mot · GA02ju403 · 1987-01-14 00:00:00 — Vi anser att lagstiftaren i samband med den revision av som förestår bör uttala att gränsen för vad som skall anses vara grov misshandel skall sänkas så att fler fall av rå och hänsynslös misshandel kan bedömas som grov. Därmed inträder en nödvändig straffskärpning av misshandelsbrotten. förslag att sänka minimistraffet för normalgraden av misshandel från fängelse till böter måste därmed avvisas. Skärpt straff för stöld vad gäller stölder bör en straffskärpning ske. Stöld, som riktas mot enskild och som sker där någon har sin bostad, bör i fortsättningen betraktas som grov stöld för vilket minimistraffet är sex månaders fängelse. Detta oavsett om stölden förövas mot någons permanenta bostad eller mot fritidshus och oavsett värdet på det stulna. Det är det faktum att någons integritetsskyddade sfär har blivit kränkt som skall medföra att brottet rubriceras som grovt. bör hos regeringen begära lagförslag i enlighet med vad vi har anfört angående vidgad tillämpning av brottsrubriceringen grov misshandel och grov stöld. Ett vanligt vardagsbrott är snatteri. Snatteri är lagstiftarens beteckning på en stöld som med hänsyn till värdet på det tillgripna och omständigheterna i övrigt är att betrakta som ringa. Som ett riktmärke vid avgränsningen mellan stöld och snatteri använder man sig av en gräns för värdet av det tillgripna. Denna anses ligga vid . Snatteri hör under allmänt åtal, dvs. polisen är i princip skyldig att rapportera sådana brott till åklagaren som har att väcka åtal. Reglerna om rapporteftergift leder emelletid i praktiken till att ett stort antal snatterier inte rapporteras till åklagare liksom reglerna om åtalseftergift leder till att många av de brott som faktiskt rapporteras inte åtalas. har det skett en kraftig ökning av antalet anmälda butikssnatterier. anmäldes 50 000 sådana brott vilket var en ökning innan. Det verkliga antalet brott torde dock vara mycket högre eftersom upptäcksfrekvensen anses vara låg. Snatterierna är enligt vår uppfattning ett allvarligt problem. Förutom de ekonomiska skador som snatterierna orsakar för handeln och indirekt för konsumenterna är dessa brott inte sällan inkörsport för ungdomar i en grövre kriminalitet. Om inte snatteriet bekämpas med kraft kan en uppfattning att detta är näst intill lovlig verksamhet befästas. Snatterierna måste bekämpas med många medel där handelns egna åtgärder måste utgöra tyngdpunkten. Det finns emellertid anledning att också lagstiftaren försöker pröva nya vägar för att minska snatterierna. Detta har bl. a. föreslagits av stöldskyddsutredningen i deras betänkande Stöld i butik (SOU 1982:39). Utredningen föreslog att det skulle göras möjligt att använda ordningsbot vid snatteribrott. Detta kan enligt vår mening vara en framkomlig väg för att försöka begränsa snatteribrotten. Förutsättningarna för införandet av ett system med ordningsbot vid snatteribrott bör därför bli föremål för närmare överväganden. Det bör ankomma på regeringen att närmare göra detta. Vad vi här har anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. har arbetat för att s. k. samhällstjänst skall införas som ett komplement i det svenska påföljdssystemet. Vissa praktiska svårigheter kan naturligtvis finnas med denna nya typ av påföljd. Men fördelarna överväger enligt vår mening klart nackdelarna. Men samhällstjänst menar vi en skyldighet för den dömde att under sin fritid utföra ett oavlönat och samhällsnyttigt arbete, com förhoppningsvis också kan uppfattas som meningsfullt av honom själv. Påföljden samhällstjänst förekommer i många länders rättssystem, bl. a. i och , som alternativ till frihetsstraff. I har man tyvärr haft en negativ inställning till samhällstjänst som påföljdsalter nativ, trots att erfarenheterna utomlands varit övervägande positiva. Framför allt skulle man med påföljden samhällstjänst få en kraftigare och speciell reaktion på viss brottslighet och för vissa brottslingar, t. ex. unga lagöverträdare, där påföljden nu inte bedöms som tillräcklig eller lämplig. Just att få dem att tänka efter, att inse vad de gjort och att ge dem möjlighet att ställa till rätta är en av fördelarna med samhällstjänst som ny påföljd. Samhällstjänsten bör till en början införas på försök och i första hand som en påföljd för ungdomar . Genom försöksverksamheten kan man vinna värdefulla erfarenheter av hur samhällstjänsten praktiskt skall organiseras, erfarenheter som senare kan läggas till grund för att göra samhällstjänsten till ett alternativ till andra påföljder även för äldre. Enligt vår uppfattning gör kvarterspoliser eller som de också kallas, områdespoliser, värdefulla insatser i framför allt brottsförebyggande syfte. Kvarterspoliserna har direkt kontakt med allmänheten, de lär sig identifiera personer med kriminellt beteende och de kan samarbeta på ett obyråkratiskt sätt med sociala myndigheter, skolan, föreningar etc. Kvarterspoliserna skapar också en ökad känsla av trygghet hos människor genom att synas och finnas till hands som beskyddare. Vi tror det vore en fördel för bekämpandet av brott, och inte minst gatuvåldet, om polisen gav högre prioritet åt verksamheten med kvarterspoliser. Vi har tyckt oss märka att det finns två hinder mot att utöka verksamheten. Det första är problemet med svårigheten att rekrytera poliser till uppgifterna som kvarterspoliser. Inom poliskåren har dessa haft en lägre status och det kan dessutom vara svårt att finna poliser som är motiverade att arbeta med den blandning av polisiära och sociala uppgifter som arbetet kräver. Det andra hindret att få en väl fungerande kvarterspolisverksamhet sammanhänger med den stora arbetsbörda som polisen i framför allt storstadsområdena har. Kvarterspolisen får ofta utgöra buffert för att andra, och mer akuta, polisuppgifter skall kunna lösas. Vi föreslår i nästa stycke att antagningen till polisskolan skall öka. Detta skulle minska personalbristen och möjliggöra att kvarterspoliserna kan prioriteras högre, vilket vi anser angeläget. Antalet polisaspiranter har minskat från 800 /80 till 150 innevarande budgetår. Detta har inte inneburit någon föränring vad gäller antalet tjänster men medfört att tillgången på personal därutöver har minskat. Rent faktiskt innebär det också att antalet poliser på gator och torg blir färre eftersom poliser under utbildning har en del av denna utbildning upplagd som praktiska moment, bl. a. patrullering. har i sitt anslagsäskande för /88 begärt att rekryteringen av polisen skall motsvara avgången från poliskåren. Detta motsvarar ett intag på 460 polisaspiranter . Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit en oförändrad intagning med 150. Det är enligt vår mening angeläget att nu tillgodose krav och öka intagningen till 460 fr. o.m. Sorn vi inledningsvis beskrev är våldet mot kvinnor ett brott med ett stort mörkertal. De flesta fallen av sådant våld kommer aldrig till polisens kännedom. För att kunna utreda brotten och få en fällande dom krävs dessutom att kvinnan, offret-, själv medverkar som uppgiftslämnare och målsägande. I många fall vill eller vågar kvinnan inte detta varför det inte sällan är svårt att beivra också kända brott. Dessa speciella omständigheter gör att våldet mot kvinnor är särskilt svårt att klarlägga och bekämpa med enbart traditionella medel. Kampen mot det våld som sker inom familjen måste i de enskilda fallen ofta ta sin början med att stärka den misshandlade kvinnans självförtroende så att hon kan ta initiativ för att bryta upp från den miljö där misshandeln förekommer. Det är alltför vanligt att en kvinna år fortsätter att leva med en man trots att denne hotar och misshandlar henne. Social och kriminologisk forskning har ägnat mycken uppmärksamhet åt dessa förhållanden och försökt ge svar på frågan varför en del kvinnor accepterar det för dem själva så destruktiva livsmönstret. Av vad som har kommit fram från denna forskning kan man bl. a. dra slutsatsen att det är nödvändigt att kvinnor, som vill bryta sig loss från en man som de känner sig bundna till men hotade av, har de praktiska förutsättningarna i form av arbete och utbildning att klara sig på egen hand. Detta är något att ta hänsyn till vid dimensionering och planering av vuxenutbildning och arbetsmarknadsåtgärder. Från samhällets sida kan särskilda insatser också göras genom tillmötesgående vad gäller hjälp med barnomsorg. Under en följd av år har det runt om i bildats skilda former av kvinnojourer där kvinnor kan söka stöd och hjälp både vid en akut misshandelssituation och för att försöka förändra sin livssituation. Vår bedömning är att dessa jourer är mycket väsentliga i det långsiktiga arbetet med att minska våldet mot kvinnor. Det är angeläget att framför allt kommuner och landsting stöder kvinnojourerna. Sådant stöd kan ske genom t. ex. subventionerad hyra av lokaler och genom att kuratorer eller annan personal ställs till förfogande och kan vara anträffbar också på icke kontorstid. Men också lagstiftningsvägen måste skilda åtgärder vidtas för att bekämpa våldet mot kvinnor. Vi har tidigare i denna motion krävt att gränsen för grov misshandel skall sänkas för att på det viset fler fall av misshandel än skall kunna bedömas som grov och därmed leda till strängare straff. Inte minst vid kvinnomisshandel anser vi en sådan skärpning vara befogad. Många kvinnor lever i ständig fruktan för att bli uppsökta och hotade av t. ex. en f. d. sambo eller man som de varit gifta med. Denna ängslan gör att kvinnorna ofta känner sig tvingade att byta bostad och arbete. Socialt sett blir de inte sällan handikappade genom att de inte vågar röra sig fritt. Dessa hotade kvinnor måste få ett bättre skydd än . Detta kan ske på För att lättare kunna larma polis i en akut hotsituation bör polisen medverka till att kvinnor som så önskar utrustas med överfallslarm. Motsvarande finns på flera håll i landet men då främst för att äldre och handikappade skall kunna komma i kontakt med sjuksköterskor och läkare. Vidare bör öppnas en möjlighet för hotade kvinnor att byta personnummer. kan man begära att ens personnummer skall sekretessbeläggas hos vissa myndigheter men detta har visat sig inte ge tillfredsställande skydd eftersom uppgifterna ofta går att få tag på bakvägar. Genom att byta personnummer kan kvinnan däremot skapa sig en ny identitet. bör därför hos regeringen begära sådant förslag till lag att det skall finnas en möjlighet för hotade kvinnor att efter prövning i varje enskilt fall få byta personnummer. Slutligen bör man införa en möjlighet för domstol att ålägga en person förbud att vidare uppsöka den som blivit utsatt för brottet. Ett sådant förbud som skall vara straffsanktionerat skulle kunna innebära att en man förbjuds att uppsöka en kvinna som tidigare blivit hotad eller misshandlad av honom. Det skulle ge polisen lagliga möjligheter att ingripa mot en man utan att denne på nytt har gjort sig skyldig till våld eller olaga hot. bör hos regeringen begära förslag till en komplettering av som innebär att domstol skall kunna utfärda besöksförbud i enlighet med vad vi här har anfört. Men som man på skilda sätt bör arbeta för att förstärka skyddet för hotade kvinnor måste man mer målmedvetet än försöka finna vägar att rehabilitera de män som gång på gång hotar och misshandlar kvinnor. Eftersom ett mer eller mindre omfattande alkoholmissbruk ofta finns med i bilden vid kvinnomisshandel är, som vi framhållit tidigare, kampen mot alkoholen ett centralt inslag bland åtgärder för att minska våldet och också då våldet mot kvinnor. Men det är i detta sammanhang inte bara männens alkoholmissbruk som kan behöva behandlas genom särskilda vårdinsatser. På samma sätt som en viss verksamhet med terapeutisk behandling förekommer av män som gör sig skyldiga till upprepade våldtäkter och incest borde sådan behandling också prövas för en del män som vid upprepade tillfällen hotar och misshandlar kvinnor. Sådan behandling bör också kunna ges inom ramen för kontraktsvård som alternativ till fängelse. Detta bör särskilt vara aktuellt i det fall en man återfaller till brott som innebär olaga hot eller våld. bör hos regeringen begära ett förslag med denna innebörd. Vid varje vardagsbrott finns det ett offer, en person som blir misshandlad, som får sitt hem kränkt eller sin egendom förstörd. En misshandel leder till akut fysisk smärta, eventuellt till bestående fysiska men. En vanlig misshandel leder ofta till att offret måste vara sjukskrivet och ändra sin livsföring. Ett inbrott innebär inte sällan att egendom som är oersättlig för den enskilde försvinner för alltid. Men förutom den fysiska smärtan eller förlusten av egendom leder ofta ett brott till att offret blir rädd för att ånyo bli utsatt för brott. En sådan rädsla kan ytterst leda till att hon ändrar sitt sätt att leva, hon kanske känner sig tvingad att flytta, byta arbete. En del offer reagerar genom att isolera sig, många blir i viss mening socialt handikappade. Det är dags att ägna mer uppmärksamhet åt brottsoffrens situation. Detta kan ske enligt två huvudlinjer: dels genom att erbjuda dem sociala och kurativa åtgärder, dels genom att ge dem ekonomisk ersättning. I har på enskilt initiativ bildats en brottsofferjour dit personer som har blivit utsatta för brott kan vända sig för att tala om sina upplevelser och för att få råd hur man skall kunna skydda sig i fortsättningen. Det kurativa inslaget i verksamheten är betydande och kanske det mest centrala. Verksamheten innehåller också ett inslag av brottsbekämpning genom att förmedla brottsofferreaktioner till lagöverträdarna, t. ex. genom konfrontation med offret, med en förhoppning om att denna kunskap skall verka brottsavhållande. Projektverksamheten stöds av både de sociala myndigheterna och polisen. Polisen i har också avdelat några poliser som har till främsta uppgift att möjligt göra besök hemma hos den som har haft inbrott. Liknande verksamheter som dem i har också startat på några övriga håll i landet. Vid en del sjukhus har kuratorer också samtal med de patienter som behandlas för misshandelsskador i syfte att dämpa den ångest som övergreppet kan ha åstadkommit. Vi anser det angeläget att brottsoffret får någon kurator eller motsvarande att tala med om sin upplevelse, någon som kan förhindra att det offret varit utsatt för blir obearbetat och ångestfyllt . Brottsofferjourer av det slag som har bildats i bl. a. kan fylla en sådan viktig uppgift. Att sjukhusen låter kuratorer eller andra terapeuter erbjuda sina tjänster i direkt anslutning till att offren får medicinsk behandling tror vi också är viktigt. Ekonomisk ersättning utgår främst genom den enskildes försäkringar eller genom den ersättning som kan lämnas från brottsskadenämnden. /86 betalade brottsskadenämnden ut 5,5 milj. kr. i ersättning för personskador. Det innebär att 479 personer fick ekonomisk kompensation. Ersättningsbeloppen är dock låga. En våldtäkt ger enligt nämndens schabloner bara . blir det också fråga om skadestånd som våldsverkaren blir ådömd att utge till offret. Även dessa skadeståndsbelopp är dock i allmänhet mycket låga, . även för grov misshandel. Vi tycker det är dags för det svenska rättsväsendet att ompröva sin inställning till skadestånden och verka för att dessa kan höjas. Visserligen kan det vara svårt för offret att få ut det utdömda skadeståndet men detta bör inte lägga hinder i vägen för att man i större utsträckning får en koppling mellan brottets karaktär och det skadestånd som avser att vara ersättning för sveda och värk. bör därför begära att regeringen studerar de normer som gäller vid beräkning av skadestånd till enskilda och vid ersättning från brottsskadenämnden. Regeringen bör därefter återkomma till med förslag till hur sådan ersättning skall kunna göras generösare. Vardagsbrottsligheten har ett brottsoffer men också bakom brottslingen finns en människa, en som oftast tillhör vad kallar det glömda . Den kriminelle som stjäl, rånar, våldtar eller slår är svag i social mening, ofta utslagen av droger och missbruk, föraktad av alla utom sin kriminella umgängeskrets, fylld av dåligt självförtroende och ofta hatiskt inställd till den del av samhället mot vilket brottet begås. De kriminella är avsidestagna. Det är oacceptabelt att det finns tillgång till narkotika på fängelserna. Förutom de fysiska skadeverkningarna som internerna utsätter sig för genom ett missbruk tvingas de ofta skuldsätta sig för att få tag på knark. Enda möjligheten att betala dessa skulder när de återfår friheten är att begå nya brott. Drogmissbruket på fängelserna leder därmed till en kretsgång mellan brott och nya straff. Tillförseln av narkotika på fängelserna måste brytas. Intresset av detta är så starkt att vi måste acceptera kontrollåtgärder vad avser både internerna och besökare vilket i andra sammanhang upplevs som integritetskränkande. Vi kommer aldrig att vinna kampen mot knarket i samhället om vi inte klarar av att hålla fängelserna drogfria. Vi behandlar denna fråga närmare i vår motion med förslag till åtgärder mot narkotikamissbruket. När en intern lämnar fängelset är han eller hon en utsatt person. utan social förankring, missaktad, skuldsatt. Risken för återfall är därför mycket stor. För att förhindra detta och hjälpa vederbörande måste samhället ställa upp med hjälp men ställa krav. Beslutet att bryta ett brottsligt beteende kan bara den enskilde fatta själv. Vad samhället kan och måste göra är att skapa förutsättningar för att ett sådant beslut skall kunna bli positivt och möjligt att förverkliga. För varje tidigare kriminell som kan omvändas gör samhället en stor vinst. tycks få finna det vara av intresse att föra en politisk diskussion om vad som händer inom kriminalvården. fortsätter brottsligheten att öka. vill medverka till att förbättra kriminalvården och ge ökat stöd till internerna när de lämnar fängelserna. Vi tror att det behövs ett nytänkande kring detta arbete. Fler krafter måste utnyttjas, ideella organisationer, kyrkorna och privata initiativ måste ges möjlighet att i större utsträckning än vara med i arbetet för att förbättra eftervården och att pressa tillbaka återfallsbrottsligheten. Återfallsprocenten är skrämmande stor och ett resultat av att samhället i stort sett misslyckas med sin vård. Vi har tidigare understrukit vikten av ett väl fungerande förebyggande arbete för att snabbt motverka att unga människor kommer in i en brottslig miljö och startar en karriär. Under anstaltsvistelsen bör vården av den intagne inriktas på att i största möjliga utsträckning förbereda denne så att hon/han kan anpassas till samhället och få en dräglig tillvaro. Skilda samhällsorgan skall redan under anstaltsvistelsen arbeta tillsammans och med den intagne. Påbörjas detta arbete först efter fängelsetidens slut är det ofta . Vi anser också från sida att det s. k. avdelningssystemet som i dag tillämpas på flera vårdanstalter bör ses över. Systemet innebär att internen låses in tillsammans med i regel fyra andra kamrater. Dessa kan ha kontakt med varandra . På detta sätt kan svagare interner bli utsatta för direkt skadlig påverkan av starkare kamrater. Efter anstaltstidens slut är det väsentligt med en ordentlig uppföljning. För många interner är det direkt katastrofalt att återvända till sin gamla sociala miljö. Ett nytt arbete och en hygglig bostad i en helt ny social miljö anser vi från sida vara en rimlig förutsättning för att ett återfall skall förhindras. Med anledning av ovanstående hemställer vi 1. att hos regeringen begär förslag till lag som innebär att polisen skall ha skyldighet att alltid underrätta föräldrar eller annan vårdnadshavare när barn har gripits misstänkta för brott, 2. att hos regeringen begär förslag till lag som innebär att föräldrar eller annan vårdnadshavare skall ha skyldighet att närvara vid huvudförhandling där deras barn står åtalade, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående jourdomstolar för att pröva åtal mot ungdomar, 4. att hos regeringen begär förslag till en ändring av som jämställer häktningsgrunderna för ungdomar mellan med vad som gäller personer , 5. att hos regeringen begär förslag till lag angående tidsfrister vad gäller förundersökning, beslut i åtalsfrågan och sociala centralnämndens yttrande vad gäller mål mot ungdomar, 6. att hos regeringen begär förslag till ändring av så att tillämpningsområdet för rubriceringen grov misshandel vidgas i enlighet med vad som anförts i motionen, 7. att hos regeringen begär förslag till ändring av så att brott som förövats genom inbrott i någons bostad alltid skall rubriceras som grov stöld, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående ordningsbot vid snatteribrott, 9. att hos regeringen begär förslag till lag om försöksverksamhet med samhällstjänst, 10. att beslutar att intagningen av polisaspiranter till polisutbildningen /88 skall öka från 150 till 460, [att hos regeringen begär förslag till lag som innebär att personer som hotas av fysiskt våld eller trakasserier skall ges tillstånd att efter prövning i varje enskilt fall få byta personnummer,1] 11. att hos regeringen begär förslag till lag som innebär att den som har blivit dömd för misshandel eller olaga hot av domstol skall kunna åläggas förbud att besöka eller söka kontakt med den person som utsatts för övergreppet, 12. att hos regeringen begär förslag till lag som innebär att personer som återfaller i brott som utgör olaga hot eller misshandel av samma offer inom ramen för kontraktsvård skall kunna erbjudas rehabilitering, [att hos regeringen begär förslag till hur skadestånd till enskilda och ersättning från brottsskadenämnden skall kunna utgå enligt mer generösa bedömningar än i dag.2] () () () () () () () 1 1986/87 :Sk901. 2 1986/87 :L604.