mot · GA02ju224 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Ju224 Undersökning rörande rattfyllerister, m.m. har det i massmedia förts en intensiv debatt om alkohol i samband med förande av motordrivna fordon. Många olika personer har uttalat sig för strängare straff för rattfyllerister. Man har bl. a. framfört nödvändigheten av beslag av fordon, som används av rattfyllerister. Det har även ofta framkommit hur liten del av alla misstänkta, som blir stoppade och bestraffade. Men ingen har tagit fram orsakerna till varför så få verkligen blir stoppade och avslöjade som rattfyllerister. Det finns därför anledning att klargöra rutinerna inom polisen vid sådana ärenden. En rattfyllerist uppmärksammas. Detta sker antingen i samband med en trafikolycka eller vid en vanlig kontroll. Polismannen gör en första kontroll av spritpåverkan. Detta sker vanligen genom ett utandningsprov på kontrollplatsen. Om det råder tveksamhet om resultatet transporteras den misstänkte till närmaste polisstation för att få möjlighet att skölja munnen. Därefter tas ett nytt prov. Föreligger det fortfarande misstanke om straffbar påverkan förs den misstänkte till vakthavande befäl inom polisdistriktet. Vakthavande befäl beslutar om blodprov skall tas. Beslutar vakthavande om blodprov skall detta ske med hjälp av läkare eller sjuksköterska. Sjuksköterska kan ta prov på misstänkt endast när denne är tagen på bar gärning. Antingen kallas läkare eller sjuksköterska till polisstationen för blodprovstagning eller transporteras den misstänkte till läkarstation eller lasarett. Den misstänkte förhörs. Anträffas den misstänkte rattfylleristen i närheten av en polisstation där det finns vakthavande befäl kan ärendet genomföras ganska snabbt, kanske . Om den misstänkte däremot anträffas på en plats så att en längre transport behöver ske är det inget onormalt att ett sådant ärende kan ta mellan två och i anspråk. I mindre distrikt med stora avstånd, dvs. små distrikt med stora ytor, är det ingen ovanlighet att det finns endast en polispatrull i tjänst. Det borde då vara ganska lätt att inse hur polismännen känner sig, när de uppmärksammar en rattfyllerist och blir låsta i av detta ärende och därmed måste lämna polisdistriktet utan tillsyn . Mot den bakgrunden kan det vara motiverat att göra en undersökning för Mot. att få veta var de misstänkta rattfylleristerna anträffas. Det finns skäl att anta Ju224 att ju längre bort från huvudpolisstation inom distriktet man kommer desto mindre antal rattfyllerister anträffas. För att underlätta arbetet ute i polisdistrikten anser jag, att man borde överlåta åt enskild polisman att besluta om den nödvändiga kontrollen för att säkra bevis. Detta kan ske genom avtal mellan polisen och lokal sjukvårdspersonal. Detta är mycket viktigt tills myndigheterna tagit fram tillförlitlig apparatur för mätning av alkoholhalten i blodet. Det kan synas vara utomordentligt viktigt att rattfyllerister får hårda straff i avskräckande syfte. Det i särklass mest betydelsefulla är dock enligt min uppfattning, att den som gör sig skyldig till denna sorts brott blir ertappad. Det har vid många tillfällen visat sig, att en intensiv kontroll på en i detta avseende hårt belastad väg snabbt ger ett mycket gott resultat. Människor i allmänhet uppfattar detta brott som mycket besvärande och risken för att bli upptäckt är mycket avskräckande. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om undersökning för att få veta var de misstänkta rattfylleristerna anträffas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätt för enskild polisman att besluta om nödvändig kontroll för att säkra bevis vid rattfylleri. 5/tv () 1* 1986/87.