mot · GA02Jo704 · 1987-01-15 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jo704 m. fl. Åtgärder för en bättre miljö En god miljö är en av de mest väsentliga förutsättningarna för ett rikt mänskligt liv. Våra insatser för att värna miljön är en viktig del av vårt ansvar inför kommande generationer. All mänsklig verksamhet påverkar miljön. Under århundradenas lopp har landskapet avsevärt förändrats. Det senaste seklet har människan i allt större utsträckning utnyttjat och tagit till vara naturresurserna. Detta har medfört att restprodukter och föroreningar har deponerats i naturen. Jorden, vattnet och luften är grunden för allt liv. Förorenas dessa element förändras livsförutsättningarna. Det är därför av vital betydelse att utsläpp och föroreningar begränsas. Enligt vår mening måste en god miljöpolitik vara byggd på kunskap och på de enskilda människornas ansvar för miljön och för varandra. Det allmänna bör därför uppmuntra företag och enskilda att förbättra miljön. Människor vill och kan i större utsträckning än ta ett eget personligt ansvar för miljön. Den förda politiken har däremot i hög grad gått ut på att kommunalisera och institutionalisera miljövården. Vi vill återge individerna möjligheterna att själva göra en insats för bättre miljö. Med kunskapens och teknikens hjälp har människan visat sig kunna lösa miljöproblem även om de från början tett sig svårbemästrade. Vi vet att utsläppen från förbränning av olja, kol, torv och ved ger oacceptabla mängder med skadliga ämnen om de inte renas. Vi vet att freonanvändningen kommer att minska ozonskiktet. Vi vet också att tungmetaller är giftiga. Det är naturligt att i dessa fall kräva åtgärder som begränsar skadeverkningarna av utsläppen - eller ännu hellre eliminerar dem. Kunskapen om hur olika åtgärder på andra områden påverkar miljön är dock fortfarande otillräcklig. Fortsatt forskning och försöksverksamhet om biologiska, kemiska och fysikaliska samband är därför nödvändig. De åtgärder som vidtas skall bygga på kunskap och inte på subjektiva uppfattningar eller känslor, vilket är lätt hänt när det gäller ett så vitalt område som miljön. Med ökad kunskap blir det lättare för allt fler att uppträda med större aktsamhet om miljön. Den tekniska utvecklingen är en nödvändig förutsättning för att ge oss en bättre miljö. 1* 1986/87. Miljöfrågorna rymmer inte bara den dynamiska aspekten - att se till att livet kan fortsätta - utan också historiska aspekter. Kultur- och naturlandskapet har förändrats snabbt sedan slut. De flesta människor upplever mycket starkt förändringarna. Bandet bakåt i tiden försvagas, vilket medför en mer eller mindre påtaglig rotlöshet. Ett bostadsbyggande styrt av statliga normer och regleringar har förstärkt denna. massproducerades hyreshus utan någon kontakt med naturen. Även förändringar som påverkar naturen är emellertid en förutsättning för utveckling och framåtskridande. Naturen får inte ses som ett museum. Vi har detta till trots ett ansvar för att hotade arter ges möjlighet att leva vidare. Livsförutsättningarna för dessa arter måste bibehållas - även om det medför betydande inskränkningar i markanvändningen. Vissa naturtyper hotar att försvinna i övergången från en livsstil till en annan. Ett exempel på detta är våra hagmarker. Ett urval av dessa måste räddas för att kontakten med tidigare generationer skall kunna bevaras. Våra obrutna fjällområden måste ges skydd av helt andra skäl. Det är ett värde i sig att dessa områden även fortsättningsvis får utvecklas utan direkt mänsklig påverkan. Moderata samlingspartiet vill betona varje människas ansvar gentemot andra människor och andra livsformer. Alla har vi ett ansvar för att kommande generationer skall kunna ta del av naturrikedomarna. Ett spritt enskilt markägande ger ett varierat landskap. Alla markägare har sin egen uppfattning om hur marken skall vårdas eller brukas. Ett stort offentligt markägande minskar det personliga ansvaret för miljön. Det är ingen tillfällighet att det är staten som avverkat fjällnära skog och gjort intrång i nationalparker. Marknadsekonomin är enligt vår mening överlägsen för att våra resurser skall användas bäst. Den fria ekonomin har förmågan att snabbt anpassa sig till förändade krav. Genom ett decentraliserat beslutsfattande tas den tekniska och vetenskapliga utvecklingen snabbt till vara. Den enskilda människan har ett stort inflytande i en marknadsekonomi. En engagerad miljödebatt, som bygger på ett sakligt underlag, kan på tvinga fram miljöförbättringar. Det är ingen tillfällighet att miljövården nått längst i de demokratiska marknadsekonomierna. Genom att en miljöpåverkan oftast inte är en kostnad för producenten behöver det emellertid även i en marknadsekonomi ställas upp regler för vilka utsläpp som kan tillåtas. har man i begränsat sig till att sätta gränsvärden. En nackdel med detta är att intresset för kontinuerliga miljöförbättringar försvinner. När kraven uppfylls minskar intresset för ytterligare miljöförbättringar. Moderata samlingspartiet anser därför att koncessionsinstrumentet bör kompletteras med ett system där miljövårdsstimulanser införs. Om ett företag lyckas minska sina utsläpp mer än vad som krävs i koncessionen skall de få ekonomisk kompensation, t. ex. skattelättnader, för detta. har endast en gång beslutat om miljövårdsstimulanser enligt våra förslag. Det gällde skatterabatt för de bilar som uppfyller de skärpta avgaskraven innan de blir obligatoriska 1989. Det har blivit en framgång. Av nybilsförsäljningen 19871988 beräknas vara avgasrenad. Utan stimulansen hade knappast någon bil varit det. Den socialdemokratiska regeringen saknar en genomtänkt miljöpolitisk syn. Socialdemokraternas politiska handlande har till stor del styrts av vilka frågor som råkat komma upp i den allmänna debatten. Betydande resurser satsas på frågor som är av relativt sett mindre vikt medan större miljöproblem, som ägnas mindre massmediai uppmärksamhet, glöms bort. Besprutade blåbär blir viktigare än hotande skogsdöd. I många fall låter regeringen sysselsättningsskäl avgöra behandlingen av viktiga miljöfrågor. Det har inte varit socialdemokraterna främmande att offra en eller flera av våra i huvudsak orörda älvar i för att tillfälligt kunna stimulera sysselsättningen. Enskilda människors protester väger lätt mot godkännande från ett eller flera fackförbund. Det senaste exemplet är försöket att exploatera älv. Socialdemokraternas förkärlek för att bygga upp stora enheter har medverkat till att den enskilde i allt mindre utsträckning känner något personligt ansvar för miljön. Den enskilde tillåts inte heller ta och anses inte heller kunna anförtros något eget miljöansvar. Miljö och friluftsliv blir en fråga för politiker och centrala myndigheter och verk. I årets budgetproposition är det påfallande hur tomhänt regeringen är. För flertalet viktiga miljöfrågor hänvisas till utredningar. Konkreta åtgärder lyser med sin frånvaro. Budgetförslaget redovisar en oroväckande planlöshet. Till grund för en riktig miljöpolitik måste ligga kunskap. För att varje människa skall kunna ta sitt ansvar krävs en bättre utbildning i naturvetenskapliga ämnen redan i den obligatoriska skolan. Inte minst viktigt är det att förbättra klasslärarnas kunskaper i dessa ämnen. Även i gymnasieskolan måste en ökad vikt läggas vid de naturvetenskapliga ämnena - främst biologi och kemi. Relativt sett viktigast är att den tekniska linjen får större utrymme för dessa ämnen. Att vi behöver ytterligare kunskap om vad som sker vid miljöpåverkan är otvetydigt. Forsknings- och försöksbehoven är närmast outsinliga. Några exempel kan nämnas: - Vad som faktiskt orsakar skogsskadorna och om träden återhämtar sig är ofullständigt känt. - Hur markkemin påverkas vid försurning är inte tillräckligt klarlagt. - Anrikningen av kadmium i måste följas upp för en säkrare riskbedömning. Enligt vår mening bör statliga forskningsmedel för dessa ändamål i första hand kanaliseras via naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR). Miljöproblemen är internationella. De svåraste finns i . Öknarna breder ut sig undan för undan och minskar den yta som är möjlig att odla och bebo. Svältkatastrofen i var till en del en följd av ökenspridningen. Ett allvarligt hot är de stora avverkningarna av de tropiska skogarna. Världens skogsareal minskar med . Eftersom skogen producerar huvuddelen av syret i luften måste denna utveckling brytas. Ett annat globalt miljöproblem är de stora koldioxidutsläppen, som härrör från förbränning. Halten är högre än den var och ökningen fortsätter. Den leder med stor sannolikhet till en höjning av jordytans temperatur, vilket kan få allvarliga följder. Liknande ökningar har uppmätts för freoner, metan och kväveoxid. Dessa gaser förstärker klimateffekten i koldioxiden. Enligt vår mening måste den svenska u-hjälpen till större del inriktas på miljöproblem i tredje världen. Ett stöd till en demokratisk och marknadsekonomisk utveckling i mottagarländerna torde ha störst betydelse från miljösynpunkt. Men även direkta insatser för att t. ex. åstadkomma en från miljösynpunkt bättre energiförsörjning eller skonsammare jordbruksmetoder är viktiga. Vår natur och vårt landskap är resultatet av generationers mänskliga påverkan. Även måste människan få påverka naturen. Vissa landskapstyper och naturområden kommer dock att försvinna om inte restriktioner för markanvändningen införs. Sådana restriktioner kan enligt vår mening undantagsvis vara befogade. Staten skall då ersätta markägarna för eventuella förluster som kan uppstå på grund av inskränkningarna. Även specifikt hotade växt- och djurarter måste kunna skyddas genom restriktioner i markanvändningen. Nationalparker skall omfatta områden där naturen får utvecklas fritt. Marken bör ägas av staten. Naturen i nationalparker skall ej behöva någon skötsel. Nationalparker skall i princip inte ha några driftskostnader utom för viss övervakning. Skyddet skall enligt vår mening vara mycket starkt. Svenska nationalparker bör kunna tjäna som internationella referensområden. Ingrepp börfå ske endast efter lagstiftning i särskilda fall. I de nordliga nationalparkerna, och , har olika ingrepp gjorts bl. a. vägbyggen och vattenfallsutbyggnad. De exploaterade områdena urholkar som vi ser respekten för nationalparksbegreppet. Sådana områden bör överföras till naturreservat. Det unika Sjaunjaområdet har åtminstone till en del skyddats som naturreservat. har redan tidigare enhälligt uttalat att snara åtgärder för att bevara Sjaunjaområdet borde vidtas, naturreservatsskyddet är dock för svagt och området bör i sin helhet bli nationalpark. Naturreservat m. m. Naturområden kan avsättas som naturreservat av flera olika skäl, bl. a. för att det är naturskönt, värdefullt för friluftslivet etc. Innebörden av naturreservatsbildning är att markägaren åläggs restriktioner för markanvändningen. Naturreservat skall enligt vår mening vara ett skydd för att bevara särskilda naturtyper, t. ex. biotoper för hotade arter och geologiska formationer. I naturreservat skall till skillnad från nationalparker en viss mänsklig påverkan tillåtas för att bevara olika typer av kulturlandskap och miljöer som ängar, alvarmarker, hagar och slåttermyrar. Begreppet naturskydd bör därför renodlas. Områden skall inte avsättas som naturreservat av friluftslivs- eller rekreationsskäl. Naturreservaten skall vara tillgängliga för människor endast i sådan utsträckning att reservatets skyddssyfte inte motverkas. Naturreservat kan ägas av enskilda, företag, kommuner eller staten. För icke offentliga markägare skall gälla att restriktionerna berättigar till ersättning om de försvårar pågående markanvändning. Många nu hotade djur och växter förekommer i kulturpåverkade marker. Det är angeläget att deras särskilda krav på miljö blir klarlagda och att skötseln av naturreservaten utförs rätt, annars förfelas syftet med reservatet. Där det är möjligt bör en markägare eller en intilliggande markägare mot ersättning få ett tillsynsansvar för naturreservaten. Härigenom uppnås en personlig ansvarskänsla och kostnaden för tillsynen kan minskas. Denna modell kan även användas för vård av annan naturvårdsmark. Många av dagens naturreservat är inte av den typ vi avser med begreppet naturreservat. Dessa bör få annan status och om så behövs annat skydd. Regeringen bör ges i uppdrag att utvärdera syftet med nuvarande naturreservat. Vid utvärderingen bör utomstående bedömare anlitas. Skydd av arter och genetisk variation Antalet hotade svenska djur och växtarter ökar. Orsakerna är flera, men den vanligaste är förändrad markanvändning. Främst förefaller det som om igenväxningen av ängar, strandängar och hagar utgör ett hot. När arter försvinner eller reduceras i antal sker en genetisk utarmning. Variationen blir mindre både genom att antalet individer minskar och genom att avstånden mellan individerna ökar. Bland de högre växterna finns omkring 30 arter som enbart förekommer i . Att skydda dessa s. k. endemiska arter är en särskilt viktig svensk angelägenhet. Skyddet för djur- och växtarter bör förstärkas inom ramen för en effektivare naturskyddslagstiftning. Artskyddsbestämmelser bör gälla för både växter och djur. Artskyddet måste också verka förebyggande. Särskilt angelägna att skydda är förutom de starkt hotade arterna även de arter som i fortfarande har vitala populationer men som i världen i övrigt är starkt hotade. Vi föreslår att det införs bestämmelser i naturskyddslagen som ger ett direkt skydd för sådana arter med genetiska variationer som är utrotningshotade eller annars i stort behov av skydd. Enskilda initiativ att vårda och bruka äldre kulturlandskap bör uppmuntras. Som ett exempel kan nämnas att den starkt hotade orkidén vityxne har både räddats och förökats genom en enskild lantbrukares spontana naturansvar och initiativ. Privata markägare skall inte behöva drabbas av att de på sin mark har en hotad art. Skyddet för arter bör bekostas av det allmänna. Ersättning skall därför utgå för försvårande av pågående markanvändning. Den skall vara sådan att markägaren upplever det positivt att ta sitt ansvar för den hotade arten. Enskild natur- och kulturvård Äldre typer av kulturlandskap hör till de mest hotade naturområdena i . De som fram till skött detta landskap och därmed befrämjat ett rikt och varierat djur- och växtliv är jordbrukare. Som naturvårdare har de varit oöverträffade. Statliga styråtgärder för markanvändningen ger ofta negativa miljöeffekter. Så har t. ex. bidraget till de s. k. 5:3-skogarna i många fall fått till effekt att hagmark planterats med barrskog. Detta bidrag bör avskaffas. Den enskilde markägaren bör själv avgöra markanvändningen. I stället för att naturvårdsresurserna satsats på jordbruket har emellertid medel nästan uteslutande gått till olika myndigheter med följd att naturvården blivit institutionaliserad. Genom att ge ett förvaltaransvar till markägarna blir förutsättningarna bättre att rädda den svenska kulturbygden. Vi föreslår att ersättning skall kunna ges till dem som vill vårda värdefulla naturmarker såsom ängar och hagar. Våra våtmarker har ofta särpräglad såväl fauna som flora som är angelägna att bevara. De är viktiga för viltet och viktiga rastplatser för flyttande fåglar. I områden med kalhyggen och stor vattenavrinning utgör de en typ av utjämningsmagasin som motverkar översvämningen nedströms. Även globalt är våra våtmarker av betydelse. Convention of Wetlands upptar ca 20 internationellt skyddsvärda områden i . anslöt sig till konventionen 1972. Brytningen av torv innebär oåterkalleliga skador på myrarna och på de växter och djur som är beroende av myrarna som livsmiljö. Genom att ge ett undersökningstillstånd för Gullhögsfloarna i har regeringen visat sin bristande respekt för stora och riksangelägna naturvärden. Den nämnda myren har av såväl vetenskap som naturvård klassats som ett riksobjekt och har ingen direkt motsvarighet i landet. En utbruten torvmyr eller ett utdikat rikkärr kan aldrig återställas. Cirka en tredjedel av våtmarker är mer eller mindre torrlagda. I är det . Enligt vår mening bör i princip kvarvarande sydsvenska våtmarker bevaras, särskilt i de kalkrika områdena. Eftersom huvuddelen av vattendragen i används för energiproduktion är det utomordentligt viktigt att bevara dem som är helt orörda. Dessa utgör en mycket viktig naturresurs för hela landet. Moderata samlingspartiet anser att de orörda huvudälvarna inte bör byggas ut. Dessa står för så stora miljövärden att de måste bevaras. För att uppnå fastställda mål om vattenkraften krävs dock en viss utbyggnad av vattenkraft även om kärnkraften drivs så länge som de höga säkerhetskraven är uppfyllda. Utbyggnaden bör främst inriktas på ombyggnad och effektivisering av befintliga anläggningar. Växtnäringsämnen från jordbruket kan genom läckage genom jorden föras till vattendrag och sjöar och där ge negativa miljöeffekter. I jämförelse med våra grannländer används betydligt mindre kvävegödsel i . Kvävegödselförbrukningen beräknad som kg kväve per ha Källa: SCB: Miljövärlden Undersökningar visar att läckaget från icke gödslad, odlad mark är lika stort som från normalgödslad mark. Detta beror på att nedbrytningsprocesser i marken ger kväve, som till en del försvinner via dräneringssystem ut till vattendrag. En markerad ökning av kväveförlusterna uppstår vid spridning av stallgödsel tidigt på icke bevuxen mark. Stallgödsel sprids ofta och senvintern. Växtnäringsförlusterna blir då stora, eftersom det inte finns någon gröda som kan ta hand om näringen. Orsakerna till att stallgödseln sprids är den ofta begränsade lagringskapaciteten samt att hanteringen av stallgödsel är arbetskrävande och svår att hinna med i vårbruket. en av stallgödsel leda till att packningsskador uppstår i jordarna. Moderata samlingspartiet föreslår att ett statligt bidrag till byggande av större gödselvårdsanläggningar införs. Det kan finansieras med de medel som inkommit från gödselskatten. Kunskapen om hur läckage av växtnäringen sker är fortfarande bristfällig. En satsning på fortsatt kunskapsuppbyggnad är nödvändig. Den bör kunna ge underlag för rekommendationer om gödselmängder, spridningstidpunkt, läckagerisker etc. Spridningen av slam från reningsverk på har diskuterats intensivt . Slam från tätorter med obetydlig industri är i allmänhet ett mycket gott gödselmedel medan slam från tätorter med stor industriverksamhet kan innehålla betydande mängder skadliga ämnen. Regeringen bör därför fastställa låga gränsvärden för skadliga ämnen i slam som används på . Kommunerna skall därefter garantera att dessa värden inte överskrids i slammet. Huvudorsaken till att bekämpningsmedelsrester förekommer i vattendrag torde vara olyckshändelser i samband med påfyllning av sprutan. Fyllning av lantbrukssprutor direkt från vattendrag och brunnar bör därför förbjudas. Det är klart att spannmålens innehåll av tungmetallen kadmium ökar. Eftersom kadmium är skadligt måste åtgärder vidtas för att minska detta. Det kan ske genom att kadmiumhalten i gödselmedel och slam minskar. Det är också viktigt att det luftburna kadmiumet från förbränning hålls på en mycket låg nivå. Oceanerna utgör av jordens yta. Förändras miljön i havet påverkas också livet på land. En rad bevis för att världshaven är påverkade har tagits fram av marinbiologer. I har syrebristen påverkat stora områden. Där syrebrist föreligger breder svavelväte ut sig. Det finns och nedåt på en yta som motsvarar av . Det står helt klart att syrebrist på djupet i hav med liten vattenomsättning är ett naturligt fenomen som förekommer på många håll. När sådan syrebrist uppkommer flyr fisken undan medan de bottenlevande djuren som havskräftor dör. Läget normaliseras emellertid snabbt när höststormarna rör om vattnet. Periodisk syrebrist i delar av är känd , men större områden drabbas nu oftare. har t. ex. och drabbats av omfattande syrebrist. Det beror sannolikt på ökad näringstillförsel. Därför är snabba åtgärder av vikt vid speciellt känsliga kustområden. Utsläpp till havet kommer bl. a. från jordbruket. Men även tätorternas reningsverk och olika industrier och förbränningsanläggningar medverkar till såväl övergödning som nedsmutsning av haven. Kunskap om när näringstillförseln till havet passerar den gräns då den positiva effekten byts mot en negativ saknas. Forskning om denna fråga bör enligt vår mening prioriteras högt. Syrebristen i har kommit överraskande för många. I , där man tidigare tagit lätt på utsläpp och föroreningar, inleddes en omfattande debatt. Den borgerliga danska regeringen antog efter endast en månad en aktionsplan mot havsföroreningarna. Huvuddelen av kostnaderna beräknas åtgå till att förbättra de kommunala reningsverken. Detta är bra för , och Bälten. Danska utsläpp står för av kvävet i dessa vatten medan del är . I har man koncentrerat sig på att reducera fosforinnehållet i avloppsvattnet. Kväveinnehållet reduceras endast marginellt. I insjö är fosfor det mest begränsade näringsämnet medan det i havet är kväve. Vi anser att samtliga svenska reningsverk efter hand bör utrustas med fungerande kvävereduktion. Det är en god början till en bättre havsmiljö. som vi i förbättrar våra reningsverk måste samma sak krävas av våra grannländer. har ännu olösta problem på detta område. Avloppsvatten från flera hundra tusen människor går orenat ut i havet. Föroreningarna drabbar framför allt norra kust. Det allvarligaste för havsmiljön är utsläppen av kemiska substanser, organiska klorföreningar som PCB. Dessa ackumuleras i näringskedjan och kan hota högre djurarter. Oljespill från transporter och oljeutvinning kan också ge allvarliga skador på djurliv och vegetation. En kartläggning av problemens omfattning är nödvändig. Därefter bör åtgärder vidtas för att undanröja riskerna. Viktigt är att dessa också vidtas i andra länder. Världens energianvändning ger upphov till stora miljöproblem. Ett internationellt sådant är luftföroreningarna som transporteras långväga över gränser och mellan nationer. Luftföroreningarna har alltmer kommit att framstå som energianvändningens stora miljöproblem. Vår luftkvalitet är starkt beroende av utsläppen i andra länder. Vi tar emot betydande mängder svaveldioxid från våra grannländer. Nedfallet är totalt 1 svaveldioxid . Våra egna utsläpp uppgår till av detta. svarar för av nedfallet av svaveldioxid över , för cal % och för . I tillgodoses energibehovet till stor del genom förbränning av olja, kol och olika inhemska bränslen. Förbränning ger alltid luftföroreningar. Vilka föroreningar det blir beror på valet av bränsle, i vilken utsträckning det används och hur förbränningsutrustningen ser ut. Reningsåtgärder spelar stor roll. Jämförelser från miljösynpunkt mellan olika bränslen kan därför vara svåra att göra. Utsläpp från ett värmeverk utan rökgasrening i ton per levererad TWh (motsvarande ca eldningsolja) Elström från vattenkraft eller kärnkraft Källa: Blågul miljö, . Debatten om försurning har varit inriktad på effekten av den svaveldioxid som bildas vid förbränning. Den omvandlas ofta till svavelsyra som försurar vattendragen samt förorsakar skador på byggnader och kulturföremål. Kunskapen om andra ämnen som bildas vid förbränning har ökat. Kväveoxiderna bidrar också starkt till försurningen. De medverkar dessutom i bildandet av ozon, som redan vid låga koncentrationer kan ge skador på skog och annan vegetation, framför allt om luften innehåller kolväten. Då bildas även andra skadliga ämnen, s. k. fotokemiska oxidanter. Mätningar i har visat att höga ozonhalter förekommer . Vid en förbränning bildas eller frigörs också koldioxid. En höjd koldioxidhalt i atmosfären kan medföra en temperaturhöjning med allvarliga miljökonsekvenser. Försurade sjöar och grundvatten Försurningen av våra sjöar har kommit smygande. Vid ett pH-värde slås reproduktionen av all fisk ut. Fiskbestånden är utdöda eller starkt påverkade i ca 10 000 sjöar. Speciellt utsatta är sjöar på ren berggrund. I sura vatten utlöses giftiga metaller som kvicksilver. Infångad fisk kan innehålla så höga halter att den är otjänlig som föda.