mot · GB02Fi5 · 1987-11-11 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Fi5 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:36 om den ekonomiska politiken på medellång sikt I proposition 1987/88:36 behandlas mot bakgrund av långtidsutredning och remissbehandlingen därav - riktlinjerna för den ekonomiska politiken på medellång sikt. Regeringen föreslår att skall godkänna de i propositionen redovisade riktlinjerna för politiken. Den ekonomiska utvecklingen i och utomlands kännetecknas av betydande oro och ökande osäkerhet om framtiden. De kraftiga börsrasen och därpå följande förändringar av valutakurserna, framför allt sänkningen av dollar, kan väntas leda till en internationell konjunkturavmattning . I detta läge skärps kraven på den ekonomiska politiken i . krav på en dämpning av pris- och lönekostnadsökningarna får än större tyngd. Den avgörande frågan är hur vi skall kunna minska pris- och löneökningarna när vi vill hålla en betydligt lägre arbetslöshet än i omvärlden. Varken långtidsutredningen eller regeringen ger ett klart svar på denna fråga. Regeringen instämmer i stort i LU:s analys, men de riktlinjer för den ekonomiska politiken som föreslås är antingen felaktiga eller otillräckliga och alltför vaga. vill betona tre områden där den ekonomiska politiken måste läggas om och göras mera tydlig. Ekonomin måste fås att fungera bättre och för detta krävs ett antal grundläggande förändringar. Det första området gäller skattepolitiken. Vårt viktigaste krav är en rejäl skattereform med kraftigt sänkta marginalskatter, återinfört inflationsskydd, enhetligare kapitalbeskattning och reformerad företagsbeskattning. Marginalskatten skall vara högst för flertalet löntagare och taket sättas vid . måste ett första steg tas med sänkta marginalskatter. Det måste bli ett stopp för skattehöjningspolitiken. har skattekvoten (skatter och avgifter som andel av BNP) stigit kraftigt. Ungefär en tredjedel kan beräknas bero på att löneandelen stigit på vinstandelens bekostnad, ytterligare en tredjedel beror på ökade bolagsskatter, och resterande, en tredjedel beror på höjda inkomstskatter, dåligt inflationsskydd, ökade arbetsgivaravgifter och den nya fastighetsskatten. grov uppskattning är att ungefär hälften av skattekvotens ökning kan väntas Mot. återgå i ett sämre konjunkturläge. De faktiska skattehöjningarna har därmed Fi5 Vår ambition är att sänka skatterna. måste ett första steg tas med sänkta marginalskatter. Möjligheterna till ytterligare skattesänkningar ökar framöver i takt med att tillväxten ökar på grund av skattereformen och våra övriga förslag. Det andra området gäller den offentliga sektorn. Det produktivitetsproblem som finns i den offentliga sektorn måste mötas med införandet av nya organisationsformer och mer konkurrens genom enskilda alternativ. Enligt uppfattning krävs både en inre och en yttre reformation. Våra förslag bygger på följande slutsatser: - Det finns inget entydigt samband mellan resursinsats och produktionsresultat. Med en given resursinsats kan resultatet bli mycket olika. - Det som avgör resultatets kvalitet och kvantitet är kompetens, organisation, sammanhållning och motivation. - Genom konkurrens, belöningar och ordentlig resultatbedömning ökar motivationen. Det tredje området är behovet av avregleringar i ekonomin. För att ekonomin skall förmås att fungera bättre måste ett antal regleringar avskaffas. Tillämpningen av prisregleringslagen måste upphöra. Valutaregleringen skall avskaffas. Införd etableringskontroll inom vissa branscher skall avskaffas. Lagen om att regeringen skall godkänna affärsbankernas styrelseordföranden skall avskaffas. Aviserade ägarbegränsningar på kreditmarknaden skall ej införas. Vi vill slutligen understryka behovet av ett nära och omfattande samarbete med EG som en väsentlig förutsättning för en framtida hög tillväxt. Ekonomisk tillväxt är enligt vår uppfattning en nödvändig förutsättning för en balanserad regional utveckling och för kraftfulla insatser för en god miljö. Det internationella ekonomiska läget Den internationella utvecklingen har varit gynnsam. och svensk exportindustri har kunnat dra fördelar av sjunkande oljepriser och en expanderande världsmarknad. Bytesbalansen har utvecklats i positiv riktning. Kapacitetsutnyttjandet i industrin är högt, orderingången god och vissa branscher och regioner uppvisar t. o. m. tecken på överhettning. De drastiska nedgångarna på aktiebörserna världen över visar emellertid hur bräcklig situationen ändå är. De amerikanska underskotten i utrikeshandel och statsbudget och motsvarande handelsöverskott i främst och var och är tecken på grundläggande balansbrister i världsekonomin. Den ansträngda skuldsituationen i många länder i tredje världen är ett ytterligare orosmoment. Utvecklingen framöver kommer att präglas av betydande osäkerhet, vilket kan väntas dämpa den internationella konjunkturen. Fortsatt dollarfall och/eller stigande räntor kommer självfallet också att påverka utvecklingen. Risken för en snabb dämpning av konjunkturen från det nuvarande goda läget ställer stora krav på den ekonomiska politiken. På kort sikt kan Mot. börsfallet ge vissa positiva effekter i form av en nedkylning av vissa Fi5 överhettningstendenser, men på litet kan drabbas allvarligt av en internationell efterfrågeminskning. ställs på hårdare prov. Effekterna av den förda politiken på pris- och lönekostnadsutvecklingen blir avgörande för det fortsatta arbetet med att långsiktigt få den svenska ekonomin i balans. Den ekonomiska politikens mål Målen för den ekonomiska politiken är hög ekonomisk tillväxt, full sysselsättning, jämn fördelning av levnadsstandarden, regional balans samt fast penningvärde. I många sammanhang anges också balans i de utrikes betalningarna, balans i statens budget samt god vinstnivå som mål. LU 87 behandlar de senare som intermediära mål eller snarare restriktioner för den ekonomiska politiken. De övergripande målen har inbördes samband med varandra, vilket ibland kan ge upphov till s. k. målkonflikter. T. ex. förekommer i den ekonomiska debatten synpunkter att åtgärder som främjar en hög tillväxt på lång sikt motverkar uppnåendet av jämn inkomst- och förmögenhetsfördelning på kortare sikt. LU 87 drar slutsaten att förekomsten av sådana motsättningar mellan målen inte bör överdrivas. På det hela taget underlättas uppnåendet av övriga mål av en hög ekonomisk tillväxt: Med en hög tillväxt är det lättare att avstå ifrån produktionsmetoder som skadar vår miljö och att få resurser över för att reparera de skador som redan har gjorts. Med en hög tillväxt finns det också mer utrymme för att bedriva en politik som minskar de regionala obalanserna och stöder utsatta grupper i samhället. Vi delar denna uppfattning. Det är mera oklart vad regeringen anser i fråga om dessa och andra målkonflikter. I propositionen sägs t. ex. att tillväxt gör det lättare att nå regional balans, men framhålls att ökad produktion till priset av tilltagande regionala obalanser inte är önskvärd. Någon diskussion om önskvärd och icke önskvärd tillväxt förs inte. En positiv utveckling i och andra universitetsorter är enligt vissas uppfattning av det senare slaget, ett hot mot den regionala balansen, men anses av andra - däribland - som en förutsättning för en framgångsrik regionalpolitik i resten av . Regeringen förefaller också något kluven när det gäller vinstnivå och fördelning. Höga vinster sägs befrämja näringslivets expansion och därmed ekonomisk tillväxt och full sysselsättning. Finansministern skriver: Enligt min uppfattning är den viktigaste fördelningspolitiska insats regeringen kan göra att driva en ekonomisk politik som leder till full sysselsättning och stabila priset. Trots att höga vinster alltså har denna positiva effekt krävs tydligen fördelningspolitiska åtgärder riktade mot vinsterna. 1 detta syfte har bl. a. realisationsvinstbeskattningen på aktier skärpts, en omsättningsskatt på aktiehandel införts och löntagarfonder och förnyelsefonder har införts för att påverka vinsternas användning. Här hänger regeringens politik inte ihop. Kraven på den ekonomiska politiken Mot. Det viktigaste kravet för att nå målen är att den svenska pris- och löneökningstakten anpassar sig till den i omvärlden gällande. Denna nödvändiga anpassning preciseras i LU 87 till att lönekostnadernas ökningstakt förutsätts bli och inflationen . LU konstaterar att denna anpassning ännu inte har kommit till stånd. Det stryks också under att problemen i svensk ekonomi kan bli betydande om inte löneavtalen detta år anpassas till kostnadsutvecklingen i omvärlden. Utöver detta grundläggande krav utmynnar LU 87 i behov av fortsatt stram finanspolitik, växande offentligt sparande utan höjning av det totala skattetrycket; långsam ökning av den offentliga konsumtionen. Det framhålls också att kapitalbildningen, dvs. investeringar och nettoexport, måste svara för en större del av den totala tillväxten. För att åstadkomma den nödvändiga ökningen av nettoexporten krävs bl. a. en relativprissänkning på exportvarorna. För att åstadkomma den nödvändiga ökningen av investeringarna, framför allt industrins investeringar, krävs en rimlig vinstnivå inom näringslivet. Dessutom diskuteras behovet av flexibilitet och förnyelseförmåga inom produktionen, utbildningens betydelse för strukturomvandlingen, den offentliga sektorns produktivitet samt sambandet mellan skattepolitiken och arbetsutbudet - dock utan att några bestämda slutsatser och krav på förändringar anges. Slutligen framhålls behovet av att reducera osäkerheten för alla som fattar beslut i ekonomin. Den avgörande slutsatsen är att med fast växelkurs som norm krävs att löneökningstakten sänks kraftigt för att undvika en stor ökning av arbetslösheten. Finansministern förefaller dela denna uppfattning i och med att han konstaterar att årlig ökning av arbetskraftskostnaden bör vara ett riktmärke för vad som vore önskvärt att uppnå. Enligt vår uppfattning är emellertid de riktlinjer för den ekonomiska politiken som föreslås i propositionen otillräckliga och alltför otydliga för att uppnå detta mål. Vi skall i det följande diskutera vilka riktlinjer för den ekonomiska politiken och vilka förändringar i ekonomins funktionssätt som anser nödvändiga för att uppfylla LU 87:s krav och lösa de identifierade problemen. Det är därvid värdefullt att först diskutera vilka allmänna lärdomar den ekonomiska utvecklingen givit. Pris- och löneutvecklingen - tidigare erfarenheter Flera tidigare långtidsutredningar har dragit i stort sett samma grundläggande slutsats som LU 87, dvs. att löneökningstakten måste dämpas. Så har emellertid inte skett. Den ekonomiska utvecklingen i har trots detta varit förhållandevis god. Det huvudsakliga skälet till detta uppges i LU 87 vara att den internationella utvecklingen varit betydligt mer gynnsam än vad som förutsattes i t. ex. LU 84. Sammanfattningsvis kan alltså konstateras att de viktigaste makroekonomiska variablerna utvecklats i riktning mot samhällsekonomisk balans, denna definierats i LU 84. Orsaken till detta är dock i betydande utsträckning Mot. avvikelser i de exogena variablerna; främst en snabbare världsmarknadstill- pj5 växt och lägre oljepriser. Utredningen menar att man med hänsyn till denna bättre internationella utveckling kunnat förvänta sig en betydligt kraftigare ökning av svensk export och en väsentligt gynnsammare utveckling av bytesbalansen än vad som faktiskt blivit fallet. Anledningen sägs främst vara den höga nominella löneökningen och en långsam produktivitetsutveckling, vilket har medfört att den svenska industrins konkurrenskraft inte har förbättrats på det sätt som förutsattes i LU 84, snarare tvärtom. beräknades prissänkningen på olja sänka inflationen med , dollarkursnedgången med och räntesänkningarna med . Utan prisfallet på dessa tre områden skulle därför inflationen blivit i stället för . För bytesbalansen kan effekterna av samma yttre prisfall beräknas till , vilket innebär att bytesbalansens faktiska överskott 1986 dem förutan skulle förbytts till ett underskott på ca . väntas bytesbalansen visa underskott enligt de flesta prognoser. Det totala sparandet i ekonomin blir således åter alltför litet i relation till landets totala inkomster. Detta skapar en restriktion för den ekonomiska politiken i och med att rörelsefriheten beskärs. Man kan också hävda att det vore rimligt att - efter det snabba oljeprisfallet - minska den statliga utlandsskuld som i allt väsentligt togs upp i samband med den snabba oljeprisökningen . Den ekonomiska politiken har misslyckats med att dämpa löneökningarna. Enligt SCB har arbetarlönerna i industrin stigit , inom byggnadsverksamheten märks tydliga överhettningstendenser, och även i övrigt ligger prognoserna för löneglidningen på ovanpå de avtalade . Inte heller finns det några tecken på en kraftig dämpning . Inflationstakten har också ökat . Ingen tycks tro på en prisstegringstakt under loppet av året och även tycks inflationen bli alltför hög. Den privata konsumtionen ökade mycket starkt och detsamma tycks gälla innevarande år, till stor del på grund av återinförd prisreglering. ökade den privata konsumtionen med . En viss dämpning kan sannolikt väntas, inte minst på grund av stigande inflation och fallet på aktiebörsen. En viss, men otillräcklig, uppbromsning har skett av den kommunala konsumtionen. Den statliga konsumtionen förefaller dock ha ökat kraftigt trots besparingsåtgärder. Hushållens sparande är negativt. Delvis kan detta antas hänga samman med att hushållen byggt upp stora finansiella tillgångar och kunnat tillfredsställa uppdämda konsumtionsbehov. Produktionsstrukturen i är sådan att ökad konsumtion förhållandevis snabbt riskerar slå över i ökad import. Några gynnsamma tecken finns också. De totala investeringarna utvecklas 1 * 1987188.3 sami. positivt, särskilt industriinvesteringarna för vilka ökningstakter mellan 12 Mot. och synes troliga. Utsikterna för fortsatt expansion av investering- Fi5 arna hämmas emellertid av den ökade osäkerhet om framtiden som de stora kursfallen på världens aktiebörser fört med sig. Dagens bild riskerar med andra ord att snabbt förbytas i ett sämre läge, med ökad arbetslöshet, om inte ekonomin kan ledas in på en balanserad utvecklingsbana. Vi instämmer sålunda i slutsatsen från LU 87, nämligen att den svenska ekonomin fortfarande befinner sig i obalans. Det totala sparandet i ekonomin är för lågt, bytesbalansen balanserar kring nollstrecket, priser och löner ökar snabbare än i omvärlden och konsumtion, inte kapitalbildning, svarar för den helt dominerande delen av tillväxten. LU 87 konstaterar också att produktivitetsökningen i den svenska ekonomin totalt väntas bli förhållandevis låg, vilket bl. a. innebär att den nödvändiga anpassningen blir svårare att uppnå. Till detta har lagts den stora och ökade osäkerheten om den internationella utvecklingen. Den svaga produktivitetsutvecklingen beror enligt LU 87 i stor utsträckning av ekonomins funktionssätt, av individers och företags förutsättningar och resurser och av den ekonomiska miljö i vilken individerna och företagen verkar. De förslag som framförs i denna motion anser vi skulle komma att bidra till att väsentligt förbättra just ekonomins funktionssätt. Utan sådana förändringar riskerar den ekonomiska politiken att bli inkonsistent så till vida att de interna målen (tillväxt, full sysselsättning och prisstabilitet) och de externa målen (främst fast växelkurs) inte kan nås. Resultatet kan då bli att endera målet måste släppas: antingen det interna i form av kraftigt ökad arbetslöshet eller det externa i form av devalvering. Sammanfattningsvis konstaterar vi att med nuvarande förutsättningar är chansen liten att nå ner till 3 procents lönekostnadsökningar 1988. Även om löneökningarna stannar på och inflationen likaså blir det med dagens skatteregler ingen reallöneökning alls efter skatt. För att löntagarna skall få höjd reallön krävs framför allt en sänkning av marginalskatten. Vi återkommer nedan till detta. publicerade en grupp ekonomer från det amerikanska en rapport om framtidsutsikterna för svensk ekonomi. Gruppen konstaterade att den svenska löneökningstakten under en följd av år legat än den genomsnittliga löneökningstakten i . För att komma till rätta med detta problem rekommenderade institutet att skulle överge principen om fast växelkurs och i stället genomföra successiva små devalveringar. Alternativet var enligt Brookingsekonomerna att låta arbetslösheten stiga med . kan inte acceptera att en högre arbetslöshet används som ett medel i den ekonomiska politiken. Därtill kommer att receptet troligen inte 6 skulle fungera: Erfarenheterna från andra länder tyder på att inflationen sjunker bara så länge arbetslösheten stiger - det räcker alltså inte med en hög Mot. Det är också mycket svårt att minska arbetslösheten från sådana höga Fi5 nivåer eftersom de arbetslösa förlorar kontakten med arbetsmarknaden och finner det allt svårare att upprätthålla sina yrkeskunskaper. En av de viktigaste insatserna som de borgerliga regeringarna gjorde var att förhindra ökad arbetslöshet. Vi betalade ett pris i form av ökade obalanser, men fick också något positivt för det. Vi konstaterar också att den högsta arbetslösheten uppnåtts under den socialdemokratiska regeringsperioden, nämligen . När det gäller Brookingsekonomernas förslag att använda sig av små successiva devalveringar, kan påpekas att det faktiskt är vad som skett. I regeringens proposition talas endast om de stora devalveringarna , men valutakorgens sammansättning är sådan att vi haft en fortgående depreciering av den svenska kronan, på grund av valutarörelserna hos våra viktiga handelspartners. De flesta ekonomer i tar avstånd från tanken på rörliga växelkurser, så ock regeringen. Vi instämmer i denna uppfattning och anser att varken årliga devalveringar eller rörliga växelkurser är lämpliga lösningar på kostnadsökningarna. Denna ståndpunkt ställer dock krav på fasthet och konsekvens i den ekonomiska politiken. Det får inte uppfattas som endast teoretiskt önskvärt att försvara en viss valutakurs men i praktiken tillåtet att använda deprecieringar/devalveringar för att i efterhand absorbera kostnadsökningarna. För den svenska ekonomin är utvecklingen inom EG av största betydelse. Bildandet av en inre marknad, med 320 miljoner människor, mer än i både och , kommer - om planerna förverkligas - att innebära ett nytt språng i de europeiska integrationssträvandena. När de uppsatta målen har nåtts skall EG-medborgaren ha rätt att utan särskilda tillstånd flytta till och bo, studera, praktisera, arbeta, starta företag, köpa hus och värdepapper och placera sina pengar varhelst hon eller han önskar inom Gemenskapen. Rättigheter och skyldigheter blir detsamma som för medborgarna i det land de väljer att bo i. För att underlätta möjligheterna till yrkesverksamhet i annat skall jämförbara utbildningar och examina ge samma behörighet i alla delar av Gemenskapen. Det här berör i högsta grad också oss i , även om vi valt att stå utanför EG. Vi är en del av . En mycket stor andel av vårt handelsutbyte sker med länderna inom EG. Om det skulle växa upp barriärer mellan och EG kommer det att leda till stora svårigheter för svenskt näringsliv. Det skulle kunna leda till att svenska företag tvingades lägga sin tillverkning och sin tjänsteproduktion för EG-marknaden inom EG. Det skulle i sin tur innebära minskade utvecklingsmöjligheter och minskad sysselsättning i . Det är alltså av största vikt för de stora företagens utveckling i att vi i samarbete med EG kan förhindra att handelshinder blir resta mellan oss. är integrationen inom EG och ett nära svenskt samarbete särskilt viktigt för de mindre företagen. För stora företag är det ofta möjligt att klara anpassningen till många olika delmarknader med skilda krav. Ett välkänt exempel är som produce- Mot. rar 29 olika elektriska kontakter bara för den europeiska marknaden, 12 Fi5 olika slags strykjärn och 15 olika hushållsmixrar. Det har beräknats öka produktionskostnaderna med . För mindre företag är en sådan diversifiering omöjlig. Marknaderna är i praktiken stängda för dem. Därför betyder tillkomsten av en enhetlig marknad, med samma tekniska standarder, föreskrifter etc särskilt mycket för dem. En helt ny marknad öppnar sig i själva verket, dvs. om inte nya barriärer förhindrar tillgängligheten. Det är väsentligt att vi från svensk sida kan delta fullt ut i den ekonomiska integration som är på gång inom EG. Arbetet med den inre marknaden måste leda till en parallell utveckling i och övriga EFTA-länder. Från sida ser vi positivt på utvecklingen inom EG och möjligheterna till ett fördjupat samarbete mellan och EG. Visst kan kan vi ha en del att ge EG, men vi får ändå inte förlora proportionerna när vi funderar på det framtida samarbetet: EG är långt viktigare för än vad är för EG. Som tidigare redovisats är ett av de grundläggande problemen i svensk ekonomi den snabba löneökningstakten. Lönekostnaderna har ökat snabbare i än i våra viktigaste konkurrentländer. Detta har framtvingat devalveringar. De senaste genomfördes och 1982 och uppgick till totalt . På grund av valutaförändringarna i världen och konstruktionen av den svenska valutakorgen har kronan även därefter deprecierats ytterligare. Lyckas vi i inte dämpa löneökningarna kommer vi förr eller senare att hamna i nya devalveringssituationer. Detta understryks också i t. ex. riksbanksfullmäktiges remissvar på LU 87. Ansvaret för avtalsförhandlingarna och avtalsutfallet vilar i den svenska modellen på arbetsmarknadens parter. Förutsättningarna för förhandlingarna påverkas emellertid i hög grad av den ekonomiska politiken, t. ex. skattepolitiken. I debatten har flera olika modeller för samspelet mellan statsmakterna och arbetsmarknadens parter skisserats. En del av dessa har också prövats praktiskt i och i andra länder. Grovt sett kan man tala om två modeller med hänsyn till den roll statsmakterna, företrädesvis regeringen, förutsätts spela. I den ena modellen spelar regeringen en mer eller mindre aktiv roll i förhandlingarna, i den andra koncentrerar sig regeringen på att försöka skapa sådana förutsättningar för förhandlingarna att de skall ge önskat resultat. Av den första modellen finns flera varianter, alltifrån de som prövats i till den mer avancerade som föreslås i den s. k. SAMAKrapporten. har det varit vanligt att regeringen först anger ett visst samhällsekonomiskt utrymme för parterna. Sedan det stått klart att de inte kan enas inom det utrymmet har regeringen kompletterat det med t. ex. vissa skattepolitiska Mot. åtgärder, prisreglering eller liknande. I slutändan, när inte heller det hjälpt, Fi5 har regeringen vädjat till parterna att göra upp också om avtalet hamnar på en högre nivå än vad regeringen bedömt som förenligt med samhällsekonomisk balans. Denna s. k. Rosenbadsmodell har uppenbarligen misslyckats. Utfallet har regelmässigt med god marginal överstigit de mål regeringen satt upp. En viktig orsak är att parterna vet att regeringen är en svagare part i sammanhanget och att de därför övervältrar ansvaret på regeringen. Regeringen har fler instrument att spela med och en utdragen konflikt är en större prestigeförlust för regeringen än för någon av parterna. Dessutom riktar sig tredje mans krav ofta mot regeringen. Socialdemokraterna är trots dessa erfarenheter tilltalade av denna förhandlingsmodell. I en rapport till arbetarrörelsens samnordiska organisation har m. fl. föreslagit en uppläggning där regeringen tar plats vid förhandlingsbordet och där inte bara lönerna läggs i potten utan hela den ekonomiska politiken. Det är den s. k. SAMAK-modellen. SAMAK-modellen är centralistisk och korporativistisk. Inte bara löner utan också priser och investeringar skall beslutas centralt. Arbetsmarknadens parter får ett avgörande inflytande och blir ett rent expeditionsorgan. har själv dragit paralleller med jordbruksförhandlingarna där regeringen gör upp med LRF och sedan låter i efterhand godkänna uppgörelserna, ibland först sedan de trätt i kraft!