mot · GA02Jo757 · 1987-01-26 00:00:00 — 1986/87 :Jo757 m. fl. (fp) Miljöskyddet av kusthaven 1986/87 Jo757 759 Människan har alltid varit lockad av havet. Redan långt innan hon lärt sig att navigera efter stjärnorna seglade hon i bräckliga farkoster, trotsade faror, lät sig föras av strömmarna mot okända mål. Sedan urminnes tider har människan hämtat sin näring ur havet. Dess rikedomar har bidragit till föda och välstånd. I litteraturens värld framställs ofta havet som ett levande väsen med en egen vilja; ibland lugnt och stilla, ibland upprört och trotsigt, men alltid med en egen okuvlig vilja. Men havet är inte oförstörbart. Tvärtom, är det mycket sårbart: föroreningar får snabb spridning över väldiga områden eftersom haven är ett sammanhängande och globalt ekosystem och genom att strömmar kommunicerar både horisontellt och vertikalt. Inte ens avlägsna havsområden som Norra och är skyddade: plankton och fisk, pingviner och isbjörnar är påverkade av DDT och andra gifter. Nedsmutsningen är oerhört omfattande: oljeutsläppen beräknas till . Ständigt tillkommer kemikalier med nya och okända egenskaper det rör sig om mellan 1 000 och 2 000 nya ämnen . Till detta kommer de rent fysiska förändringar, som världens kusthav utsätts för: konskevenser av avfallsdumpning, dränering och torrläggning. Ofta förstörs de grunda kust- och mynningsvikarna, som utgör lekområden för fisken. När naturen skadas förstörs viktiga ekonomiska värden. De svenska kusthavens situation Även de svenska kusthaven hotas. Problemen är av skiftande karaktär. Vi skall kortfattat beröra dem i det följande. Övergödningen är ett snabbt växande problem. I är allt vatten syrefritt och praktiskt taget dött. På grund av den speciella skiktningen av salt och sött vatten i och är västkusthaven än känsligare för kvävetillförsel än . Förenklat kan övergödningen beskrivas så att för mycket kväve leder till en överproduktion av smådjur, växter och alger, som förbrukar syre under förruttnelsen med resultatet att stora bottenytor kan bli helt utan syre. lider av syrebrist över stora områden. under 1980talet har situationen förvärrats. var den värre än . Forskare uppskattar att en tredjedel av bot 1 1986/87. tenyta var allvarligt skadad av syrebristen, det gäller således långt mer än bara den uppmärksammade . Fisken flyr de syrefattiga områdena, det leder till massfångster i utkanterna. Men fisken är i så dålig kondition att den dör redan i trålen. Havskräftan är nästan helt borta. Ingen vet om den någonsin kan komma tillbaka: har havsdöden tärt på havets kapital. När djursamhällena på havsbotten är döda är det sannolikt för sent för att en återväxt skall vara möjlig. Fiskdöden får mycket svåra ekonomiska konsekvenser. I t. ex. finns 300 verksamma fiskare. För dem är de väldiga fångsterna efter fiskrusningarna illavarslande tecken på en framtid, när de kan försörja sig på fisket. Vanmakten växer bland fiskare. En expertgrupp från länsstyrelserna i och län med uppdrag att föreslå åtgärder mot havsföroreningarna pekar på tre huvudsakliga källor till övergödningen: atmosfäriskt nedfall av kväve, utsläpp av fosfor och kväve från kommunala reningsverk samt kväveläckage från jord- och skogsbruk. Den sistnämnda källan är dominerande: kvävetillförseln till är i genomsnitt . Av detta kommer från . Som jämförelse kan nämnas att knappa förs in från oceanerna med djupvattnet. Åarna , , Stensån och Fylleån sköljer ut tonvis med kväve flera mil ut från stränderna. I är kvävetillförseln fyra gånger så stor som . Det beror delvis på att jordbruket har erövrat ny mark: de ursprungliga vattendragen har dikats ut eller tvingats ner i kulvertar där växter och djur inte kan leva. Därmed finns det inget liv, som naturligt kan ta upp kväve på vattnets väg mot havet. Mängden kväve ökar : genom ekonomiska bidrag lockar regeringen jordbrukarna att lägga jorden i träda. Följden blir att de nakna åkrarna läcker kväve. Vid de stora svinfabrikerna lägger man ut stallgödsel på tjälmarken; från luften ser det ut som stora bruna rektanglar. På den jord som brukas bland annat för att få fram mat till svinuppfödningen sprids väldiga mängder handelsgödsel. Allt detta är faktorer, som bidrar till att övergöda havet. Regeringen har förklarat och som föroreningskänsligt område. Men det räcker inte: de senaste årens allvarliga tecken tyder på att hela måste förklaras som föroreningskänsligt. är det rimligt att diskutera om även Skagerraks kustområden måste betraktas som föroreningskänsliga. Regeringen bör upprätta ett handlingsprogram med konkreta förslag till åtgärder för dessa kustområden. Detta bör ske i samarbete dels mellan berörda länsstyrelser, dels med de danska och norska myndigheterna. Även våra grannländer bär en viktig del av skuldbördan när det gäller havsföroreningarna. Det är därför viktigt att förstärka det internationella samarbetet kring kusthaven. arbetar en lång rad kommissioner på området, men tyvärr med bristande samordning. Vi föreslår därför att en särskild tillsätts liknande den som finns för . De viktigaste åtgärderna måste syfta till att minska kväveläckaget från åkermarken. Det är nödvändigt ätt jordbrukspolitikens miljö och resursmål prioriteras lika högt som övriga målsättningar. Jordbruksregleringen måste i grunden förändras med målsättningen att åstadkomma en mer miljövänlig produktion. På lång sikt är det nödvändigt att sträva efter en betydligt mindre intensiv djurproduktion. Då skulle man minska de stora mängderna stallgödsel som kommer från dagens intensiva djurfabriker. På lång sikt är det också nödvändigt att återställa en del av den naturliga vattenavrinningen. Exempel på mer kortsiktiga åtgärder är att: ge statliga bidrag till odling av kvävebindande mellan- och långgrödor. Detta bör ersätta det trädesbidrag, som används för att minska överskottsproduktionen. genom ökade avgifter minska användningen av handelsgödsel. Det skulle sannolikt vara betydligt effektivare än den individuella rådgivning, som diskuteras . För sedan upptäckte forskare förvånansvärt höga halter av dioxin i krabbsmör från krabbor högt upp längs . Gifterna kan både härstamma från lokala utsläpp, t. ex. från cellulosaindustrin, och vara ett storskaligt problem. De kan då spridas såväl via luften som genom den s. k. Jutska strömmen. Gifterna sköljer då in mot kusten från industristäder. Vi har vant oss vid att giftproblemet är störst i . Där har forskare och naturvårdsexperter iakttagit mycket svåra skador på sälar och fåglar. Sälarna har förstörda inre organ, frätsår på skelettet och svårigheter att föröka sig vilket leder till att sälstammen utarmas. Eftersom sälen finns högt uppe i näringskedjan illustrerar det vilka skador, som kan drabba människan. Fåglarna har också giftskador. Ett mycket tydligt tecken är att äggskalen är så tunna att de krossas av de ruvande honorna. Gifterna i havet finns i hundratal. Ofta rör det sig om okända substanser, som undan för undan ackumuleras. Det oroväckande är att forskningen vet mycket litet om gifternas sammanlagda verkan och vad som händer när de bygger under varandra. Ett\tt vi dock: gifterna riktas direkt mot människan och hennes hälsa. har hos regeringen begärt att få medel för att starta ett myndighetslaboratorium. Bakgrunden är att nästan all forskning på området handlar om dioxinets verkningar därför att det inte finns något laboratorium med kompetens att analysera de kemiska produkter och processer, som har motsvarande komplexitet som dioxinet. Det sker heller inte någon kontinuerlig provtagning. Enligt vår mening är det naturligt att ett sådant laboratorium ligger under ledning. Regeringen bör skyndsamt återkomma med ett förslag i denna riktning. Massaindustrin är den industribransch, som släpper ut mest restavfall. Utsläppen av klorerade ligniner från massafabrikernas blekeriprocesser har betydande och kvarstående effekter på recipienten. industrierna ut ca avloppsvatten längs , och kuster. Det är nödvändigt att dessa utsläpp elimineras helt. Genom en miljöavgift på den här typen av utsläpp kan utvecklingen mot slutna massafabriker påskyndas. På olika sätt bör användningen av oblekt papper stimuleras. De åtgärder som har vidtagits för att minska PCB-användningen har inte lett till mer än mycket långsamt minskande halter i . Det gör det nödvändigt att införa ett totalförbud mot all användning av PCB. Regeringen bör agera för att liknande restriktioner införs i övriga stater runt . För drygt tillsatte regeringen en aktionsgrupp mot havsproblemen. Men enligt vår mening präglas arbetet av senfärdighet. Medan sammanträdena pågår växer problemen. Det motiverar att regeringen skyndsamt återkommer till med förslag till åtgärder. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär att ett handlingsprogram mot havsföroreningarna för , och skyndsamt utarbetas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett myndighetslaboratorium, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om initiativ till en särskild , 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om situationen i . () () () () () () () () () () () ()