mot · GA02So134 · 1987-03-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Sol34 m. fl. En särskild ersättning till sjukvårdshuvudmännen för att öka operationskapaciteten inom sjukvården (prop. 1986/87:114) Tiotusentals patienter i tvingas vänta alltför länge på att få vård. Detta skapar både mänskligt lidande och samhällsekonomiska förluster. har länge påtalat detta allvarliga samhällsproblem och föreslagit en rad konkreta åtgärder för att minska och eliminera väntetiderna i vården, senast i motion So 423 av m. fl. Regeringens hittillsvarande insatser på detta område kan dessvärre inte ges något högt betyg. Passiviteten har tvärtom varit anmärkningsvärd. Socialministern har i skilda sammanhang, bl. a. i en , klagat över att regeringens befogenheter är alltför begränsade, men dessa ursäkter kan inte accepteras. För det första framgår det klart av hälso- och sjukvårdslagen att staten har ett övergripande ansvar för hälso- och sjukvårdens omfattning och inriktning. Medborgarna utkräver politiskt ansvar när det gäller rätten till en god hälso- och sjukvård av sina förtroendevalda i första hand i landstingen men även i , heter det också i proposition 1984/85:181 om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården m. m. För det andra är det uppenbart att regeringen inte ens har utnyttjat de befogenheter den har enligt hälso- och sjukvårdslagen. Tillsynen är bristfällig- som exempel kan nämnas att de särskilda tjänster som tillskapats för att i någon mån kompensera bortfallet av länsläkarorganisationen från ännu har lämnats obesatta. För det tredje har regeringen inte reagerat på de kostnadshöjningar som sjukvårdsköerna vållar i andra delar av det sociala trygghetssystemet. Främst gäller detta sjukförsäkringen, vars finansiella ställning genomgått en dramatisk försvagning utan att regeringen har vidtagit effektiva motåtgärder. Sjukförsäkringens ackumulerade överskott, vid utgången av 1982, håller nu på försvinna. För det fjärde har regeringens negativa hållning till de enskilda initiativen bidragit till att skärpa köproblemet. Antalet fritidspraktiker har halverats. Privata alternativ har motarbetats. En rad initiativ för att motverka de långa väntetiderna har avvisats av regeringen. Det gäller t. o. m. vårt krav på en kartläggning av kösituationen. På denna punkt har regeringen nu sent omsider ändrat sig, men uppgifter om kösituationen i olika län har ännu inte redovisats för . Ytterst anmärkningsvärd är regeringens befattning med det s. k. Bohusförsöket. Projektet, som stöds av samtliga politiska partier i kom mun och i samt av berörda försäkringskassor, skulle innebära såväl minskat mänskligt lidande som en besparing för sjukförsäkringssystemet. Socialministern har försvarat regeringens avvisande hållning till detta försök med att det vore principiellt fel att öppna en andra kanal av statsbidrag till sjukvårdshuvudmännen vid sidan om den överföring som sker på grundval av den s. k. Dagmaröverenskommelsen. Just en sådan andra kanal föreslås emllertid i den nu föreliggande propositionen, vari regeringen begär att 70 milj. kr. skall ställas till dess förfogande för att öka genomströmningen vid gråstarroperationer, operationer för nya höftleder och hjärtkärlsoperationer. Ersättningen skall enligt föredraganden betalas efter riktlinjer som utarbetas av en särskild arbetsgrupp inom med representanter för bl. a. och landstingsförbundet. Att regeringen bryter sin långvariga passivitet inför köproblemet är bra. Den valda formen är emellertid märklig. Den normala ordningen är att de förslag om nya anslag som regeringen förelägger har föregåtts av en beredning inom innan propositionen avlåts till . Här är emellertid proceduren den omvända: först när har fattat sitt beslut skall en arbetsgrupp inom departementet utarbeta riktlinjer för hur anslaget skall disponeras. Vissa förutsättningar skisseras dock i propositionen. Ett villkor skall således vara att hela landet skall göras till upptagningsområde för de tre angivna operationstyperna. Därutöver skall preciseras vilka indikationer som skall gälla för att en patient skall komma ifråga för operation och hur prioriteringarna skall göras. Vidare bör närmare övervägas hur patienternas frihet att välja vilken klinik och vilket sjukhus som skall utföra operationen skall kunna ökas. En vidgad valfrihet för patienterna är ett mål som väl överensstämmer med ambitioner för hälso- och sjukvården och som bör främjas även i fråga om andra åkommor än dem som nämns i propositionen. Inför de andra villkor som regeringen föreslår ställer vi oss dock mer tveksamma. Innebörden i tanken att hela landet skall vara ett enda upptagningsområde är svår att tolka. Kravet på enhetliga indikationer för att en patient skall komma i fråga för operation förefaller vidare betänkligt. Är det regeringens avsikt att inkräkta på de bedömningar som ankommit på läkare och patienter? Vi värjer oss bestämt mot tanken att operationer endast skall kunna utföras efter det att det fastställts att vissa nationellt enhetliga kriterier är uppfyllda. Med en sådan centralstyrning av sjukvården riskerar vi att få en ny form av köer bestående av patienter som inte endast måste vänta på operation utan därtill nödgas köa för att få plats i den allmänna rikskön. Vi kan alltså inte acceptera de riktlinjer som regeringen föreslår. Hade problemet varit mindre brännande hade det därför och mot bakgrund av den mycket begränsade beredning som föregått regeringens beslut om denna proposition varit naturligt att yrka på avslag och begära ett bättre underbyggt förslag. Eftersom värdefull tid redan gått till spillo anser vi dock att ytterligare dröjsmål med aktiva insatser mot sjukvårdsköerna inte kan accepteras. Vi är därför beredda att tillstyrka regeringens förslag under förut sättning att frågan om de närmare villkoren för fördelning av anslaget överlåts åt en parlamentarisk beredning. Denna bör ersätta den i propositionen föreslagna särskilda arbetsgruppen inom . Beredningen bör även ges i uppdrag att föreslå ytterligare åtgärder för att minska köproblemen inom sjukvården. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att till Bidrag för viss operationsverksamhet inom allmän sjukvård för /88 under femte huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag av , att användas under de förutsättningar som anges i motionen. () () () ()