ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02Jo724 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo724 och () Viltstängsel Tillstånd för viltstängsel erfordras för mark som allmänheten har tillträde till. Tillstånden regleras genom naturvårdslagen och om olägenheter uppstår som inte kan åtgärdas kan tillståndet dras tillbaka. I det jordbrukspolitiska läge som råder har intresset ökat för animalieproduktion innanför s. k. viltstängsel. Detta medför ökade risker att den allemansrättsligt tillgängliga marken minskar. Naturvårdslagen ger länsstyrelserna möjlighet att vägra tillstånd om allemansrättsligt tillgängliga marker skall inhägnas. Naturvårdslagen ger dessutom möjlighet att knyta villkor till eventuella tillstånd. Markägaren kan få tillstånd under förutsättning att han t. ex. anlägger genomgångar för allmänheten. I samband med sådana villkor är det av stor vikt att information lämnas så att allmänheten inte uppfattar passagen som ett intrång. Även om det är tillåtet att vistas innanför viltstängslet medför stängslet en känsla av att man befinner sig på mark där man kanske inte har rätt att vistas. För att undvika detta och för att undanröja grunder för tvister mellan markägare och allmänhet bör man regelmässigt sträva efter att informationsvägen tala om för allmänheten skälen till att stängslet finns, vilken typ av djur som finns innanför stängslet som man upplyser om hur man bör uppträda för att inte skada eller störa djuren i onödan. Där naturliga passager finns t. ex. i form av markvägar, stigar eller parkeringsplatser i anslutning till vilthägnen bör genomgångar för allmänheten anordnas i kombination med den typ av information som anges ovan. bör således regelmässigt kräva, som villkor för att erhålla tillstånd för vilthägn, att det i anslutning till passagen till området lämnas utförlig information om rätten att vistas, om djurlivet och naturen inom vilthägnet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande information i anslutning till vilthägn.
mot · GA02Jo725 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo725 m. fl. Anslag till kommuns ekologiprojekt kommun bedriver tillsammans med ett ekologiprojekt för vilket man under innevarande budgetår beviljades 4 milj. kr. är ämnat att bedrivas , varav detta är det första. Projektet har till syfte att göra kommun till en förebild vad gäller mänsklig - samhällelig - ekonomisk utveckling på ekologiska villkor. Samspelet mellan natur och människa eller människa och människa bör grundas på sådana relationer att alla parter drar fördelar av dessa. Ekonomisk utveckling och ekologisk balans skall således förenas i en och samma utvecklingsstrategi. Detta måste vara bästa sättet att dra nytta av kommunens fördelar och åstadkomma en utveckling av bygden. Med i bilden måste man också ha att detta är en verklig glesbygdskommun i norra , en kommun som om den skall ha en chans att överleva måste utvecklas utifrån egna förutsättningar, helt i enlighet med nämnda projekt. 1986 har ett trettiotal odlare medverkat i försök med alternativ odlingsteknik, forsknings- och demonstrationsodlingar har genomförts; dessutom diskuteras nu på allvar förädlingsindustri i kommunen. När beviljade medel till projektet anvisades dessa ur fonden uppbyggd av miljöavgifter på handelsgödselmedel. För fortsatt projektverksamhet borde samma medelsanvisning vara möjlig. Efter endast en säsongs verksamhet kan inte ännu några påtagliga resultat utläsas, utan det kan i stället få förödande konsekvenser för dem som är engagerade i projektet om det ej kan fortsätta, vilket ej är möjligt utan ekonomisk hjälp. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ekologiprojektet i . () ()
mot · GA02Jo727 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo727 Att tillföra jorden näring är ur miljöhänseende mycket viktigt. Det är också viktigt att i växtodlingen på ett bättre sätt än vad som sker , utnyttja den produktionsresurs som stallgödseln utgör. Att ta till vara stallgödseln från gårdarnas egna djurbesättningar som växtnäringstillförsel måste vara både rationellt och miljömässigt riktigt. På det sättet minskar behovet av handelsgödsel, som dessutom är importerade produktionsmedel. Spridning av stallgödsel måste dock ske . Sker gödsling under tid då ingen gröda finns som kan ta upp det frigjorda kvävet, finns risk för urlakning. Sprids stallgödsel i stället utnyttjas kvävet bättre, som läckagerisken minskar. Ökad vårspridning av stallgödsel förutsätter emellertid att möjligheten finns att på ett riktigt sätt kunna lagra densamma . Ur miljösynpunkt är detta angeläget. Lagringen kräver i sin tur investeringar i gödselvårdsanläggningar. Moderna gödselvårdsanläggningar ställer sig dock mycket dyrbara för den enskilde jordbrukaren. För att stimulera till en utbyggnad - som är av stor betydelse både ur miljösynpunkt och för att begränsa behovet av importerad handelsgödsel - bör statsbidraget kunna utgå. Medel för att finansiera detta bidrag till miljöförbättrande åtgärder kan tas från de redan influtna medlen från den speciella skatten på handelsgödsel och bekämpningsmedel. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att av influtna avgifter på handelsgödsel och bekämpningsmedel avdela medel för statsbidrag till gödselvårdsanläggningar.
mot · GA02Jo728 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo728 Begränsning av kadmiumhalten i handelsgödsel Spridningen av kadmium på våra åkrar är ett allvarligt miljöproblem. En stor del av den årliga tillförseln av kadmium sker genom den i och för sig nödvändiga användningen av handelsgödsel. Kadmium är ett grundämne och därför sker ingen nedbrytning varför varje års tillförsel innebär en bestående ökning av kadmiumhalten någonstans i miljön. Kadmium är, så vitt man nu vet, farligt för allt levande. Ett sätt att motverka detta miljöproblem är att minska mängden kadmium i handelsgödsel. Enligt min mening är det angeläget att snabbt bestämmer en högsta gräns för mängden kadmium i bl. a. handelsgödsel för att på detta sätt minska belastningen på miljön. Genom forskning bör det vara möjligt att sedan gå vidare för att ytterligare begränsa kadmiumhalten. Både för svensktillverkade och importerade gödselmedel gäller att kadmium finns i råvaran fosfat. Till importeras råfosfat från främst . Halten av kadmium varierar från källa till källa. Försök görs med rening av fosfaten från kadmium. Staten har lämnat ekonomiskt bidrag till denna försöksverksamhet. Det finns också möjlighet att producera handelsgödsel med svensk apatit som råvara. Apatiten - som finns i Bergslagen () och i malmfälten - innehåller jämförelsevis mycket låga halter kadmium. Används svensk apatit minskar självfallet också importbehovet, vilket positivt påverkar handelsbalansen. Att minska kadmiumtillförseln är angeläget ur folkhälsosynpunkt, eftersom kadmium från åkrarna tas upp av de grödor som odlas och förs vidare till människan. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om högsta gränsvärde för kadmium i handelsgödsel och användning av svensk apatit som råvara.
mot · GA02Jo729 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo729 m. fl. (s) Kvävet i sötvatten Övergödningen av våra kustnära havsområden har fått en ökad uppmärksamhet. Den oroande utvecklingen har sitt huvudsakliga ursprung i läckage av växtnäringsämnen - främst kväve och fosfor - från , men även i utsläpp från bebyggelse och industri. Regeringen har tillsatt en särskild aktionsgrupp mot havsföroreningar. Området kring har med stöd av miljöskyddslagen förklarats som särskilt föroreningskänsligt område. I saltvatten finns oftast en brist på kväve. Ökad kvävetillförsel medför bl. a. ökad tillväxt av planktonalger med stora miljöproblem som följd. I sötvattensmiljö är det i stället oftast fosformängden som styr produktionen. I sötvattensmiljö kan därför kvävehalten öka betydligt utan direkta omedelbara effekter på miljön. kan dock ett utläckage av kväve till sötvatten förorsaka miljöskador. a. kan lokalt kvävehalten bli så hög att hygieniska och medicinska problem uppstår. Genom försurningsverkan kan också tillfört kväve orsaka urlakning av den i marken bundna fosforn, vilket kan medföra övergödning av vattendrag och sjöar. I vårt län finns intensivt utnyttjade jordbruksbygder, som inte direkt avvattnas till havet. Detta förhållande gäller bl. a. i . Till de stora åarna i länet sker ett betydande utläckage av fosfor och framför allt kväve från åkermarken. I , vars avrinningsområde till nära hälften består av , har fosfor- och kvävehalterna varit hela tio gånger högre än i Norrlandsälvarna. Inom Lidans avrinningsområde förekommer grundvattentäkter vars nitratkvävehalter överstiger /l, som är hälsogränsvärde för dricksvatten. Även inom Tidans nederbördsområde, som också till stor del är uppodlat, gäller motsvarande förhållanden. För att motverka de miljöproblem som den ökande kvävehalten i våra slättbygdåar kan medföra är det viktigt att ett samlat åtgärdsprogram mot havsföroreningar inte begränsas till saltvattenmiljön utan också innefattar de större jordbruksområdena i landet som avvattnas till de större insjöarna. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av åtgärder mot kväveläckage i sötvatten. () () 1986/87 Jo729
mot · GA02Jo730 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo730 m. fl. Åtgärder mot användning av freoner Freoner används inom en rad olika områden i samhället. De används i skumplast för isoleringsändamål, för möbler och förpackningar. De används också som kylmedium i bl. a. kylskåp, frysboxar och värmepumpar samt som avfettningsmedel och liknande. 1979 förbjöds i vårt land användningen av freoner som drivgas i sprayförpackningar. Freonförbrukningen sjönk kraftigt, men har ökat i annan användning och är nu högre än den var före förbudet. Totala förbrukningen i världen har beräknats till ca /år. Av dessa svarar för ca , en förbrukning som beräknas öka till /om inga åtgärder vidtas för att minska användningen. av den svenska förbrukningen går till plasttillverkningen och används som kylmedium. av den förbrukade mängden freon släpps direkt ut till atmosfären. I finns flera stora tillverkare av skumplast, huvudsakligen för isoleringsändamål. Samtliga använder freoner i tillverkningen. En av dessa tillverkare förbrukar även freoner som köldmedium. Sammanlagda sökta/tillståndsgivna förbrukningen av freon vid de fem största förbrukarna i länet är 1 200-1 300 ton/år vid maximal produktion. Eftersom totala freonförbrukningen i landet enligt är ca /år skulle således svara för mer än en femtedel av denna. De direkta freonutsläppen från de fem största förbrukarna i länet beräknas med nuvarande produktion till /år. Så gott som all producerad freon kommer förr eller senare ut i atmosfären och kan där bidra till att förstöra det ozonlager i stratosfären, som skyddar jorden mot den skadliga ultravioletta strålningen från solen. Det är därför mycket angeläget att samhället ställer klara och entydiga krav på hur freonanvändningen skall minskas och helt försvinna. En övergång till skumplasttillverkning utan användning av freon är möjlig, även om den förmodligen blir något dyrare och i varje fall inledningsvis med något lägre kvalitet. Som köldmedium finns ersättning för freon. Företagen bör givetvis ges en rimlig tid för omställningen till annat material. Genom en kombination av åtgärder med stöd av lagen om kemiska produkter och ekonomisk styrning bör det vara möjligt att snabbt minska användningen av freoner. En ekonomisk styrning kan avse såväl ett avgiftssystem som stöd (via bränslemiljöfonden enligt årets budgetproposition) till utprovning av ny miljöskyddsteknik. Sådant stöd bör givetvis kunna utgå inte bara till nya 1986/87 Jo730 Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder mot användningen av freoner. () () reningstekniker utan även till utprovning av osäkert ersättningsmaterial och alternativa produktionstekniker.
mot · GA02Jo731 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo731 Försurningen - dess orsak och påverkan på vår miljö - får en ökad aktualitet i samma takt som konsekvenserna klarläggs. En försöksverksamhet med kalkning av sjöar och vattendrag påbörjades . Det statliga kalkningsprogrammet har pågått och hitintills har anslagits ca 500 milj. kr. för kalkning av sjöar och vattendrag. Då åtgärderna att motverka försurningen genom minskade utsläpp blir en mycket utdragen process, kommer dessa kalkningskostnader att belasta samhällsekonomin . Därför är det av stor vikt att vidtagna åtgärder utförs på ett, inte bara biologiskt utan även ekonomiskt riktigt sätt. När det gäller kalkning av sjöar och vattendrag - som omfattas av det statliga kalkningsprogrammet - kan den ske enligt olika metoder, varvid tillrinningsområdets sammansättning, andelen sjöyta och vattnets uppehållstid är utslagsgivande faktorer. Hitintills har man till övervägande delen lagt ut lättlöslig, kalkrik substans direkt i vattnet. För att optimera "verkningsgraden av kalken bör den - enligt expertisen - tillsättas i systemets övre delar, då härigenom största möjliga vattenområde påverkas. Störst effekt i detta avseende borde därför nås om omgivande mark kalkas. Därigenom påverkas allt vatten inom ett tillrinningsområde. Metoden med markkalkning har - och med gott resultat dessutom använts på flera platser i landet, exempelvis i Vänneåns avrinningsområde, kommun. Fördelarna med markkalkning är flera. För det första får kalken högre verkningsgrad då den först höjer markens pH, och därigenom via markvätskan också höjer sjöns pH. Med en högre verkningsgrad utnyttjar man alltså kalken och kalkbidraget bättre. För det andra innebär den neutraliserande markvätskan att metallerna i marken aldrig frigörs för att bli tillgängliga för vegetationen. Eftersom den ökade förekomsten av tillgängliga metaller är försurningens allvarligaste hot, har man med markkalkning undvikit den svåraste konsekvensen. För det tredje är det praktiska kalkningsarbetet enklare och mindre kostsamt att utföra på mark än i vatten. I de försök man hitintills har gjort har enskilda lantbrukare ställt upp med redskap och arbetskraft, utan ersättning. Mot denna bakgrund ter det sig naturligt att använda mer av kalkningspengarna till just markkalkning. Det borde också vara möjligt, då av reserverade medel för kalkning närmare 100 milj. kr. ännu inte utnyttjats. För att öka kalkgivan på borde ett ersättningssystem kunna införas som betalar kostnaden för den kalk som sprids utöver åkermarkens Mot. 1986/87 behovskalkning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om markkalkning.
mot · GA02Jo733 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo733 Miljöproblem i samband med hantering av förpackningsavfall Mängden förpackningar till hushålls- och industriprodukter etc. har vuxit snabbt . Av hygieniska, distributionstekniska, marknadsföringsmässiga och diverse praktiska skäl har förpackningssystemen utvecklats både i omfattning och utformning. Det är inte ovanligt att man måste köpa betydande extrakvantiteter av en viss vara, även om man bara behöver en begränsad mängd. Som en följd av denna utveckling har avfallsmängderna blivit besvärande stora. Dessutom har produkternas utformning lett till svårhanterliga destruktionsproblem med biandmaterial och svårnedbrytbara komponenter. När kommunerna skall ta hand om avfallet är det svårt att finna metoder som är enkla, funktionella, miljövänliga och om möjligt ger hög återvinning. Avstjälpningsplatser tar stora utrymmen i anspråk, påverkar landskapet negativt och ger läckageproblem. Sopförbränning är effektiv för energiåtervinning, men ger problem med utsläpp av luftföroreningar. Sopsortering på mekanisk väg har visat sig tekniskt svår att få tillfredsställande funktion på. Andra återvinningsmetoder bl. a. s. k. källsortering rymmer omfattande praktiska problem, dels vid själva insamlandet, dels vid eftersorteringen och slutligen vid avsättningen av restprodukterna. Med detta utgångsläge är det angeläget att systematiskt se över hela förpackningsmarknaden. Syftet skall vara att undersöka möjligheterna att begränsa mängden förpackningar samt se till att dessa tillverkas så, att de blir möjliga att återvinna på ett effektivt och miljövänligt sätt. Även om antalet förpackningar markant begränsas kommer enorma mängder förpackningsmaterial att vara kvar på marknaden. Det är därför angeläget att återvinning för ny varuproduktion kan ökas kraftigt, så att sopförbränning och deponering inte blir för omfattande. För att detta skall bli möjligt behövs stimulansåtgärder, exempelvis avgift på osorterat material. Vidare behövs stöd och styrning för ökad produktion och marknadsföring av varor framställda genom utnyttjande av återvunnet material som glas, papper m. m. På olika sätt, bl. a. genom en medveten upphandling, måste olika samhällsorgan bidra till att lägga grunden för en marknad för återvunnet material. Det är viktigt att staten medverkar till en miljövänlig produktutveckling, så att exempelvis plastprodukter, där så är möjligt, ersätts med papper. En annan viktig uppgift är att snabbt finna lämpliga styrmedel för att begränsa användningen av vissa produkter. Det krävs information, rådgivning. avgifter, pantsystem, forsknings- och utvecklingsstöd och i vissa fall, där andra vägar inte är framkomliga, förbud. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om behovet av en översyn av förpackningsmarknaden samt insatser för utveckling av återvinningsmarknaden. () () 1986/87 Jo733
mot · GA02Jo734 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo734 vilande förslag till jaktlagstiftning innehåller bestämmelser av mycket drakoniskt slag, då det gäller myndigheters rätt att kontrollera zoologiska konservatorer. Dessa bestämmelser kan inte sägas vara berättigade med hänsyn till det faktiska sakläget. Givetvis kan det finnas-och finns - yrkesområden i samhället, inom vilka brottsliga förfaranden har en sådan utbredning och karaktär, att de effektivt kan bekämpas bara med speciella befogenheter. Så är inte fallet, då det gäller de zoologiska konservatorerna. Inga konkreta fall och inga bevis har presterats för någon sådan uppfattning. Mot denna bakgrund framstår det som oklokt att ha så drastiska myndighetsbefogenheter. Det i sig hedervärda syftet att hindra olaga handel med fridlysta djurarter gynnas bättre av att myndigheter och yrkesutövare utvecklar mer samverkanspräglade och mindre antagonistiska relationer. De zoologiska konservatorerna är för övrigt en liten, avgränsad och väl organiserad grupp, där yrkesetiken med normala medel kan kontrolleras och myndigheternas insyn garanteras. Mot bakgrund av det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen begära ändring i jaktlagens bestämmelser rörande myndighetskontroll av zoologiska konservatorer i enlighet med vad som anförs i motionen.
mot · GA02Jo735 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo735 och () Koppeltvång för hundar I den nya jaktlagen föreslås en ändring av 6 § så, att ett regelrätt koppeltvång för alla hundar skall råda i markerna den 1 marsden . Jordbruksministerns kommentar till ändringsförslaget: Med en entydig föreskrift om koppeltvång under den för viltet känsliga tiden behöver det inte uppstå någon tvekan och diskussion om vilken grad av kontroll som innehavaren behöver ha över sin hund. Det betyder alltså, att varje hundägare som går med sin hund okopplad är lagbrytare och skall behandlas som sådan, oavsett vilken kontroll föraren har över sin hund och avsett vilken ansvarskänsla han/hon besitter. Att ha hund är för många människor ett sätt att leva. Därför lägger en ansvarsmedveten hundägare ner mycket arbete på att lära sin hund att bete sig väl i olika sammanhang. En av de viktigaste anledningarna till att många hundägare vill arbeta med sina hundar är just för att kunna ha dem lösa så mycket som möjligt. En ansvarsmedveten hundägare är också medveten om huruvida hunden är viltsäker och iakttar också följande regler vid vistelse i skog och mark: - håller sig till kända vägar och stigar, - hunden måste hålla sig på vägen och i närheten av föraren, - hunden kopplas om man går ut i terrängen. Med andra ord måste hunden vara helt lydig och får aldrig rusa runt i markerna. Tyvärr finns det åtskilliga hundägare som inte tar hänsyn och som inte bryr sig om att lära hunden att vara lös under kontroll. Det är ett ofog som det måste bli slut på. Men som så ofta när man vill komma åt ansvarslöshet är det här den ansvarskännande människan som drabbas av lagstiftningen. Den hundägare som öppet går sina vanda vägar med hunden lös under kontroll, dvs. den som syns, drabbas. Den som är hänsynslös kommer troligen även i fortsättningen, men mer i smyg, att släppa sin hund lös utan ordentlig uppsikt. Syftet med jaktlagen 6 § är att skydda viltet. Genom den här förändringen uppnår man inte detta utan drabbar i stället den intresserade och ansvarskännande hundägaren och hans/hennes hund. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar att 6 § i den nya jaktlagen får följande lydelse: den 1 mars-den 20 augusti bör hund hållas kopplad i mark där vilt finnes. Dock må förare ha sin hund okopplad på småvägar och stigar under förutsättning att hunden håller sig på vägen i förarens närhet och kan kallas in vid behov. 1986/87 Jo735
mot · GA02Jo737 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo737 m. fl. (c) Handelsgödselavgiften Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87: So708 hemställs att beslutar hos regeringen begära att 15 milj. kr. av handelsgödselavgiften avsätts till en särskild stiftelse för kvalificerad forskning inom lantbrukets arbetsmiljö. () () () ()
mot · GA02Jo738 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo738 och (m) Utsläppen vid oljekraftverket i Förbränning av olja, kol och olika inhemska bränslen ger alltid luftföroreningar. Atmosfären tillförs bl. a. svaveldioxid och kväveoxid, som verkar försurande på miljön. Dessutom bildas eller frigörs koldioxid, som vid förhöjda halter i atmosfären kan medföra en temperaturhöjning med allvarliga miljökonsekvenser. Utsläppen i samband med denna form av förbränning måste reduceras. Oljekraftverket i , som används för produktion av elström vid tillfälliga toppbelastningar, har körts med full effekt. Kraftverket, som saknar rening, har släppt ut av svaveldioxid . Härtill kommer även en stor mängd kväveoxid. Skogen som är belägen i närheten av kraftverket uppvisar skador, som med stor sannolikhet beror på luftföroreningar. Markens pH-värde är anmärkningsvärt lågt. En kontinuerlig drift av oljekraftverket kan bli förödande för miljön i och södra . Även med omfattande reningsåtgärder kommer utsläppen till atmosfären av försurande ämnen att få sådan omfattning, att det inte kan accepteras. Oljekraftverket i kan därför inte utgöra något alternativ till kärnkraftverket i . bör således även endast användas vid sporadiska tillfällen, då toppbelastning föreligger. Med beaktande av de skador, som utsläpp från oljeförbränningsanläggningar orsakar, är det anmärkningsvärt, att ifrågavarande kraftverk har tillstånd till utsläpp utan rening. Regeringen bör därför omgående ta initiativ till att avsevärda förbättringar uppnås. Med hänsyn till att verket inte bör utnyttjas i kontinuerlig drift bör reducering av utsläppen kunna uppnås genom att endast olja, innehållande svavel, får användas vid förbränningen. Dessutom bör förbrännings- och reningstekniken förbättras, så att kväveoxidutsläppen på så sätt också kan reduceras. Åberopande det anförda hemställs att begär att regeringen omgående tar initiativ till förhandling med om en reducering av utsläppen i enlighet med vad som anförts i motionen.