mot · GB02Ju510 · 1987-01-01 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju510 av m. fl. (vpk) om kriminalpolitiken I den kriminalpolitiska diskussionen finns oroande tendenser. En reaktionär våg synes vara på väg. Den har också sin motsvarighet på det socialpolitiska området, vilket inte är mindre oroande med tanke på hur nära sambandet är mellan dessa båda avsnitt av samhällspolitiken. En allmänt hårdnande attityd mot långtidsarbetslösa, drogproblematiker och andra utslagna är en utmaning mot demokratin och solidariteten. Vad som särskilt faller i ögonen är ett flertal myndigheters benägenhet att böja sig för - eller rentav rida på - de populistiska reaktionerna. Mot denna bakgrund är det av särskild vikt, att visar en bestämd hållning och avvärjer faran för steg tillbaka inom kriminalpolitiken. Kriminalitet kan inte effektivt angripas med hjälp av hårdare fängelsestraff och strängare behandling inom anstalterna. Länder med de mest brutala fängelsesystemen visar extremt hög brottslighet. Vad som behövs är en kriminalpolitik, som grundas i de insikter om brottslighetens och brottslingarnas verklighet, som vi kan iaktta. Hårda tag, ytlig populism och primitivt hämndtänkande hör inte hemma i ett modernt samhälle. Vi vet, att svåra brottslingar och inte minst de svåra återfallsförbrytarna är människor med allvarliga störningar och handikapp. Familjebakgrund och miljö, sociala brister, psykiska störningar och - med särskild tydlighet missbruk tillhör bilden. Det handlar om människor som redan i andra hänseenden är belastade och i vars liv kriminaliteten blir den yttersta belastningen. kriminalvårdsreform innebar ett första steg mot erkännande av dessa insikter och mot en humanare och rehabiliterande behandling. Reformen har dock varit ofullständig. I nuvarande politiska klimat är det viktigt att slå vakt om dess principer. Meningslösa straffskärpningar och kollektiva repressalier måste bekämpas. Den tanke som framskymtat hos vissa debattörer, att i bedömning och straffutmätning göra själva gärningen till den enda utgångspunkten, måste förkastas. Kriminaliteten är klart klassrelaterad och knuten till levnadsförhållanden och socialt utgångsläge. Det är dessvärre också alltjämt myndigheternas reaktioner. Reformtankarna måste föras vidare. De måste förbindas med en aktiv, human och demokratisk socialtjänsts arbete. Behandlingsmetoderna inom kriminalvården måste kraftigt förbättras. Eftervården, som ganska allmänt är svag och har små resurser, måste ges andra och bättre möjligheter. Sociala skyddsnät måste förstärkas för de grupper av unga människor, som lever under omständigheter där risken för kriminalitet är hög. Den vulgära populismen måste motas. I stället för det förgrovade perspektivet brott-straff, måste sättas en helhetssyn och en bred social strategi. En strafflagsreform, som möjliggör ett mångsidigare och humanare påföljdssystem än det nuvarande, är också en angelägen fråga. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att tankarna kriminalvårdsreform skall bilda utgångspunkt för den fortsatta kriminalpolitiken, 2. att hos regeringen begär ett program för en utvecklad och förbättrad eftervård. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1987/88 Ju510