mot · GA02Kr229 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:Kr229 m. fl. (vpk) Utställningsersättning till bildkonstnärer I kulturbudgeten avfärdas bildkonstnärernas krav på ersättning från staten vid utställning av deras verk. har vid ett flertal tillfällen uttalat sig för att regeringen skyndsamt skulle medverka till en lösning av frågan. Vad som sker är att regeringen lämnar bildkonstnärerna åt sitt öde i detta avseende. I praktiken kommer konstnärerna fortfarande att få betala för att deras verk ställs ut. Föredragande statsråd anser att det är den enskilde konstnären som, i kraft av sin äganderätt till konstverken, skall träffa avtal med den som vill arrangera en utställning. Det är att utelämna konstnärerna åt marknadens fria spel, där konstnären är svag. KRO, som länge drivit frågan om utställningsersättning, har föreslagit följande modell: Utställningsersättningen skall, i ett uppbyggnadsskede, utgå: Till varje konstnär som, separat, utställer verk i egen ägo. Som separatutställning betraktas utställning med högst tre deltagande konstnärer. Utställningsverksamheten ska vara seriös, bl. a. bör lokalen vara avsedd för eller lämpad för utställning. Sådana krav får ej utformas på sådant sätt att experimentell och annorlunda utställningsverksamhet hämmas. Utställningsersättningen bör utformas på ett sådant sätt att den ligger i linje med andra kulturpolitiska insatser, t. ex. att konst visas på arbetsplatser. Styrelsen för , som ska bedöma ansökningar om utställningsersättning, anmodas ge förslag om generella regler för bedömning av den utställningsverksamhet som sökande åberopar. Förslag om regler bör remissbehandlas av i styrelsen representerade organisationer innan det antages gällande. Konstnär bedöms berättigad till utställningsersättning på samma grunder som för erhållande av andra ersättningar och bidrag från bildkonstnärsfonden. Utställningsersättning utbetalas av till konstnär som av fondstyrelsen bedöms berättigad därtill efter ansökan. Ersättning utbetalas direkt till konstnären efter årlig redovisning av utställningsverksamheten. Den statliga utställningsersättningen skall gå direkt till den utställande konstnären och skall inte i något fall minska arrangörs eller galleriägares ekonomiska åtaganden enligt tidigare praxis eller kunna åberopas vid förhandlingar om utställningsvillkor. Vid beräkning av utställningsersättningen till varje enskild konstnär skall anslaget delas med antalet berättigade konstnärers utställningar som är ersättningsberättigade. Konstnären erhåller denna summa per utställ Ett maximalt antal utställningar per konstnär och år kan övervägas under ett uppbyggnadsskede, beloppet per utställning får ej bli för lågt. Vpk anser inte att regeringen redogjort för några avgörande argument mot att utställningsersättningen genomförs, inga principiella hinder presenteras heller utom att det inte strikt juridiskt är statens ansvar. Vpk menar att staten har ett kulturpolitiskt ansvar som sträcker sig längre än det juridiska. Det är därför angeläget att diskussionerna för att finna en lösning av frågan fortsätter. De ansträngningar regeringen vidtagit är enligt vår mening inte tillräckliga. Det bör därför uppdras åt regeringen att fortsätta diskussionerna med KRO, konstföreningsrörelse, och andra intressenter för att finna en lösning av frågan. Denna bör redovisas inför senast budgetproposition. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförs om att i samråd med KRO, konstföreningsrörelse, och andra intressenter finna en lösning av frågorna om utställningsersättning till bildkonstnärer. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1986/87 Kr229 1* 1986187.