mot · GB02A235 · 1987-01-01 00:00:00 — Motion till 1987/88:A235 av m. fl. (vpk) om ungdomars arbetsmarknad Regeringen har presenterat ett hundrapunktsprogram för ungdomar. De påstår sig ha tagit ett samlat grepp över ungdomsfrågorna och att situationen för ungdomen förbättras i och med dessa initiativ. När det gäller arbetslösheten presenteras emellertid inget nytt. Regeringen tänker enbart fortsätta sin satsning på särlösningar. Offensiv satsning som ger ungdomen fasta jobb med en lön att leva på saknas. Ungdomsarbetslösheten är i grunden en del av den övriga arbetslösheten. Det är alltså inget problem för sig utan en del av allt det övriga. Men arbetslösheten bland unga människor är särskilt allvarlig, eftersom det handlar om deras första möte med arbetsmarknaden. kan därför unga människor som tvingas till arbetslöshet få betydligt större problem än äldre. Såväl socialdemokratiska som borgerliga regeringar har i vårt land försökt göra kampen mot ungdomsarbetslöshet till en fråga om att komma på nya typer av särlösningar vars främsta syfte tycks ha varit att dölja de besvärande ungdomsarbetslöshetssiffrorna. Oavsett om namnet varit yrkesintroduktion, ungdomsslussar, ungdomsplatser eller ungdomslag så har de ett gemensamt. Det handlar om särlösningar som gör att de unga försvinner ur den officiella arbetslöshetsstatistiken och att alla dessa sysselsättningar är lågt eller mycket lågt betalda, vilket gör dem omöjliga att leva på. Den enda riktiga linjen i kampen mot ungdomsarbetslösheten är den som skapar nya fasta jobb med löner som går att leva på. Det finns stora behov av mer personal inom barnomsorgen, äldreomsorgen, hälso- och sjukvården, utbildningen och kulturområdet. Det handlar således om grundläggande mänskliga och samhälleliga behov som måste tillfredsställas. Många nya jobb kan dessutom växa fram genom en satsning på ökad förädling inom svensk industri. En utbyggnad av den offentliga sektorn vad gäller omsorg och utbildning bör alltså gå hand i hand med en utbyggnad av samhällsägda förädlingsindustrier. Det är på detta sätt som parollen fasta jobb med lön att leva på kan förverkligas. existerar dock en mängd både sär- och tvångslösningar gentemot de unga på arbetsmarknaden. Det finns en mängd kritik att rikta mot dessa och den kan sammanfattas enligt följande. Ungdomsplatserna infördes och gäller ungdom mellan . I årets budgetproposition har regeringen anslagit pengar för 21000 ungdomsplatser. De unga arbetar mot en lön på blott ca . Här hamnar alla de unga som inte vill fortsätta i gymnasieskolan eller som inte kommit in i gymnasieskolan. Skolmyndigheterna har fortfarande Mot. ansvaret för dessa unga. Även om det är sagt att ungdomsplatsare inte A235 skall utföra fast anställds arbetsuppgifter så är det ofta fallet. Många gör alltså riktiga arbetsinsatser men betalas med kusligt låga löner. Ungdomslagen infördes och gäller . Avsikten är att kommunerna via ungdomslagen skall få bort alla ungdomar i åldersgruppen från öppen arbetslöshet. I ungdomslagen arbetar de unga mot en dagsersättning på ca . Flertalet finns inom den offentliga sektorn. Också här är det sagt att ungdomslagarna inte skall utföra arbetsuppgifter som borde utföras av fast anställd personal. Men i verkligheten spelar ungdomslagare på många ställen en viktig roll. Det finns exempel på fritidsgårdar, daghem och vårdcentraler/sjukhus där man kallt räknar med ungdomslag för att arbetsuppgifterna skall kunna lösas. På grund av att ungdomslagare bara får arbeta får de en lön som inte går att leva på. Det tvingar dessa myndiga människor till att bo kvar hos sina föräldrar eller att gå till socialbyrå för att få hjälp. Inget av alternativen är särskilt uppmuntrande som myndig människa. Det gemensamma för dessa två existerande särlösningar för de unga är att de på intet sätt skapar fler fasta jobb. Den dag man fyller är man utan jobb igen. Det skapar inte trygghet för framtiden. Ungdomslagen skapar inte ens trygghet för . Detta eftersom det inte finns ordentlig anställningstrygghet för ungdomslagare. De kan bli uppsagda från till en annan, i vissa fall kan det handla om - men långt ifrån normal anställningstrygghet. Inte heller har man rätt till betald semester. Inskolningsplatser är det senaste draget från socialdemokrater och borgare för att dölja arbetslösheten. röstades förslaget igenom och slöt LO-PTK och SAF avtal om inskolningsplatserna. Förslaget påstås ge de unga en chans att få en plats i industriarbete. Det låter vackert, men närmare studerat handlar det inte om annat än statssubventionerade provanställningar. Faktum är att för den sex-månaders anställning som inskolningsplatserna handlar om så har arbetsköparen trumf på hand. Arbetsköparen avgör vem som skall anställas, dessutom får han halva lönen betald av staten för arbetsuppgifter som ändå skulle varit nödvändiga att utföra. När de sex månaderna gått så avgör arbetsköparen hur det blir i fortsättningen med andra ord provanställning som är statssubventionerad. De 250 miljoner som regeringen även lägger ned på projektet skulle komma till mycket bättre användning om det satsades på nya jobb inom sjuk- och hälsovård, barnomsorg, fritid och kultur, där de unga skulle kunna ges nya fasta jobb med riktiga löner. Man kan också ifrågasätta tvångskaraktären i dessa modeller. Den som inte är med ställs utan allt ekonomiskt stöd. Likaså är vi kritiska till olika modeller där de unga i flertalet fall gör nyttiga arbeten för samhället utan att för den skull få ha uppgiften till ett fast arbete. Yrkesstolthet, självkänsla och självförtroende kan i mycket högre grad ges möjlighet att växa fram om de uppgifter som utförs av framför allt ungdomslag omvandlas till fasta arbetstillfällen. Behoven finns ju bevisligen: Fritidsgårdar och daghem som bara kan gå för halv maskin när ungdomslagsanställda inte kommer eller Mot. För att ge ungdomen rätt till arbete duger det inte med tvångs- och A235 I och med att regeringen infört dessa särlösningar har man gjort ungdomarna till ett B-lag på arbetsmarknaden. Ungdomarna ställs utan vissa grundläggande rättigheter, låga löner och en oviss framtid. har en högkonjunktur är det nästan omöjligt att få en fast heltidsanställning innan man fyllt , om man inte bor i . ställer vi oss frågorna: Vad händer för ungdomen, när vi går in i en Kommer regeringen att införa ännu mer ungdomsfientliga Ska dessa särlösningar på allvar ersätta jobb som utförs av fast anställd personal? Kommer man att flytta upp åldersgränserna för ungdomslag och på detta sätt skapa ett C-lag bland de yngsta åldrarna, de som går på ungdomsplats? I vpk tycker vi att denna tänkta utveckling är Inte minst av denna anledning måste de särlösningar som I stället måste fasta jobb med en lön att leva på skapas. Utöver de nu gällande åtgärderna mot ungdomsarbetslöshet figurerar också andra förslag i debatten, varav en del redan förekommer i verkligheten. De borgerliga brukar ofta tala sig varma för lärlingsmodeller. Bakom detta döljer sig dock två syften. Det ena är att storföretag och andra delar av privat näringsliv redan tidigt skall få greppet om de ungas utbildning utan att demokratiskt valda organ skall ha kontroll över den. Det andra är de stora möjligheterna att utnyttja lärlingar som billig arbetskraft om de kallas lärlingar. För att lärlingsutbildning skall fungera krävs därför en mängd åtgärder som hindrar storföretag att utnyttja situationen. Först och främst kan lärlingsutbildning aldrig omfatta något större antal ungdomar, eftersom det mest handlar om hantverksarbeten där lärlingsutbildning är befogad. För de ungdomsgrupper som ändå blir berörda är det absolut nödvändigt att all lärlingsutbildning finns klarlagd i en läroplan fastställd av demokratiskt valda organ. Denna utbildning måste även innehålla en annan nödvändig kunskap som språk och samhällskunskap. Lärlingar måste också erhålla lön efter principen lika lön för lika arbete - och om lärling utför utlärds arbetsuppgifter så skall full lön utgå. Men också med dessa åtgärder är inte lärlingssystem något som kan vara ett effektivt vapen för åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. Kooperativ som startats av ungdomar brukar av andra debattörer, ofta socialdemokrater, framhållas som ett nytt offensivt grepp mot arbetslösheten. Kooperativen är positiva i den meningen att de ger en ideologisk moteld till satsa på dig själv- och starta eget-kampanjerna som organiseras från . Självfallet är paroller starta vårat och satsa på varandra avsevärt mer meningsfulla, och kooperativen spelar här en roll. Men man får inte förledas att ha någon övertro på kooperativen, även om de för många enskilda ungdomar betytt mycket. Det är inte avsaknaden av olika fix- och servicekooperativ drivna av ungdomar som är orsaken till arbetslösheten. Därför lär inte heller en jättesatsning på kooperativ lösa de grundläggande problemen. Vi skall dessutom veta att flertalet av ungdomskooperativen i landet är i kontroll och inte har ekonomisk styrka att stå på egna ben. Utöver dessa särlösningar vet vi också att tiotusentals ungdomar finns i gymnasieskolan trots att de helst av allt vill vara ute i arbete, men i vetskap Mot. om att inga jobb finns går de vidare i gymnasiet utan verklig studiemotivation A235 och får därav dåliga resultat, som i sin tur gör situationen än svårare efter gymnasietiden. I några kommuner har man dessutom påbörjat ytterligare särlösningar av särskilt otäck karaktär, t. ex. arbetstvång för att få socialbidrag. Detta är särlösningar som inte bara präglas av människoförakt, utan som också får negativa fackliga och sociala effekter. Detta exempel visar vart särlösningarna, i arbetslöshetens håller på att ta vägen. Det krävs ytterligt stor vaksamhet från arbetarrörelsen mot de reaktionära idéer som växer fram i särlösningsåtgärderna. Således anser vi även efter att ha studerat andra idéer till att lösa problemet med ungdomsarbetslösheten att den enda riktiga vägen är en kraftfull åtgärdsplan för att tillfredsställa den mängd av behov av vård, omsorg och utbildning/kultur som finns, för att i en sådan massiv satsning också skapa nya arbetstillfällen. I många av de specialåtgärder och särlösningar som finns döljer sig också en mycket orättvis behandling av ungdomen, inte minst då lönemässigt. Det är en orättvisa mot de unga som också skiner igenom på andra områden, exempelvis studiestöd och studielån. I hela samhället kan en otäck tendens märkas där ungdomar anses som mindre värda och tillåtna att angripa. Det har inneburit att myndighetsåldern i vårt land snart bara i teorin är , men på allt fler ställen i praktiken . Detta gäller inte minst på arbetsmarknaden. Denna samhällsutveckling hotar ungdomens rätt och värdighet. Det är för att bryta denna tendens och farliga ungdomsfientliga utveckling vpk med all kraft kämpar för ungdomens rätt till fast jobb med lön att leva på. Vi vet att stora behov finns i samhället. Genom att tillfredsställa dessa behov skapas också de fasta och nya jobben. Denna syn är den verkligt optimistiska och offensiva. Vi tror i och för sig att ungdomskooperativ, rättvisa lärlingssystem och rejäla yrkesutbildningar kan spela en positiv roll för ungdomen. Men i grunden är problemet med ungdomsarbetslöshet så mycket djupare, och måste därför också bekämpas med en politik som syftar till fasta jobb med lön att leva på. För att nå dit krävs utöver att tillfredsställa en rad samhälleliga behov också kraftåtgärder mot storkapitalets penningspekulation, kapitalexport och en skärpt beskattning av storbolagsvinsterna. Ett sätt att kombinera kampen för ungdomens rätt till fasta jobb med lön att leva på med åtgärder mot storkapitalet är att införa en beskattning mot ungdomsarbetslöshet. Skattemedlen kan sedan användas till åtgärder för att skapa fasta jobb inom samhällsnödvändiga sektorer. bör kräva av regeringen att den vidtar kraftinsatser för att arbetslösa ungdomar skall få ett fast jobb med lön att leva på. En sådan inriktning stämmer väl med vpk:s krav på allas rätt till arbete. För ungdomen, som för alla andra, gäller att arbetslösheten bara kan bekämpas effektivt om kapitalets makt och inflytande bryts och ersätts med en långsiktig planering av landets ekonomi, näringsliv, offentlig sektor och arbetsmarknadspolitik. Fyra miljarder till fasta jobb Mot. Vpk föreslår i motionen - allas rätt till arbete - fyra miljarder till fasta arbeten inom kommun och landsting. Naturligtvis utgör ungdomen en stor del av dem som kommer att kunna få ett fast jobb med en sådan inriktning. Dessutom föreslår vpk att anslagen till inskolningsplatser och ungdomslag halveras för att dessa tillfällighetsinrättningar skall kunna upphöra 1989 och ersättas med de insatser som anslaget 4 miljarder erbjuder. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om riktlinjer för att skapa fasta jobb med lön att leva på för ungdomen. (vpk) (vpk)