ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02ju406 · 1987-01-19 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ju406 m. fl. (m) Partssammansatta domstolar Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Bo205 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om partssammansatta domstolar. L. () i () () () () ()
mot · GA02ju408 · 1987-01-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ju408 och () Snabbare handläggning av skattemål Nuvarande långa handläggningstider för taxeringsbesvär är oacceptabla. Vid länsrätten i län finns besvär ingivna av skattskyldiga taxering (), där den som besvärat sig ännu inte fått något som helst svar. Taxeringsintendenten har inte ställt några frågor och inte kommit med något yttrande över besvären. Länsrätten har inte hörts av. Nuvarande taxeringslag saknar bestämmelser om när taxeringsbesvär skall vara avgjorda eller när yttrande senast skall ha lämnats av taxeringsärendet. har sådana gränser funnits. För den som besvärar sig över taxeringsnämndens beslut är det normalt angeläget att få ett beslut i rimlig tid. års taxeringar är ofta beroende av de tidigare besvären. Nya besvär tillkommer om inte den skattskyldige tröttnar av utmattning. För myndigheternas och domstolarnas effektivitet bör det vara av stor vikt att en viss tidsgräns finns då yttrande och beslut skall ha meddelats. Endast vid fall av uppenbar fördröjning genom åtgärder från den skattskyldige bör sådana gränser få överskridas. En rimlig tid för yttrande över skattskyldigs besvär bör vara inom efter besvärstidens utgång, dvs. andra året efter taxeringsåret. Domstolen bör innan efter intendentens sista yttrande ha beslutat i ärendet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar begära att regeringen framlägger förslag om snabbare handläggning och beslut vid skattskyldigs taxeringsbesvär.
mot · GA02ju409 · 1987-01-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ju409 Antalet nämndemän i tingsrätt infördes en ny ordning avseende sammansättningen i tingsrätt. Fr. o. m. detta datum beslöts att tingsrätt skulle vara domför med endast tre nämndemän i stället för det tidigare antalet fem nämndemän. För grövre brott och i de allvarligaste brottmålen skulle fortfarande fem nämndemän tjänstegöra i tingsrätten. Omröstningsreglerna ändrades också bl. a. på så sätt att nämndemännen fick individuell rösträtt och att vid lika röstetal den lindrigaste meningen alltid skall gälla, oavsett om ordföranden biträder den eller ej. Kritiken mot de nya reglerna blev på många håll massiv såväl från nämndemännen som från vissa tingsrätter. Av den anledningen gav regeringen i uppdrag att göra en utvärdering av reformen. redovisades utvärderingen (DV Rapport 1986:4). Vid utvärderingen har undersökt och jämfört förhållandena före och efter lagändringen. a. har man undersökt förekomsten av skiljaktiga meningar i tingsrätt och s. k. nämndemannadomar, dvs. domar där nämndemännen överröstat yrkesdomaren, överklagandefrekvens och ändringsfrekvens samt sambandet mellan de olika faktorerna. Av rapporten framgår bl. a. att antalet domar i mål vari nämndemän deltagit och där skiljaktiga meningar förelåg har stigit. var av domarna enhälliga. Andelen nämndemannadomar har ökat från till . Någon nämnvärd förändring i fråga om överklagandefrekvensen kan dock inte noteras; den var såväl som . Vad gäller ändringsfrekvensen i hovrätt visar utvärderingen sjunkande tal. ändrades av de överklagade domarna medan motsvarande andel var . enkätfrågor till ett antal nämndemän och 24 tingsrätter gav som resultat att av nämndemännen ansåg att nuvarande ordning är bra medan önskade en återgång till ordningen med fem nämndemän. Hälften av tingsrätterna sade sig vara nöjda med gällande regler. Nio av dem ville återgå till fem nämndemän. Både bland nämndemännen och från tingsrättshåll höjdes röster för en ordning med fyra nämndemän. Det sistnämnda önskemålet om fyra nämndemän betraktas av många som en bra kompromiss särskilt med tanke på att av de tillfrågade ansåg att gällande ordning var bra medan majoriteten eller önskade en återgång till fem nämndemän. Man skulle vinna en del fördelar med fyra nämndemän i samtliga mål. Merkostnaden skulle inte bli mycket högre eftersom en nämndeman spara des in i mål där det enligt lag skall vara fem nämndemän. Vidare skulle nämndemännen inte få tjänstgöra så sällan, vilket varit en av olägenheterna med nuvarande ordning. Med fyra nämndemän och en ordförande uppstår inte heller situationen med lika röstetal vilket med nuvarande ordning på många håll betecknats som hasardartat med tanke på rättssäkerheten. Med åberopande av vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att utreda möjligheten att tingsrätter i samtliga brottmål skall bestå av fyra nämndemän och en lagfaren domare. 1986/87 Ju409
mot · GA02ju410 · 1987-01-23 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ju410 Jourdomstol i , m. m. Den enskilde känner allt större vanmakt då det gäller att skydda sig själv och sin egendom från angrepp utifrån. Grundläggande etiska normer har anfrätts. Rättssamhället måste därför försvara sig. Framgångsrik brottsbekämpning måste bygga på de beprövade och i rättsmedvetandet förankrade principerna att på brott skall följa straff och att straffet som skall bestämmas med hänsyn främst till gärningen och icke till gärningsmannen skall innehålla ett mått av obehag. Av fundamental betydelse är också att utredningen av brottet och handläggningen inför domstol sker så snabbt som det över huvud taget är möjligt. har , vid särskild för ändamålet utlyst sammankomst, dryftat frågan, huruvida jourdomstolar skulle vara ett medel för att få till stånd en snabbare lagföring av ungdomar. De församlade var eniga om att tiden mellan brottet och lagföringen inför som regel var oförsvarligt lång och att detta hade en rad allvarliga skadeverkningar i släptåg. Man gav även uttryck för uppfattningen att nuvarande påföljder inte var anpassade till dagens förhållanden. Böter var verkningslösa och saknade allmänpreventiv betydelse. Motsvarande bedömning gällde socialtjänstlagen. Ungdomar som bryter mot samhällets normer på ett hänsynslöst sätt måste det var åsikten tillrättaföras på ett mera handfast sätt i alla de situationer då fängelsestraff inte bör komma i fråga. Som exempel nämndes den helt meningslösa vandaliseringen av t. ex. tunnelbanan som fått våldsam spridning. Det krävdes att påföljden riktade sig mot den unges person i form av något slags tvång och inskränkning i hans frihet. Olika former av samhällstjänst kunde här ha sitt intresse liksom s. k. veckoslutsfängelser (omhändertagande och söndag). De församlade var som nämnts eniga om att något måste göras för att åstadkomma ändring av dagens ohållbara situation. De flesta föreföll positivt inställda till tanken på jourdomstolar. Några gav emellertid uttryck för betänkligheter med hänvisning till uppbyggnaden av rättsapparaten och rättssystemet i övrigt. Alla slöt likväl upp bakom ståndpunkten att införa jourdomstol i på försök och att därvid knyta an till den organisation som kommer att skapas med anledning av förestående ändringar av anhållande- och häktningsinstituten. Den föreslagna ordningen syntes inte behöva kräva någon mera komplicerad lagstiftning. måste nuvarande påföljdssystem som har sin grund i föreställningen om att straffets ändamål är att behandla lagöverträdare så att han ej återfaller i brott (individualprevention) anpassas till verkligheten (motion 1985/86:Ju601 om ). Det saknas anledning att motsätta sig att man åtminstone prövar ett system med jourdomstol i . Med hänvisning till det anförda hemställer jag 1. att hos regeringen begär förslag till inrättande av jourdomstol vid för ungdomar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en verklighetsanpassning av påföljdssystemet. 1986/87 Ju410
mot · GA02ju413 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ju413 m. fl. (m) Partssammansatta domstolar, m. m. Inom flera betydelsefulla rättsområden finns s. k. partssammansatta domstolar. I dessa finns, utöver lagfarna ledamöter, även ledamöter utsedda av vissa intresseorganisationer. Många känner oro över att de särskilt utsedda partsrepresentanterna i de partssammansatta domstolarna och nämnderna inte i alla sammanhang skulle kunna frigöra sig från bindningen till den part som utsett vederbörande som sin representant i domstolen. Det har ifrågasatts om en partssammansatt domstol kan anses som en sådan oavhängig och opartisk domstol som stadgas i artikel 6 i konvention om de mänskliga rättigheterna. Partssammansatta domstolar är fristående från de allmänna underrätterna och utgör s. k. specialdomstolar. Ofta finns ingen eller endast en begränsad rätt att överklaga dessa domstolars avgöranden. Mot exempelvis arbetsdomstolens eller domar kan inte talan föras. En risk med fristående domstolar, som har att tillämpa särskilda regler inom ett visst rättsligt område, är att snarlika rättsliga frågor kan bedömas helt olika i skiftande specialdomstolar och allmänna domstolar. Det kan också inträffa att en tvist som parterna uppfattar som nödvändig att lösa i ett sammanhang och önskar avgjord i en domstol måste handläggas i skilda domstolar. Detta medför minskade möjligheter för allmänheten att förutsäga följderna av vissa rättshandlingar. Förekomsten av sidoordnade rättssystem minskar således rättstryggheten. En metod att komma till rätta med detta problem vore att avskaffa specialdomstolarna och låta deras uppgifter övertas av de allmänna domstolarna. En annan lösning vore att behålla specialdomstolarna men låta dem utgöra första instans. Därmed skulle talan mot deras avgöranden kunna föras hos hovrätterna och ytterst hos högsta domstolen. Vad särskilt gäller arbetsdomstolen skulle dess uppgifter kunna begränsas till att döma i tvister mellan kollektivavtalsslutande parter. Genom de nämnda modellerna skulle allmänhetens tilltro till domstolarna öka och risken för oenhetlig bedömning av likartade rättsliga frågor begränsas. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av systemet med partssammansatta domstolar och specialdomstolar. fm) () () land fm) () () () () inger (m) () () 1986/87 Ju413
mot · GA02ju414 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ju414 och () Nämndemännens utbildning Nämndemännen har stort behov av utbildning och information. Den ekonomiska situationen för () som har att verka för denna utbildning och information är bekymmersam. Tidningen är i fara genom att NRF:s anslagstilldelning är blygsam. Tidningen utgör en viktig kontakt- och informationslänk mellan nämndemän i olika delar av landet. Vid utbildning och studieresor händer det att nämndemännen får betala en stor del av resekostnader och uppehälle själva. Några stora ersättningar utgår inte till nämndemännen vid tjänstgöring och därför utgör nämndemannauppdraget för många en ekonomisk påfrestning. I årets budgetproposition anges att av anslaget Förvaltningskostnader för skall en viss del avsättas för nämndemannainformation, studieresor för nämndemän etc. fördelar detta anslag som för /88 beräknas till . Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att av anslaget Förvaltningskostnader för domstolsväsendet skall ge ökade ekonomiska anslag till för information och utbildning.
mot · GA02ju415 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ju415 Allmän underrätt för , , och kommuner är . Den har tingsställe och kansliort i . Frågan om en sammanslagning av denna domstol med har varit aktuell men fått förfalla. Den har emellertid på nytt aktualiserats, vilket väckt undran och oro i bygden. Lokalt Finns ett starkt motstånd mot tanken. Det är viktigt för känslan av samhörighet och identitet för invånarna i att de för sina rättsliga angelägenheter har nära och direkt tillgång till en egen myndighet av det slag det här gäller. Ett bibehållande av domstolen har också indirekt en positiv regionpolitisk betydelse. Från strikt domstolssynpunkt framstår det inte heller som välbetänkt att avskaffa en mycket väl fungerande enhet som utgör, särskilt inte i tider då arbetssituationen inom de allmänna underrätterna präglas av en bekymmersam arbetsbörda och flykten från domarbanan. Härtill kommer att domstolen har föredömligt rationella, moderna och välbelägna lokaler för sin verksamhet. För övrigt kan tilläggas att det inte synes uppkomma några ekonomiska vinster eller fördelar av annat slag genom en sammanslagning. Tvärtom torde en sådan komma att leda till en mer tungrodd administration och byråkrati, där den enskilde rättssökande känner sig vilse. Under hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att skall behållas.
mot · GA02ju416 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ju416 m. fl. Överförande av hyresnämndernas och bostadsdomstolens verksamhet till allmän domstol Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:Bo258 yrkas att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om överförande av hyresnämnds och bostadsdomstols uppgifter till allmän domstol. () ()
mot · GA02ju502 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Ju502 Rättshjälp åt intagen på kriminalvårdsanstalt Ett viktigt moment i rättssäkerheten är möjligheten att vid behov få rättshjälp. Detta bör gälla för alla samhällsmedborgare, även för de människor som begår brott och som avtjänar fängelsestraff. Det disciplinära förfarande som igångsätts mot intern som misstänks för ordningsförseelser på kriminalvårdsanstalt kan leda till strafförlängning. Den intagne riskerar härvidlag att få strafftiden förlängd med . Vid ett och samma tillfälle får förlängningen uppgå till . Förhör skall hållas med den intagne innan beslut i disciplinärende meddelas. De ärenden som här är aktuella handläggs av anstaltens styresman och underställs sedan . Vid detta förfarande äger den intagne som regel ej tillgång till rättslig hjälp. I och för sig lämnar rättshjälpslagen utrymme för allmän rättshjälp åt intagna som är föremål för disciplinförfarande, men i praktiken sker inte detta . Förfaringssättet upplevs som otillfredsställande. Inte bara av de intagna utan även av utomstående personer. Med hänsyn härtill borde man överväga möjligheterna att utöka rättshjälpen i nämnda situationer. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rättshjälp åt intagna på kriminalvårdsanstalt. 11 1986/87.
mot · GA02ju503 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Ju503 Våld bland intagna på kriminalvårdsanstalterna Brottsligheten i har fortlöpande ökat. Det begås omkring fyra gånger fler brott nu än som skedde . Det förövas också fler allvarliga brott. Väpnade rån mot affärer, värdetransporter, är vanliga företeelser i samhället. Mord och dråp är nu så många, att tidningsrubrikerna om dem sällan blir särskilt stora. Trots intensiva insatser från tull och polis smugglas stora mängder narkotika in över våra gränser. Den omfattande handeln och missbruket av narkotika är en bidragande orsak till många av de allvarliga vålds- och egendomsbrotten. Samstämmiga uppgifter i massmedia, från tullare, poliser och åklagare visar, att det brottsuppklarande arbetet blir allt svårare. Många människor är rädda att berätta om brott, som de känner till. De är rädda för repressalier, att deras bostäder skall utsättas för skadegörelse eller att de själva eller deras anhöriga skall misshandlas. Dessvärre finns det i många fall fog för människors rädsla. Allt fler ligor utsätter vittnen och andra, som polisen förhört, för hot och repressalier. Även på kriminalvårdsanstalterna i vårt land finns det intagna, som fortlöpande hotar och misshandlar andra intagna för att de berättat inför polis, åklagare och domstol. Det är vanligt, att gripna personer vägrar besvara förhörsledares, åklagares och domares frågor, för att de vet att deras förundersökningsprotokoll och domar vid straffverkställighet kommer att avkrävas dem av ledartyper på kriminalvårdsanstalter. Detta är för övrigt dokumenterat i Rapport 1985:2 Våld och hot bland intagna i kriminalvårdsanstalt. Där står bl. a.: Det mest formella informationsmediet som de intagna använder sig av är de s. k. 'pappränna, dvs. domar och polisförhörsprotokoll. På vissa anstalter sägs det, enligt såväl personal som intagna, att 'nästan alla' uppmanas att visa sina 'papper'. En tingsrätt har i en dom - i samband med att en yngling dömdes för grovt narkotikabrott i sina domskäl påpekat för kriminalvårdsmyndigheterna, att man vid straffverkställigheten måste uppmärksamma, att den dömde kan skadas på anstalt, eftersom han varit alltför talför under förundersökningen. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att lämna förslag på hur man kan komma till rätta med de missförhållanden på bl. a. kriminalvårdsanstalterna, som motionen beskriver. 1986/87 Ju503
mot · GA02ju504 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Ju504 Per m. fl. Den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter Vid /86 motionerade tolv ledamöter om den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter (motion 1985/86: Kr338). Motionen behandlades av kulturutskottet i dess betänkande KrU 1985/86:17 mom. 6. betänkande var i texten helt positivt till motionen. Betänkandet avslutas med följande stycke. Det är mot den angivna bakgrunden självfallet angeläget att det inom möjligt görs de överväganden som behövs för att en reform i enlighet med det föreliggande utredningsförslaget skall kunna få full effekt efter genomförandet. Utskottet utgår därför från att man inom i anslutning till den fortsatta beredningen av kyrkokommitténs förslag gör sådana överväganden och vidtar erforderliga förberedelser för att organisationen av den andliga vården inom kriminalvården möjligt skall kunna få en lösning. Utskottet anser med hänsyn till det anförda att det inte är erforderligt med någon åtgärd med anledning av motionen. Utskottets förmodande att något snart skulle hända för att den andliga vården inom kriminalvården möjligt skall få en lösning" har dock inte hänt. Vi nödgas därför upprepa vårt yrkande från föregående allmänna motionstid. En helsidesintervju i nr 22/1986 med anstaltschefen vid understryker hur angeläget och brådskande det är att detta långdragna ärende får en snar lösning. Här följer några utdrag ur intervjun med anstaltschefen . 1979 lades det fram ett betänkande om den andliga vården på sjukhus och fängelser. Antalet sjukhuspräster och pastorer har ökat. Men på fängelserna har man inte sett till en utveckling. - Jag tycker att det är viktigt att det finns präster på våra sjukhus, men vi får för den skull inte glömma bort fängelserna. Här dör faktiskt folk psykiskt! Många har för sig att fångar inte har lust att tala med präster, men så är inte fallet. - Det finns ett förlöjligande av det religiösa som jag djupt ogillar. Och det måste vi motarbeta! Men klarar inte personalen på fängelserna av samtal? Måste det just vara präster som talar om livsfrågor? - Prästerna är inte representanter för det rättsvårdande systemet. Det är väldigt viktigt. Det finns fångar som har begått brott som de inte blivit straffade för, men som de känner skuld för och vill prata med någon om. Någon som har tystnadsplikt och som kan bevara en sådan hemlighet. berättar att intresset för livsfrågor bevisligen är stort bland interner. När det erbjuds kurser och cirklar i livsåskådning brukar intresset vara på topp. Den kristna själavården har också en unik uppgift när det gäller att hjälpa till att bearbeta skuldkänslor. Kyrkor och trossamfund har vid upprepade tillfällen förklarat sig villiga att gå in i de uppgifter det här är frågan om. Behovet av en ny ordning och en förstärkning av den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter har vidimerats av kriminalvårdens ledning på olika nivåer och klart uttalats av på förslag av kulturutskottet. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär förslag om att den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter ordnas i enlighet med vad som anförts i motionen. () () 1986/87 Ju504
mot · GA02ju505 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87: Ju505 i och (c) riksdag antog i enighet ett principprogram för den framtida kriminalvårdspolitiken. En bärande idé i detta program var den s. k. närhetsprincipen, enligt vilken personer som ådömts kortare fängelsestraff skulle få avtjäna dessa på anstalter i närheten av hemorten. Denna grundprincip har inte kunnat tillämpas i kriminalvårdens Gävleregion. Till följd av bristen på öppna lokalanstalter hänvisades under /86 ca 250 personer till anstalter i andra län, varav 160 till öppen riksanstalt. Detta kan i många fall få till följd att frigivningarna från fängelse inte kan förberedas på ett tillfredsställande sätt för de intagna och därmed kan kriminalvårdsreformens intentioner inte till fullo förverkligas. Stora praktiska olägenheter uppstår för den personal som svarar för behandlingsarbetet i dessa fall. 1 det utbyggnadsprogram för kriminalvårdens anstalter som antogs av riksdag Ds Ju 1979 ingår en ny lokalanstalt i . Den skulle stå färdig 1985 och ersätta den nuvarande som är uppförd 1869 och som trots vissa moderniseringsarbeten inte motsvarar de krav som ställs på en god arbetsmiljö för personal och god livsmiljö för de intagna. Tomt har anskaffats. Programskiss har utarbetats av , och lokalprogram är fastställt. En hemställan om projekteringstillstånd inlämnades till regeringen . Den planerade lokalanstalten i är en sluten anstalt med 42 platser. Byggtiden är beräknad och sysselsättningseffekten för uppförandet till 230 man/månader. Byggnadskostnaden är beräknad till ca 30 milj. kr. Personalbehovet för drift av anstalten är beräknat till 33 tjänster jämfört med 22,5 på den nuvarande anstalten. Ett besked om projektering och byggnation skulle få välbehövliga positiva effekter för sysselsättningsläget i norra , som är ett utflyttningsområde med hög arbetslöshet. Ett positivt ställningstagande till projektering nu innebär att anstaltsbygget skulle kunna påbörjas men klart påverka sysselsättningen i med omnejd in på och bidra till att uppehålla en högre aktivitet i näringslivet där. Betydligt fler dömda från än vad som är fallet skulle på ett ändamålsenligt sätt kunna förberedas på ett liv i frihet om planerna på en anstalt med 42 platser i blev verklighet. Antalet lokalanstaltsfall i kommer knappast att minska . Utvecklingen av bl. a. narkotikabrottsligheten talar närmast för en ökning. Med anledning av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär projektering av en ny anstalt i . () (c) 1986/87 Ju505
mot · GA02ju507 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87: Ju507 och () Åtgärder mot narkotika Med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87: So280 hemställs 1. att beslutar att narkotikastrafflagen 1 § 6 skall lyda: 6. innehar, eller tar annan olovlig befattning med narkotika döms om gärningen sker uppsåtligen för narkotikabrott till fängelse i högst . 2. att beslutar att hos regeringen begära att får i uppdrag att utarbeta handlingsplaner för drogfria anstalter så som i motionen anförts. () ()