bet · GB01JuU36 · 1987-12-31 00:00:00 — Närdef gäller brott av ungdomar anser utskottet det angeläget att de särskildareglerna i LUL tillämpas i första hand i stället för de allmänna reglerna i RB.Utskottet ställer sig alltså bakom regeringsförslaget och vill i sammanhangetpeka på att det bör komma att leda till att flertalet ungdomar får beskedet omåtalsunderlåtelse vid ett sammanträffande med åklagaren. Detta bör vara ägnatatt för den unge understryka allvaret i hans handlande som åklagarenbereds tillfälle att med den unge diskutera bl.a. det krav på skötsamhet somföreslås i propositionen och som utskottet strax återkommer till. Viljanatt göra rätt för sig Enligtregeringsförslaget skaH en. uttrycklig bestämmelse tas in i LUL om attåklagaren vid sin bedömning av om åtalsunderlåtelse skall meddelas skall vägain den unges vilja att ersätta målsäganden för den skada som uppkommit genombrottet eller att på annat sätt gottgöra denne. 1motion 32 hävdas att det är olämpligt att låta den unges vilja att göra rättför sig inverka på frågan om åtalsunderlåtelse. Enligt motionärerna kan följdenav en sådan bestämmelse bli att ungdomar med rika föräldrar kan köpa sig friafrån straff. Utskottetkonstaterar att det redan nu finns möjlighet att låta bedömningen iåtalsfrågan påverkas av att den misstänkte gottgör målsäganden den skada dennelidit (prop. 1984/85:3 s. 23). Utskottet anser att denna ordning är riktig,särskilt som det rent allmänt gäller att åtalsunderlåtelse inte får beviljas omnågot väsenfiigt allmänt eller enskilt intresse därigenom åsidosätts. Sådanaintressen kan vara av individualprevenfiv eller allmänpreventiv natur men ocksåmålsägandens intressen skall beaktas. Denna reglering har emellertid, anförsdet i propositionen, medfört att det enligt praxis vid vissa brottstyper finnsett mycket begränsat utrymme för att ge den misstänktes vilja att gottgöramålsäganden någon avgörande betydelse vid bedömningen av om åtalsunderlåtelseskall ske. Utskottetinstämmer i departementschefens bedömning att det finns anledning att i lagtexten skapa en bättre balans mellan å ena sidan intresset av en likabehandling av lagöverträdarna och å andra sidan intresset av att hänsyn tas till den unges vilja att göra rätt för sig. Detta kan som föreslås ske genom att det i 1 § LUL uttryckligen anges att åklagaren vid bedöm ningen av åtalsfrågan skall beakta den misstänktes vilja att gottgöra måls äganden. Genom en sådan regel kan, som departementschefen framhåller, skapas ett utrymme för en mer nyanserad bedömning i enskilda fall utan att någon väsentlig avvikelse från grundtankarna bakom den nuvarande regle- 13 utskottetvill gentemot vad motionärerna anfört invända att det av JuU 1987/88:36regeringsförslaget tydligt framgår att det är den unges viljeinriktning som'åklagaren skall väga in i sin bedömning. Det krävs alltså inte att ersättningentill målsäganden är betald eller alt den unge reparerat skadan. Som framhåUs ipropositionen (s. 40) får den omständigheten att den unge inte uttalat någondirekt vilja att ställa till rätta inte medföra att han behandlas meroförmånligt när det gäller åtalsfrågan än vad som normalt skulle komma i fråga. Motbakgmnd av vad som anförts anser utskottet det inte finnas risk att denföreslagna regeln med dess betoning på den unges viljeinriktning skulle medföraatt någon skulle, som motionärerna uttrycker det, kunna köpa sig fri frånstraff. Utskottet utgår från att riksåklagaren noggrant följer tillämpningen avden nya regleringen och verkar för en enhetlig praxis. Utskottet avstyrkerbifall fill mofion 32 i denna del. Iregeringsförslaget föreslås att bestämmelsen i 5 § LUL om återkallelse avåtalsunderlåtelse kompletteras med ett uttryckligt krav på skötsamhet. Vidareskall, enligt förslaget, vid bedömningen av om återkallelse skall ske särskiltbeaktas om den underårige har återfallit i brott från beslutetom åtalsunderlåtelse. Imotion 32 yrkas avslag på propositionen i denna del. Kravet på skötsamhetanser motionärerna vara en övertydlighet som är onödig. Imofion 31 krifiseras propositionen från en annan utgångspunkt. Mofionärernaanser att det förtydligande som förslaget innebär inte kommer att ha någonsärskild effekt på ungdomsbrottsligheten eftersom inga förbättringar ipåföljdssystemet för ungdomar samfidigt införs. De efterlyser etttillkännagivande härom. inledningsvis påtalat bygger reaktionssystemet mot ungalagöverträdare på att dessa normalt inte skall åtalas utan i stället bliföremål för åtgärder inom . Det är dä av vikt att olika möjlighetertas fill vara för att på eft tydligt sätt rnärkera för den unge att beslutet omåtalsunderlåtelse inte innebär att hans handlande skulle på något sättaccepteras, och att samhället ser allvarligt på hans brottslighet. Utskottetdelar departementschefens uppfattning att åtalsunderlåtelse i kombination medett krav på skötsamhet på ett kraftfullare sätt skulle betona för den ungesamhällets bestämda anspråk på laglydighet. Kravetpå skötsamhet innebär att den unge skall avhålla sig från att begå nya brott. Eu sådant krav bör, som framhålls i propositionen, vara sank tionerat för att framstå som allvarligt menat och därigenom bli ett verkligt stöd för den unge. Det ter sig, anser utskottet, därvid naturligt atf som föreslås begagna den möjlighet till återkallelse av åtalsunderlåtelse som redan finns i 5 § LUL. Utskottet ställer sig bakom förslaget att ytterligare komplettera denna bestämmelse med en föreskrift om att återfall i brott från den första åtalsunderlåtelsen särskilt skall beaktas vid beslutet om återkallelse. Utskottetställer sig bakom regeringsförslaget i här behandlad del och JuU 1987/88:36avstyrker alltså bifall till yrkandet i motion 32. Vadsedan gäller den i motion 31 framförda kritiken mot regeringsförslaget,nämligen att skötsamhetskravet inte torde få någon verkan, vill ufskottetanföra följande. Normalt skall ett beslut om åtalsunderlåtelse delges den ungevid ett personligt sammanträffande mellan åklagaren, den unge och hansvårdnadshavare. Åklagaren får då fillfälle aft närmare förklara innebörden avåtalsunderlåtelsen för den unge. Enligt utskottets mening bör det pedagogiskavärdet av en uttrycklig föreskrift i lag om skötsamhet inte underskattas i detsammanhanget. Utskottet vill här också ta fasta på den i propositionenframförda tanken att åklagaren, efter mönster för vad som gäller för villkorligdom, skall överlämna en skriftlig erinran till den unge om vadskötsamhetskravet innebär. Som anförs bör det ankomma på riksåklagaren att isamråd med brottsförebyggande rådet utforma en lämplig blankett för ändamålet. Medvad som anförts avstyrker utskottet bifall till mofion 31 i här behandladdel. Imotionerna 31 och 33 begärs en återgång till de mer restriktiva regler föråtalsunderlåtelse m. m. som gällde före . Denna fråga har redanbehandlats en gång av utskottet under detta (JuU 1987/88:28 s. 6 f).Utskottet finner inte anledning aU ompröva sina av riksdagengodkända ställningstaganden och avstyrker bifall fill motionerna i nu berörthänseende. Reaktionen vid brott av unga Enligtregeringsförslaget skall åklagaren få vidgade befogenheter att vid brott avungdomar mellan ålägga bötesstraff genom strafföreläggande.Förslaget innebär att strafföreläggande skall kunna utfärdas oberoende avstraffskalan för brottet under fömtsättning att det kan antas att straffet idet enskilda fallet skuUe ha stannat vid böter om den underårige dömts förbrottet. Vid beslutet om strafföreläggande skall åklagaren beakta de särskildaregler enligt vilka rätten kan döma fill lindrigare straff än vad somföreskrivits för brottet. Sådana regler finns i bl. 33 kap. 4 § (BrB) om strafflindring vid brott av någon som inte fyllt m. m.Regleringen görs i 48 kap. 4 § RB och i 6 a § LUL. 1 motionerna 31 och 32 yrkasavslag på propositionen i denna del. , I motion 31 anförs att förslaget skullemedföra att ungdomar som begått tämligen allvarliga brott inte skulle komma attstäHas inför rätta. Motionärerna understryker att själva rättegångsförfarandethar en brottsavhållande effekt. Imotion 32 krifiseras förslaget för bristande rättssäkerhet. Åklagaren får enligt motionärernas uppfattning alltför stora befogenheter. Denvidgade möjligheten till strafföreläggande som föreslås tar främst JuU1987/88:36 sikte på sådana fall där åklagaren med nuvarande regler tvingasväcka åtal trots att endast eu bötesstraff bör följa på brottet. Det kan varafråga om enklare förmögenhetsbrott där åtalsunderlåtelse ej bör ske, t. ex.därför att det av hänsyn till allmän laglydnad eller till den ungestillrättaförande krävs ett bötesstraff. Förslaget innebär, såsom departementschefenanför, att det blir möjligt att mer konsekvent upprätthålla principen om attunga lagöverträdare så långt det är möjligt inte skall ställas inför domstol. Gentemotvad som anförs i motion 31 vill utskottet härutöver understryka att den föreslagnabestämmelsen gäller fall där det kan antas att straffet, om åtal väckts, skulleha blivit böter. Bestämmelsen kan således inte användas vid sådana fall avallvarlig brottslighet som motionärema åsyftar. Utskottet avstyrker bifall tillmotion 31 i denna del. Utskottetvill vidare erinra om att åklagarna redan nu i stor utsträckning har attbestämma om ungdomar skall ställas inför rätta. Några egentliga invändningarfrän rättssäkerhetssynpunkt mot denna ordnirig har, som departementschefenkonstaterar, inte framförts. Ianslutning härtill vill utskottet understryka att ett vidgat utrymme förstrafföreläggande inte får leda till skillnader i rättstillämpningen. Utskottetförutsätter att riksåklagaren kommer att utnyttja sin möjlighet aft utfärdaföreskrifter och aHmänna råd för åklagarna om det behövs, och ufskottet viUockså påminna om riksåklagarens och överåklagarnas skyldighet att verka för enenhetlig rättstillämpning. Isammanhanget bör vidare nämnas att den som inte vill nöja sig med åklagarens ställningstagandei strafföreläggandet kan låta bli att godkänna det. Om godkännande inte skerkan åtal äga rum i vanfig ordning (48 kap. 7 S RB). Det är enligt utskottetsmening särskilt angeläget att ungdomar ges information härom. Motden angivna bakgrunden finner utskottet att de farhågor för rättssäkerhetensom kommit till uttryck i motion 32 saknar grund, och utskottet avstyrkerbifall tiH motionen i denna del. Medvad som anförts tillstyrker utskottet bifall till förslaget om vidgademöjligheter för åklagaren atf utfärda strafföreläggande. Polismansrätt att anmoda den unge att ställa till rätta PoHsenfår i regeringsförslaget en uttrycklig rätt att anmoda den som kan antas hafyllt 15 men inte att vidta åtgärder för att avhjälpaeller begränsa skada på egendom på grund av brott, om den unge erkänt brotteteller om det annars med hänsyn till omständigheterna är uppenbart att den ungebegått brottet. Anmodan får endast göras om det är lämpligt med hänsyn tillomständigheterna och om målsäganden samtyckt till åtgärden. Samtycke behöverdock inte inhämtas om det är uppenbart obehövligt. 1mofion 32 yrkas avslag på propositionen i denna del. Enligt motionä rerna kan en särskild regel om polismans rätt att säga ifrån ge allmänheten den uppfattningen att en enskild person inte får tillrättavisa någon som begår brott. 1motion 31 begärs att tillämpningen av den nya bestämmelsen noga skall JuU1987/88:36 följas. mening saknas det fog för antagandet att en uttrycklig bestämmelseom poHsmans rätt att säga till den unge att t.ex. resa en omkullvält parksoffaeller städa upp efter en vandalisering skulle tolkas så att andra vuxna intefår ingripa mot ett påbörjat eller överhängande brottsligt angrepp. Tvärtomtorde det vara allmänt känt att en enskild person kan ingripa vid brott medstöd av t. ex. bestämmelserna i 24 kap. 1 § BrB. Den föreslagna regeln tordesålunda främst få en pedagogisk betydelse genom att ungdomar blir medvetna omrisken för tillsägelse och om att en vägran att efter förmåga ställa till rätta- som utskottet ovan tagit ställning till kan få betydelse vid bedömningen avåtalsfrågan. Utskottet ställer sig bakom förslaget i propositionen och avstyrkerbifall fill motion 32 i denna del. Utskottetvill i detta sammanhang understryka att hänsynen till den unge kräver noggrannaöverväganden från polisens sida innan någon anmodan sker. En anmodan måstet.ex. avse en arbetsuppgift som det ligger inom den unges förmåga att klara av.En anmodan att ställa till rätta eller en uppmaning av annat slag som tar siktepä kontakter med målsäganden har inte karaktär av ett bindande beslut frånpolisens sida, och en anmodan får naturligtvis inte framföras på ett sådantsätt att den unge uppfattar den som ett tvång eller som ett villkor för attsaken inte skall föras vidare eller som ett löfte om en förmånlig behandling.Detta hindrar emellertid inte att den unge alltid bör upplysas om att deinifiafiv han tar för att ställa till rätta kan få betydelse vid den fortsattaprövningen av saken. Uppgiftenatt bedöma om det i ett enskilt fall är lämpligt att anmoda en unglagöverträdare att ställa till rätta kan ibland vara av grannlaga natur.Farhågor har också framkommit om att enskilda poHsmän kan komma att utnyttjareglerna på ett sätt som av den unge uppfattas som trakasserier eller utslag avkitslighet. Detta skulle, som departementschefen påpekar, kunna vidga denklyfta som på sina håll redan finns mellan polisen och vissa ungdomsgrupper. Medhänsyn fill att förslaget medför nya uppgifter för polisen anser utskottet detnödvändigt med särskilda utbildningsinsatser för att förebygga problem avangiven art. De utbildningsinsatser som aviserar i sitt remissvarpå den till grund för propositionen liggande promemorian bör såledesgenomföras. Detta bör ges regeringen till känna. Behovetav att följa utfallet av de nya reglerna har uppmärksammats i propositionen.Något sådant uttalande som begärs i motion 31 behövs därför inte och utskottetavstyrker bifall till här behandlad del av den. Domstolenfår enligt regeringsförslaget möjlighet att i samband med att den unge överlämnas till vård inom enligt 31 kap. 1 § BrB före skriva att den dömde skall biträda den skadelidande med visst arbete, som syftar till att avhjälpa den skada som har vållats genom brottet eller som 17 annars framstår somlämpligt i belysning av brottet eller skadans art. En JuU 1987/88:36fömtsättning är att den skadelidande samtycker till föreskriften. Motförslaget görs invändningar i motion 31. Kritiken avser det förhållandet attdet saknas sanktioner för def fall föreskriften inte följs. Motionärernaefterlyser ett fillkännagivande härom. Utskottetdelar departementschefens uppfattning att det förhållandet att en omedelbarsanktion saknas inte utgör något avgörande hinder mot bestämmelsen.Föreskriften kan nämligen beaktas av socialnämnden i dess arbete med den unge.Utskottet instämmer också i uttalandet aft en fidigare vägran från den ungessida atf följa en föreskrift i viss mån kan få betydelse vid åklagarens ochdomstolens prövning i ett nytt mål. Även om det saknas en formell sankfion somär direkt knuten till föreskriften finns det således flera skäl för den ungeatt rätta sig efter den. Medvad som anförts avstyrker utskottet bifall till motion 31 i här behandladdel. Utskottetfillstyrker således bifall till regeringsförslaget. Härigenom får yrkandet imotion 811 om införande av en dylik möjlighet till föreskrifter ansestillgodosett. Imotion 611 begärs att skall uttala att ungdomar mellan 15 och 18 årinte skall placeras i fängelse. Motionären anser att ungdomar bör överlämnastill för vård. Densom är får enligt 26 kap 4 § första stycket BrB dömas till fängelseendast om synnerliga skäl föreligger. Vid bedömningen tas hänsyn främst tillbrottets straffvärde. Härkan nämnas att antalet ungdomar som avtjänat fängelsestraff varieratmellan 16 och 37 . var antalet 30. Av dessahade en tredjedel en strafftid eller mer. Fem var flickor.Under var det drygt 15 500 ungdomar som dömdes, fick åtalsunderlåtelseeller godkände strafföreläggande. Utskottetuttalade (JuU 1983/84:20 s. 11 ff), då utskottet senast mer Utförligtbehandlade frågan om till fängelse dömda ungdomar, bl. a. att användningen avfängelsestraff borde begränsas så långt det är möjligt. Frågan har däreftervarit föremål 1985 (prop. 1984/85:171, SoU 31 s. 20,rskr. intog då samma ståndpunkt. Ävenom utskottet tvingas konstatera att det inte är möjUgt atl i alla lägen undvikafängelsestraff för ungdomar vill utskottet i sammanhanget understryka attutskottet alltjämt har samma principiella inställning som angetts ovan.Fängelsestraff för ungdomar bör alltså enligt utskottets mening ses som en absolutsista utväg när möjligheter till hjälp och stöd är uttömdaeller när brottslighetens art kräver ett fängelsestraff. Medhänvisning till vad som anförts avstyrker utskottet bifall till mofion 611. LämpUga påföljder för ungam. m. JuU 1987/88:36 Imotionerna 31, 640 och 804 efterlyses effektivare påföljder för ungalagöverträdare. Motionärerna begär särskilt för ungdomar anpassade reaktionersamt ökade möjligheter att döma till straff i stället för överlämnande tillvård inom vid fall av upprepad eller grov brottslighet. Imotion 31 framförs också önskemål om utvidgade möjligheter att sätta införebyggande åtgärder vid missbmk med stöd av SOL och LVU. Utskottetvill här hänvisa till den i avsnittet Bakgrund m. m. nämnda översynen av SOLoch LVU, som kan förväntas leda till att förslag läggs fram i undernästa . Utskottet viH här också erinra om det inomjusfifiedepartementet pågående arbetet kring en ny påföljd, samhällstjänst förungdomar. Resultatetav det nu redovisade arbetet bör enligt utskottets mening avvaktas och härbehandlade motionsyrkanden således inte föranleda någon åtgärd från riksdagenssida. Idetta sammanhang vill utskottet också behandla eft yrkande i motion 808 som gårut på förbättrat samarbete mellan polisen och t.ex. socialtjänst och skola.Utskottet vill här påminna om att särskild uppmärksamhet skall ägnas åt fråganom samarbete mellan olika myndigheter i det nyssnämnda översynsarbetet. Härtillkommer att viss försöksverksamhet i syfte att förbättra samarbetet kommer attinledas (se nedan under mbriken Lagstadgade tidsfrister). Inte hellerdetta motionsyrkande bör således föranleda någon åtgärd. Imotion 811 begärs att ett system med konfrontafion mellan den ungelagöverträdaren och brottsoffret prövas. Konfrontationen skall syfta till atttydliggöra effekterna av brottet för den unge. Motionsyrkandettillgodoses så till vida att ett av syftena med regeringsförslaget är aft fåtill stånd en direkt konfrontation med den skada som har uppstått genombrottet, vilket är ägnat att hos den unge skapa en medvetenhet om ochförståelse för vad brottsligheten innebär för den som drabbas. Utskottet anseratt de möjligheter till konfrontation som regeringsförslaget medger ärtillräckliga och avstyrker bifall till motionsönskemålet. Utskottet noterar attkonfrontation naturligtvis kan äga mm bara om målsäganden är villig till det. Omnågon som inte fyllt misstänks för brott skall, enligt regeringsförslaget,vårdnadshavaren underrättas. Om det finns särskilda skäl som talarmot underrättelse får den dock underlåtas. Imofion 32 yrkas avslag på förslaget i denna del. Motionärerna anser att regleringen inte behövs eftersom det är självklart att föräldrarna har rätt att få veta om deras barn är misstänkt för brott. Utskottetkonstaterar att vetskapen om den unges brottslighet med JuU 1987/88:36nuvarande regler kan komma att nå föräldrarna i ett relativt sent skede, t. ex.då de sociala myndigheterna inför åklagarens beslut i åtalsfrågan gör en utredning.Det måste därför anses värdefullt att underrättelse skall ske redan då den ungemisstänks för brott. Detta innebär att underrättelseskyldigheten som regelkommer att åvila polisen och att den normalt uppkommer redan ifömndersökningens inledning. Som framgår av förslaget omfattarunderrättelseskyldigheten i princip alla brottsmisstankar. Undantag bör dock,som departementschefen framhåller, göras bl. a. för bagatellartade förseelserdär det framstår som självklart att rapporteftergift skall meddelas. HämtöverviH utskottet gentemot vad som anförs i motion 32 invända att det inte ärsjälvklart att föräldrar underrättas om brottsligheten i alla situationer. Somframgår av propositionen torde ungdomar nämligen själva i vissa faH kunnadisponera över uppgifter som är sekretesskyddade. Detta har också föranlettregeringen att föreslå en följdändring i sekretesslagen. Utskottetanser aUtså att den föreslagna regleringen behövs och tillstyrker bifaH tillden, dock med den ändring i fråga om sekretesslagen som framgår av utskottetshemställan nedan. nu gjorda ställningstagande får yrkandena om underrättelseskyldigheti motionerna 403, 802 och 811 anses tiHgodosedda. 1mofionerna 403 och 802 begärs att det skall införas en skyldighet för föräldraratt närvara vid huvudförhandling mot den unge. Enligt9 § LVU får den som är inte dömas till fängelse ellerskyddstillsyn, om inte den som har vårdnaden om honom har blivit hörd i måletdär så lämpligen kan ske. I praktiken innebär denna bestämmelse attvårdnadshavaren som regel kallas till huvudförhandling i mål där den unge ärtilltalad. Vårdnadshavaren kan dock inte tvingas att inställa sig. Utskottetvill här erinra om vad som enligt regeringsförslaget skall gälla förunderrättelseskyldigheten vid brottsmisstanke. Där föreslås som framgått ovanen undantagsbestämmelse som gör det möjligt att underlåta underrättelse omsärskilda skäl talar däremot. Undantaget är avsett bl. a. för fall när enunderrättelse skulle vara till större skada än nytta för den unge. Ettmotsvarande synsätt bör enligt utskottets mening kunna anläggas på frågan omvårdnadshavaren skall åläggas närvaroskyldighet vid huvudförhandling. I linjehärmed finner utskottet att övervägande skäl talar för den gällande ordningen,där sålunda vårdnadshavaren skall kallas till huvudförhandlingen men självavgör om han vill inställa sig. En annan sak är att vårdnadshavarens utevarokan få betydelse t. ex. vid socialnämndens bedömning i de fall detta bliraktueHt av vilka åtgärder som bör sättas in för att ge stöd och hjälp. Meddessa uttalanden avstyrker utskottet bifall till motionerna i här behandladedelar. Familjensbrottsförebyggande betydelse JuU 1987/88:36 Imotionerna 31 och 804 begärs tillkännagivanden om familjens brottsförebyggandebetydelse. Motionärerna anser att familjen är den största potentiellabrottsförebyggande resursen som vårt samhälle förfogar över. Attge alla barn en trygg uppväxt och en god start i livet är ett mål församhällsverksamheten i stort och att verka för att barn och ungdom växer uppunder goda förhållanden är en av viktigaste uppgifter. I SOLunderstryks att åtgärder för atf stödja barn och ungdom som riskerar attutvecklas ogynnsamt skall företas i nära samarbete med hemmet. Äveni det här aktuella lagstiftningsärendet understryks att det i första hand ärföräldrarna som har ansvaret för barns och ungdomars vård och fostran.Förslaget om underrättelse till vårdnadshavaren kan ses som ett led iansträngningarna att underlätta för föräldrarna i deras fostrargärning. Somdepartementschefen framhåller är det i första hand föräldrarnas engagemang sommåste mobiliseras när en ung människa hamnat i riskzonen. 1likhet med motionärerna anser utskottet sålunda att familjens betydelseknappast kan överskattas när det gäller att ge barn och ungdom en trygguppväxt. Att goda uppväxtförhåUanden är en brottsförebyggande faktor av mycketstor betydelse torde det inte heller råda någon oenighet om. Utskottet kanemellertid inte se att det fmns något behov av ett sådant uttalande som begärsi motionerna och avstyrker bifall till yrkandena härom. Handläggningen av ungdomsmål m. m. Enligt12 S LUL skall ungdomsmål alltid handläggas skyndsamt. Socialnämndensyttrande till åklagaren skall enligt 3 § LUL avges skyndsamt: När det gällersocialnämndens yttrande till domstolen enligt 9 § tredje stycket LUL saknasföreskrift om skyndsamhet.