mot · GA02Bo242 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Bo242 m. fl. Insatser för bättre utnyttjande av föreningsägda allmänna samlingslokaler Samhällets resurser måste utnyttjas på bästa sätt. Ökade insatser från statsmakterna är nödvändiga för att underlätta för samlingslokalorganisationerna i deras arbete med att nå större samutnyttjande av samlingslokaler i glesbygd. När folkrörelserna började växa fram på allvar i vårt land, var kampen för förenings-, mötes- och yttrandefrihet grundläggande motiv för organisationerna att bygga egna samlingslokaler. finns det ca 2 200 allmänna samlingslokaler anslutna till någon av de tre riksorganisationerna för allmänna samlingslokaler; , Folkets husföreningarnas riksorganisation samt . Genom sina resp. riksorganisationer kan de lokala samlingslokalföreningarna få stöd och hjälp när det gäller drift, verksamhet och utveckling av verksamheten. Dagens Folkrörelsesverige har ett stort behov av dessa samlingslokaler. I dessa träffas tiotusentals människor för att delta i gemensamma aktiviteter. Vare sig det handlar om studiecirklar, föreningsmöten, dans, bio eller annat, är samlingslokalen ofta förutsättningen för att arrangemanget skall vara möjligt att genomföra. Vanligtvis används alla dessa samlingslokaler till övervägande del under kvällstid och . Dessa lokaler är alltså en stor resurs och borde gå att utnyttja betydligt mer, t. ex. . Statligt ekonomiskt stöd kan lämnas för investeringar i allmänna samlingslokaler. Bidrag och lån kan beviljas för allmän samlingslokal som inte omfattas av låneunderlag eller pantvärde enligt bostadsfinansieringsförordningen (1974:946). Ekonomiskt stöd kan bl. a. lämnas i form av anordningsbidrag och lån för anordnande av samlingslokal genom nybyggnad, ombyggnad eller köp, inventariebidrag för anskaffande av lösa inventarier, eftergift av statslån för bevarande av befintlig samlingslokal, bidrag för att anpassa lokaler för handikappades behov. är väntetiden för stöd för bidrag till upprustning av befintlig byggnad . Väntetiden innan projekt kominer i fråga för stöd till nybyggnation och större tillbyggnader är . Ärenden om bidrag enligt kungörelsen om statligt stöd till allmänna samlingslokaler (1973:400) handläggs inom av en samlingslokaldelegation. Om särskilda sysselsättningsskäl så motiverar, finns också möjlighet att få stöd till investeringar i allmänna samlingslokaler genom arbetsmarknadsverket. Dessutom finns det möjligheter att via glesbygdsstödet få bidrag till samhällelig service. Fördelningen sker av länsstyrelserna själva och de avgör själva vilken andel av det totala glesbygdsstödet som skall användas till stöd till samhällelig service. Stödet förutsätter dock att primärkommun eller landstingskommun står som huvudman för projektet. Via glesbygdsstödet är det också möjligt att få stöd till 1 KS, intensifierade kommunala sysselsättningsinsatser. Högsta belopp för enskilt projekt är . och kan endast höjas om det rör sig om projekt av uppenbart samhälleligt intresse. Intresset för utveckling av glesbygden har ökat . Många lokala projekt pågår i syfte att förbättra utkomstmöjligheterna och service i glesbygder. En ökad insikt om nödvändigheten att hela behövs växer successivt fram. Kommuner, folkrörelser och många enskilda medborgare deltar i såväl konkreta projekt som diskussioner om nya projekt. Samlingslokalorganisationerna genomför själva en utredning rörande samnyttjande av allmänna samlingslokaler i glesbygd. Syftet med denna är att belysa inom vilka olika samhällsområden som ett samnyttjande kan vara aktuellt, vilka hinder som kan finnas samt lägga förslag om hur samnyttjande kan underlättas . Genom att samnyttja lokalerna, det vill säga att de förutom att användas för sedvanlig mötesverksamhet, också nyttjas t. ex. som matsal för skolbarn eller pensionärer, förskola, dagcentral, fritidshem, kommundelsbibliotek eller mottagning för distriktssköterskan, kan samlingslokalerna få en ännu större betydelse än de har . De viktigaste fördelarna med samnyttjande är: Det blir möjligt för kommunerna att tillhandahålla service till glesbygdsborna, utan att de för den skull måste ta på sig ansvaret att bygga, driva och underhålla dyra fastigheter. Detta är speciellt viktigt med tanke på de ständigt ökande fastighetskostnader som kommunerna kommer att drabbas av . På så sätt kan människorna i glesbygdssamhället få tillgång till sådan service som man annars aldrig kan ta del av, eller som man tvingas åka för att kunna utnyttja. Möjligheterna till lokal mobilisering ökar kraftigt i och med att ansvaret för samlingslokalerna ligger lokalt och att de för det mesta kan betraktas som ett partipolitiskt neutralt forum att samlas kring när det gäller att utveckla bygden. Det finns två väsentliga hinder som hämmar utvecklingen av samnyttjande av allmänna samlingslokaler i glesbygd. Det ena hindret är de orimligt långa väntetiderna för stöd via . Det är inte möjligt att upprätthålla entusiasmen för projekt som tar mellan fyra och att förverkliga. Det andra hindret är att samlingslokalorganisationen själv inte kan stå som huvudman för projekt som skall finansieras via stöd till samhällelig service. Reglerna för glesbygdsstödet till samhällelig service bör därför ändras så att bidrag även kan lämnas till en allmän, föreningsägd samlingslokal, där huvudman för projektet utgörs av föreningen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om administrationen av stödet till allmänna samlingslokaler, [att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av insatser för att underlätta för samlingslokalorganisationerna i deras fortsatta arbete med att nå större samutnyttjande av samlingslokaler i glesbygd.1] () () Samlingslokalerna ges bättre ekonomiska möjligheter att finnas i sin bygd, och den allmänna lokalstandarden kan förbättras. Även statsmakten har visat intresse för dessa frågor och den folkrörelseutredning som är tillsatt av civilministern syftar till att föreslå åtgärder för att undanröja hinder för att folkrörelser, föreningar och kooperativ skall kunna ta ett ökat ansvar för vissa verksamheter som helt eller till större delen bedrivs i offentlig, framför allt , regi. 1 1986/87 :A459.