mot · GA02Jo905 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87: Jo905 m. fl. (s) Ändring i vattenlagen, m. m. är av tradition en fiskrik älv som framgångsrikt bidragit till landets samlade energiproduktion. I samband med prövning av den eller de sökande som ville uppföra kraftverksdammar m. m. förbehöll sig /vattendomstolarna i de allra flesta fall rätten att anordna laxtrappa för befordrande av framkomsten av lax och laxöring. I vissa fall har medgivit förlängning tills vidare och bolaget har meddelats befrielse från skyldighet att vid den eller de dammbyggnaderna hålla laxtrappa. Vattendomar som berör lax och öring I svenska del är i huvudfåran nio strömfall utbyggda. I bivattendragen finns ett antal dammar och vattenkraftverk bland vilka Tåsan och Letten har större betydelse i sammanhanget och medtas här. Kraftverken byggdes i följande kronologiska ordning: Första dom den . enl. dom den 16.10.1950. Första dom den 22.7.1908. Dammen ombyggd enl. dom den 30.12.1941 och den 21.9.1945. Nyprövning , pågår, yrkas 15600 st. 2-å älvegen smolt. Första dom den 15.10.1920. Dammen ombyggd enl. dom den 10.5.1957. Nyprövning , pågår, yrkas 48000 st. 2-å älvegen smolt. Första dom den 18.11.1918. Dammen ombyggd enl. dom den 5.10.1961. Första dom den 13.10.1939. Första dom den 31.10.1945. Första dom den . Två äldre kraftverk enl. dom den . Första totaldammen enl. dom den 3.11.1930. 9 Letten Byggår . Första dom den 25.11.1952. 10 Tåsan Byggår . Första dom den 10.9.1953. Första dom den 15.11.1957. Som exempel kan nämnas att vattendomen vid Dejefors dammbyggnad efter hand har omprövats vid ett flertal tillfällen. Den senaste domen är avkunnad och är en s. k. interimistisk vattendom (gäller tills vidare). Transport av lax och öring sker via sump och lastbilstransporter till övre älvsträckor. avvattnar 11820 kvm och har 778,5 kvm sjöar. av nederbördsområdet och av sjöarealen ligger uppströms gränsen mellan och . rinner upp på i Rogenområdet i Flärjedalen, och bildar den Rögen 36,9 kvm, 757 m. ö. h., som avvattnades via Röa in i till Femunden, 201,2 kvm, 663 m. ö. h. som är systemets näst största sjö. (Bilaga: karta.) Vänerlaxen har sedan urminnes tider varit högt skattad och gett utkomst åt ett stort antal människor. De historiska dokumenten därom går tillbaka till . förlänades de bästa laxfiskarna i och till de stora klostren , Riseberga, Alvastra, , och . drog in dessa stora naturvärden till kronan. Historiska dokument omvittnar att och dess laxälvar hört till landets laxrikaste vatten. Ända uppe i Trysil i norska del kunde enligt skildringar närmare 1000 laxar fångas vissa år. Av uppgifter förra hälft framgår att fångsterna i Vänersystemets svenska del torde ha överstigit och enbart i Dejefors i kunnat uppgå till . minskade reproduktionsbetingelserna drastiskt genom att lekälvarna överbyggdes med spärrade dammar för vattenkraft nära mynningarna. De åtta kraftverk som ligger i mellan och lekområdena på den svenska sidan är vandringshinder för uppvandrande lekfisk på väg mot reproduktionsområdet, älvens övre forssträckor. spärrades helt vid . Från början var kraftverken vid Dejefors, Forshult, och Krakerud försedda med laxtrappor. Laxtrappan vid fungerade dock inte tillfredsställande, varför en vattendom 1933 i stället föreskriver upptransport av fisk fångad i till älven uppströms , tills vidare. försågs sedan med trappor, medan de övriga laxtrappornas drift lades ner, också det tills vidare. Upptransporten av lax under de följande decennierna har haft stor betydelse för bibehållandet av beståndet. Laxen i dödsdömdes genom att laxtrappan vid Fryksfors definitivt stängdes som den sista lekplatsen vid förstördes genom en ny dammbyggnad. Allt fastställdes i laga ordning i vattendomar. I övriga älvar utdömdes smärre fiskeavgifter, delvis av engångskaraktär. 1 intet fall utdömdes skyldighet att odla och sätta ut laxungar. Samtliga domar vann laga kraft första hälft. Den minskade reproduktionen har lett till starkt avtagande fångster. Beståndsutvecklingen kan illustreras med kurvan över laxfångsten i de flesta fiskena i Dejefors, en detaljerad statistik som sträcker sig . Karakteristiskt för laxbestånd är både stor- och småskalig variation, som återfinns även här men det viktigaste att observera är den starkt avtagande trenden. började bestånden tangera utrotningsgränsen. (Bilaga: tablå.) Fenotypiska beskrivningar av recenta stammar Klarälvslaxen är relativt liten och utpräglad långvandrare för lek, den går ända upp i älven mot trakterna av Femunden och behöver för vandringen. Den letar sig in i älvmynningen och leker i oktober- november. Ungarna stannar i älven före utvandringen, sedan tillbringas i till könsmognaden, då laxen i genomsnitt väger . Maximivikten ligger omkring . Rommen är liten.-8100 st. per liter. Klarälvsöringen är den verklige långvandraren, som går i . Den börjar uppsteget i älven , härav benämningen vårlax. Ungarna stannar i älven. i är den lekmogen och väger då i genomsnitt . Maximivikten rör sig om . Rommen är liten, 8700 st. per liter. Uppsteget i lekvandrande fisk från skyddas med fredsområden utanför , i inre delarna av Sätterholmsfjärden och , samt i söder N Finnskoga socken. Klarälvsöringen letar sig in i älven , sedan isen har gått, och Klarälvslaxen stiger . De är lekmogna först . startade kompensationsutsättningar enligt vattendomen för kraftverk i . Kompensationsodling sker efter dom enligt vattenlagen för att ersätta skada på fiskebestånd till följd av bl. a. vattenkraftsutbyggnad. Vattendomen fastslår vilken mängd smolt som skall sättas ut. Förstärkningsutsättningar kan ske för att stärka de naturligt reproducerande bestånden eller för att direkt gynna t. ex. sportfiske i eller dess tillflöden. Avelsfiske efter lekfisk från lax- och öringstammar sker för att säkra romförsörjningen till odling för kompensations- eller förstärkningsutsättning. Avelstäkt för lax och öring i bedrivs i , där kraftverksdam men är definitivt vandringshinder. k. centralfisket är ett minifiske, dvs. en sprängd fåra vid sidan om forsen genom vilken en lämplig lockvattenström får rinna. Centralfisket vittjas genom att fåran torrläggs medan ett galler spärrar nedströms. har fiskerätten i centralfiske. Enligt vattendomen åligger det kraftbolaget att från t. o. m. upptransportera så stor mängd lax, läs lax och öring, som motsvarar en tredjedel av varje veckofångst till älven vid Edebäck, dock högst 500 laxar. Övrigt går till egen konsumtion. upptransporteras all lax, eller också biträder kraftbolaget med fångst och sumpning för avelsändamål. Hanteringen av de värdefulla avelsfiskarna bör ske på skonsammare sätt än vad som är möjligt i det nu använda minifisket, särskilt med tanke på den långa förvaring av de tidigstigande Klarälvsfiskarna som behövs fram till lekmognad. Av smittskyddsskäl är det bl. a. olämpligt med mellanförvaring i de sumpar som används. Endast Klarälvsstammarna bör få användas vid framtida kompensationsutsättande. Det biologiskt riktiga är att lekfisken själv vandrar upp till lekområdet mellan och via laxtrappor, och att avelsfisket förläggs högt upp i älven. En ytterligare komplikation är att av den fisk som upptransporteras längs älven skall sättas på den norska sidan, enligt ett kompensationsvillkor i Höl jesdomen. Den går alltså förlorad för de svenska lekområdena, och ingen smolt som produceras på den norska sidan klarar sig levande förbi Höljesdammen. Det biologiskt riktiga för lax och öring är att lekfisken vandrar upp till lek- och uppväxtområdena via fisktrappor. Genom Klarälvsstammarnas fria gång till lekområdet kan bl. a. eventuell inblandning av anlag från Gullspångslax och -öring selekteras bort, vilket bidrar till att separera och bevara dessa skyddsvärda stammar. Då även en god laxtrappa sällan har högre verkningsgrad än förutsätter byggandet av laxtrappor i hela ett stort uppsteg av lekvandrande lax och öring. Trenden under har varit kraftig minskade fångster i . Nedanstående tabell visar återfångsten perioden 19621969 jämfört med : Period Antal märkta Antal återfångad fisk 1962-1969 9 484 803 8,5 91 1,0 1976-1979 9 918 1 002 10,1 14 0,14 Fångsten i har alltså minskat drastiskt . Förutsättningar för reproduktion av betydelse återfinns främst inom den norska forssträckan med vissa biflöden och inom den övre svenska fors Det är från dessa områden utvandring av naturligt producerad smolt av lax och öring till kan ske. Betydande reproduktionsområden finns även på den svenska sidan. De allra gynnsammaste förutsättningarna finns mellan och . Nämnda älvsträcka ingår i den del av där projektet är beläget. En eventuell framtida utbyggnad av älvsträckan skulle drabba lax och harrbeståndet mycket hårt. Det skulle vara förödande för lax- och öringbeståndet i , och dess biflöden. Reproduktionsområdet är mer eller mindre avgörande för projektet och dess framtid. Märkningsförsök med odlad smolt av lax och öring, utförda i kraftverksmål, har visat att Höljesmagasinet utgör en fullkomlig dödsfälla för utvandrande smolt. 6300 st. odlade smolt av Klarälvslax, Gullspångslax och Gullspångsöring, utsatta i Trysil , har i avseende på vattensystemets svenska del resulterat i 5 återkomster, dvs. Sammanlagt gjordes 15 återfångster, dvs. 2,4 %c på svensk sida nedströms om Höljesdammen. Analysen av naturfödd lekfisk av Klarälvsöring har därtill visat att en lyckad smoltutvandring är knuten med stark vårflod och hög flödestappning förbi Höljesdammen. För att en smoltproduktion av större omfattning inom den norska forssträckan skall bli verkningsfull för svenskt vidkommande krävs såväl överenskommelser med som fungerande anordningar för att fånga smolten före Höljesdammen och transportera den ner till . Smolt från den övre svenska forssträckan måste passera kraftverken , Skoga, Krakerud, Forshult, Skymnäs, , och vid utvandringen. En mycket stor andel av smolten omkommer i kraftverksturbinerna. Särskilt förödande är kraftverken i Forshult och Krakerud som är försedda med Francisturbiner. För att smoltproduktionen från svensk sida av skall komma till godo i verkningsfull utsträckning krävs därför en fungerande anordning för att fånga smolten före Höljesdammen för transport av densamma ner till . I pågår nu omfattande förberedelser med att öka laxbeståndet i vår största insjö med siffror som rör sig i storleksordningen lax. I denna restaurering av har och varit pådrivande myndigheter för att öka laxreproduceringen inom fiskevatten. De tre länsstyrelserna inom Vänernregionen har gemensamt med landstingen och berörda kommuner inom regionen bildat en stiftelse som tillsammans med statliga organ och myndigheter satsar betydande belopp i syfte att väsentligt öka laxbeståndet inom regionen. Fiske och turism kan här skapa betydande sysselsättningstillfällen i en svårt drabbad region. Den lax som naturligen reproduceras i stannar i vårt innanhav och kan följaktligen inte fiskas av andra nationers yrkesfiskares moderna trålredskap. Detta är en nationell tillgång som landet i sin helhet bör slå vakt om och på allt sätt stödja för att tillföra landet betydande resurser. Den satsning som här aktualiseras avser att stödja såväl fritidsfisket som yrkesfisket. Turistråd är involverat i projektet och satsar stort på att öka den kombinerade turist- och fritidsfiskesatsningen, inte minst för våra utländska turister. Det finns alltjämt ett par frågeställningar som vi ständigt möter i samband med laxfisket i . Det är bl. a. de kraftverksdammar som uppfördes i början och mitten av och som har de tills-vidare-domar som vi i motionen tidigare nämnt, alltså befrielse från skyldighet att uppföra laxtrappa vid ifrågavarande dammbyggnad. Detta hindrar laxen från att fritt vandra uppåt i och därmed naturligen reproducera sig längre upp i vattensystem. Det skulle ur såväl ortsbefolkningens som turismens synpunkt framstå som oerhört positivt om man finge fiska lax utmed längre älvsträckor efter vackra stränder. Stora geografiska delar av skulle då ges tillfälle att få ta del av både fisket och turismen i berörda delar. Många kraftverksföretag står nu inför omfattande reparationer av kraftverksanläggningar av varierande art. Det finns ett starkt behov av ett omfattande ROT-program även inom denna sektor. Många kraftverksdammar fyller inte de normer och regler som präglar dagens situation. De senaste årens olyckstillbud med smärre och större katastrofer har klart dokumenterat situationens allvar. I samband med det omfattande ROT-programmet som förestår inom många kraftverksföretag borde frågan aktualiseras innan omfattande skissarbeten och investeringar görs i samband med att omändra och restaurera befintliga dammar m. m. Med dagens och nutidens teknik torde det vara relativt lätt att konstruera och bygga laxtrappor i samband med en successiv upprustning och ombyggnad av landets kraftverksdammar. Många vattendomar som avkunnats med tillvidareförordnandet är i många fall föremål för omprövning inom relativt överskådlig framtid. Lämpligen borde i samband med denna omprövning frågan om laxtrappor aktualiseras. Domen/domarna borde rimligen ändras till framtida domar som syftar till uppförande av laxtrappa/laxtrappor m. m. Det torde vara ett unikt tillfälle för svensk teknik och ingenjörskunskap att återigen vara ledande och föregångare inom områden för att återskapa de ursprungliga naturliga reproduktionssträckorna för laxens framtida bestånd. Att se lekande laxar på väg till sin ursprungliga lekplats borde vara en utomordentlig turistattraktion för de allra flesta. I 3 kap. 11 § vattenlagen (1983:291) sägs bl. a. följande: Om någon vill utföra ett vattenföretag som kan skada fisket, är han skyldig att utan ersättning vidta och för framtiden underhålla behövliga anordningar för fiskens framkomst eller fiskets bestånd, släppa fram vatten för ändamålet samt iaktta de villkor i övrigt som på grund av företaget kan behövas till skydd för fisket i det vatten som berörs av vattenföretaget eller i något angränsande vattenområde. Om nyttan av en ifrågasatt anordning eller ett villkor inte skäligen kan anses motsvara den kostnad som därigenom skulle åsamkas företagen, kan han befrias från sådan skyldighet. I 10 kap. 5 § finns bestämmelser om särskilda fiskeavgifter som kan bestämmas i stället för att villkor meddelas enligt första stycket. Äldre rättsfall: H 1950:540 (fotoelektrisk laxräknare vid kraftanläggning); 1959:73711 (fråga om åtgärder eller avgifter för att kompensera förlust av uppväxtplatser för lax och havslaxöring). Såvitt gäller frågan om laxtrappor i kan mot bakgrund av det sagda följande sägas. Bestämmelsen i 3 kap. 11 § vattenlagen - liksom dess motsvarighet i äldre lagstiftning innebär en skyldighet att inrätta s.k. laxtrappor. Emellertid har i sina domar angående reglering medgett en dispens från denna skyldighet. Fiskets bestånd etc. garanteras i stället genom att laxen transporteras med lastbil. Domarna synes i detta hänseende ha fått något olika utformning. Det sakliga innehållet torde emellertid vara detsamma. Detta kan sammanfattningsvis sägas innebära att sökanden har medgetts befrielse från skyldighet att hålla laxtrappa tills vidare så länge upptransport sker med lastbil . Av det sagda framgår också att det inte torde finnas något principiellt rättsligt hinder mot att vattendomarnas bestämmelser i detta hänseende kan komma att omprövas. pågår omprövning av två vattendomar (Krakerud och Forshult) och det förväntas en successiv omprövning av i princip samtliga vattendomar under en överskådlig framtid. Det är av största vikt att fisket ges en prioriterad roll i samband med nämnda omprövningsdomar. Det är också viktigt att den genetiska kontrollen sker på ett tillfredsställande sätt. Utvecklingen av den naturliga reproduktionen, inte minst i , måste följas upp genom elfiskeundersökningar. Ändrade vattendomar kan innebära ändrade förutsättningar för en framtida tryggad uppvandring. En tryggad uppvandring är en förutsättning dels för naturreproduktion, dels för avelsfisket. Ökade uppvandringskontroller borde ingå som en naturlig del i strävan att öka fiskebeståndet i och dess källflöden. De hinder som finns för att våra lax- och öringstammar fritt kan vandra så långt som möjligt till sina naturliga reproduktionsområden bör undanröjas. De erfarenheter som förevarit tyder på att om vi skall kunna öka och skydda lax- och öringbeståndet i dessa fiskevatten måste fisket ges en stärkt roll . Det är av största vikt att vid omprövning av aktuella vattendomar det också sker en väsentlig förbättring av de naturliga förutsättningarna för att öka fiskebeståndet i . Domarnas nuvarande utformning har fått till följd att lax- och öringfisket i övre är begränsat. Ett bra laxfiske i skulle vara ett utmärkt stöd för utvecklingen av turistnäringen. Detta gäller även öringfisket i biflöden. Det borde även ligga i ett kraftbolags intresse att bevara fisket när det gäller lax- och öringfisket i och dess biflöden. Samtliga domar bör omprövas och ges tvingande bestämmelser om återställande av fiskemöjligheterna. En paketlösning av samtliga nu existerande vattendomar borde eftersträvas. En mera detaljerad och moderniserad älvplan i syfte att reparera gamla försyndelser och föråldrade synsätt bör kunna uppnås. har påbörjat förhandlingar med berörda kraftverksföretag om en älvplan som avser att omfatta samtliga vattendomar i . Denna älvplan skulle då omfatta utsättning av smolt som kompensation för tidigare förstörda reproduktionsområden och de smoltförluster som skett och alltjämt sker. Frågan om laxuppvandring och laxtrappor bör självfallet aktualiseras vid dessa förhandlingar. En annan fråga som borde aktualiseras är det s. k. centralfisket som finns i och som helt handhas av bolagsintressen . Samhället borde ges ökad insyn i den fiskeprocess som här pågår. Frågan om centralfiskets framtid bör aktualiseras och det finns alltmer övertygande skäl för att nämnda centralfiske överförs i samhällets regi. I dessa förhandlingar bör frågan väckas huruvida det nuvarande centralfisket skall flyttas från och exempelvis till Erlanderlaboratoriet i . Frågan bör under alla förhållanden väckas både vad gäller samhällets insyn och inflytande och en eventuell flyttning av centralfisket. Frågan om en framtida odling av lax- och öringbestånd ingår i . Redan nu kan man konstatera att för att förverkliga nämnda projekt är det ofrånkomligt att anlägga minst två nya avels- och odlingsanläggningar. En odlingsanstalt bör ligga i närheten av där den naturliga lekvandrande fisken startar sin färd upp mot . Den andra avels- och odlingsanläggningen bör ligga i närheten av , där Gullspångslaxen hittar sina ursprungliga reproduktionsområden i . Båda anläggningarna bör ligga under allmänt huvudmannaskap. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till ändring i vattenlagen i avsikt att undanröja att vid omprövning av vattendomar dispenser ges för uppförande av s. k. laxtrappor, 2. att hos regeringen begär att frågan om ändrade förutsättningar för fångst av lax- och öringsmolt före Höljesdammen inkl. nedtransport till blir föremål för omförhandlingar vid vattendomstol, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en älvplan rörande vattendomar i , 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om centralfisket och vikten av ökad insyn i denna process, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en eventuell flyttning av centralfisket till Erlanderlaboratoriet i , 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om avels-odlingsanläggning i närheten av och . Bo Finn kvist (s) () () () Remaining reproductian area Oestroyed reproduetion area plant dam SMCIIS SJOCKED IN R. KLAPAIVEN 854 1860 (370 1890 1900 1910 1920 1930 1940 1950 1960 1970 1980 YE AR