mot · GA02Kr236 · 1987-01-23 00:00:00 — m. fl. (c) Kulturpolitiken 1986/87 Kr236238 I denna partimotion om kulturpolitiken föreslår bland annat o Den vikande statliga anslagsutvecklingen till kulturen måste uppmärksammas. av statsutgifterna går till kulturen mot . Samla så bred uppslutning som möjligt kring ett kulturellt enprocentsmål för ! o Inrätta en kultur- och folkrörelsefond med medel från den statliga speloch lotteri verksamheten. Om en tiondel av de som staten tar in denna väg kunde gå till kultur- och folkrörelser skulle en betydande förstärkning kunna ske. o Ambitionsnivån i fråga om tilldelning av grundbelopp till teater- och dansinstitutioner måste höjas. Verksamheten vid de regionala skådebanorna måste ses över nu när posten, resebyråerna och landsortstidningarna utvecklar sin biljettförmedling. Satsningarna bör i stället gå till regionala teatrar och fria grupper, o Operan, och de statliga museerna i måste ta ett större ansvar för kulturlivet i hela landet. Fler turnéer och utlåning av skådespelare och sångare till regionala scener kan vara metoder för att nå detta. Museerna måste ordna vandringsutställningar och låna ut föremål till andra delar av landet, o Litteraturfrämjandet bör få . extra för att satsa på barn- och ungdomslitteratur. o Ett system för att förmedla kvalitetsvideo måste etableras med Litteraturfrämjandet som förebild, o Studieförbundens kulturverksamhet når 10 miljoner människor . Anslaget bör höjas med 5 milj. kr. o Kulturen måste nå människorna både i arbetslivet och i bostadsområdena. Satsa därför 4 milj. kr. på Kultur i vardagslivet. o bör få dela ut ytterligare 20 inkomstgarantier . o Staten bör förhandla med konstnärerna om visningsersättningen på samma sätt som man nu förhandlar med författarna om biblioteksersättningen. o finansiering måste säkerställas för att dess kulturella uppgifter skall kunna fullföljas i ett läge med ett omfattande internatio 1 1986/87.3 sami. nellt TV-utbud via kabel och satellit. Därför bör en av de två TVkanalerna öppnas för reklam under strängt kontrollerade former, o Fristående lokala och regionala bör få etableras på de frekvenser som tilldelats i internationella överenskommelser, o De finska TV-sändningarna från Nacka-sändaren måste permanentas och skall inte upphöra vid starten av Tele-X. En utbyggnad i t. ex. , , , och skulle möjliggöra för av de finsktalande i att se finländsk TV. Samhällets engagemang på kulturområdet tar sig många former. I regeringsform och tryckfrihetsförordning läggs grunden för den yttrandefrihet och församlingsfrihet som är grunden för en vital och levande kultur. Utvecklingen av exempelvis litteratur och teater är helt beroende av att frihet finns att uttrycka sig i tal och skrift. Härigenom bidrar också kulturen till att utveckla meningsutbytet människor emellan, vilket gör den till en av grundstenarna i det demokratiska samhällsbygget. Kulturen har också en viktig uppgift som bärare av traditioner. Våra museer är ett bra exempel härpå. Genom att känna och förstå det förflutna blir vi också rustade att möta framtiden. Vi som lever nu har ett ansvar för att vårda kulturarvet, som vi ger våra egna bidrag och överlämnar det hela till kommande generationer. I ett modernt och utvecklat samhälle som vårt är det naturligt att stat och kommun medverkar i denna process. Kulturaktiviteter av olika slag bidrar också till att ge människor förströelse, underhållning och avkoppling. Musik för skilda smakriktningar, dans, film, teater, opera, operett osv. a. ge detta i såväl direktupplevd form som förmedlat via massmedia. Det sätt på vilket radio och TV organiserats inrymmer en betydande samhällsmedverkan också i underhållning och förströelse. Det går att på detta sätt finna fler och fler uppgifter för kulturyttringar av skilda slag. går det att finna hållbara skäl för att samhället - genom stat och kommun - skall engagera sig på ett eller annat sätt. Det är varken riktigt eller meningsfullt att försöka formulera generella doktriner om samhällets kulturuppgifter nu och . Stimulans i skilda former för att främja mångfald och variation i kulturyttringarna över hela landet blir därför samhällets främsta kulturpolitiska uppgift tillsammans med åtgärder för att garantera yttrandefrihet och församlingsfrihet. Statens anslag till kulturen /80 utgjorde statens kultursatsningar i form av satsningar på kulturändamål av statsbudgeten. I den budgetproposition som framlagts har motsvarande kulturutgiftsandel sjunkit till . Det är anmärkningsvärt hur liten del av statsbudgeten som går till kulturen. Det är naturligtvis än mer anmärkningsvärt att denna redan tidigare mycket blygsamma andel av statsutgifterna under bara sjunkit ytterligare. Mer än en tredjedel har försvunnit. kulturen i stort sett inte erhållit någon kompensation för 1980-talets inflation. Den vikande statliga anslagsutvecklingen till kulturändamål måste bl. a. betyda att kulturutbudet minskas. De ekonomiska villkoren för kulturarbetarna har också blivit sämre. Vidare innebär försämringen att ökad avgiftsfinansiering blir aktuell. Slutligen medför statens minskade kostnadsåtagande en övervältring på kommunerna. För framtiden är det angeläget att få belyst vilka konsekvenser en fortsatt vikande anslagsutveckling kommer att få. a. måste statsanslagen sättas i relation till BNP-utvecklingen i stort. Även ur denna aspekt har anslagens storlek sannolikt varit vikande. Enligt mening är det nu angeläget att få till stånd en ingående analys av kulturens ekonomiska villkor i vårt land. Denna analys bör ligga till grund för formulering av långsiktiga handlingslinjer. I detta sammanhang bör också ingående prövas möjligheten att finna kompletterande finansieringskällor för kulturen. Vi vill för vår del i detta sammanhang peka på vårt förslag om en kultur- och folkrörelsefond finansierad med medel från den alltmer expanderande statliga spel- och lotteriverksamheten. Med tanke på den betydelse kultursatsningarna har i vårt samhälle vöre det önskvärt att försöka samla en så bred uppslutning som möjligt kring ett kulturellt enprocentsmål för . Framför allt är det lokala och regionala kulturlivet starkt beroende av att det finns vitala och engagerade folkrörelser. Folkrörelser och därmed också stora delar av kulturlivet är starkt beroende av att många människor är villiga att göra insatser i form av såväl tid som pengar. Lotterier och spel har varit en betydelsefull inkomstkälla för denna typ av verksamhet. Här möts man nu av allt större svårigheter . Allmänhetens vilja att delta i spel och köpa lotter synes inte mattas av. Svårigheterna uppkommer i stället som en följd av att staten själv är en betydelsefull spel- och lotterianordnare. Intäkter har utvecklats till en betydande inkomstkälla för staten. Genom lagstiftningen erhåller staten för egen del de mest lönsamma och attraktiva formerna som dessutom kombineras med marknadsföring som är såväl talangfull som påträngande. För det kommande budgetåret räknar man, enligt budgetpropositionens inkomstsammanställning, med följande inkomster på spel m. m.: 1 795 milj. kr. 4 623 milj. kr. Statens spelintäkter är således nästan så stora som utgifterna för kulturändamål under huvudtitel (1 551 milj. och närmare trettio gånger större än anslaget till ungdomsorganisationer Enligt vår mening är det i högsta grad relevant att göra en koppling mellan statsinkomster av denna art och folkrörelsernas arbetsförutsättningar. Folkrörelsernas intäktsmöjligheter dräneras kraftigt. Det lokala kulturutbudet påverkas därmed indirekt negativt, eftersom föreningslivet inte har ekonomiska resurser att efterfråga kultur. Det är därför enligt vår mening fullt logiskt att nu pröva inrättande av en kultur- och folkrörelsefond. Visserligen finns det en strävan att inte öronmärka statsinkomster för särskilda ändamål men i den allmänna debatten håller denna princip på att urholkas alltmer. Enligt vår mening skulle sambandet mellan en kultur- och folkrörelsefond och statens lotterioch spelintäkter vara väl så starkt som mellan försvarsutgifterna och drivmedelsbeskattningen. Om denna kultur- och folkrörelsefond tillfördes ca en tiondel av statens intäkter av spel skulle en avsevärd förstärkning av kultursatsningar kunna ske. Det är angeläget att en seriös prövning av möjligheterna att inrätta en kultur- och folkrörelsefond kommer till stånd. kulturpolitiska beslut fick decentraliseringsmålet en mycket framskjuten ställning. Detta har bl. a. lett till att de regionala kulturinstitutionerna byggts ut. Denna utbyggnad måste fortgå ännu . Det svenska kulturlivet är nämligen fortfarande mycket centraliserat. Det gäller i synnerhet de institutionella delarna. Det är naturligtvis främst statens satsningar på , och de statliga museerna som gör att denna centraliserade bild framträder. Det visar sig dock att även grundbeloppen till teater, dans- och musikinstitutioner i huvudsak hamnar i storstäderna. av dessa går till storstädernas institutioner. Om antalet grundbelopp till teater och dansinstitutioner utökas med samma antal som (20 st) kommer det att ta innan storstäderna och övriga landet har lika stor andel av grundbeloppen. Enligt vår mening är det rimligt att ambitionsnivån nu höjs. Inrättande av en kultur- och folkrörelsefond i enlighet med vad vi ovan skisserat kan underlätta en sådan ambitionshöjning. I detta sammanhang anser vi att också bör få i uppdrag att pröva det framtida behovet av den verksamhet som bedrivs av regionala skådebanor. Sammanlagt 62 grundbelopp är avdelade för detta ändamål. Hela 37 grundbelopp går till . Denna verksamhet har säkert varit mycket välmotiverad hitintills. finns det emellertid många synnerligen aktiva och vittförgrenade biljettförmedlare som gör behovet av den traditionella skådebaneverksamheten mindre. erbjuder således biljettbeställningsmöjligheter på många postkontor. Åtskilliga researrangörer erbjuder biljetter till kulturevenemang. I detta läge måste behovet av statsstöd till Skådebanans verksamhet ställas under debatt. Enligt vår mening bör initiera en prövning. Vi kan för vår del redan nu tänka oss ett bemyndigande till rådet att redan för /88 successivt påbörja en omfördelning av grundbelopp från regionala skådebanor till såväl teater- och dansinstitutioner som fria teatergrupper. Samverkan och gemensamt resursutnyttjande Det är i och för sig naturligt att huvudstaden har ett omfattande kulturliv som främst grundas på att nationella riksinstitutioner har lokaliserats dit. Det innebär emellertid inte att deras främsta uppgift är att betjäna huvudstadens lokalbefolkning. Det är därför angeläget att dessa Stockholmsbaserade institutioners ansvar för kulturlivet i hela landet markeras och utvecklas. Operan, och de statliga museerna är nationella resurser som inte enbart får förbehållas . På samma sätt måste regionala kulturinstitutioner ta ett ansvar för hela den region de verkar i och inte bara på stationeringsorten. Detta bör bl. a. innebära följande: o Turnéverksamheten måste utvecklas. För Operan och måste fastställas en viss andel föreställningar som skall ges i andra delar av landet. För museerna måste det bli en naturlig del i deras planering att förse hela landet med vandringsutställningar av skilda slag. o Skådespelare och musiker som under kortare eller längre tidsrymder ej deltar i uppsättningar på eller måste, på förmånliga villkor, kunna lånas ut till såväl regionala scener som fria grupper. Internationella jämförelse har bl. a. givit vid handen att Operans resurser utnyttjas mycket bristfälligt. Det är önskvärt att dessa utnyttjas fullt ut för att skapa en levande musikteater över hela landet. Detta bör beaktas bl. a. i avtalssammanhang och vid planering av uppsättningar, o Förutom de permanenta utställningar som de statliga museerna i visar finns ofta betydande magasin med konst och föremål som borde kunna lånas ut för att komplettera de regionala samlingarna. Härvid kan dock finnas exempelvis vissa försäkringsfrågor som måste lösas, o Samverkan mellan radio/television och levande teater, musik, opera och balett måste utvecklas. För detta budgetår har gjorts engångsanvisning för att åstadkomma bättre förmedling via TV. Det är emellertid angeläget att det också läggs fast principer för framtiden som bygger på utgångspunkten att medborgaren dels via avgifter, dels via skatter har byggt upp såväl televisionen som kulturinstitutionerna. En nära samverkan dem emellan till allmänhetens tjänst och gagn är därför både naturlig och nödvändig i den mediasituation som framtiden kan komma att erbjuda. Lättare teknik torde underlätta utvecklingen i den riktning vi önskar. En politik som syftar till samverkan och gemensamt resursutnyttjande är en rimlig strävan för att nå en bred uppslutning och förståelse över hela landet för de betydande ekonomiska satsningar som görs på centrala riksinstitutioner. Om man beräknar att Operan under det kommande budgetåret kommer att ha samma antal besökande som redovisas för det föregående innebär regeringens förslag till medelsanvisning att varje besök subventioneras med . Motsvarande belopp för är . Detta understryker behovet av att utveckla dessa verksamheter så att de kan komma hela landet till del. Kultur för barn och ungdom Till de angelägnaste uppgifterna hör att erbjuda barn och ungdom en rikare kulturmiljö och förbättra deras möjligheter till eget skapande. Barnets iver att upptäcka, känna och uppleva med sina sinnen måste få utrymme för att barnet på ett riktigt sätt skall utvecklas till vuxen. Barn behöver stimulans och upplevelser för att lära sig nya begrepp och utveckla ett levande och mångskiftande språk. Många barn och ungdomar växer upp i alltför fantasifattiga och kulturellt torftiga miljöer. De måste ges bättre möjligheter till egen aktivitet och förutsättningar att möta och utveckla alternativ till skräpkultur och passiviserande kulturutbud. Att så långt möjligt ge alla barn en god grund att bygga på är en rättvisefråga. Föräldrar, förskola och skola har självfallet ett ansvar för barnens kulturmiljö och stimulans, men det är också i högsta grad en angelägenhet för kultursektorn att uppmärksamma och tillgodose barnens kulturella behov. Barn från förskola och skola är en av museernas viktigaste målgrupper. Många museer har på ett förtjänstfullt sätt genom visningar och aktiviteter vänt sig direkt till barn. anser i sin rapport 1986:3 att det är angeläget med ett sammanhållet utvecklingsarbete kring museipedagogiska frågor för kontakt med museer och förskolor och skolor i hela landet. föreslår att en museipedagogisk samarbetsgrupp bildas. I budgetpropositionen aviseras en särproposition om museernas organisation och verksamhet. I denna proposition bör förslag om en museipedagogisk samarbetsgrupp ingå. I det kulturpolitiska beslutet poängterade vikten av att barn och ungdomar möter god litteratur. En bok för alla för barn och ungdom gjorde kvalitetslitteratur lättillgänglig. Stiftelsen har i samverkan med barn- och ungdomsorganisationer gjort betydande insatser för att sprida goda böcker och utveckla läsfrämjande åtgärder. För att kunna utveckla arbetet med bokspridning och läsfrämjande åtgärder genom folkrörelserna bör ytterligare , utöver regeringens förslag, tillföras Stiftelsen . En stor del av utbudet på videomarknaden innehåller våld, kvinnoförnedring och andra nedbrytande framställningar. Det är därför oroväckande att så många barn och ungdomar tillbringar så stor tid med videotittande. Det gör det också angeläget att genom lagstiftning och självsanering inom branschen åstadkomma en kvalitetsförbättring av videoutbudet. Detta är angeläget, eftersom videon nu tycks nå allt fler hushåll och därmed också allt fler barn och ungdomar. Vi vill i detta sammanhang dock konstatera att videotekniken är neutral i vad gäller den kulturella kvaliteten i utbudet. Det är därför djupt beklagligt att ett kvalitativt undermåligt videoutbud synes ha fått ett så fast grepp om marknaden. Mot denna bakgrund är det angeläget att samhället tar sitt ansvar inte bara för att reglera marknaden utan också för att stimulera framväxten av ett kvalitetsutbud. Erfarenheterna från Litteraturfrämjandets insatser på bokförmedlingens område kan här tjäna som förebild. väg är därför att vidga Främjandets arbetsområde till att omfatta också videoförmedling. En sådan förmedling kan bygga på insikten att ett kvalitetsutbud kommer att efterfrågas om det finns att tillgå, även om de kommersiella förmedlingskanalerna har misslyckats i denna del. När det statliga bidraget till kulturverksamhet inom studieförbundets verksamhet infördes, förutsattes att resp. i vissa fall av bidragsberättigade kostnader skulle utgå. I den utvärdering som gjorts av framgår att denna verksamhet varit mycket positiv. Kulturprogrammen möter en publik på 10 miljoner besökare. En mycket stor del av denna publik utgör barn och ungdom. Studieförbunden har en mycket stor regional spridning; därmed har verksamheten kunnat nå ut till snart sagt varje liten ort. Kulturarbetare har därigenom fått ett ökat antal arbetstillfällen. Den nivå på bidraget som sattes 1981 har urholkats betänkligt och utgör . Detta drabbar inte minst kulturaktiviteter som vänder sig till barn och ungdom. För att i någon mån kompensera kostnadsutvecklingen bör detta anslag tillföras ytterligare 5 milj. kr. har ett flertal initiativ tagits för att utveckla kulturaktiviteterna i människornas vardagsliv. Det är särskilt de av stödda projekten i arbetslivet och Kultur i boendemiljö som har tilldragit sig uppmärksamhet. /86 utgår ett stöd till kulturprojekt i arbetslivet. Enligt vår mening är det angeläget att insatser nu görs för att föra vidare erfarenheterna från arbetet med kulturverksamheten i bostadsområdena. Denna verksamhet är betydelsefull för att nå bl. a. de stora grupper som står utanför det egentliga arbetslivet exempelvis hemarbetande och pensionärer. Vi anser därför att det nuvarande anslaget till kultur i arbetsmiljö bör vidgas till ett anslag för Kultur i vardagslivet som ytterligare 2 milj. kr. Biblioteken utgör vid sidan av folkbildningen den mest vittförgrenade offentliga kultursatsningen i vårt land. Det är angeläget att biblioteken kan fortsätta denna viktiga uppgift. Det bör bl. a. innebära att de traditionella biblioteksfunktionerna inte får avgiftsbeläggas. Kulturarbetarnas ekonomiska villkor är självfallet starkt beroende av de satsningar som stat och kommun gör. För många kulturarbetargrupper tillkommer därutöver att de skall finna avsättning på en marknad för de alster de skapar. Därvid är de lika beroende av det allmänna ekonomiska klimatet som andra enskilda näringsidkare. En aktiv kulturpolitik kan i större eller mindre grad eliminera de olägenheter som uppstår, men måste konstateras att många av kulturarbetarnas problem måste finna sin lösning inom ramen för samhällets skatte- och avgiftspolitik. Från sida har aktualiserats sänkta sjukförsäkringsavgifter, avgiftsfritt grundbelopp vid uttagande av löneavgiften, slopad löntagarfondsavgift, slopad ATP-avgift på inkomster upp till ett basbelopp, korrekt uttag av preliminärskatt. En framgång för centerkraven på dessa punkter skulle innebära en förbättring för konstnärer m. fl. Det finns dock enligt mening goda skäl att därutöver ta upp frågan om att införa ett särskilt inkomstslag för inkomster av litterär eller konstnärlig verksamhet, eftersom gjorda justeringar visat sig otillräckliga. Det finns alltför många exempel även på etablerade och erkända kulturarbetare som har stora svårigheter att uppnå en acceptabel ekonomisk standard. Kulturverksamhet uppvisar så många avvikelser från vad som normalt gäller för näringslivet att särbehandling kan vara motiverad. a. kan det vara svårt att förena kraven på konstnärlig kvalitet med de vinstmaximeringssträvanden som annars normalt skall vara vägledande för näringsidkaren. Fördelningen av inkomster över torde också ha stor betydelse i detta sammanhang. Det är också angeläget att kulturarbetarnas utsatta inkomstförhållanden beaktas även i annat reformarbete på skatteområdet. Konstnärer som står för konstnärlig verksamhet av hög kvalitet och har stor betydelse för svenskt kulturliv kan beviljas statlig inkomstgaranti. Antalet inkomstgarantier är 127. föreslår att de 20 garantirum, vilka aldrig tagits i anspråk av sina innehavare, används till nya innehavare. bör därför enligt mening bemyndigas att utse ytterligare 20 innehavare. Regeringen föreslår nu att visningsersättningen höjs med 10 milj. kr. Överföringen av detta belopp bör enligt propositionen göras beroende av en samförståndslösning i fördelningsfrågorna med bl. a. de organisationer som är företrädda i styrelsen för . Vi ansluter oss i sak till regeringens förslag men anser att ännu tydligare bör uttala att ett villkor för anslagsökningen skall vara att visningsersättningen fördelas på ett sådant sätt att de utbetalda beloppen leder till märkbara förbättringar av mottagarnas ekonomiska situation. Den nu aktuella anslagsökningen om 10 milj. kr. bör främst användas till mera koncentrerade insatser, liknande de konstnärsbidragom . som finns på ton- och scenområdena. I likhet med dessa bör de nya konstnärsersättningarna till bild- och formkonstnärer utgå i högst utan omprövning. Vidare bör konstnärsnämnden få i uppdrag att redovisa vilka åtgärder som vidtagits eller planeras för att fördelningen av visningsersättningen i sin helhet bättre skall motsvara det i förordningen om angivna syftet, nämligen "att ge yrkesverksamma konstnärer ekonomisk och arbetsmässig trygghet". För framtiden anser vi det angeläget att ett system kan skapas där visningsersättningar kan läggas fast efter förhandlingar mellan staten och konstnärerna. Den ordning som gäller för att lägga fast biblioteksersätt ningen kan därvid tjäna som förebild. I detta sammanhang är det också angeläget att frågan om utställningsersättning över hela fältet kan lösas främst genom ett vidgat statligt åtagande. Radio och television befinner sig i ett mycket dynamiskt utvecklingsskede. Satellitdistribution t. ex. av TV-program och utbyggnad av kabel-TV gör det möjligt för allt fler hushåll att ta del av ett internationellt TV-utbud. Det är mot denna bakgrund betydelsefullt att frågan om organisation och uppgifter har kunnat läggas fast. SR:s betydelse för den svenska kulturen kommer att bli än mer betydelsefull. Genom kan hela landet erbjudas eterdistribuerad TV. Den nya kanalstrukturen ger också utrymme för en betydande decentralisering. Enligt mening bör särskilt rikskanalen tillförsäkras minst hälften av resurserna. De beslut om inriktningen av verksamhetens omfattning innebär också att ett allsidigt programutbud kommer att erbjudas. Nyheter och debatt som speglar skall sändas. Seriös kultur blandat med förströelse och underhållning från när och fjärran skall både stämma till eftertanke och ge avkoppling. Denna allsidiga uppgift är mycket betydelsefull för en allmäntelevision av den karaktär vi har i vårt land. Ett slags massmediai grundtrygghet kan härigenom skapas. För att skall kunna fullgöra sin framtida mycket betydelsefulla roll måste dess finansiering tryggas. Detta har inte skett genom riksdagsbeslut och avtal. Självfallet måste den nuvarande avgiftsfinansieringen fortsätta. Detta är dock inte tillräckligt. Även om avgifterna kommer att följa pris- och löneutvecklingen i allmänhet måste kompletterande finansiering tillkomma för att en utveckling av det inhemska TV-utbudet skall kunna åstadkommas. Framför allt måste en produktion av svenska gestaltande program säkerställas för att kulturella uppgifter skall kunna fullföljas. Enligt mening bör därför en av de två kanalerna nu öppnas för reklam. Intäkterna från denna skall tillföras koncernen i sin helhet. Det är också angeläget att denna reklam omges av stränga etiska regler. Reklamen skall också ligga i särskilda block som inte bryter programmen. bör hos regeringen begära förslag till sådana lagändringar som erfordras för viss reklamfinansiering av .