ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02Jo825 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Jo825 m. fl. I ett utvecklat industrisamhälle som krävs enligt vpk:s synsätt att sophanteringen grundar sig på höga krav om minskat resursslöseri, minskad förpackningshysteri och mer återanvändning. Sopförbränningen står för mycket stora utsläpp av saltsyra, kvicksilver, bly, zink, koppar och kadmium. Vid förbränningen bildas de mycket farliga ämnena dioxin och dibensofuran. De positiva sidorna med sopförbränning är att mängden sopor minskas med cirka två tredjedelar och att man får värme på köpet. Men de negativa sidorna överväger och verksamheten kan därför inte försvaras. Vpk upprepar därför sitt krav om att inga nya sopförbränningsanläggningar skall få tas i drift samt att där tillfredsställande förbränning inte uppnåtts skall anläggningarna avvecklas börja avvecklingen med de äldsta anläggningarna. Att elda sopor för värmens skull är i jämförelse med andra energikällor det för miljön mest försurande sättet räknat per energienhet. Vid förbränningen bildas saltsyra som går direkt ut i luften. Dessutom bildas svaveldioxid och kvävedioxid som omvandlas till svavelsyra resp. salpetersyra. Den främsta anledningen till att sopförbränningen nu är så vanlig är att av hushållssoporna bränns. Stora mängder värmeenergi framställs på detta sätt. Men det finns mer miljövänlig teknik att tillgodogöra sig sopornas energiinnehåll på. Alla som besökt en soptipp kan med näsan konstatera att det bildas gas. Lyckas man frånskilja plast, metaller och glas kan man använda resten för gasutvinning. Därefter återstår ett utmärkt (även luktfritt) jordförbättringsmedel. För att komma till rätta med dessa stora problem behövs flera olika åtgärder. En av de viktigaste är införandet av sortering av soporna - vid källan, dvs. I några få av landets kommuner provar man källsortering av sopor. Erfarenheterna är goda. Kommunernas roll vid sophanteringen är över huvud taget mycket viktig. De kan göra mycket för att åstadkomma förbättringar. Många kommuner använder t. ex. engångsmaterial i skolbespisningar, personalmatsalar m.m. Naturligtvis är det ett gigantiskt slöseri som bygger på våra sopberg. En av de viktigaste åtgärderna för att komma till rätta med sophanteringen är att varje kommun själv måste ta ansvar för sina sopor. De enorma sopberg som då rent påtagligt skulle uppstå i varje kommun skulle visa på konsekvenserna av vårt konsumtionssamhälle. Mängden sopor måst helt enkelt minskas. Det görs inte genom en ständigt ökad konsumtion utan tanke på miljöaspekter. Med hänvisning till det i motionen anförda hemställs 1. att beslutar att inga nya sopförbränningsanläggningar får tas i bruk samt att de befintliga sopförbränningsanläggningarna avvecklas - de äldsta anläggningarna skall avvecklas först, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om källsortering av hushållssopor, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om att varje kommun skall ta hand om sina egna sopor. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1986/87 Jo825
mot · GA02Jo826 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo826 (m) Slamhanteringen Det moderna samhällets starkt ökade användning av kemikalier har inneburit ett växande miljöproblem. De kommunala soptipparna, som ursprungligen lokaliserades utifrån kravet att ej verka störande för omgivningen, har med sopornas förändrade innehåll blivit till ett för många kommuner svårbemästrat miljöproblem. En ökad inblandning av kemiska ämnen i soporna gör att lakvattnet får allt högre värden på innehållet av giftämnen. Då åtgärder vanligen saknas för omhändertagande av detta lakvatten söker detta sig ut till bäckar, åar och sjöar eller perkolerar ned till grundvattnet. Betesdjurens vattenställen blir otjänliga och brunnarnas vatten otjänligt att dricka. Situationen blir än mer hotfull om oskyddade soptippar tas i bruk för tippning av rötslam från reningsverk. är statens naturvårdsverks Slamhantering - allmänna råd för hantering av slam från avloppsreningsverk ute på remiss. Enligt denna ankommer det på , enligt punkt 2.3 i miljöskyddsförordningens förteckning och 2 §, punkt 5, miljöskyddsförordningen att avgöra om uppläggningen kan förorena ett vattenområde. Om så bedöms vara fallet, sker prövning enligt miljöskyddslagstiftningens regler. Om det däremot är uppenbart att verksamheten inte kommer att medföra någon olägenhet från hälso- eller miljöskyddssynpunkt, behövs inte något tillstånd. Av skrivelsen framgår att bedömningen göras av , varvid denna bör ta ställning till vissa angivna faktorer. Däremot framgår ej vilken instans som fastställer att det är uppenbart att någon miljörisk ej föreligger. Skrivningen måste här vara entydig: kontrollen skall göras av utan undantag och grundas på ett av denna framlagt material. Beträffande lokalisering av upplag sägs att sådant bör förläggas till i princip plan och torr mark med tät grund. Undantag kan göras om tillräckliga skyddsåtgärder som tätning m. m. utförs. Vidare bedömningen bör göras av den som är ansvarig för upplaget och samråd bör ske med och miljö- och hälsoskyddsnämnden. - Slamdeponering innebär miljökonsekvenser som sträcker sig långt in . Beslut om deponeringsplats och därtill hörande skyddsåtgärder skall åligga och får ej överlåtas på någon instans, som av oförstånd, kortsiktiga ekonomiska skäl eller andra inte miljöanknutna grunder kan fatta ett felaktigt beslut. Lagstiftningen måste här vara helt klar, utan tolkningsmöjligheter. Upplag skall ha tät grund och vara invallat. Lakvattnet skall avledas genom ett inre dikessystem och ledas till ett magasin i anslutning till upplaget. 1986/87 Jo826 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att bedömningen av slamuppläggnings miljörisker skall åvila , 2. att beslutar att beslut om deponeringsplats för slam skall åläggas , 3. att beslutar att deponeringsplats för slam skall ha tät botten och vara invallad samt att lakvattnet skall omhändertas i ett slutet system. Det förorenade vattnet behandlas därefter enligt vad som gäller för övrigt lakvatten från avfallsupplag.
mot · GA02Jo829 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo829 och () Tvånget att hålla hundar kopplade I regeringens proposition 1986/87:58 om jaktlag m. m. föreslås 6 § få följande lydelse: 6 § den 1 mars-den 20 augusti skall hundar hållas kopplade i marker där det finns vilt. av året skall hundar hållas under sådan tillsyn att de hindras från att driva eller förfölja vilt, när de inte används vid jakt. Regeringen får meddela föreskrifter som avviker från första stycket. Om det generellt skall tillämpas att alla hundar perioden den 1 mars-den 20 augusti skall hållas kopplade kommer det för många att skapa stora problem. Paragrafen är tillkommen för att skydda viltet då det finns ungar och viltet är högdräktigt. Att det tillskapas skydd och att det görs så effektivt som möjligt, därom torde alla vara eniga. Vad som det kan råda tveksamhet om är huruvida det gagnar det vilda att hundar som är väldresserade och hålls under uppsikt och hundar som inte är intresserade av att jaga vilt ändå skall hållas i koppel. Det kommer att skapa problem för många att kunna rasta sina hundar så att de får tillräcklig motion. Det skapar också problem för äldre människor, som i glesbygd ofta bor ensamma och är beroende av sin hund som vakt och sällskap. Om lagen i detta fall skulle skärpas såsom det framgår av propositionen är det nödvändigt att tillskapa regler för tillämpningen så att inte alla hundar betraktas som jakthundar då de är avsedda för annat ändamål men genom lagstiftning så hårt inskränker möjligheterna för ägaren att ha nytta och glädje av människans bästa vän - hunden. Med anledning av det ovan anförda hemställs att beslutar att 6 § i det nya förslaget till jaktlag utgår och att det som finns i 12 § i jaktstadgan beträffande skyldigheten att hålla hund under uppsikt och kopplad även i fortsättningen skall gälla.
mot · GA02Jo830 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87: Jo830 (m) Ersättning för viltskador 1986/87 Jo830837 Jordbrukare som drabbas av viltskador har rätt till ersättning ur viltskaderegleringsfonden. Den självrisk som avräknas är avsevärd. En jordbrukare som åsamkats skador av älg till en kostnad av . kan t. ex. belastas med en självrisk på . Självrisken beräknas då på hela fastighetens areal och inte helt på skadornas omfattning. För en arrendator som inte arrenderar jakträtt är denna konstruktion av ersättning mycket oförmånlig. De sörmländska jordbrukare som under den treåriga försöksperioden med vildsvin fått skador på sina grödor har ersatts för dessa till , lika för jakträttsinnehavare och andra. Bortsett från skador av vildsvin synes de tillämpade principerna för självrisk vara oskäligt höga. Över huvud taget borde ersättningsfrågorna för viltskador ses över, så att man når en skälig fördelning mellan jakträttsinnehavare och andra. Med stöd av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att en utredning bör göras rörande ersättning för viltskador. 1 1986187.3 sami.
mot · GA02Jo831 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo831 Tvånget att hålla hundar kopplade I förslaget till ny jaktlag 6 § talas om generellt koppeltvång 1/3-20/8. Ett generellt koppeltvång kommer troligen inte att påverka den sortens hundägare som redan nu låter sina hundar ofreda vilt, det är tveksamt om de över huvud taget kommer att notera att lagen finns. gällande regler om att hålla hunden under uppsikt är fullt tillräckligt för att uppnå syftet att skydda viltet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om generellt koppeltvång.
mot · GA02Jo833 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo833 m. fl. (fp) Miljöproblemen i Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1986/87:A497 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om länets miljöproblem. () () () () () () (fp) ()
mot · GA02Jo834 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Jo834 m. fl. Den produktiva jordbruksmarken, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:A490 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om den produktiva jordbruksmarken, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om skapande av förutsättningar för en långsiktig hushållning med jordbrukets produktionsreserver, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att sträva efter att upphöra med kemiska bekämpningsmedel, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om ökade möjligheter till s.k. arealbidrag, 5. att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med syfte att skapa en marknadsekonomisk utvecklingsgrupp för fiskenäringen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om större resurser till förfogande för genomförande av naturvårdsplaner, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om bättre beslutsunderlag i den fysiska planeringen när det gäller våtmarker, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att , och skall förklaras som föroreningskänsligt område med särskilda restriktioner för alla utsläpp, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att ett handlingsprogram för minskat kväveläckage och minskade kväveutsläpp bör upprättas för hela , 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att miljöövervakningssystemet för havsområdena byggs ut, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i Mot. 1986/87 motionen anförs om svenskt arbete för ökat samarbete kring Öster- Jo834 sjön och . () () ()
mot · GA02Jo835 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo835 () Skogsskadorna i Enligt en skogsskadeinventering för gran sorn genomförts i uppvisar inom åldersklassen skador. 3/4 av skadorna betecknas som lättare. Inventeringen är baserad på flygbildstolkning av storskaliga infraröda färgbilder. Den bygger på ett areellt systematiskt stickprov av skogsmarken. Noggrannheten och precisionen i tolkningen i relation till skadebedömning i fält var god. har också mark- och barrkemiska undersökningar gjorts på ett antal fasta provytor av gran, tall och bok i . Den utförda dokumentationen av provytornas pH-värden och aciditet, barrens småskador och beläggningar samt kemiska halter, visar att tillståndet i de skånska skogarna inte är tillfredsställande sett ur långsiktig skoglig synvinkel. Luften innehåller uppenbarligen skadliga gaser som ger småskador och i en del fall sannolikt bidrar till barrgulning. Jordarna är uppenbarligen starkt försurade och tycks inte alltid kunna tillfredsställa trädens näringsbehov. Enligt undersökningen har i en del fall magnesium och zink, i andra fall kalium, uppenbarligen kommit i bristnivå i marken. Försurningen och kvävedepositionen verkar vara den mest logiska förklaringen till dessa fenomen. De företagna undersökningarna är mycket oroande. Den utveckling som skett i måste stämma till eftertanke. Uppenbarligen har vi en viss respittid innan skogsskadorna utvecklas på samma katastrofala sätt. Denna tid måste tas till vara genom att skadeförebyggande insatser vidtas som en utvärdering av läget sker kontinuerligt. Regeringen bör därför ta initiativ till ett långsiktigt rullande åtgärdsprogram. Vissa av de faktorer som sammantaget orsakar skogsskador är mycket svårpåverkbara. Det gäller inte minst de klimatiska faktorerna. Strävan måste vara att genom internationella överenskommelser och egna insatser minimera de faktorer som kan påverkas. Vid utformningen av den framtida energipolitiken måste vederbörlig hänsyn tas till risken för fortsatta skogsskador. Skulle exempelvis kärnkraftverket i avvecklas och ersättas med ett kolkondenskraftverk, kommer utsläppen av skadliga ämnen att öka. Detta är inte acceptabelt. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställer jag 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande kontinuerlig uppföljning av skogsskadesituationen i och i övrigt, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande ett åtgärdsprogram mot skogsskador, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om internationella överenskommelser på luftvårdsområdet, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande den framtida energipolitiken och skogsskadeutvecklingen.1 ] 1986/87 Jo835 1 1986/87 :N548
mot · GA02Jo901 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo901 Odling av lingon Mot 1986/87 Jo901-905 Det svenska jordbruket producerar mer än vad vi för vår självförsörjning behöver. I det läget diskuterar vi att mot ersättning lägga i träda eller heskoga den för energiproduktion. Det finns ett annat sätt att utnyttja åkermarken, t. ex. att låta lingonplantageodling bli verklighet. Det finns unika kunskaper på området. Världens främste forskare på lingon, , har erfarenhet . Försök med fältodlade lingon har skett i , , och Ottarp. Det vore en samhällsnyttig uppgift att ta sig an denna fråga och att organisera en expertgrupp. Lingonplantager på åkrar och ängar i skulle kanske t. o. m. bli ett av medlen mot avfolkning. Med hänvisning till vad som ovan sagts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående fältmässig odling av lingon. 1 1986/87.8 sami.
mot · GA02Jo902 · 1987-01-20 00:00:00 — 1986/87: Jo902 BoFinnkvist (s) Skador i samband med översvämningar efter reglering av vattendrag I samband med stora översvämningar uppkommer ibland skador på egendom av olika slag. Dammar brister, vägar förstörs, källarvåningar översvämmas och hela byggnader raseras eller flyter bort, för att nämna några exempel. 1 en del fall har också hela industrier raserats. Kraftbolagen som äger vattenregleringsrätten är ofta ovilliga att diskutera ersättningar till de som drabbas ekonomiskt, trots att vattenkraftsproduktion är mycket lönsam och mycket väl skulle tåla denna lilla pålaga. I allmänhet är det samhällets olika instanser som får gå in och täcka de ekonomiska skadorna, reparera vägar och broar eller återuppbygga en raserad industri, som i de flesta fall är mycket viktig ur regional synpunkt. Privatpersoner som drabbas har ytterst små möjligheter att få ersättning för skadad eller förlorad egendom. De försäkringar som är möjliga att teckna mot denna typ av skador har också, i den mån denna möjlighet utnyttjas, mycket höga självrisker. Privatpersoner drabbas ofta hårt ekonomiskt utan att de har möjlighet att få ersättning av dem som tjänar stora pengar på vattenregleringen. I många fall leder denna typ av problem till långa juridiska processer som är dyrbara och långdragna och som slutar med att inga krav kan resas mot kraftbolagen. Det skulle gå att konstruera en fond som täcker denna typ av skador, som finansieras och även eventuellt förvaltas av kraftindustrin. En sådan fond skulle inte påverka vattenkraftsproduktionens vinster märkbart om den blir rikstäckande, men den skulle vara av mycket stort värde för de drabbade. Den nu rådande ordningen är inte rimlig. Privatpersoner och samhället, i olika former, får täcka kostnaderna när de uppstår, medan de som gör de stora vinsterna inte drabbas alls. Regeringen bör ta upp förhandlingar med de vattenkraftsproducerande företagen om inrättandet av en riksomfattande fond som ersätter översvämningsskador efter reglerade vattendrag, med en generös tillämpning. I andra hand bör lagstiftning aktualiseras. Denna typ av skadereglering bör också vara ett villkor vid omprövning av gamla vattendomar och fastställande av nya. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ersättning för skador i samband med översvämningar efter reglerade vattendrag. Bo Finnkvist (s) 1986/87 Jo902 1 * 1986/87.
mot · GA02Jo903 · 1987-01-27 00:00:00 — 1986/87: Jo903 m. fl. (m, fp, c) Ersättning för markskador vid naturkatastrof , 1983, drabbades delar av av ett kraftigt oväder med stora regnmängder. Vissa gårdar omkring erhöll stora markskador. Enighet råder om att händelsen är att betrakta som en naturkatastrof. fastställde riktlinjer för hur ersättning skall utgå för skador vållade av en sådan händelse. i överlämnade till regeringen en ansökan om ersättningar för uppkomna skador. Lantbruksstyrelsen har i ett yttrande i stort sett anslutit sig till värdering av skadorna och beräknat skadebeloppen till . De berörda lantbrukarna har genom markskadorna fått ett betydande inkomstbortfall genom mindre skördar och stora återställningskostnader. I ett frågesvar i framhåller försvarsministern att enskilda kan få viss ersättning från staten för skada efter naturolycka som det inte går att försäkra sig mot och som inte ersätts enligt andra särskilda ersättningssystem. För skador som inträffade före , då principerna började tillämpas, har regeringen lämnat ersättning med utgångspunkt i omständigheterna i det särskilda fallet. avslog regeringen framställningen om ersättningar med anledning av ovannämnda skador utan närmare motivering. Regeringens beslut förefaller egendomligt med hänsyn till att ersättningar utbetalats till husägare, som vid samma oväder drabbades av vattenskador, och trots att väl underbyggda inlagor från lantbruksnämnd, länsstyrelse och lantbruksstyrelse tillstyrker ersättningsanspråken. Lantbruksstyrelsen skriver i sitt yttrande bl. a.: Lantbruksstyrelsen anser att samma principer som gällt i fråga om självrisk m. m. vid fastställande av det belopp som skall utbetalas liksom ersättning av berörda lantbrukare för föranstaltade utredningar m. m. bör gälla samma principer som tillämpats vid liknande situationer till följd av naturolycka. Enligt vår mening talar starka skäl för att regeringen omprövar sitt beslut. För framtida skador är det viktigt att enhetliga och rättvisa regler utarbetas för statens ansvar vid naturkatastrofer. Med anledning av ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om omprövning av frågan om ersättningar, till aktuella markägare, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utarbetandet av rättvisa regler för statens ansvar vid naturkatastrofer. 1986/87 Jo903 () ()
mot · GA02Jo904 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo904 I samband med sjöregleringar och kraftverksbyggen utdömer s. k. vattenregleringsmedel som kraftföretaget måste erlägga i kompensation för de ingrepp som görs i en älv eller ett sjösystem. Beloppets storlek bestäms i förhållande till den avkastning som en älvutbyggnad eller sjöreglering väntas ge. Kraftföretaget får sedan betala utdömt belopp till i det län som berörs. Pengarna fonderas och förvaltas av . Av dessa vattenregleringsmedel kan näringslivet i den kommun som är berörd erhålla stöd. Även kommunen är stödberättigad. Villkoren för att erhålla bidrag från vattenregleringsmedlen är att pengarna skall användas till investeringar som främjar näringslivet, sysselsättningen och den allmänna servicen i den bygd som berörs av vattenregleringen. Kommunen kan inte erhålla bidrag till drift av kommunala verksamheter utan endast till investeringar. Kommunen äger inte beslutanderätt över vattenregleringsmedlen utan denna utövas av . Kommunen är endast remissinstans och får möjlighet att yttra sig över de ansökningar som inkommer till från t. ex. företagen. Bidrag ur vattenregleringsfonderna fördelas av i praktiken den tjänsteman som handlägger ansökningarna. tar sällan eller aldrig ställning till ansökningarna. Enligt min uppfattning bör förvaltningen av vattenregleringsmedlen åvila den kommun där vattenregleringen skett i stället för som . Likaså bör kommunen ha full beslutanderätt över regleringsmedlen som härrör från vattenregleringar inom den egna kommunen. Genom att överföra förvaltnings- och beslutanderätten över vattenregleringsmedlen från till kommunerna skapas förutsättningar för en snabbare ärendebehandling. Dessutom kommer besluten närmare de människor som berörs. Detta är i linje med de strävanden om decentraliserat beslutsfattande som i övrigt präglar samhällsförvaltningen. Eftersom för sin handläggning av inkomna ansökningar är beroende av kommunens synpunkter är det rimligt att kommunen ges det fulla ansvaret för vattenregleringsmedlen. Kommunstyrelsen bör utgöra det organ inom kommunen som får förvaltnings- och beslutanderätten över vattenregleringsmedlen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att förvaltning och beslut avseende vattenregleringsmedel skall överföras från till berörda kommuner. P. O. () 1986/87 Jo904