mot · GA02T537 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:T537 m. fl. Till de grundläggande regionalpolitiska problemen hör dels de långa avstånden inom Norrlandslänen, dels svårigheterna att därifrån nå andra delar av landet. Åtkomlighetsproblem och dyra transporter drabbar både den enskilde och näringslivet. Därför har goda kommunikationer en avgörande roll när det gäller industrilokaliseringar och turism samt för glesbygdens serviceförsörjning. Såväl ur regionalpolitisk synvinkel som från jämlikhetssynpunkt är det nödvändigt med en samordning av trafik- och regionalpolitik. Trafiken på järnvägen i har ökat, främst tack vare nya systemtransporter som upptar en avsevärd del av banornas kapacitet. Norra stambanans standard är låg och helt otillräcklig på vissa sträckor i förhållande till trafikens omfattning. Flera delar av banan är i starkt behov av upprustning efter många års försummelse av investeringar. De riktlinjer för SJ:s verksamhet och järnvägspolitiken som har fastställs trafikpolitiska beslut innebar att så likvärdiga konkurrensförutsättningar som möjligt bör skapas mellan olika trafikgrenar för att åstadkomma samhällsekonomiska effektiva transportlösningar. Avsikten torde också vara att en likvärdig standard vad avser SJ:s utbud av person- och godstransporter borde råda inom gränser. Så har tyvärr inte varit fallet. Det råder diskrepans mellan och övriga delar av landet vad gäller både standard och kvalitet på vagnar och stamnätet. Detta har lett till att persontrafiken ofta har varit försenad eftersom godstrafiken prioriterats, på grund av att godsförseningar drabbar SJ ekonomiskt genom förseningstilllägg. Trafikintensiteten är för hög i förhållande till kapaciteten. Missnöjet med tågförseningar drabbar orättvist tågpersonalen, som servar trafiken efter de medel som står till förfogande. Även serviceutbudet i form av kaffe eller annan servering på tågen mot norr är på vissa sträckor helt obefintlig och på andra mycket begränsad. Inför den framtida utvecklingen med förväntad ökad godstrafik är rejäl upprustning nödvändig för att ge stambanan samma likvärdiga standard som banorna i . Satsningarna bör göras på två huvudområden förbättring av spår/bana och kraftförsörjning för att klara de allt tyngre och längre godstågen. För att dessutom vara ett attraktivt transportmedel för persontrafiken måste stora ansträngningar sättas in för att eliminera tågförseningarna. I realiteten innebär nuvarande förhållanden att ett försenat tåg kan komma att försena flera tåg eftersom "återställningsförmågan" är mycket begränsad. Man kan kalkylera med att den sammanlagda väntetiden för samtliga tåg på norra stambanan svarar mot . passagerare som åker tåg har rätt att kräva att tidtabellerna hålls. Att resan Mot. 1986/87 norrut är lång, det vet man vid bokningen, men om ovissheten att komma T537 fram dessutom ytterligare måste inkalkyleras i resplanen har SJ definitivt missat målet att vara hela svenska folkets järnväg. Även service i form av servering borde kunna lösas trots att trafikunderlaget ej är jämförbart med övriga delar av landet. Det borde vara en utmaning för SJ att tillsammans med resp. dotterbolag ta nya initiativ för att lösa behovet. Ansvarsfördelningen inom SJ är oklar även när det gäller servicefunktionerna. Den föreslagna upprustningen vad gäller bannätet är starkt efterfrågad och helt nödvändig. Vi vill dessutom framföra krav på ytterligare förstärkningar: En fortsatt utbyggnad av dubbelspår efter de etapper som påbörjats bör vara samhällsekonomiskt angeläget för utveckling av väl fungerande järnvägskommunikationer mellan och . En utredning om förutsättningarna att anlägga fler sidospår bör även tillkomma. är viktig för försörjning och transporter och utgör därmed en viktig trafikled för befolkningen. Den är absolut nödvändig för tvärkommunikationerna. Tvärförbindelserna måste allmänt förbättras radikalt. För sträckan JokkmokkArvidsjaur är standarden klart otillräcklig. För att denna bandel skall kunna bibehållas i ett sådant skick som även tillgodoser försvarets behov, anser vi att den behöver upprustas. För sträckan finns ett starkt krav om sowagnstrafik. En upprustning krävs för bansträckan för sowagnstrafik. Det finns stora möjligheter att utveckla turismen i och särskilt i men förutsättningarna bygger på funktionella kommunikationer. Avsaknad av framför allt sovvagnsförbindelser till utgör ett allvarligt hinder därvidlag. Vi motsätter oss de indragningar som sker med fjärrtågen till och då särskilt Lapplandspilen. De första förutsättningarna för en fungerande trafikpolitik är enligt vår mening att järnvägsnätet trafikeras för personbefordran även i . Med anledning av det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad vi i motionen framfört beträffande järnvägstrafiken i norr och servicefunktionerna samt långsiktig upprustning av norra stambanan, studie av förutsättningarna att anlägga fler sidospår, banrätning av sträckan BastuträskJörn, industrispår , upprustning av , särskilt bandelen JokkmokkArvidsjaur, sovvagnstrafik för sträckan StorumanVännäs samt upprätthållande av turtäthet bl. a. med Lapplandspilen. 1986/87 T537