mot · GA02A736 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:A736 m. fl. (fp) Vissa arbetsrättsliga frågor Det har gått fattade beslut om tillkomsten av medbestämmandelagen. Lagen har i kombination med efterföljande avtal fungerat i stort sett väl. Det har emellertid visat sig att det krävs ändringar på några punkter, vilka behandlas i det följande. Den positiva föreningsrätten, dvs. rätten att fritt ansluta sig till och tillhöra en förening, finns inskriven i grundlagen och i MBL. Det borde vara en självklarhet att med rätten att tillhöra en förening följer rätten att slippa tillhöra en förening. Så har också föreningsrätten tolkats i ett uttalande av . I är dock rätten att stå utanför en förening ingen självklarhet. Vi noterar med tillfredsställelse att vid sin senaste kongress fattade beslut om vissa ändringar i organisationens stadgar med innebörd bl. a. att rätten till utträde i fortsättningen skall vara ovillkorlig. Genom bristfällig lagstiftning är det emellertid fortfarande möjligt att vägra medlem i facklig organisation utträde. Vi anser att detta är oacceptabelt. Vi anser vidare att införandet av organisationsklausuler i kollektivavtal kan betraktas som en form av yrkesförbud och innebär ett otillbörligt ingrepp i den enskildes integritet och ett avsteg från de medborgerliga fri- och rättigheterna. Rätten till arbete liksom den enskildes lagstadgade rättigheter på arbetsplatsen får aldrig göras beroende av huruvida den enskilde arbetstagaren är medlem i en facklig organisation eller ej. Medlemskapet är den enskildes angelägenhet. För att garantera den enskildes frihet att själv välja eller avstå från medlemskap i en facklig organisation bör den negativa föreningsrätten garanteras i lag som även innefattar förbud mot organisationsklausuler. Vi vill vidare i denna motion ta upp blockad av enmansföretag. Det har i princip överlåtits åt parterna att bestämma vilka stridsåtgärder som i olika lägen skall tillgripas. Med denna frihet följer emellertid ett ansvar för att en så ingripande stridsåtgärd som blockad står i rimlig proportion till de resultat man vill uppnå. Vi menar för vår del att blockad av enmansföretag och rena familjeföretag sett mot den bakgrunden är en omotiverad facklig stridsåtgärd som bör förbjudas i MBL. Förslag till en sådan lagändring bör av regeringen läggas fram för . Det krävs också en översyn av de arbetsrättsliga skadestånden. Det torde Mot. nämligen vara en allmän uppfattning att de arbetsrättsliga skadestånden ofta A736 inte står i rimlig proportion till den uppkomna skadan. Den arbetsrättsliga lagstiftningen är ett omfattande regelverk med ett dussintal lagar vartill kommer den reglering som sker genom kollektivavtalen. Det är svårt att överblicka ett så omfattande regelsystem och efterleva det i alla dess detaljer. Inte minst gäller det om mindre företagare, som av naturliga skäl inte kan ha tillgång till egen arbetsrättslig expertis. Skadestånd utkrävs emellertid även för bagatellartade förseelser. Konsekvenserna av denna utveckling bör nu bli föremål för en analys med sikte på behövliga förändringar i lagstiftningen. I samband härmed är det lämpligt att även de s. k. informella skadestånden uppmärksammas. Slutligen i detta sammanhang anser vi att skadeståndsreglerna i 60 § MBL bör återfå den lydelse de hade före den genomförda ändringen . De tidigare skadeståndsreglerna ledde inte till någon generell höjning av skadeståndsnivån men gav arbetsdomstolen bättre möjligheter än nu att göra nyanserade bedömningar i de olika målen och, när så var motiverat, göra särskilda markeringar av rättsstridigheten hos olovliga konflikter. Vi anser det vidare vara betänkligt att vetorättsreglerna i MBL ibland används av de fackliga organisationerna för att försöka stoppa även seriösa entreprenörers verksamhet. Detta drabbar särskilt enmansföretagen och innefattar därigenom ett hot mot etableringsfriheten. Dessa företagare bör ges bättre förutsättningar för sin näringsutövning på entreprenadområdet genom ändringar i MBL så att de påtalade missförhållandena kan undanröjas. bör uppdra åt regeringen att lägga fram förslag härom. Slutligen vill vi framhålla att det enligt vår mening är principiellt felaktigt att hänvisa frågor som rör gränsdragningen mellan förhandlingsrätten och den politiska demokratin till avgörande i avtal mellan arbetsmarknadens parter. Det borde för övrigt vara en självklarhet att de anställdas organisationer inte får åsidosätta den politiska demokratin genom utnyttjandet av MBL. Vi anser därför att tidigare gjorda begäran om utredning av MBL i kommuner och landsting bör förverkligas. Denna begäran tillkom för övrigt sedan kommunförbundens styrelser i enhälliga yttranden framställt önskemål om att en sådan utredning skulle komma till stånd. Utredningsarbetet har därefter fått anstå med hänvisning till att man i första hand skulle pröva möjligheten att avtalsvägen lösa uppkommande problem med gränsdragningen för de anställdas förhandlingsrätt gentemot den politiska demokratin. Det är emellertid principiellt felaktigt att hänskjuta gränsdragningsproblem av detta slag till förhandlingslösningar genom de berörda avtalsparternas försorg. Behovet av det utredningsarbete det här gäller kvarstår sålunda. Det bör inledas och fullföljas med utgångspunkt i de riktlinjer arbetsmarknadsutskottet angav i betänkandet AU 1981/82:4. Med hänsyn till att motsvarande problem även framträder på den statliga sidan bör utredningsarbetet vidgas till att omfatta också de statsanställdas förhandlingsrätt vid beslut av betydelse för den politiska demokratin. Även om pågående förhandlingar inom om MBL i samband med beredning av regeringsärenden skulle leda till ett resultat i överensstämmelse med här angivna intentioner, kvarstår behovet av en utredning för att dessa Mot. 1986/87 frågor skall få en långsiktig lösning. 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om rätten att lämna facklig organisation, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om översyn av de arbetsrättsliga skadestånden, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om facklig vetorätt vid entreprenader, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om MBL inom offentlig sektor, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt föreslås i motionen beträffande ändringen i MBL. () ()