mot · GA02Fi601 · 1987-01-12 00:00:00 — Motion till 1986/87:Fi601 kredit- och valutapolitiska beredskap vid 1986/87 krig eller avspärrning Fi601-602 Från tiden för var länge kreditmarknaden och valutapolitiken hårt reglerade i . Kreditregleringen tog sin utgångspunkt i lagen om kreditpolitiska medel (LKM) . Valutapolitiken bygger på lagstiftning, som går tillbaka till mellankrigstiden. har dock en avreglering genomförts av kreditpolitiken och påbörjats inom valutaområdet. Detta har skett utan formella ändringar av gällande lagstiftning. Som motiv för att behålla exempelvis den kreditpolitiska lagstiftningen har angetts beredskapsskäl. Den beredskap man då vill upprätthålla torde emellertid närmast gälla möjligheten att återgå till en regleringspolitik i fredstid. De kreditpolitiska medel som LKM inrymmer ter sig helt otillräckliga i en situation av krig eller akut krigsfara, där tvingas genomföra allmän mobilisering och/eller råkar ut för avspärrning. Förutsättningarna skiljer sig starkt från vad som gällde under . Då gick det aldrig så långt som till allmän mobilisering, och varutillförseln, som till en början var utsatt för svåra störningar, förbättrades efterhand. Men framför allt har det skett stora förändringar i medborgarnas likviditet. Enligt gällande planer skall inkallad personal ges ersättning motsvarande deras sjukpenning. Det motiveras med att de inte skall hamna i en sämre ställning än de som kvarstår i sina gamla jobb. Men det betyder att de i allmänhet undgår nämnvärt inkomstbortfall, som deras utgifter för bl. a. kost och kläder övertas av det allmänna. Av ännu större betydelse är dock att medborgarnas banktillgodohavanden är mycket större än . Flushållen kan beräknas ha ca tillgängliga på bankkonton. Dessutom förfogar de i mycket stor utsträckning över outnyttjade krediter. Det gäller utrymme på checkräkningar men kanske framför allt överskjutande kreditkapacitet hos olika kontokort. En omställning till krigsekonomi medför givetvis en snabb och kraftig ansvällning av den offentliga sektorn. Kombinationen av avspärrning och stora omställningar i den inhemska ekonomin leder mer eller mindre till en påtaglig knapphet på sådana varor och tjänster, som är föremål för konsumenternas efterfrågan. När i stort sett oförändrade inkomster jagar en starkt minskad mängd nyttigheter, blir följden snabb inflation. Det hjälper inte med ransoneringar och priskontroll - allt kan inte regleras, och det går inte att helt stänga svarta börsen. En snabb prisstegring 1 1 1986/87. kan i detta läge förstärka medborgarnas benägenhet att omvandla sina Mot. finansiella resurser till varor och andra tillgångar, vilkas värde kan väntas Fi601 stiga i takt med penningvärdeförsämringen. Det är lätt att föreställa sig att ett förlopp av detta slag urartar i galopperande inflation. En strikt valutakontroll kan visserligen styra användningen av utländska betalningsmedel till inköp av för rikets försvar nödvändiga förnödenheter, men den kan inte skapa balans i den inhemska ekonomin. De kreditpolitiska medel som återfinns i LKM lär inte heller förslå långt. Ett skuldmoratorium som under tar sikte på fel problem numera är det räntebetalningarna och inte amorteringarna som är mest betungande, och dessutom är i allmänhet betalningsförmågan inte för liten utan - åtminstone från samhällsekonomisk synpunkt - för stor. Man frestas nästan ställa frågan, om det i en sofistikerad välfärdsekonomi som den svenska över huvud taget är möjligt att i ett spänt läge beordra allmän mobilisering. Tyvärr kan det av yttre omständigheter ändå bli nödvändigt. Men det krävs då att tänkbara uppkommande problem noggrant har analyserats i förväg och att erforderlig beredskap har skapats bl. a. på lagstiftningsområdet. Sålunda kan det visa sig ofrånkomligt att tills vidare frysa medborgarnas tillgångar på olika bankkonton. Vidare kan det bli aktuellt att spärra beviljade men ännu ej utnyttjade krediter. Det kan heller inte uteslutas att det blir nödvändigt med ett temporärt tvångssparande ur löpande inkomster. Allt i syfte att hålla nere inflationstrycket genom att begränsa hushållens likviditet så att den svarar mot tillgången på varor och tjänster. I fredstid bör avstå från att reglera kredit- och valutamarknaderna. Men i händelse av krig eller avspärrning kan vårt land inte klara sig utan sådana ingrepp. Nuvarande lagstiftning på dessa områden bör därför skyndsamt omformas till en regelrätt beredskapslag, som tar i beaktande de förutsättningar som i dessa avseenden kan väntas råda . Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av den kredit- och valutapolitiska lagstiftningen i syfte att omvandla den till en renodlad beredskapslag att användas i händelse av krig eller avspärrning.