mot · GA02N520 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:N520 och () Information till allmänheten om beredskapen inför kärnkraftsolyckor, m. m. i Tjernobyl har lett till en omfattande diskussion kring säkerhetsfrågor och vår beredskap. Den gängse uppfattningen är att de svenska kärnkraftsanläggningarna är bland de säkraste i världen. Ett betyg som känns gott att få, men som reduceras till rätta proportioner inför vår andel av reaktorantalet i världen. Enligt en tidigare uppgift finns färdiga och under byggnad varande reaktorer till ett antal av 525.1 finns 12! Vad visade var, inte minst, att gränser mellan stater inte skyddar. Det är angeläget att svenskt kunnande beträffande säkerhet och konsekvenslindring ställs till andra länders förfogande. Riskerna för vid kärnkraftsolyckor utomlands talar för att ytterligare förstärkning av vår egen kompetens inom områden för kärnkraftssäkerhet och strålskydd är angelägen. Inom den region vi representerar finns kärnreaktorer i och i , i . Med utgångspunkt från ligger tillhörande befolkningsområden inom den s. k. indikeringszonen. I normal vind tar det för ett radioaktivt utsläpp vid , att nå . Kärnreaktorn i är liten, den motsvarar av de svenska reaktorernas potential. Reaktorn är nedsprängd i berg men radioaktiv strålning kan ändå komma ut i luften. Om ett haveri skulle inträffa vid västlig/ nordvästlig vind kommer stora delar av norra länsdelen och delar av att drabbas av ett nedfall. I samband med Tjernobylkatastrofen uppenbarades betydande brister i den svenska beredskapen, företrädare för kommuner, för länsstyrelser konstaterade i flera fall att beredskap helt saknades. Allvarligt var också att informationen från statliga och centrala myndigheter ut till de regionala organen lämnade mycket i övrigt att önska. Inom den valkrets vi är ombud för kom rapporter som bekräftade att beredskapsläget var dåligt. Det föranledde styrelsen för det parti vi representerar att i en skrivelse till framhålla vikten av en snabb uppbyggnad av beredskapsorganisationen. Sedermera har som bekant regeringen tillsatt en utredning som tagit upp frågor som aktualiserats genom Tjernobylkatastrofen. I den av antagna räddningstjänstlagen klargörs ansvarsfrågor som rör radioaktiva utsläpp. Det innebär bl. a. att det är länsstyrelserna som skall svara för räddningstjänsten. Ansvaret gäller också för påverkan som når länen från utlandet. De klargöranden som räddningstjänstlagen innebär är ett steg på vägen till en bättre beredskap. Vad som är viktigt är att allmänheten får en väl underbyggd information från berörda myndigheter, inte minst från regionala och lokala organ. har, vad vi kunnat finna, informationen inskränkt sig till en folder, spridd av Mot. SSI, till hushållen. Expertgruppen för kärnsäkerhet och miljö har inte be- N520 handlat frågan om information till allmänheten utan begränsat sig till information till myndigheterna i säkerhetsfrågor. För regioner i närheten av kärnkraftsanläggningar, vilket gäller , är det angeläget att informationen finns och att den når ut till alla. Trots det till länsstyrelserna delegerade ansvaret menar vi att centrala organ på ansvarsnivå måste se till att denna del av beredskapen samordnas-och påskyndas. Självklart är det också angeläget, vilket framgår ovan, att beredskapsorganisationen fungerar på det lokala planet. Det är uppenbart att många av de brister som kom efter Tjernobylkatastrofen fortfarande består. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande behovet av information till allmänheten inför kärnkraftsolyckor och att en fungerande beredskapsorganisation kommer till stånd. () ()