mot · GA02Ub39 · 1987-03-11 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ub39 m. fl. (s) Forskning (prop. 1986/87:80) utnämndes och installerades två första professorer i freds- och konfliktforskning. Detta har inneburit en väsentlig förstärkning av en utomordentligt angelägen forskning. Viktigt är nu att tillförsäkra denna verksamhet så gynnsamma betingelser som möjligt. Det gäller bl. a. tillgången till forskningsanslag. Även efter dessa professurers tillkomst har emellertid freds- och konfliktforskningen mycket begränsade resurser. Anslagen till den svenska försvarsforskningen är mångfalt större. Även internationellt satsas miljarder på militär forskning och utveckling, som forskningen om mänsklighetens ödesfråagor kapprustningen, miljöförstöringen, världsfattigdomen etc. relativt sett lever under knapphetens kalla stjärna. Enligt går hälften av totala utvecklings- och forskningsbudget till militära och halvmilitära projekt, fyra tiondelar till industriell forskning och utveckling och omkring en tiondel till universiteten. Ett liknande mönster om än inte lika snedvridet kan iakttas i andra västliga industriländer. Mot denna bakgrund bör de svenska statsmakaterna känna sitt ansvar att avsätta tillräckliga resurser för att möjliggöra en långsiktig och planmässig utbyggnad av freds- och konfliktforskningen. I den forskningspolitiska propositionen 1986/87:80 konstaterar också såväl statsministern som utrikesministern att kvalificerad forskning är en förutsättning för en fortsatt aktiv och slagkraftig svensk politik i fråga om fred och nedrustning. Den uppmärksamhet som ägnas dessa frågor förstärker behovet en sådan forskning, anser statsministern och utrikesministern och förordar att den skall ges en bred inriktning. Dessa teser illlustreras med att behöver ökad kompetens för att kunna aktivt delta i nedrustningskonferensens arbete för att förhindra kapprustning i yttre rymden. En näraliggande fråga, enligt statsministern och utrikesministern gäller möjligheterna att använda satellitövervakning för att bland annat kontrollera efterlevnaden av internationella överenskommelser på nedrustningsområdet. Av resonemanget kring detta problemkomplex kan man få det intrycket att forskning i detta sammanhang främst betyder teknisk och naturvetenskaplig forskning. Enligt vår uppfattning bör en fördjupad samhällsvetenskaplig forskning med inriktning på konfliktdynamik och konfliktlösning samt på folkrättsliga problem i detta sammanhang kunna ge väsentliga bidrag till den svenska nedrustningspolitiken. Statsministern hänvisar utförligt till den utvärdering av den svenska forskningspolitiken som kommit till stånd genom . särskilt intresse i detta sammanhang är att utvärderarna tillmätt högskolans Ub39 förmåga att skapa tvärvetenskapliga miljöer mycket stor betydelse: enligt deras bestämda varning i vilken statsministern instämmer är det långt bättre att tillgodose behovet av tvärvetenskap genom organisationsbildningar inom ramen för universiteten än genom att upprätta fristående forskningsinstitut. Det sagda är enligt vår uppfattning i hög grad tillämpligt på universitetens institutioner för freds- och konfliktforskning. Den forskningspolitiska propositionen är allmänt inriktad på att förstärka högskolan med tonvikt på rekryteringen av nya generationer forskare. Denna inriktning framstår som särskilt betydelsefull för ett ungt ämne som just etablerats på professorsnivå. Utrikesministern betonar att bland annat freds- och konfliktforskning kan bidra till att bredare kunskaper skapas inom landet. påpekar han att resurserna har varit små för forskning i frågor som rör neutralitetspolitikens villkor och möjligheter, regionala konflikter och deras lösning, medling, samt kring begrepp som gemensam säkerhet och s. k. fredsbefrämjande utvecklingsbistånd. Dessa resonemang understryker enligt vår uppfattning det ovan påtalade behovet av ytterligare anslag till freds- och konfliktforskningen. I motion 1985/86:Ub721 yrkades att detta forskningsområde skulle tas upp på den lista över prioriterade forskningsområden som , , arbetar med. Sådana prioriteringar kan göras dels av statsmakterna, dels av rådet självt. I utskottsutlåtandet UbU 1985/86:33 avstyrktes motionen med hänvisning till att regeringen i den forskningspolitiska propositionen skulle redovisa en sammanvägd bedömning av sådana övergripande, angelägna forskningsområden vilka borde prioriteras upp. Mot bakgrund av ovan refererade resonemang i propositionen vore det rimligt att vänta sig vissa slutsatser i denna anda under avsnittet om . Några sådana redovisas emellertid ej. Enligt vad vi erfarit har utsikterna till anslag hos rådet för freds- och konfliktforskning och andra tvärvetenskapliga forskningsområden knappast förbättrats. Den tvärvetenskapliga beredningsgruppen har avskaffats och dess uppgifter i stället övertagits av arbetsutskott i samverkan med övriga beredningsgrupper, vilkas sammansättning följer den traditionella indelnningen av disciplinerna. Detta kommer av allt att döma att medföra att freds- och konfliktforskning och andra tvärvetenskapliga forskningsområden får svårt att göra sig gällande. Beredningsgruppernas vilja att prioritera dessa blir rimligtvis begränsad när resurserna skall tas inom de egna ramarna. Mot denna bakgrund är det än mer angeläget att uttalar att freds- och konfliktforskningen bör vara ett prioriterat område i rådets verksamhet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om prioritering av freds- och konfliktforskning i Mot. 1986/87 verksamhet.