mot · GB02A5 · 1987-11-06 00:00:00 — Motion till 1987/88:A5 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:10 med förslag till M lag om styrelserepresentation för de privatanställda, 1987/88 m. m. A5-13 beslutade om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar. Vpk hävdade då i riksdagsbehandlingen att lagen skulle medföra att de anställdas representanter knyts upp till företagsledningens intressen och att de blir bundna till och inlemmade i ett system som felaktigt utgår från att det finns en grundläggande intressegemenskap mellan kapital och arbete. De erfarenheter som vunnits sedan lagen beslutades har besannat vår bedömning. Styrelserepresentationen har inte ökat de anställdas makt över sitt arbete. De anställdas representanter har mer eller mindre fått funktionen som gisslan i styrelserummen. Lagen om styrelserepresentation var 1976 föremål för riksdagsbehandling i anledning av en regeringsproposition. Några viktigare förändringar i förhållande till lag beslutades inte. Den nu framlagda proposition 1987/ 88:10 innebär inte heller några avgörande förändringar i lagen om styrelserepresentation. De anställdas möjligheter att utse minoritetsrepresentation i bolagens styrelser framställdes som en reform för att öka de anställdas inflytande. sades rent ut att syftet inte var att förändra maktförhållandena i företagen, vilket naturligtvis är förutsättningen om de anställdas inflytande skall kunna öka. Den proposition och den departementspromemoria som låg till grund för lagförslaget (1972), att införa styrelserepresentation för de anställda, visar att det i stället var ytterligare ett steg på klasssamarbetets väg. Motiveringarna för införande av styrelserepresentation för de anställda framgår tydligast i den departementspromemoria som då låg till grund för förslaget (Ds 1 1972:3). Där uttrycks följande: de anställda (har) viss grundläggande intressegemenskap när det gäller företagets utveckling. Det är därför en felaktig utgångspunkt att sätta de anställdas intressen mot företagets. bestrids och förtigs den grundläggande intressemotsättning som finns mellan ägarna till kapitalet och produktionsmedlen och lönearbetarna, som inte äger några produktionsmedel och därför måste sälja sin arbetskraft till kapitalisten för att kunna leva. Utgångspunkten för lagen var även att de anställdas styrelserepresentanter inte ensidigt skulle företräda de arbetandes intressen. I promemorian sägs följande: Givetvis innebär det nu sagda inte att löntagarrepresentanterna ensidigt och Mot. kompromisslöst bör förfäkta sin grupps speciella intressen. De bör naturligt- A5 vis mot bakgrund av övriga styrelseledamöters synpunkter söka väga olika argument och fakta mot varandra med beaktande av att det övergripande målet alltid bör vara att verka för företagets vidareutveckling. bör de olika styrelseledamöterna komplettera varandra. för arbetstagarna införs i kretsen av styrelseledamöter bör således i princip inte påverka bilden av hur styrelsen och de enskilda styrelsemedlemmarna Man kan av detta utläsa att arbetarrepresentanten i styrelsen inte får vara partsrepresentant. I en annan del av lagen däremot slås fast att arbetarrepresentanten inte får vara med och behandla frågor i styrelsen som rör kollektivavtal eller frågor som rör stridsåtgärd. erfarenhet av styrelserepresentation för de anställda bekräftar att klassamarbetspolitiken och medbestämmandefilosofin knyter upp de anställda och deras fackliga organisationer till strävanden att understödja och underlätta den kapitalistiska strukturomvandlingen och koncentrationsprocessen. Den kraftiga strukturomvandling som präglade senare delen av och har visat att lagarna varit tandlösa instrument för att hävda de arbetandes intressen. Dessutom har klassamarbetsfilosofin som präglar styrelserepresentationen och MBL avväpnat fackföreningsrörelsen ideologiskt. Bristande stridsberedskap har inneburit att 1980-talets nyliberala våg trängt tillbaka fackföreningsrörelsens maktpositioner. De anställdas styrelserepresentanter har ofta klagat på att beslut i styrelsen varit tagna på förhand i ett förgemak till styrelserummen. I propositionens lagförslag 13 § föreslås därför att arbetarrepresentanterna skall få närvara när ett ärende förbereds inför ett styrelsemöte. I detta ligger en illusion om att arbetarrepresentanterna på ett tidigt stadium skall kunna påverka kapitalägarnas styrelseledamöter. Naturligtvis kan duktiga och kunniga arbetarrepresentanter påverka, men i det fall när intressen står mot varandra är det bara en from förhoppning att arbetarrepresentanter, utan konkreta demokratiska rättigheter och en stridsberedd fackförening bakom sig, skall kunna förändra kapitalägarnas intresseriktning. Huvudfrågan är därför inte hur tidigt fackföreningens representanter kommer in i bilden vid ett beslut, utan hur stor makt och hur stora rättigheter en fackförening har. Den kritik kommunisterna riktade mot förslaget 1972 gäller också förslaget till styrelserepresentation för de privatanställda, vilket nu föreläggs . Vi hävdade 1972 att de anställdas representanter - för att inte bli uppbundna - skulle verka i styrelserna som partsrepresentanter. De skulle inte vara underkastade sekretess utan kunna informera och rådgöra med alla de arbetare som valt dem samt även ha vetorätt i avgörande frågor vid beslut i styrelsen, så att inga beslut, riktade mot de anställdas intressen, skulle kunna fattas. Vpk hävdade även att styrelserepresentation för de anställda förutsatte lagstadgade demokratiska rättigheter på arbetsplatserna för de anställdas fackföreningar. kommunisternas inställning är densamma . Skall en lag om styrelserepresentation för de privatanställda vara något annat än en klassamarbetslag, måste den grunda sig på att de arbetandes fackliga organi- Mot. sationer har demokratiska rättigheter på arbetsplatsen, att deras styrelserep- A5 resentanter har ställning som partsrepresentanter med vetorätt i avgörande frågor och att de inte kan åläggas sekretessplikt. Regeringens proposition 1987/88:10 innehåller inte dessa förutsättningar för styrelserepresentation för de anställda. Vpk avvisar därför nu som tidigare förslaget till styrelserepresentation på dessa grunder och begär i stället av regeringen ett nytt förslag utifrån de förutsättningar som presenteras i motionen. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar avslå proposition 1987/88:10, 2. att hos regeringen begär förslag om styrelserepresentation för de privatanställda som innebär att de anställda styrelserepresentanterna skall vara partsrepresentanter med vetorätt och att de icke åläggs sekretessplikt enligt de förutsättningar motionen anför. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)