mot · GA02Kr418 · 1987-01-26 00:00:00 — Motion till 1986/87:Kr418 m. fl. (s) Rekreationspolitiken Rätten till arbete och till en bra fritid hör ihop. Det är inte så att arbete och fritid kan kompensera varandra. Ett tungt och tråkigt arbete blir inte bättre av en rik fritid. Tyvärr finns också många belägg för att innehållet i fritiden är lika klassbundet som mycket annat i samhället. De med de tyngsta och mest monotona arbetena har ofta även en trist och innehållslös fritid. LO-grupperna har en lägre andel i semesterresandet än andra osv. En slutsats av detta är att en utjämningspolitik behövs även på fritidsområdet. Resor och miljöombyte är en viktig form av rekreation. Det finns ett fåtal som inte vill resa, men för många är bundenheten till bostaden året om ofrivillig. Det finns hinder av olika slag, varav ekonomin är dominerande. Enligt SCB:s undersökning av levnadsförhållandena var det i åldergruppen som inte gjorde någon veckolång resa , hade varken rest eller haft tillgång till fritidsbostad. Ungefär var fjärde av dem som stannade hemma angav skälet har inte råd. Det betyder att var tionde svensk avstod från att resa av kostnadsskäl. I arbetarklassen är det som inte reser, i gruppen tjänstemän är det och bland högre tjänstemän . Andelen arbetare som inte har råd att resa är ungefär den dubbla jämfört med tjänstemännen. En jämförelse mellan LO- och SACO-anslutna med två barn visar att det är nästan fyra gånger så stor andel av de förra som varken rest eller haft tillgång till fritidshus. Tillgången till eget fritidshus är likaledes klassbundet, av högre tjänstemän jämfört av ej facklärda arbetare har fritidshus. Enligt socialforskningsinstitutet, som gjort levnadsnivåundersökningar 1968,1974 och 1981, har inom rekreationsområdet stora förbättringar skett, bl. a. om man mäter i andel som gjort resor . Det gäller samtliga socialgrupper. Mellan grupperna har dock ingen utjämning skett. Detta trots att betydande insatser gjorts för en ny turismpolitik, bl. a. markerat genom riksdagsbeslutet och bildandet av Turistråd med de sociala ambitioner som då fanns. När de turist- och rekreationspolitiska målen på nytt lades fast i 1984 uttalades som ett mål: genom generella åtgärder inom olika områden förbättra möjligheterna för breda folkgrupper till turism och rekreation. angav även följande sociala mål för rekreationspolitiken: "Rekreationspolitiken måste ges en sådan inriktning att den möjliggör för alla att få den avkoppling och motion som var och en har rätt att kräva. Därför är det viktigt att inte sociala och ekonomiska hinder bestämmer vilka som kan få del av utbudet av rekreations- och turistaktiviteter. Utbudet måste överensstämma med de önskemål som stora grupper medborgare har. Utvecklingen har såvitt vi kan bedöma inte inneburit något trendbrott när det gäller utjämningen mellan olika samhällsklasser eller när det gäller att nå de eftersatta grupper som vill men inte kan företa någon semesterresa eller utnyttja fritidshus. Rekreationspolitiken måste enligt vår mening bli tydligare inriktad på att nå de sociala målen och därigenom uppnå en utjämning. Detta kräver insatser på en rad områden. Prisbilliga alternativ måste tas fram för såväl transporter som övernattning. Marknadsföringen måste i högre grad inriktas på eftersatta grupper och befintliga hinder för utnyttjande av fritidsutbudet systematiskt undanröjas. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en tydligare markering av de sociala målen för fritids- och rekreationspolitiken. () () 1986/87 Kr418 1* 1986187.