mot · GA02Kr204 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Kr204 (vpk) - -t Tornedalingarnas språkliga och kulturella intressen I finns tre s. k. ursprungliga minoriteter: samer, zigenare och tornedalingar. Den sistnämnda gruppen, tornedalingar, om vilka den här motionen handlar, utgör en folkgrupp som upplevt ett inre kulturellt uppvaknande. Det har kommit till uttryck på många olika sätt, bl. a. i form av bildandet av en egen minoritetsorganisation, en renässans för språket och en rad andra aktiviteter, såsom böcker på det egna språket, teater osv. Svensken i gemen känner föga till denna folkgrupps existens. Tornedalingarna sammanblandas i regel med invandrarna. Ändå har tornedalingarna historiskt sett alltid tillhört kungariket och borde sålunda betraktas som en egen etnisk grupp i likhet med samerna. Enkelt uttryckt skiljer sig tornedalingarna från de under senare årtionden invandrade finnarna, på samma sätt som finlandssvenskarna skiljer sig från finnarna i . Tornedalingarna talar en egen språkvariant och har egna traditioner. Omfattningen av den tornedalska folkgruppen är omöjlig att ange, då folkräkning vad gäller etnisk tillhörighet inte sker i landet. Dock utgör tornedalingarna majoritetsbefolkning eller ett avsevärt inslag i de fem nordligaste kommunerna i : , , , och . På grund av den avfolkning som drabbat denna landsdel bor dock gissningsvis hälften av tornedalingarna utanför dessa kommuner. har tornedalingarna utsatts för en massiv försvenskningsprocess i vilken statsmakterna spelat en central roll. Barnen har helt förvägrats rätten till undervisning på sitt eget modersmål, och fortfarande spelar språket, som givetvis är det viktigaste kännetecknet för en etnisk grupp, en undanskymd roll i skolan. Denna påverkan har, tillsammans med avfolkningen, åsamkat den tornedalska befolkningen stor skada. Många tornedalingar har sett sin osvenska bakgrund som en belastning, då den inte getts något värde i det svenska samhället. Det är naturligt att delar av den tornedalska befolkningen velat efterlikna svenskarna för att kunna bli delaktiga i det svenska samhället. Tornedalingarna har ju varit så beroende av det. återstår mycket att göra från statens sida för att reparera de skador försvenskningsarbetet lett till. I det här sammanhanget måste dock nämnas att man i givetvis inte vänder sig emot att alla tornedalingar också lär sig det svenska språket. Eftersom språkfrågan är av allra högsta vikt för den tornedalska folkgruppen borde minoriteten ges möjligheter att bevara, dokumentera och utveckla språket. En professur vid högskolan i borde inrättas. sker redan särskild undervisning bl. a. för blivande lärare i . En annan åtgärd som snabbt borde kunna vidtas är att de ursprungliga ortnamnen i ges samma ställning som de svenska namnen. Så är inte fallet . Trots att de svenska namnen är nykomlingar och i en del fall passar mycket illa anges enbart dessa på vägskyltar. har, delvis tack vare invandringen och den i hela samhället förändrade attityden till minoriteter, vaknat till ett kulturellt medvetande. Detta intresse måste te sig positivt förTornedalens och för hela framtid, eftersom vi ju alla vet att aktiva medvetna människor, rotade i bygden, är en förutsättning för att kunna genomföra det hårda arbete som krävs för att utveckla även hårt sargade näringsliv. Det är en plikt och en självklarhet för statsmakten att stödja tornedalingarnas arbete för deras kulturella särart bl. a. utifrån regeringsformens 1 kap. 2 §, där det anges: Etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv bör främjas. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att uttalar att de tornedalska ortnamnen bör ges officiell status och användas jämsides med de svenska av posten, och etc., 2. att hos regeringen hemställer om en utredning med syfte att föreslå åtgärder för att tillgodose den tornedalska befolkningens kulturella och språkliga intressen som etnisk minoritet. 1986/87 Kr204