mot · GB02A29 · 1987-12-17 00:00:00 — Motion till 1987/88:A29 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:64 om särskilda regionalpolitiska insatser i delar av Bergslagen och norra inland Koncentrationsutvecklingen i samhället under framför allt 1960- och har inneburit en allt starkare centralisering av befolkning, bebyggelse och näringsstruktur. Storskalighet och arbetskraftens geografiska rörlighet har av en politisk majoritet, mot bestämda uppfattning, setts som nödvändiga förutsättningar för ökad ekonomisk tillväxt. Detta har medfört att skillnaderna i levnadsförhållanden mellan olika delar av landet ökat. Den politiska inriktningen och marknadens drivkrafter har förstärkt koncentrationen inom näringslivet både vad avser produktionsstruktur och maktfunktioner. Den offentliga sektorn har också kraftigt bidragit till koncentrationen. Inte minst har kommunsammanläggningarna verkat i den riktningen. Sammantaget har samhällsutvecklingen under en följd av år inneburit en ökad centralisering med ett minskat inflytande för den enskilde. Politiken har kraftigt stimulerat och prioriterat de mest expansiva regionerna till men för både de stora tätorterna och landet i övrigt. Alla, vare sig man växer upp i en storstadsregion, i mindre tätorter eller på landsbygden, har rätt till bostad, arbete och en god miljö. En central del i en närings- och regionalpolitik för en decentralistisk utveckling är insatserna både för att utveckla landsbygden och slå vakt om storstadens miljö och utvecklingsmöjligheter. Både en levande landsbygd och en fungerande storstadsmiljö är nödvändiga förutsättningar för en positiv utveckling av hela landet. Mot bakgrund av den hittillsvarande koncentrationsutvecklingen i samhället måste, enligt uppfattning, en huvuduppgift för den ekonomiska politiken vara att främja en utveckling mot bättre balans såväl mellan som inom skilda regioner. Möjligheterna att uppfylla målsättningen att nå en regional balans förutsätter emellertid att statsmakterna vid beslut inom alla samhällssektorer tar hänsyn till vad denna målsättning kräver. Samhällets insatser måste samordnas på ett sådant sätt att en positiv regional utveckling främjas. Det är med denna utgångspunkt nödvändigt med en helhetssyn på bl. näringspolitiken, sysselsättningspolitiken, trafikpolitiken, bostadspolitiken, Mot. skattepolitiken och utbildningspolitiken. Åtgärder inom dessa områden är A29 avgörande för möjligheterna till en positiv regional utveckling. Det politiska arbetet måste därför ha en medveten inriktning i syfte att nå detta mål. En sektorsövergripande, konsekvent och långsiktig politik för regional utveckling måste föras. En bättre regional balans innebär att landets samlade produktionsresurser kan utnyttjas på ett bättre sätt. De grundläggande balansproblemen i samhällsekonomin kan inte lösas om inte produktionsförutsättningar i form av mänskligt kunnande, samhällsinvesteringar och råvarutillgångar över hela landet tas till vara. En politik för att skapa regional balans måste således vara en del av den ekonomiska politiken, om målet att främja ekonomisk utveckling och full sysselsättning i landets alla delar skall ha något reellt innehåll. Det krävs mycket kraftfulla åtgärder för att bygga upp en infrastruktur i utsatta regioner, om varaktiga möjligheter till arbete, boende, utbildning, service m. m. över hela vårt land skall finnas. Vitala delar i en sådan politik är förbättrade kommunikationer genom förbättrade flygförbindelser i t. ex. de inre delarna av stödområdet, utveckling av järnvägsnätet samt avsevärda satsningar på länsvägnätet och de enskilda vägarna. Satsningar på de regionala högskolorna i skogslänen och andra regionalt utsatta områden är en nödvändig åtgärd för att hela landet skall kunna få tillgång till avancerad teknik och avancerat tekniskt kunnande. En utveckling av de små högskolorna är ett annat viktigt led i arbetet för förbättrad infrastruktur. De generella åtgärderna för att utveckla infrastrukturen måste dock kompletteras med att stimulera nyetablering och utveckling av befintlig företagsamhet i utsatta regioner. Det är särskilt viktigt att skapa gynnsamma villkor för nyföretagande och utveckling i de små företagen. De mindre och medelstora företagen har en avgörande betydelse för möjligheterna att diversifiera näringsstrukturen i regionalt utsatta regioner. De konkreta närings- och regionalpolitiska insatserna måste därför ta sikte på att förbättra villkoren för industrin och småföretagsamheten. Småföretagsamheten har en strategisk betydelse i en offensiv och framtidsinriktad industri- och sysselsättningspolitik. Småföretagarna har, tillsammans med egenföretagarna, en särskild betydelse när det gäller möjligheterna att vända den nuvarande koncentrationsutvecklingen i samhället och skapa en bättre balans såväl mellan som inom olika regioner. Den socialdemokratiska regeringspolitiken efter regeringsskiftet har allvarligt försämrat den regionala och inomregionala balansen. Orsaken är främst den ekonomsika politiken och näringspolitiken. Den har stimulerat och prioriterat de mest expansiva regionerna. innebar devalveringen 1982 en kraftig stimulans till de stora exporterande företagen som främst finns i landets koncentrationsområden, vilket ytterligare befrämjade centraliseringstendenserna. Den socialdemokratiska regeringspolitiken har vidare främst tagit sikte på att gynna storföretagen på småföretagens bekost Regeringen har visat stor generositet mot solida, vinstgivande företag . Lokaliseringsbidrag har beviljats med 230 A29 miljoner och med 441 miljoner för etablering av bilfabriker i Regeringen har dessutom frisläppt 12,5 miljarder ur och har även på ett uppseendeväckande sätt fått skattelättnader genom att de fick överta rätten till förlustavdrag från Förlustavdragen kan jämställas med ett bidrag till vardera företaget på ca 500 milj. kr. Regeringen har vidare givit Volvoledningen ett löfte att genomföra kostnadskrävande väginvesteringar i den västsvenska regionen - en del av det s. k. . Kostnaden per meter för detta vägprojekt uppgår till ca . har hårt drabbat regioner som Bergslagen, inland och sydöstra mycket hårt. Uttalanden från regeringsföreträdare om vikten av att motverka de ökande obalanserna i samhället har inte alls motsvarats av reella regeringsinsatser. Regeringens konservativa och koncentrationsinriktade syn på regionalpolitikens utformning medförde att riktade en betydande kritik mot de föreliggande förslagen. a. att öka länsanslagen med 200 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. begärde också en ny regionalpolitisk utredning. beslut om ökade länsanslag mottogs mycket positivt av de regionalt utsatta länen. De förstärkningar av medel för regionala utvecklingsinsatser som dessa län nu fått hade inte kunnat ske om regeringens förslag fått majoritet. I det regionalpolitiska beslutet underströks vidare angelägenheten i att får ta ställning till viktiga infrastrukturella satsningar. Detta uttalande gjordes av riksdagsmajoriteten med anledning av regeringens förslag om anvisning av 300 milj. kr. för en treårsperiod. Regeringen begärde att få utnyttja dess medel efter eget gottfinnande. Industriministerns uppgörelse med och - innebärande satsningar i mångmiljardklassen - medförde dock att vi från sida kände stark skepsis inför hur regeringen i så fall skulle komma att använda dessa medel. avslog också regeringens begäran om bemyndigande att få utnyttja dessa medel för infrastrukturella insatser utan godkännande. ifrågasatte inte behovet av insatser för att förbättra infrastrukturen och allmänt förstärka näringslivets förutsättningar i de regionalpolitisk! Tvärtom poängterade att det behövs mångmiljardbelopp och inte bara 100 milj. kr./år för sådana insatser. hemställde att regeringen skulle återkomma till med förslag om särskilda insatser av detta slag i de regionalpolitisk! Proposition 1987/88:64 om särskilda insatser i delar av Bergslagen och norra inland skall ses mot denna bakgrund. Propositionen har tvingats fram genom beslut, och insatserna är en nödvändig följd av regeringens koncentrationspolitik. I propositionen läggs förslag om åtgärder för att motverka de negativa Mot. effekterna av personalminskningarna vid Domnarvets järnverk i A29 och nedläggningen av gruvbrytningen i . Vidare läggs vissa förslag för att förbättra förutsättningarna för utveckling i norra inland. Åtgärderna anvisas över tilläggsbudget för innevarande budgetår och beräknas kosta 675 milj. kr. I vissa fall får anvisade medel utnyttjas upp till . Propositionen fullföljer dock enligt vår mening intentioner endast till en del, eftersom den enbart berör delar av Bergslagen och en mindre del av norra inland. Den förda koncentrationspolitiken har emellertid kraftigt försämrat förutsättningarna i län och kommuner inom alla landsdelar. Ett av motiven för att regeringen skulle återkomma till med sina förslag till infrastrukturella insatser var att de insatser som beslutats till mycket stor del riktas mot expansiva områden och till storföretag som och . Däremot har andra mer utsatta delar av landet behandlats mycket styvmoderligt av regeringen. Regeringens vaktslående om storföretagen på bekostnad av de mindre företagen präglar huvudförslaget i den föreliggande propositionen, då ett storföretag som ASEA/BBC föreslås få ett betydande stöd. Ytterligare ett skäl för beslut är vikten av att insatserna inom olika politiska sektorer måste samordnas, om en mer balanserad regional utveckling skall kunna uppnås. De politiska förslag som den socialdemokratiska regeringen lagt på olika områden innebär totalt en fortsatt koncentration till några få expansiva orter och regioner. Regeringen försöker ge sken av att de medel som anvisas över ordinarie budgetanslag till exempelvis investeringar i kommunikationer eller på utbildningsområdet är särskilt motiverade regionalpolitiska stödinsatser. Den statssekreterargrupp som finns i har heller inte avsatt några synbarliga resultat vad avser samordningen av stödet till utsatta regioner. Tvärtom tycks insatserna inom viktiga områden som kommunikationer, utbildning, bostadspolitik etc., trots deklarationerna om motsatsen från industriministern och andra regeringsföreträdare, fortfarande vara inriktade på att gynna koncentrationsområdena. Bergslagen har drabbats hårt av den pågående strukturomvandlingen inom basnäringar som gruv-, järn- och stålindustrin. Antalet sysselsatta har minskat med mer än 11 000 . är ofta statligt ägda storföretag, och problemen i Bergslagen beror i hög grad på att regionens övriga industrier inte är så diversifierade och utvecklade att de kan ta över all friställd arbetskraft. Sedan regeringsskiftet har också närmare 20 000 personer flyttat ut från Bergslagskommunerna. De föreslagna insatserna i den nu föreliggande propositionen skall därför ses som ett senkommet försök att lindra de sociala verkningarna för de människor som drabbats av den förda ekonomiska politiken och den 9 pågående omstruktureringen av den statliga företagsamheten inom gruv- och Mot. Bergslagspaketet är inget paket för Bergslagen utan ett A29 stöd till vissa orter och kommuner i Bergslagen som dyrt fått betala följderna av den socialdemokratiska politiken. Paketet omfattar insatser i , , , och . Huvuddelen av de 23 Bergslagskommunerna får således över huvud taget ingen del av stödet. I propositionen föreslås insatser i norra inland. Åtgärderna är klart otillräckliga om den negativa trenden skall kunna brytas. Såsom vi påtalat i andra sammanhang har utvecklingen i vissa kommuner i inland gått så långt att det inte bara krävs att utflyttningen hejdas utan även att inflyttning sker. I annat fall torde dessa kommuner om något eller några decennier knappast ha någon befolkning kvar. Vi avser därför att i annat sammanhang återkomma till med förslag om ytterligare åtgärder för att främja utvecklingen i detta område. Regeringens koncentrationsinriktade politik måste brytas. Vi konstaterar att ca 50 av de sämst ställda kommunerna inom stödområdet inte får del av de föreslagna satsningarna i den föreliggande propositionen. Vi förutsätter att regeringen fullföljer beslut och återkommer med förslag i samma storleksordning för övriga regionalt utsatta delar av landet. Sådana satsningar är nödvändiga för att lindra de sociala verkningarna av den tredje vägens ekonomiska politik - en politik som varit starkt koncentrationsdri vande. Propositioner med särskilda paket måste dock betraktas som brandkårsutryckningar betingade av nödvändigheten av att försöka i efterhand något reparera de skador en felaktigt förd politik orsakat. Enligt vår mening krävs i stället ett decentralistiskt synsätt med ett nytänkande och mer generella insatser i syfte att skapa ett nytt klimat och en större optimism och framtidstro hos människor i regionalt utsatta regioner. Vi kommer i annat sammanhang att mera utförligt presentera våra förslag i dessa hänseenden. Vi vill dock här peka på några områden och projekt lämpade för mera generella insatser i syfte att skapa bättre utvecklingsmöjligheter för orter och regioner utanför koncentrationsorterna. En livskraftig småföretagsamhet har en avgörande betydelse för möjligheterna att skapa en differentierad näringsstruktur. Det krävs omfattande åtgärder för att nå detta mål. Från sida har vi bl. a. föreslagit följande åtgärder i syfte att förbättra klimatet för den mindre företagsamheten: Reducering av sjukförsäkringsavgifterna för småföretag Borttagande av löneavgiften utanför storstadsregionerna 1987/88 A29 En central del i en politik för en decentralistisk utveckling och en bra miljö är insatserna för att utveckla landsbygden. En levande landsbygd har stor betydelse för långt fler än dem som bor på landsbygden. Det krävs därför också att landsbygden får sin rättmätiga del av de statliga insatser som satsas på utveckling och infrastruktur. Nya grepp måste till för att bryta den negativa utvecklingen på landsbygden. Statsmakterna och de statliga myndigheterna har tagit mycket liten hänsyn till de speciella förhållanden som råder på landsbygden. 11, ex. den närings-, bostads- och utbildningspolitiska planeringen negligeras nästan helt behovet av en positiv utveckling på landsbygden. De statliga verken har ej tagit hänsyn till landsbygden i sitt beslutsfattande. Posten planerar att försämra sin service och har bl. a. aviserat att avgifter skall tas ut för lantbrevbäringen. vill dra in telefonkiosker i landsbygdens småorter. Vidare har ca 50 lokalkontor för dragits in trots att uttalat sig i annan riktning. En riksdagsmajoritet har också på regeringens förslag fattat beslut om att folkbokföringen skall övertas av de lokala skattemyndigheterna. Denna försämring av servicen till enskilda människor genomförs till en merkostnad för folkbokföringen på en kvarts miljard. Beslutet innebar en förlust av ca 1 500 arbetstillfällen, vilket främst drabbar landsbygden. med den pågående utarmningen av landsbygden görs en mängd positiva uttalanden från regeringens sida med anledning av den s. k. landsbygdskampanjen. Kampanjen har initierats av och skall pågå . I har myndigheter och folkrörelser gemensamt gått ut i kampanjen med syfte att sprida information om landsbygdens utvecklingsmöjligheter. I arbetet bör bl. a. ingå att stimulera och konkret stödja nya utvecklingsprojekt samt mobilisera människor att ta initiativ till åtgärder för att utveckla landsbygden. Myndigheternas del i kampanjen, benämnd Landsbygd 90, samordnas av glesbygdsdelegationen. Officiellt innehar industriministern ledningen av kampanjen. Vi förutsätter att kampanjen tillförs erforderliga resurser för den fortsatta verksamheten. I annat fall riskeras att kampanjen får avslutas . - Slopande av beskattningen för i företag arbetande kapital - Inrättande av privata investeringskonton för att bl. a. stimulera nyföretagande - Inrättande av en småföretagarfond för industriellt och tekniskt utvecklingsarbete i småföretag Den allt kraftigare befolkningskoncentrationen efter regeringsskiftet hotar att ödelägga stora landsbygdsområden. Utarmningen har gått så långt att det krävs en inflyttning av ungdomar och unga familjer om många bygder skall ha en reell chans att långsiktigt överleva. Vi vill understryka att en utveckling av landsbygden förutsätter en helhetssyn på planeringen av infrastruktur, bebyggelse, service, kulturutbud m.m. Det behövs såväl en nyetablering av företag som utveckling av befintliga företag utanför de areella näringarna. Småindustrier, hantverk, hemslöjd, turism m. m. är exempel på verksamheter som kan utgöra komplement till landsbygdens basnäringar. På den rena landsbygden är sysselsättningen av naturliga skäl främst anknuten till jord- och skogsbruk med binäringar. Det är enligt vår mening väsentligt att i huvudsak all som är avsedd för livsmedelsproduktion hålls öppen. Detta bör bl. a. kunna ske genom en mer differentierad produktion. Odling av energigrödor och energiskog kommer att inför förnyelsen av energisystemet vara ett exempel på ny produktion. En väsentlig förutsättning för en sådan utveckling är att det finns en reell vilja hos statsmakterna att skapa en marknad för inhemsk drivmedelsetanol. Inhemskt producerad drivmedelsetanol bör därför få skattefrihet. anser även att fler enskilda människor bör ges tillfälle att på hel- eller deltid äga och bruka egen jord. Kombinationssysselsättningar och olika typer av brukningskombinationer är önskvärda och måste underlättas. Program för förstärkning och beläggning av länsvägnätet En grundläggande förutsättning för en positiv utveckling av regionalt utsatta delar i allmänhet och landsbygden i synnerhet är ett bra och fungerande vägnät. Det är enligt vår mening nödvändigt att länsvägnätet får en rimlig andel av de ekonomiska resurser som avdelas för investeringar. För stora delar av vårt land är bilen ofta det enda transportalternativet. Möjligheterna att utnyttja kollektiva transportmedel är små. får människor och företag i dessa regioner via skatten solidariskt svara för en subventionering av kollektivtrafiken. En normalinkomsttagare i dessa bygder kan få betala ca . i skatt till kollektivtrafiken utan att ha någon möjlighet att utnyttja denna. Enligt vår mening måste investeringarna i länsvägnätet få en klar regionalpolitisk profil för att bl. a. ge de bygder som saknar kollektivtrafik rättvisare och rimligare förhållanden. måste av regionalpolitiska skäl leva upp till ambitionen trafikpolitiska beslut innebärande att cirka hälften av investeringsmedlen fördelas till länsvägarna. har riksvägarna fått en allt större andel av de ekonomiska resurserna inom ramen för en totalt minskande volym för väginvesteringar. Tillgängliga medel har i allt större utsträckning satsats i stora och dyra vägprojekt. Ett bra vägnät över hela landet är av vital betydelse för näringslivets transporter, särskilt skogsindustrins. exporterar skogsprodukter för . Avverkningen uppgår till över 60 miljoner Transportkostnaden är /m3. Detta betyder att skogstranspor- Mot. terna kostar ca . Ett bra vägnät gynnar över huvud A29 taget den befintliga företagsamheten och förbättrar t. ex. möjligheterna för turistnäringen. Mot denna bakgrund anser vi att en omfördelning av ekonomiska resurser för investeringar i vägnätet måste ske. En större del måste komma länsvägnätet till godo. En upprustning av detta vägnät har stor betydelse för att förbättra infrastrukturen i regionalt utsatta landsdelar. Ett program för förstärkning och beläggning av återstående grusvägar i länsvägnätet bör därför tas fram. En sådan satsning skulle visa en vilja från samhällets sida att förbättra förhållandena i utsatta regioner. Den skulle bidra till att skapa optimism och framtidstro hos människorna i nu hårt drabbade orter och vara till nytta för hela landet. De ovan beskrivna insatserna är exempel på generella och långsiktiga insatser som skulle komma hela landet till del. skapas förutsättningar som medför att behovet av åtgärdspaket - av den typ den föreliggande propositionen representerar - minskar. Paketen är dyra men får begränsade effekter för den långsiktiga utvecklingen för landet i dess helhet. Anslagsfrågor m. m. Vi kommer nedan att ta upp vissa anslagsfrågor m. m. med anledning av de förslag som läggs i proposition 1987/88:64 under skilda huvudtitlar. har i annat sammanhang yrkat på att 50 milj. kr. skall anvisas till de mindre högskolorna för stöd till regionalpolitisk! betingad högre utbildning och forskning. Goda möjligheter att bedriva forskning och högre utbildning i landets olika delar utgör en viktig del i strävandena att åstadkomma en balanserad regional utveckling. En uppdelning, där några få orter i landet svarar för forskning och utveckling, måste motverkas. Även ur forskningspolitiska synpunkter är det angeläget att hela landets kreativa förmåga tas till vara. Från sida har vi tidigare pekat på behovet av att den högre utbildningen vid de mindre högskolorna också kan kompletteras med forskning. De mindre högskolorna bör upprätta forskningsprogram. Vidare måste professurer kunna inrättas när en tillräcklig forskningsbas finns. finns en utveckling enligt de riktlinjer som vi skisserat. Som exempel kan nämnas högskolan i . Där är inte mindre än tretton professorer verksamma. Det är ofta kommunala organ och banker som finansierar dessa forskningsverksamheter. Det är självfallet välkommet att externa medel på detta sätt ställs till den högre utbildningens och forskningens förfogande. Det är dock lika viktigt att staten tar sitt ekonomiska ansvar för att utveckla forskningen vid de mindre högskolorna. Detta är av stor betydelse för att de mindre högskolorna skall kunna utvecklas till regionala utvecklingscentra och få fasta resurser. kan utnyttjas som en bas för insatser att utveckla den region högskolan är Mot. 1987/88 belägen i. A29 I proposition 1987/88:64 tas vidare ett av de mera framtidsinriktade projekten för Bergslagens utveckling upp - dvs. Detta projekt är ett bra exempel på en s. k. nätverkshögskola. Projektet är också ett utmärkt exempel på den samverkan som kunde genomföras i regionstyrelsernas regi. Avskaffandet av regionstyrelserna skapar betydande svårigheter att i fortsättningen få en fungerande ledningsorganisation för BTH. En möjlighet att skapa en ny fungerande ledningsorganisation är att förändra Bergslagsdelegationens roll och uppgifter. Delegationen är ett temporärt organ och som sådant ingen lösning på problemet med . Delegationen saknar också i nuvarande form en naturlig anknytning till högskoleväsendet. Enligt vår mening bör dock Bergslagsdelegationen bli ett organ av mera permanent karaktär bl. a. med tanke på behovet av samordnade och offensiva insatser för att utveckla Bergslagen. Delegationen skulle då kunna överta ansvaret för och tillföras resurser för detta ändamål i form av tjänster, förlagda till regionen, men replierande på berörda universitet. Det är angeläget att frågan om ledningsorganisationen för löses innan regionstyrelsema avskaffas . Detta är nödvändigt för att kunna fullfölja och intensifiera insatserna för att vidareutveckla projektet . Regeringen bör därför återkomma till med ett förslag av denna innebörd. I proposition 1987/88:64 föreslås vidare att 6 milj. kr. skall satsas på kulturprojekt i Bergslagen resp. . Regeringen avser att uppdra åt Bergslagsdelegationen och i att svara för viss verksamhet på kulturområdet. kulturpolitiska beslut innebar att landstingen tilldelades en betydelsefull roll på kulturområdet. Enligt vår mening bör därför även resp. landsting och primärkommunerna i Bergslagen, vid sidan av Bergslagsdelegationen och i , kunna få del av dessa medel. De avsatta medlen bör därför även kunna utnyttjas som projektstöd till resp. landsting och primärkommunerna i Bergslagen. Särskilda skogsvårdsinsatser i norra I propositionen föreslås att 22 milj. kr. anvisas för särskilda skogsvårdsinsatser. Dessa medel bör enligt vår mening i sin helhet användas som stöd till skogsvård och till investeringar i skogsbilvägar inom det enskilda skogsbru