mot · GA02u218 · 1987-01-27 00:00:00 — Motion till 1986/87:U218 m. fl. (vpk) U-landsbistånd för frigörelse, m. m. Läget i tredje världen har försämrats dramatiskt, framför allt för de råvaruproducerande länderna. Skulderna bromsar utvecklingsansträngningarna. andel av världshandeln fortsätter att minska. Kapital strömmar från tredje världen till de kapitalistiska i-länderna. För många skuldsatta länder hotas det nationella oberoendet och demokratin. De sociala konflikterna skärps. Allt detta inger växande oro - men också en växande vilja hos svenska folket att bistå de fattiga länderna. Enligt en färsk SCB-undersökning vill av svenskarna behålla eller öka det svenska biståndet. Det är den högsta siffran . Den speglar det snabba uppsvinget för solidaritetsarbetet, som skett och speciellt gällt ANC och . Vi måste lyssna på denna folkopinion och börja arbetet för att höja utvecklingsbiståndet från nuvarande av bruttonationalinkomsten (BNI) till , som är den målsättning som framförs energiskt av allt bredare kretsar. Först måste den eftersläpning inhämtas, som uppstod när biståndsmål sänktes från av bruttonationalprodukten (BNP) till av BNI. Därefter måste vi gå vidare och utarbeta planer för en effektiv användning av ökande biståndsanslag och för dessas finansiering. Det gångna året har inte medfört någon förbättring av kritiska läge. Skuld-, svält- och miljökriserna är fortfarande akuta. Visserligen gav de sänkta oljepriserna ett visst andrum åt några av de oljeimporterande länderna. Men de oljeexporterande såg sin kris skärpas. Dollarns fall och de sänkta räntorna lättade en del skuldsatta länders bördor något. Men i de fall länderna förbättrat sin handelsbalans och kunnat minska sin skuld, har det skett genom en åtstramningspolitik som slagit hårt mot de fattiga. Tredje världens samlade skulder beräknas nu till . Enbart räntebetalningarna 1981 -uppgick till . Utflödet av räntor och amorteringar fortsätter att vara större än inflödet av nya utländska lån. Nettoöverföringen från var 1985. Råvarupriserna har fortsatt att falla. har förlorat en fjärdedel av sina valutainkomster. , , , , och har förlorat tredjedelen av sina. 1 1986/87. Den protektionistiska jordbrukspolitik som , EG och även Mot. bedriver har avsatt berg av subventionerat vete, ris, socker, bomull och U218 matolja som pressar ned priserna på världsmarknaden. Tredje världens länder kan inte längre konkurrera med komparativa fördelar. Deras bönder tvingas sälja billigt, sätta sig i skuld och gå från jorden. I stora skaror drar de in till storstädernas slum i jakt på arbete och utkomst. Så skapas svält och social misär. Varje minut dör 24 människor av svält. dör fler av svält än de som miste livet i de båda världskrigen. Ändock finns det tillräckligt med mat i världen - så mycket som behövs för att människorna skall leva. Men två tredjedelar konsumeras av en tredjedel av världen, i de rika länderna. Världens rustningsutgifter uppgår till bortåt . Det är 12 milj. kr. Låt oss ge några exempel på vad man skulle få för resultat om rustningarna skars ned. För att ge de 500 miljoner fattigaste barnen i världen mat, hälsovård, elementär skolundervisning och rent dricksvatten behövs , dvs. vad 100 amerikanska B-l-bombplan kostar. FAO räknar med att det kostar mindre än en niondel av militärbudget 1982 för att göra de fattiga länderna självförsörjande med mat. Analfabetismen skulle kunna utrotas till priset av två atomdrivna u-båtar. Men rustningarna fortsätter och svälten. som påtvingar fattiga och skuldsatta länder åtstramning har aldrig ingripit mot - det mest skuldsatta landet med det största budgetunderskottet. I stället tillåts att finansiera sina väldiga militära rustningar med en kapitalimport som dränerar tredje världens resurser. och kunde få om sambandet mellan nedrustning och utveckling uppskjuten. måste medverka till att denna viktiga konferens genomförs. Den protektionism som i-länderna alltmer tillgriper för att slå vakt om sina ekonomier, är en kortsynt politik, som tvingat många att skära ned sin import på grund av sjunkande exportintäkter. Därmed krymper iländernas exportmarknader. Arbetslösheten breder ut sig. Endast genom samarbete på lika villkor kan rika och fattiga länder vända utvecklingen. Detta var också budskapet från de alliansfria staternas toppmöte i . Beslutet att tillsätta en kommitté för att samordna de alliansfria dialog med i-länderna vittnar om växande politisk vilja. Deras försök att blåsa nytt liv i nordsyd-dialogen och arbetet för en ny ekonomisk världsordning måste få svenskt stöd. Dessa frågor kommer att stå i centrum i årets och på sjunde konferens. måste agera energiskt och stödja den alliansfria rörelsens krav på bättre bytesvillkor och en internationell konfe rens för att åstadkomma reformer av det internationella monetära systemet. bör också ta fasta på den kritik mot U218 och Världsbanksgruppen, som inte längre riktas enbart från . En reform av de 1944 i Bretton inrättade institutionerna framstår alltmer som en nödvändig anpassning till de nya relationerna i världen. Vi tar upp dessa problem närmare i en särskild motion om skuldkrisen. Med tanke på hur tredje världens handel kontrolleras av transnationella företag bör hela problemkomplexet tas upp i FN-arbetet för att stärka dessa länders oberoende i handelshänseende. Det kan visa sig ändamålsenligt att ta upp frågan om ett internationellt handelsorgan, som planerades i Bretton men snöptes till . Vpk föreslår att de transnationella företagens roll och inflytande över utrikeshandel kartläggs. Att miljökatastrofer och svält inte är naturens verk, påvisades med chockerande tydlighet av i den utredning om katastrofbistånd som han gjorde på uppdrag av UD och SIDA. Han pekade på politiska och ekonomiska faktorer som orsak till miljöförstöring, som i sin tur framkallat svält. Ansvaret vilar tungt på de gamla kolonialmakterna och på regeringarna efter självständigheten. Ett exempel han ger är , där kraftigt skar ner den senegalesiska livsmedelsproduktionen för intern konsumtion och i stället prioriterade jordnötsodling för export till moderlandet Stora skogsområden kalhöggs för att ge plats åt det kommersiella De boskapsskötande stammarna drevs iväg från sina ursprungliga betesmarker och trängdes ihop på allt knappare utrymmen i periferin med överbetning och andra former av jordförstöring som följd. Och har fortsatt att satsa på denna exportgröda. Visst har torkan varit svår i . Det är dock inte den som i första hand vållat svälten. Denna beror främst på ett politiskt och ekonomiskt system som hänsynslöst exploaterat människor, boskap och jord. skulle med rätt teknik och utan skadliga ingrepp i miljön kunna föda hela Sahelbältet, säger . Skövlingen av den tropiska regnskogen har vittgående följder för markerosion, jordbruk och klimat. Experterna har kommit fram till olika skattningar av de arealer regnskog som förstörs - 7,4 miljoner ha enligt FAO, 11 miljoner enligt UNDP och 22 miljoner enligt en tredje källa. Alla varnar för en ekologisk katastrof. UNDP varnar för att av världens växt- och djurarter kommer att utrotas . Man rekommenderar investeringar om för att hejda skövlingen och få i gång återplanteringsprogram. FAO spår att det blir stor brist på träråvara för industrin och att måste satsa på återplantering. Men bolagen vill inte satsa på det, för de vet inte vilken efterfrågan som kommer att finnas. går hamburgerkedjor till attack mot regnskogarna i . konsumerade amerikanen bara oxkött , men 1980 var han uppe i . Importen har ökat kraftigt. 1* 1986/87.3 samt. Hamburgerbarerna svarar för en fjärdedel av konsumtionen. De vill ha Mot. Importpriset från var 1978 bara kilot U218 mot 3,30 för amerikanskt kött. Regnskogen avverkas för att ge betesmark åt I kommer den att vara borta omkring . i beror av avskogningen på storskalig För köttbolagen går det för långsamt att avverka skogen på vanligt sätt. De kör genom skogen med jättetraktorer med en kätting Det är en metod som uppfann i . används även i växtgiftet Agent , som innehåller det farliga giftet dioxin. Befolkningen i de av hamburgerkedjorna exploaterade länderna får sämre råd att äta kött. I sjönk genomsnittskonsumtionen från som produktionen fördubblades. äter en huskatt i i genomsnitt mer kött än centralamerikanen. Politiska rättigheter och politisk makt är två skilda ting. Detta är ett banalt påpekande men synes ändock behöva framhållas att döma av den svenska debatten. Alltför ofta definieras demokrati och mänskliga rättigheter i abstrakta termer: flerpartisystem, parlamentarism, press-, åsikts- och trosfrihet. ursäktas bristen på demokrati med landets fattigdom. Men den politiska makten är en fördelnings- och jämlikhetsfråga. skrev i sin omdebatterade studie över arbetsförhållandena på Vinh : I finns det ingen hierarki av eliter som exploaterar de vanliga människorna och ägnar sig åt iögonenfallande konsumtion, medan stora skikt av befolkningen lever under omänskliga förhållanden. I alla dessa avseenden är det imponerande vad som åstadkommits. I många andra är det en priviligierad elit som formulerar politiken, fördelar resurserna, utväljer utvecklingsprojekt och kanaliserar utvecklingsbistånd för att i första hand gynna de bättre ställda, medan de fattiga ignoreras. Denna inriktning på utvecklingsansträngningarna tvingar miljoner och åter miljoner människor ut i en ofattbar fattigdom och social nöd. För av barnen innebär det döden . Det ger anledning till eftertanke att sådana försumligheter väcker så litet indignation. Det ger anledning till eftertanke att denna rapport givit upphov till så mycket enögd indignation. De som talar så mycket om tvångsarbete, tycks glömma att fattigdomen i sig är ett tvång. Det är de fattiga som saknar politisk makt att frigöra sig och förbättra sina villkor. Det gäller mellan länderna och i länderna. Demokratin måste definieras i konkreta termer. Vilket inflytande har de vanliga" människorna? Hur kan de påverka sin situation? Representerar de valda sina väljares intressen i parlamenten och lokala församlingar? människor uttrycka sina åsikter? Kan de utöva sin religion? Får de använda 4 sitt eget språk och utveckla sin egen kultur? Finns det fackföreningar som Mot. effektivt försvarar sina medlemmars intressen? Hur kan kvinnorna delta i det U218 politiska, sociala och ekonomiska livet? Finns det tidningar där de ickepriviligierade kan få sina problem och krav framförda? Politiska partier i vår mening existerar knappast i tredje världen, där det är vanligare att partierna bygger på språk- och trosgemenskap än på ideologi och ekonomiska intressen. Förhållandet majoritet-minoritet kan innehålla religiösa motsättningar. Under sådana förhållanden är parlamentarism och växling vid makten knappast bra recept för oss att föreskriva. De sociala traditionerna förändras långsamt. I många länder i tredje världen råder ett klientförhållande mellan den lokale makthavaren och de underlydande. Det är sorgligt vanligt att - när det är val - makthavaren köper de fattigas röster för att få sin kandidat invald i parlamentet, där sedan denne inte hävdar de fattiga människornas intressen, på vars röster han valts. I flertalet länder i tredje världen har militären ett stort, ofta dominerande politiskt inflytande. Många regeringar har tillkommit genom militärkupper. Denna politiska obalans har flera orsaker: att den gamla kolonialmakten huvudsakligen utbildade soldater, att självständigheten vunnits genom befrielsekrig, att landet är utsatt för utländsk aggression och att utländskt militärbistånd gynnar en militär elit. När vi definierar demokratimålet i det svenska biståndsarbetet, måste vi utgå från dessa konkreta förutsättningar. Skall demokratimålet i den svenska biståndspolitiken definieras som krav på demokrati eller som bidrag till en utveckling i demokratisk riktning? Om vi går till vår egen svenska, historiska erfarenhet, inser vi snabbt att det finns ett samband mellan demokrati och ekonomisk utveckling. Men det var inte demokratin som drev fram den ekonomiska utvecklingen. Sambandet är det motsatta. I kom det demokratiska genombrottet först 19051921, dvs. efter det industriella (18601910). Huvudkraften i kampen för allmän och lika rösträtt var den framväxande industriarbetarklassen och arbetarrörelsen. Den slogs för föreningsrätten, mötesfrihet osv. Det var de stora sociala förändringarna, som födde folkrörelserna, vilka genomdrev trosfrihet, pressfrihet, kvinnofrigörelse. Den ekonomiska och sociala utvecklingen gjorde den tidens tvångsarbete, tjänstehjonsstadgan, omöjlig att upprätthålla. Fackföreningsrörelsen fick kämpa hårt för att ge statarna mänskliga rättigheter. Allt detta är erfarenheter att tillvarata i samarbetet med länderna i tredje världen. Det är därför folkrörelserna har fått en så viktig roll för att utveckla den svenska biståndspolitiken, som växt fram ur solidariteten. Var finns slavarbetet? I tredje världen är det många länder som skrivit in hela rättighetskatalogen i sina författningar och undertecknat de internationella konventionerna om ekonomiska, sociala, kulturella, medborgerliga och politiska rättigheter liksom konventionen mot tortyr. Men verkligheten är en annan, vilket Mot. framgår av rapporter. Av dem framgår också att U218 militär och polis torterar och mördar fångar också där regeringarna försäkrar att de vidtar stränga åtgärder för att det inte skall ske. Mestadels sker sådana övergrepp ute på landsbygden, mot fattiga lantarbetare som försöker organisera sig mot stor jordägarnas och bolagens förtryck. i världens största demokrati, , händer det att bönder skjuts ihjäl av polisen, när de demonstrerar för jord och vatten. Dessa brott uppmärksammas sällan av massmedia och de politiker som flitigt kritiserar vissa av de svenska programländerna. Detsamma gäller våldet mot arbetarna och den framväxande fackföreningsrörelsen. I tredje världen förövas många . Arbetarna har mycket litet av fackliga rättigheter i flertalet länder i tredje världen. Det gäller både inom lantbruket, industrin och servicenäringarna. Avsaknaden av sådana rättigheter används t. o. m. för att få utländska företag att investera. Så gör exempelvis reklam med att företagen fritt kan sänka lönerna och avskeda. På ett seminarium anordnat av internationella juristkommissionen framkom att fem miljoner människor lever i slaveri i . Enligt lagen kan den som håller en annan som slav dömas till fängelse, men dittills () hade inte en enda dags fängelse utdömts. Det värsta slavarbetet är barnarbetet. Enligt WHO är det 150 miljoner barn som arbetar, många i gruvor och fabriker. Värst är det i , men det är också illa i , och hela svarta . Vart fjärde barn arbetar i , , och vart tredje i och . Arbetsförhållandena liknar dem som rådde i på . Fria fackföreningsinternationalen har publicerat en rapport som säger att 15 miljoner barn arbetar enbart i . Regeringen i skattar antalet barnabetare till 14 miljoner, dvs. att vart fjärde barn mellan arbetar. De utgör av arbetskraften. Femåringar arbetar i tändsticksoch jutefabriker. betalt för tolv timmars arbetsdag. De flesta lider av undernäring och luftvägssjukdomar. Mestadels är barnarbete förbjudet i lag. Ändock fortsätter det. Orsaken är fattigdomen. I , där lever under fattiggränsen, ser föräldrarna sig tvungna att skicka barnen till städerna för att söka arbete, t. o. m. obetalt som tjänare i familj. I finns det ligor som åker runt på landsbygden och köper upp utblottade bönders barn. Många flickor hamnar på bordeller. Där betalar kunderna bäst för de flickor som ännu inte börjat menstruera. De barn som skiljs från sina familjer är totalt rättslösa. För dem gäller inga mänskliga rättigheter. Kvinnornas situation är snarlik på många håll, inte stort bättre än livegenskap. Vi tar upp de frågorna i en särskild motion. Vad kan vi göra? Fattigdomen är den värsta fienden till de mänskliga och medborgerliga rättigheterna. Om verksamt skall bidra till en demokratisering genom vårt bistånd, måste vi arbeta för de fattigas och maktlösas rätt att organisera sig och själva slåss för sina rättigheter. Lika litet som det svenska folket fått sina rättigheter av naturen, lika litet kommer folken i tredje världen att få dem. Vad det handlar om är rätten att bilda fackföreningar, bondeorganisationer och kvinnoorganisationer och att stödja dem som finns. När dessa organisationer vuxit sig starka nog att påverka politiken, kommer demokratin att växa fram. Stöd till kvinnoorganisationer har införts i det svenska biståndsarbetet, även om det är otillräckligt. Vi tar upp denna fråga i en särskild motion. Vi föreslår nu att SIDA får i uppdrag att undersöka möjligheterna att stödja det fackliga och bondefackliga arbetet i . Till det bondefackliga räknas då också arbetet att rädda miljön från den kommersiella rovdriften och ohämmat bruk av kemiska bekämpningsmedel. SIDA bör också öppnare redovisa utvecklingen av de mänskliga och medborgerliga rättigheterna. Detta bör i första hand gälla våra samarbetsländer, dvs. alla de länder dit svenska biståndsmedel går, genom SIDA, BITS och enskilda organisationer. SIDA bör kunna samarbeta i dessa frågor med organisationer med erfarenhet som och fackliga organisationer. Arbetet för ökad demokrati i tredje världen måste bedrivas aktivt internationellt. Även här måste vi hävda de politiskt svagas rätt. Det gäller både i relationerna mellan staterna och förhållandena inom länderna. Den största finansiären i de internationella biståndsorganen är , som tack vare det skaffat sig ett dominerande inflytande i många av dem. använder hot om att stoppa sina bidrag för att påverka politiken i de internationella organen. UNDP har fått allt svårare att t. ex. sköta sin uppgift som samordnare av FN-systemets bistånd och tvingats skära ned verksamheten. Vpk föreslår ökat anslag med 25 milj. kr. Internationellt bör verka för att FN-systemet mer än skall bli det forum, där handel, bistånd och andra frågor som är viktiga för tredje världens länder, avgörs. Här har staterna lika rösträtt. Så är inte fallet i och Världsbanksgruppen. Vpk upprepar i den särskilda motionen om skuldkrisen kravet på svenska initiativ för att demokratisera dessa institutioner. () har ännu inte ändrat sina stadgar eller sin utlåningspolitik på ett sätt som gör den lämpad att kanalisera svenskt bistånd. Regeringen anför inte heller biståndsskäl för medlemskap i utan säger att är medlem i IDB av exportfrämjande skäl. Vpk upprepar sitt gamla yrkande att skall utträda ur IDB och yrkar Mot. därför avslag på regeringens begäran om 25 milj. kr. Internationella finansieringsbolaget (IFC) är en annan institution som bör lämna. IFC:s uppgift är att stimulera privata investeringar i tredje världen. Det spelar en pilotroll för att bana väg för de transnationella företagens inträngande i de relativt rikare länderna i tredje världen genom kapitaliseringsprogrammet, vars största framgång varit . Vpk beklagar att regeringen gjort utfästelse till IFC på ytterligare 1,2 milj. kr. Den nya, till kopplade organisationen kallad MIGA (), som regeringen överväger att söka medlemskap i, skall försäkra utländska företag mot nationalisering i . Vi finner inget skäl att skall delta här utan yrkar avslag på detta. Den samnordiska lånefond som eventuellt skall inrättas är ett omstritt projekt. Den har välkomnats av Aseas VD, medan ett departementsråd på UD ansåg att det inte skulle gå att använda pengar ur biståndsbudgeten för ändamålet. Fonden skulle ge krediter till länder som inte kan komma i fråga för bistånd, t. ex. förhållandevis rika s. k. nyindustrialiserade länder. Vi yrkar avslag på de 50 milj. kr., som regeringen vill reservera för ändamålet. Vi erinrar om att uttalat att de fyra, av fastlagda biståndspolitiska målen - resurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och politisk självständighet samt demokratisk samhällsutveckling - skall vara styrande för allt svenskt bistånd. Vpk förväntar sig att regeringen eftersträvar dessa mål även i det multilaterala biståndsarbetet. Vpk välkomnar regeringens förslag att höja biståndet till de länder i södra (, , , och ) och , vilkas ekonomier ruinerats genom resp. aggression. Utvecklingen i efter statskuppen ter sig oviss och biståndet dit måste utformas så att det blir ett stöd mot trycket från . Skulle Pretoriaregimen lyckas göra till sitt lydland, måste det svenska biståndet stoppas. Angående upprepar vi vår kritik, på grund av brotten mot de mänskliga rättigheterna, och kravet att inte längre skall vara programland. Vi yrkar avslag på den föreslagna ökningen av biståndet med 5 milj. kr. Av samma skäl yrkar vi avslag på förslaget att bevilja 135 milj. kr. Vi stöder SIDA:s förslag på 125 milj. kr. och begär en översyn av hela biståndssamarbetet med landet utifrån demokratiaspekten när utvecklingen där klarnat efter att undantagstillståndet hävts. bör få en höjning av biståndet med 5 milj. kr. kr., eftersom det annars skulle minska reellt. När det gäller finns starka skäl till en höjning av biståndet, som nu är det lägsta sedan biståndsarbetet inleddes, i realvärde. gen har nästan försvunnit. En rad reformer har genomförts som framför allt U218 Den ekonomiska nyorientering som beslutades på partikongressen ligger i linje med de svenska biståndspolitiska målen. En fast utfästelse har gjorts att skall ta hem sina trupper från senast. Vi anser därför att en höjning av biståndet med 50 milj. kr. till 350 milj. kr. är motiverad liksom fortsatt stöd till skogsprojektet efter 1990. Vpk välkomnar regeringens arbete för att åstadkomma ett bredare nordiskt samarbete med de länder i södra som utsätts för aggression, och det ökade humanitära biståndet till ANC och SWAPO. Utredningen om katastrofbiståndet gav ett mycket gott underlag för att bedöma orsakssammanhang och framgångsvägar för att förebygga och lindra katastrofer i tredje världen. Med hänsyn till att situationen förvärrats, bl. a. genom rovdriften på miljön, och skuldbördorna, finner vi det angeläget att kraftigt höja anslaget för katastrofbistånd, mer än regeringen föreslår. Vi yrkar att anslaget höjs med 634 milj. kr. till 1 159 milj. kr. Kvinnobiståndet föreslås inbakat i den nya anslagsposten Särskilda program m.m. Vpk anser att kvinnorna i tredje världen spelar en avgörande roll i utvecklingssträvandena. Det gäller jordbruk och miljövård, folkhälsa och samhällsbyggande. Därför föreslår vi att kvinnobiståndet samlas till en särskild post och motiverar detta i en särskild motion. Utredningen om katastrofbiståndet visade i hur hög grad miljöförstöringen i tredje världen orsakas av regeringarnas jordbruks- och industripolitik och de transnationella företagens exploatering. Vi vill därför att alla biståndsinsatser skall prövas från miljöhänsyn, inte minst i det multilaterala biståndsarbetet. Vi önskar också förstärka insatser för bättre arbetsmiljö, speciellt med tanke på de hälsorisker som arbetarna utsätts för i både industri och jordbruk genom okontrollerad användning av kemiska bekämpningsmedel, överflyttning av miljöfarliga industrier från i- till u-land och frånvaron av starka fackföreningar som kan förbättra de usla arbetsmiljöerna. 1986/87 U218 Regeringen vill även öka anslaget till u-krediter, t. o. m. mer än den ansvariga myndigheten, BITS, har äskat. Vpk har tidigare motsatt sig att biståndsmedel används för u-krediter, eftersom de är en dålig och dyr form av bistånd - om de över huvud taget är bistånd och inte ren exportsubvention. Vi är inte motståndare till att u-krediter ges för att underlätta inköp från . Det kan vara motiverat både av arbetsmarknadsskäl och handelspolitiska skäl, eftersom andra länder ges sådana krediter. Men de bör inte tas från utvecklingsbiståndet. Vi yrkar avslag på föreslagna 650 milj. kr. Regeringen begär 460 milj. kr. för stöd till länder med akuta betalningsbalansproblem m. m. Hur medlen skall användas är emellertid oklart, då regeringen säger att de i första hand skall användas i samordnade internationella aktioner och i andra hand för insatser i våra samarbetsländer.