mot · GA02Fi215 · 1987-01-27 00:00:00 — löneökningarna 1986 kommer de kommunala inkomsterna att öka snabbt Mot. även , vilket inger farhågor för den kommunala expansionen även Fi215 Likviditeten i kommunsektorn är mycket god, vilket driver på den alltför snabba utgiftsexpansionen. Det s.k. finansieringskapitalet, dvs. omsättningstillgångar minus kortfristiga skulder, uppgår nu till ca . Finansieringskapitalets andel av de externa utgifterna är för primärkommunerna och för landstingskommunerna. Sammantaget finns således stora risker för en fortsatt alltför snabb expansion av den kommunala verksamheten i förhållande till det samhällsekonomiska utrymmet. Kommuner och landsting disponerar över utomordentligt stora resurser. Deras förutsättningar att inom oförändrade ramar ge en bra service till medborgarna är därför goda. Med tanke på den tidigare så snabba expansionstakten torde det finnas goda möjligheter till icke obetydliga effekti viseringar av verksamheten. Vi har förespråkat en realt sett oförändrad utgiftsvolym. Detta krav är minst lika aktuellt nu som . Ett primärt mål för den ekonomiska politiken i kommunsektorn är därför att bringa ner volymökningen till . Den alltför snabba kommunala tillväxten är ett av de stora problemen i svensk ekonomi både i ett längre och i ett kortare perspektiv. Att minska kommunernas volymökning är angeläget inte minst för att det därigenom skapas utrymme för en ökning av reallönerna. Detta har moderata samlingspartiet hävdat . Regeringen erkände detta självklara faktum först i förra årets finansplan, men i årets finansplan ges inte uttryck för samma klarsynthet. Otillräckliga åtgärder och har bidragit till en alltför snabb expansion i kommunerna, vilket i sin tur lett till en alltför snabb ökning av den totala konsumtionen i svensk ekonomi. Genom en god förvaltning och omprioriteringar kan ökad service ges inom en oförändrad totalram realt sett. Om de kommunala monopolen bryts upp kan konkurrensen öka, vilket förbättrar effektiviteten. Dessutom kan privatiseringar och entreprenader utnyttjas varigenom effektivitetsvinster kan göras. Internationella erfarenheter visar också att andra länder med väsentligt mindre offentliga åtaganden kan uppnå en lika bra eller bättre verksamhet inom väsentliga delar av utbildning, hälso- och sjukvård, social service och omvårdnad. Förutsättningen för en sådan utveckling är dock att de hinder och de styrningar som i stor utsträckning hämmar den kommunala verksamheten försvinner. Kommunerna styrs i hög grad av statliga regleringar och bidragsbestämmelser. Detta är en medveten del av en socialdemokratisk politik, som går ut på att begränsa kommunernas självstyre. De försök med frikommuner och den alltför begränsade avreglering som skett har endast marginellt ökat kommunernas beslutsmöjligheter. Skall det bli möjligt att få en god verksamhet, måste den statliga styrningen av verksamheten minska markant. Endast därigenom är det möjligt att uppnå en verklig decentralisering av besluten och därmed en anpassning till lokala förhållanden. Merparten av statsbidragen till kommunerna bör avvecklas med Mot. 1986/87 undantag för bl. a. ett väl fungerande skatteutjämningssystem. nödvändigt dels för att öka det kommunala självstyret, dels för att kunna sänka det totala skattetrycket. Det är orimligt att staten genom bl. a. extremt höga marginalskatter skall begränsa medborgarnas valfrihet och köpkraft, därför att kommunerna skall kunna få statsbidrag på . Den av oss förordade realt sett oförändrade kommunala utgiftsvolymen innebär jämfört med en tvåprocentig volymökning att kostnaderna för den kommunala verksamheten skall reduceras med 1988. En minskning av statsbidraget till kommunerna får inte leda till kommunalskattehöjningar. Sådana skulle motverka vår strävan mot ett sänkt skattetryck och ökad valfrihet för de enskilda medborgarna. Vi förordar därför att ett lagstadgat kommunalt skattestopp skall införas. En förutsättning för minskade statsbidrag och kommunalt skattestopp är att det sker en omfattande avreglering av statliga föreskrifter och bidragsbestämmelser. En minskning av de specialdestinerade statsbidragen går väl att förena med att verksamhetsvolymen skall vara oförändrad. Den verksamhet som får statsbidrag förutsätts också i fortsättningen bli utförd i den omfattning och de former som varje kommun finner bäst motsvara invånarnas önskemål och förväntningar. bör ett så stort antal specialdestinerade statsbidrag som möjligt ersättas av ett allmänt kommunalt bidrag. Detta skall ske som de detaljregleringar och bidragsbestämmelser som är förknippade med statsbidragen avvecklas. Regeringen bör skyndsamt förelägga förslag där de specialdestinerade bidragen slås samman till ett allmänt bidrag som fördelas mellan kommunerna på ett likartat sätt som de specialdestinerade bidragen. Framtida neddragningar på statens stöd till kommunerna skall ske genom minskningar av detta allmänna bidrag. Vi föreslår att de specialdestinerade statsbidragen minskas med . Dessutom bör kompensationen för bolagsskatten avskaffas, vilket innebär ett intäktsbortfall för primärkommunerna med . Därutöver minskas kommunernas skatteintäkter med till följd av vårt förslag om grundavdrag för barn. Minskningen bör göras i samband med att staten transfererar skatteintäkter till kommunerna. Totalt innebär således våra förslag ett intäktsbortfall med . Vi föreslår emellertid också att skatteutjämningsavgiften avskaffas fr. o. m. 1988 och att en viss förstärkning görs av den nuvarande kommunala skatteutjämningen (se avsnitt 3.4.2), främst i syfte att stimulera till lägre kommunalskattesatser. Tillsammans beräknas dessa förslag tillföra kommunerna . Den av oss specificerade åtstramningen gentemot kommunerna uppgår således, utöver regeringens förslag, till . För att hålla den kommunala verksamheten på en realt sett oförändrad nivå krävs, som tidigare nämnts, neddragningar motsvarande . Det förutsätts att kommunerna utnyttjar skillnaden på och de belopp som därutöver kan frigöras till sänkningar av kommunalskatterna. Utrymmet är också tillräckligt för att finansiera eventuellt ökade kommu- Mot. nala kostnader till följd av införandet av den av oss föreslagna vårdnadser- Fi215 sättningen för barn mellan ett och . För att kunna stödja de kommuner som kan hamna i en besvärlig ekonomisk situation föreslår vi ett särskilt stöd. I syfte att få en rättvis verksamhet över landet behövs ett väl fungerande kommunalt skatteutjämningssystem. Det bör ge kommuner med låg skattekraft och särskilt stora kostnader stöd så att de kan bedriva en god verksamhet. Den kommunala skattesatsen skall däremot vara ett uttryck för den kommunala självstyrelsen och spegla den avvägning mellan offentlig och enskild verksamhet som kommunens befolkning väljer. Skatteunderlaget från fysiska personer skall utgöra underlaget för den skattefinansierade delen av kommunernas verksamhet. Några särskilda avgifter på skatteunderlaget bör därför inte förekomma. Rundgång mellan kommun och stat måste undvikas. Ett system där kommunerna betalar in skattepengar till staten, som sedan i sin tur betalar tillbaka dem i form av riktade bidrag, är inte bara opraktiskt utan leder också till en urgröpning av den kommunala självstyrelsen. Skatteutjämningsavgiften bör därför avvecklas i sin helhet. För att begränsa den kommunala tillväxten bör de riktade statsbidragen till kommunerna successivt minskas. Skatteutjämningen bör då inte urholkas. Tvärtom kan den behöva stärkas när de riktade statsbidragen till kommunerna minskar. Med gällande regler påverkar kommunens egen skattesats skatteutjämningsbidragets storlek, vilket leder till att skattesatserna drivs upp. Många kommuner inom skatteutjämningssystemet har en onödigt hög utdebitering. Det kan t. ex. vara lönsamt för kommunerna att skattefinansiera verksamhet i stället för att avgiftsfinansiera. Vid en högre skattesats täcker nämligen staten en del av kostnaderna genom skatteutjämningssystemet. Regeringen föreslår ett tak för skattesatserna som begränsar skatteutjämningsbidragets storlek. Det är ett framsteg, men vi menar att det är viktigt att skatteutjämningssystemet är helt opåverkbart av den bidragsmottagande kommunens skattepolitik. I annat fall kan systemet lätt manipuleras. Därför förordar vi att skatteutjämningsbidraget beräknas utifrån en fix skattesats, vilken bör vara . för primärkommun och . för landstingskommun samt . för landstingsfri kommun. Detta leder till att vissa kommuner med hög skatt får lägre bidrag om inte andra åtgärder vidtas. Vi accepterar därför regeringens förslag om höjda grundgarantinivåer för de kommuner och landsting som ligger över dessa skattesatser. Höga kommunala skattesatser urholkar hushållens ekonomi. Många hushåll har svårt att leva på sin lön efter skatt. Höga kommunalskatter medför problem även för kommunerna som sådana. Kommuner med hög skatt är inte attraktiva. Det kan leda till att de hamnar i en ond cirkel av stigande skatter och minskad befolkning. Därför är det viktigt att åstadkom ma lägre kommunalskatt. De stora utdebiteringsskillnader som förekommer trots den omfattande pi215 utjämningen av skattekraft beror till betydande del på den politik som förs i olika kommuner. En del kommuner för en medveten högskattepolitik, till inte ringa del uppmuntrad av de incitament som det nuvarande skatteutjämningssystemet har medfört. Genom att staten tidigare stimulerat till högre utdebitering är det nu angeläget att i stället stimulera till skattesänkningar. Vi föreslår därför att kommuner med särskilt hög utdebitering, med vilket vi avser . per skattekrona för primärkommun, erhåller ett särskilt bidrag för att stimulera till skattesänkning. Det extra skatteutjämningsbidraget skall utbetalas av skattesänkningen ned till . per skattekrona det år skattesänkningen genomförs. Därigenom får skatteutjämningen ett inslag som stimulerar till lägre skattesatser och minskade utdebiteringsskillnader mellan olika kommuner. Den tekniska uppbyggnaden av skatteutjämningssystemet bör i allt väsentligt bibehållas. Grundgarantierna bör också bibehållas med undantag av den korrigering som sker för kommuner med . När det gäller tekniken för beräkning av skillnader i kostnader för åldersstruktur och socialstruktur kan regeringens förslag accepteras med vissa undantag. Kostnader för barnomsorg bör beräknas uteslutande med utgångspunkt i antalet barn i berörda åldrar. Något hänsynstagande till den faktiska utbyggnaden av barnomsorgen bör inte ske. föreslog att en särskild faktor, individ- och familjeomsorg, med en mycket komplicerad beräkningsmodell, skulle införas. Regeringen föreslår i stället att hänsyn skall tas till antalet hushåll som erhåller socialbidrag minskat med antalet hushåll som får ersättning av statsbidrag. Vi föreslår att faktorn kostnad för socialbidrag skall omfatta hushåll som får socialbidrag. förslag om tillägg vid stor befolkningsminskning accepteras. Det av oss föreslagna skatteutjämningssystemet innebär att utbetalade skatteutjämningsbidrag kommer att öka något. Storleken beror till viss del på hur mycket de kommunala skattesatserna sänks i högskattekommuner. Avvecklingen av skatteutjämningsavgiften ger också kommuner och landsting ett betydande tillskott. Mot detta skall ställas den neddragning av de specialdestinerade statsbidragen som vi föreslår. Vårt förslag kan sammanfattas i följande punkter: Skatteutjämningsavgiften skall avvecklas fr. o. m. Skatteutjämningsbidrag skall beräknas efter en bestämd skattesats: /skattekrona för primärkommun, . för landsting och . för landstingsfri kommun. Regeringens förslag om höjd grundgaranti för kommuner som har högre skattesatser accepteras. Nuvarande grundgarantinivåer inkl. spärregler bör i övrigt bibehållas. Primärkommuner med särskilt hög utdebitering - /skattekrona - som sänker skatten får ett extra skatteutjämningsbidrag med av skattesänkningen ner till denna gräns. Faktorn kostnader för barnomsorg beräknas enbart med utgångspunkt i Fi215 antalet barn i berörda åldrar. Faktorn kostnader för socialbidrag skall beräknas på hushåll som får socialbidrag. Vad gäller beräkning i övrigt av kostnader för ålders- och socialstruktur inkl. tillägg för stor befolkningsminskning accepteras regeringens förslag. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig författningstext. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som föreslås i motionen, 2. att godkänner de allmänna riktlinjer för budgetregleringen som föreslås i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om frisläppande av de allmänna investeringsfonderna, 4. att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad som i motionen anförts om statsskuldspolitiken, 5. att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad som i motionen anförts om kredit- och valutapolitiken, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om den kommunala ekonomin, 7. att hos regeringen begär förslag till förändringar av det kommunala skatteutjämningssystemet, i enlighet med vad som i motionen föreslagits, i sådan tid att förändringarna kan träda i kraft fr. o. m. , 8. att beslutar anta följande Förslag till Lag om begränsning i kommuns och landstingskommuns rätt att ta ut skatt m. m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Vid fastställande av skattesats får kommun eller landstingskommun ej överskrida den skattesats som kommunen eller landstingskommunen har bestämt för . 2 § Om särskilda förhållanden i kommun eller landstingskommun påkallar det, får regeringen efter ansökan bevilja undantag från vad som sägs under 1 §. Ansökan inges till länsstyrelse före det år ansökan avser. 3 § Högre skattesats än vad som är medgivet enligt 1 § får ej tillämpas vid debitering av kommunalskatt eller landstingsskatt enligt uppbördslagen (1953:272) eller vid utbetalning av sådan skatt för något av dessa år enligt lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns eller annan menighets utdebitering av skatt m. m.,om ej regeringen beviljat undantag enligt 2 §. 1986/87 Fi215 () () () () () L. () i () () () () () 1 Den ekonomiska utvecklingen 2 1.1 Den internationella bakgrunden 2 1.2 Långsam konsumtionsledd tillväxt i 4 2 Regeringens ekonomiska politik 8 2.1 Myten om den tredje vägen" 8 2.2 Finansplanens riktlinjer för den ekonomiska politiken 12 2.3 Avtalsrörelsen och lönebildningen 13 2.5 Tillväxthindren kvarstår 17 3 Moderata samlingspartiets ekonomiska politik 19 3.1 Tillväxtens förutsättningar i centrum 19 3.4 Den kommunala ekonomin 30 3.4.1 Minska den kommunala expansionen 30 3.4.2 Skatteutjämning behövs 33