjukfrånvaro tvingas subventionera de större företagen. Därför bör sjukförsäkringsavgiften för anställda i småföretag och bland Mot. Vi har i annat sammanhang lagt konkreta förslag i N143 kan inte utnyttjas av den som är egenföretagare. För att skapa rättvisa bör ett avgiftsfritt grundbelopp införas för löneavgiften. Med vår inriktning av skattepolitiken i övrigt skulle rättvisa erhållas om inkomster . befrias från den 2-procentiga löneavgiften. Även det faktum att en del av underlaget för egenavgifterna utgörs av ersättning för i företaget satsat kapital talar för att ett fribelopp införs. Det överskott som uppstår i en enskild firma eller ett handelsbolag består ju inte bara av arbetsinkomster utan kan till en del betraktas som kapitalinkomster, vilka borde vara befriade från avgifter. ATP-avgiften vid låga inkomster ATP-avgift tas numera ut på hela lönesumman. Däremot ges ingen pensionspoäng för inkomster under ett basbelopp. För många småföretagare innebär detta att de tvingas betala ATP-avgift utan att få någon motsvarande pensionsförmån. Enligt vår mening är detta förhållande inte tillfredsställande. I den översyn av skattesystemet som skall vidtas måste fria yrkesutövares och egenföretagares avgiftsbördor speciellt beaktas. Det nuvarande avgiftsuttaget är orimligt stort. För att göra detta möjligt att genom enskilt sparande få kapital till företagande förordar en möjlighet till skattefritt sparande i s. k. privata investeringskonton. Vi utvecklar tankegångarna kring detta i en särskild motion. Minskad byråkrati för småföretagen Småföretagandet är ofta belastat med stora byråkratiska krav från samhället. En översyn syftande till en begränsning och koncentration av uppgiftslämnandet till myndigheter bör ske. Fribeloppet för den s. k. vinstdelningsskatten har tidigare höjts från 0,5 milj. kr. till 1 milj. kr. Vi anser att vinstdelningsskatten skall avskaffas. Dagens system för företagsbeskattningen är komplicerat och svåröverskådligt. Det kräver specialkunskaper i ekonomi och juridik, vilket missgynnar 9 småföretagen eftersom de oftast inte har tillgång till sådan kompetens inom företaget. De många reglerna kan ge upphov till ineffektiva beslut i företagen. Dagens skattesystem leder även till stora skillnader i skattebelastning mellan företag i olika branscher, i skilda tillväxtskeden och med varierande storlek. Skattesystemet skapar också skillnader mellan företag med olika lönsamhetsnivåer, skilda ägarkategorier och varierande skuldsättning. Detta är ofta till nackdel för småföretagare. Insatser på skatteområdet är också en nödvändig del för att skapa tillräckligt med riskkapital. En fungerande infrastruktur är en grundläggande förutsättning för ett utvecklat och decentraliserat näringsliv. Från sida har vi i annat sammanhang lagt ett flertal förslag för att förbättra infrastrukturen, bl. a. i syfte att bryta den kraftiga koncentrationsutveckling som ägt rum efter socialdemokraternas makttillträde 1982. Föredraganden har i den föreliggande propositionen kommenterat denna utveckling endast med att den inger oro. Några konkreta insatser för att vända utvecklingen vidtas inte. I vår motion angående regionalpolitiken konstaterade vi att det nu krävdes en medveten politisk vilja och en sektorsövergripande, konsekvent och långsiktig politik för att målet regional balans skall kunna uppfyllas. I denna motion underströk vi bl. a. de mindre företagens utveckling och nyföretagandets betydelse för möjligheterna att skapa en mer balanserad närings- och bebyggelsestruktur. Vi föreslog vidare bl. a. satsningar på de regionala högskolorna, utbyggnad av kommunikationsväsendet och en spridning av avancerad teknik över landet. Vi betonade även kreditmarknadens regionalpolitiska ansvar och de möjligheter förnyelsen och omställningen av energisystemet ger vid kärnkraftens avveckling m. m. Från industrins sida hävdas att en tidigarelagd avveckling av kärnkraften skulle medföra minst en fördubbling av elpriserna och därmed leda till omfattande företagsnedläggningar, vilka skulle drabba framför allt redan utsatta orter och regioner med en ökande arbetslöshet som följd. Dessa påståenden är en förtäckt kritik av krav att avvecklingen av kärnkraften skall påskyndas. Denna kritik bygger helt på förutsättningen att en snabbare avveckling leder till kraftigt ökade kostnader för elströmmen. Det är enligt vår mening förvånande att industrin inte bättre analyserar de skilda konsekvenser olika typer av energiförsörjningssystem får för den framtida utvecklingen av elproduktionskostnaderna. Elprisets utveckling kommer att bestämmas av kostnaderna för och omfattningen av ny elproduktion. Kort kan förutsättningarna för elprisets utveck- 10 ling uttryckas så att ju större andel den befintliga vattenkraften utgör av den Mot. totala produktionskapaciteten och ju mindre behovet är av ny dyr elproduk- N143 tion desto långsammare kommer kostnaderna för elen att öka. Det är kraftbolagens alternativ med en hög elanvändningsnivå och krav på byggande av nya kolkondenskraftverk som kommer att leda till kraftigt ökande elpriser. Någon grund för att påstå att avvecklingen av kärnkraften behöver medföra en fördubbling av elpriset finns inte. Det är kraftbolagens och industrins energipolitik, om den genomförs, som förr eller senare leder till en elprischock som varken samhället eller de enskilda människorna kommer att kunna bära utan betydande uppoffringar. Det är alternativ, med en effektivare elanvändning och nytillkommande elproduktion främst baserad på bränslesnål samproduktion av el och värme, kombinerat med insatser för att långsiktigt nedbringa den slutliga elanvändningen på årsbasis till ca , som skapar förutsättningar för en gynnsammare prisutveckling på el. alternativ ger en väsentligt lägre genomsnittlig produktionskostnad per kWh än en hög elanvändning baserad på bränsleslösande kondenskraft i kombination med en snabbavveckling av kärnkraften under i enlighet med industrins och kraftbolagens syn. I vårt alternativ skall industrin och transportsektorn ha tillgång till den el man behöver för sin produktion och verksamhet. Avgörande för vilka svårigheter kärnkraftsavvecklingen kommer att möta är hur värmemarknaden utformas. Det är andelen elvärme som avgör hur stora påfrestningarna på elproduktionssystemet blir, och de problem upplevt denna vinter är en logisk följd av en felaktig energipolitik. Den har medfört att en stor mängd el endast kunnat avsättas för uppvärmningsändamål. Vi har hamnat i en situation som vi från sida vid upprepade tillfällen varnat för med bl. a. ett mycket köldkänsligt och sårbart värmeförsörjningssystem som följd. Elpriset i konsumentledet kommer även att bestämmas av vilket prissättningssystem man väljer. Skall priset sättas efter vad en genomsnittlig produktionskostnad innebär eller efter vad den långsiktiga marginalkostnaden är för nytillkommande elproduktion? En prissättning utifrån marginalkostnaden innebär bl. a. att priset på befintlig vattenkraftsel inte motsvaras av den faktiska kostnaden. Väljer man ett sådant system, vilket energipolitiska skäl kan tala för, kommer stora vinster att uppstå hos kraftbolagen.