mot · GA02K433 · 1987-01-26 00:00:00 — 1986/87 :K433 m. fl. (m) Lagstiftningen avseende etermedia Viktiga mål för den svenska kulturpolitiken är att sprida kultur ut över hela landet och att alla grupper i samhället skall nås av ett varierat kulturutbud. Dessa mål kan aldrig helt och hållet förverkligas. Det kommer alltid att finnas de i vårt land som på grund av geografiska förhållanden eller av andra skäl saknar möjlighet och/eller vilja att ta del av alla de kulturyttringar som står till buds ute i samhället. Däremot torde det vara endast ett fåtal som inte har tillgång till TV. Radio och TV har däremot ett stort kulturansvar vilket också finns fastslaget i avtalen mellan Radio-koncernens bolag och staten. Det förhållandet att det finns många i vårt land som väsentligen har radio och TV som bärare av kulturupplevelser ställer särskilt stora krav på att utbudet håller en god kvalitet och att det är attraktivt. Kulturpolitikens uppgift är dock inte att styra utvecklingen mot snäva uppställda mål utan att underlätta för medier att söka nya vägar så att frihet och mångsidighet i den offentliga debatten kan garanteras och medborgarnas valfrihet säkerställas. Förbud och inskränkningar såväl i utbyggnaden som användningen av nya medier måste undvikas. Få områden torde förändras så snabbt som massmedia. Informationsteknologin utvecklas och medborgarna kräver att de nya landvinningarna skall stå till allas förfogande. Videoframväxten har i vårt land gått internationellt sett mycket fort men detta torde delvis bero på att endast två TV-kanaler har kunnat utnyttjas för allmänt bruk. Vi står emellertid nu inför när nya kanaler växer fram genom utbyggnaden av kabel-TV och genom att det nordiska realiseras. Att producera egna program är dyrbart och en timmes program kan lätt dra kostnader på 3-5 miljoner. Kostnaderna för programproduktionen borde medföra att producenter lägger särskild vikt vid att göra bra program. Många ger emellertid begreppet bra program innebörden av en sorts falsk folklighet som bl. a. yttrar sig i ett grovt och ovårdat språk. har ett kulturansvar och därtill har varje bolag ett utbildningsansvar. Det är därför beklämmande att detta ansvar ofta inte förenas med god språkvård, vilket borde vara särskilt betydelsefullt vid utformningen av barnprogram. 1 1986187.3 sami. Uppbörd av mottagaravgifter Mot. I proposition 1986/87:100, bil. 10, föreslår departementschefen att verksam- K433 heten avseende uppbörd av mottagaravgifter och avgiftskontroll skall överföras från till . befattning med uppbörden har grundats på innehavet av TV-mottagare. Detta innehav är i och för sig frikopplat från verksamhet. I ökad utsträckning används TV-apparater för annat än mottagande av program från , exempelvis kabelTV. Mot denna bakgrund är det olämpligt att tilldelas fiskala funktioner på mediaområdet, exempelvis indrivning av avgifter och s. k. pejling. Vi anser att uppbörd av avgifter m. m. även fortsättningsvis bör utföras av . Detta är rimligt också mot bakgrund av att verket har monopol på sändning av program. Propositionens förslag i denna del bör därför avslås. Förutsättningarna för att vi i vårt land skall acceptera radio som ett monopolföretag finns . En alltmer ökad internationalisering av radio och TV med en kraftig expansion av såväl nationella som multinationella TV-sändningar får ett monopolsystem på radio- och TV-området att framstå som starkt föråldrat. Inte heller finns längre några hållbara tekniska argument för bibehållandet av ett monopol. Också de ekonomiska problem som kan föreligga vid startandet av nya mediaföretag är inte längre relevanta genom den genomslagskraft som reklamen som finansieringsmetod fått. Enda orsaken till att SR ännu är ett monopolföretag torde vara de styrandes ovilja att i ökad grad ge medborgarana möjlighet till fria programval. Liksom yttrandefrihetsprincipen utgör grunden för den fria etableringsrätten för tidningar utgör också yttrandefriheten ett skäl till att inte begränsa informationsfriheten, dvs. varje medborgares rätt att avgöra vilket budskap han eller hon vill ta del av. Genom framväxten av utländska sändningar ökar denna valmöjlighet. Redan nu kan vi notera att, särskilt hos ungdomen, vissa utländska kanaler är mycket attraktiva och om man därtill tar hänsyn til videotittandets ökning kan vi konstatera att en minskad andel av den tid som svenskar ägnar sig åt tittande på TV utgörs av de två svenska kanalerna. En nationell TV speglar emellertid bättre än något annat vår egen kultur. Därtill kommer att upplevelsen av det man ser på TV förstärks om programmet ges på det egna språket. Det är därför angeläget att svensk TV framgångsrikt kan konkurrera med utländska kanaler. SR kommer dock också i fortsättningen att få svårigheter att klara denna konkurrens. Enda sättet att göra det är att erbjuda tittarna ett konkurrenskraftigt programutbud. Reklam i TV Mot. En ökad konkurrens har en stimulerande effekt på produktionens kvalitet. Vi anser att monopolställning bör upphöra och föreslår att tillstånd ges för ytterligare en svensk TV-kanal som bör finansieras genom reklam och sponsring. Det är väl dokumenterat att svenska folket är positivt till reklam i TV. Denna inställning torde inte komma att förändras när allt fler reklamfinansierade och sponsrade satellitprogram blir allmänt tillgängliga. Man räknar med att 150 000 till 200 000 nya hushåll får tillgång till satellitsändningar genom kabelutbyggnaden. Många har redan vant sig vid de reklaminslag som visas. För svensk del är det viktigt att reglerna för reklam i TV utformas så att reklaminslagen tidsmässigt är i förväg utannonserade och inte avbryter program. bör klart uttala nödvändigheten av att utforma en ny lagstiftning som ger utrymme för etableringsfrihet och som ger nya bolag möjligheter att finansiera sin verksamhet med reklamintäkter. har uttalat sig positivt om lokal TV-produktion. Ett exempel på detta är regeln om att kabel-TV-bolag skall ges utrymme för sändningar av lokalt producerade program. De ambitioner som tidigare fanns hos programbolag och kommuner att producera program har inte kunnat realiseras. Kostnaderna för produktionen har visat sig vara oöverkomliga. Lika väl som reklamfinansierade utländska program får förekomma i kabel-TV bör lokala program kunna finansieras genom reklamintäkter. Lokalt producerade program har ofta stor kulturell betydelse genom att de präglas av det egna områdets kulturella verklighet. Också ur informationssynpunkt är de lokala programmen viktiga då de ofta snabbt och korrekt kan påpeka omständigheter och företeelser av stor aktualitet för den egna kommunen. Egensändningar bör därför ges tillstånd att finansiera sin verksamhet med reklam och/eller sponsring. Reklam bör även vara tillåten i närradio. Ett tillstånd av reklam betyder förbättrad ekonomi för föreningarna. Därmed kunde förutsättningar för en snabbare utbyggnad av närradioverksamheten skapas. Blev reklam möjlig skulle det leda till ökad programproduktion och högre programkvalitet. Det kunde också bli ett stöd för ortens näringsliv. Inte minst småföretagare skulle - mot en måttlig kostnad - kunna meddela konsumenterna information om sina produkter. Det bör ankomma på resp. närradioföretag att besluta om formerna för reklam i närradion. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till lagändring syftande till etableringsfrihet på mediaområdet, [att avslår proposition 1986/87:100, bil. 10 såvitt avser uppbörd av mottagaravgifter m. m.,1] 2. att hos regeringen begär lagändringar syftande till att reklam och sponsring som finansieringskälla blir tillåten inom medieområdet i den omfattning som anges i motionen, 3. att hos regeringen anhåller om förslag till sådana Mot. lagändringar att en fristående reklamfinansierad TV-kanal kan K433 () () () 1 1986/87:Kr296.