bet · GB01JuU32 · 1987-12-31 00:00:00 — om anslag till utredningar m.m. 1987/88:100, bil. 4, A 3, jämte motioner) ANDRA HUVUDTITELN m.m. Utredningarm.m. Regeringen har i proposition 1987/88:100 bilaga 4() under punkt A 3 (s. 41) föreslagit att tillUtredningar m.m. för /89 anvisa ett reservationsanslag om . 1987/88:Ju602 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring i 24 kap. 1 och 5 §§brottsbalken att förtydligande sker av nödvärnsrätten. 1987/88:Ju603 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom tidpunkten för lagstiftning om straffansvar för tjänstefel. Motiveringenåterfinns i motion 1987/88:K202. 1987/88:Ju706 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär lagstiftning så att delgivning av en endastämningsman skall kunna anses laggill som fullt bevis, även om delgivningensker för privatpersons räkning. 1987/88:Ju711 av () vari yrkas 1. att riksdagenbeslutar anta en ändring i för mindre tvistemål gällande ersättningsregler ienlighet med vad som anförts i motionen, 2. att ,om yrkande 1 avslås, hos regeringen begär utarbetande av eff förslag till ändringav bestämmelser om rättegångskostnaderna i tvistemål ienlighet med motionens intentioner. 1987/88:Ju801 av () vari yrkas 1. aff riksdagenbeslutar att i 4 kap. 5 § ordet "lyfter" skall utbytasmot "reser", 2. att riksdagenbeslutar att i 5 kap. , i förvaltningslagen och ilagen om hyresnämnder och arrendenämnder uttrycket "stängda JuU1987/88:32 dörrar" överallt skall utbytas mot "tyckta dörrar". 1987/88:Ju803 av m.fl. (vpk) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen fill känna vad i motionen anförtsom vapenlicens för salongsgevär. 1987/88:Ju804 av m.fl. (m) vari yrkas 16. att hos regeringen begär utredning med syfteatt klarlägga de totala kostnaderna för brott mot enskilda. 1987/88: Ju807 av och () vari yrkas atf som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om fillstånd att bruka optisk-elektronisk övervakning ochpersonövervakning med TV-kamera. 1987/88:Ju812 av m.fl. (fp) vari yrkas . 1. att beslutar aft upphäva lagen omförefagsbot. 1987/88:Ju820 av och iBengtsfors (c) vari yrkas att begär aft regeringen verkar förenhetliga bestämmelser inom för införsel av jaktvapen vid tillfälligabesök när inbjudan föreligger. För innevarande budgetår har under anslaget A 3.Utredningar m.m. anvisats 24,4 milj. kr. (JuU 1986/87:34 och 1987/88:20). I proposition 1987/ 88:125, bilaga 1, föreslås en ytterligare medelsanvisning på filläggsbudget II om 4 milj. kr.Regeringens förslag till medelsanvisning för /89 uppgår fill drygt 26,1 milj. har tolv kommittéer avslutat sina uppdrag,bland dem rättegångsutredningen, utredningen om barnens rätt, delegationen förkontraktsvård, utredningen om alkoholutandningsprov vid trafiknykterhets-broftoch häkfningsutredning. Sex nya kommittéer har tillsatts under år1987, bland dem medborgarkommissionen för granskning av viss vapenexport,parlamentariska kommissionen med anledning av mordet på , 1987 årsdomarutredning, vapenutredning ocH . Ufskottet tillstyrker regeringens förslag tillmedelsanvisning för /89. I mofion Ju803 förordas att vapenlicens för salongsgevär skallkunna ges för målskytte. Enligt mofionärerna är målskytte en verksamhet som böruppmuntras, särskilt bland jägare, och med salongsgevär blir denna form avövningsskjutning billigare än med vapen av grövre kaliber. Enligt 9 § vapenlagen (1973:1176) är det en förutsättningför att enskild person skall få tillstånd atf inneha skjutvapen (vapenlicens)att han har behov Beträffande salongsgevär stadgas i 6 § vapenkungörelsen JuU1987/88:32 (1974:123) att behov skall anses föreligga endast om ändamålet äratf geväret skall användas för avlivande av vilt som har fångats i fälla. vapenutredning har till uppgift att göra enöversyn av vapenlagstiftningen. I uppdraget ingår enligt direktiven attöverväga frågor med anknytning till författningsregleringen av vilka behov ochintressen som skall berättiga till tillstånd att inneha skjutvapen (dir.1987:34). Enligt direkfiven bör utredningsarbetet vara slutfört senast den 1juli 1989. Utskottet kan konstatera att den fråga som aktualiseras imotionen ligger inom ramen för vapenutredningens uppdrag. Resultatet avutredningsarbetet bör inte föregripas genom något uttalande från riksdagenssida, och utskottet avstyrker därför bifall till motion Ju803. I motion Ju820 förordas enhetliga bestämmelser förinförsel av jaktvapen vid tillfälliga besök. Moti' närerna åberopar atf def fören tysk jägare kostar . att införa vapen til_ medan detta ärkostnadsfritt för en jägare från . Enligt motionärerna är de nordiskabestämmelserna bättre och säkrare ur kontrollsynpunkt och motionärerna förordardärför liknande bestämmelser i hela . 15 § 3 vapenlagen föreskrivs atf det krävs tillstånd föratt fill införa skjutvapen eller ammunition. Enligt 14 § gäller i fråga om tillstånd till införsel i tillämpliga delar samma bestämmelser som för innehav. I 16 § stadgas vissa undantag från kravet på tillstånd vid införsel av skjutvapen och ammunition. Ett sådant undantag är enligt punkt 2 aff medborgare i nordiskt land (utom ) för tillfällig användning vid jakt eller tävling fritt fårtill föra in skjutvapen och ammunition från , och . Det är polismyndigheten som prövar frågor om tillståndenligt vapenlagstiftningen. Enligt expeditionskungörelsen (1964:618) äravgiften för fillstånd till införsel av skjutvapen och ammunition . I samband med vapenlagens tillkomst var frågan om denfillståndsfria införseln av vapen i vissa fall för nordiska medborgare föremål för särskild uppmärksamhet (prop. 1973:166, JuU 38). Som en förutsättning för denna införsel angavs att vapenlagsfiftningen inom de nordiska länderna är tämligen likformig. Det framhölls att frågorna om rätt att inneha vapen och ammunition i många andra länder lösts med utgångspunkt i synsätt som var - , heltannorlunda än det som ligger till grund för den motsvarande nordiskalagstiftningen. Med hänsyn härtill ansågs det inte tillrådligt aft eftergekravet på individuell prövning av utomnordiska medborgares rätt att införa ochinneha vapen och ammunition i , men def uttalades aff frågan kunde kommai ett annat läge om det skulle visa sig att man kunde nå fram tillstörre internafioneil likformighet på detta område eller om man kunde kommaöverens om enkla och enhetliga regler för in- och utförsel av , vapen för jaktoch tävlingsskytte (prop. 1973:166 s. 119 f). har anslutit sig till en inom Europarådetutarbetad konvenfion om kontroll och innehav av vapen (prop. 1981/82:1, JuU 15,rskr. Enligt konventionen skall bl.a. införas effektiva metoder på detinternafionella planet för kontroll av skjutvapens överskridande av gränserna. mening är huvudregeln om tillståndsplikf vid införsel av 1* 1987/88. vapen ochammunition välgrundad. Av skäl som redovisats ovan är det JuU 1987/88:32 vidaresom utskottet ser det motiverat att göra undantag för den nordiska samfärdseln.Vidare utgår utskottet från att regeringen i det internationella samarbetetsåsom verkar för förenhetligande av den aktuella regleringen samtföljer den internationella utvecklingen och initierar de lagstiftningsåtgärdersom kan påkallas. Utskottet anser det därför inte erforderligt med något sådantuttalande.i saken som föreslås i motionen. I den mån motionsönskemålet tar sikte på frågor som rörden praktiska hanteringen av tillståndsgivningen vid införsel ochavgiftsplikten vill utskottet hänvisa till att vapenutredning som enuppgift har att se efter om den nuvarande ganska omständliga och dyrbarahanteringen av vapenärenden kan förenklas. Med dessauttalanden avstyrker utskottet bifalltill motion Ju820. I motion Ju807 framhålls att den tekniska utvecklingengått så snabbt att det finns risk för integritetskränkningar öm intebestämmelserna i lagen (1977:20) om TV-övervakning anpassas till den modernatekniken. Enligt motionärerna är det angeläget att tillskapa en ny lag somomfattar både opfisk-elektronisk övervakning och personövervakning medTV-kamera. Yrkanden om ändring i och översyn av lagen omTV-övervakning har fidigare prövats av , och i ett tillkännagivandetill regeringen uttalade sig för en översyn av lagen medmotiveringar av liknande slag som i den nu aktuella motionen (JuU 1984/85:24,rskr. Enligt regeringens bemyndigande tillkallades därefter enutredare för att göra den av begärda översynen. Resultatet avöversynen har framlagts i betänkandet (SOU 1987:74) Optisk-elektroniskövervak- ning. Betänkandet är förnärvarande föremål för remissbehandling. I det beredningsläge saken sålunda befinner sig saknas detenligt utskottets uppfattning skäl till någon åtgärd med anledningav motionen; utskottet avstyrker bifall till den. I motion Ju603 begärs ett tillkännagivande till regeringenom att förslag till lagstiftning om återinförande av straffansvaret förtjänstefel bör föreläggas senast . I ett betänkande avgivet (JuU 1985/86:34, rskr.296) konstaterade utskottet att kraven på én skärpning av straffansvaret föroffentliga tjänstemän inte kunde lämnas obeaktade och att därför frågan omtjänsteansvaret borde ses över med sikte på att en reell utvidgning avstraffansvaret kommer fill stånd. Utskottet anlade ytteriigare synpunkter pådet förordade översynsarbetet. Vad utskottet - enhälligt - anfört gav riksdagensom sin mening regeringen till känna. Det av utskottet initierade översynsarbetet harfortskridit så att en inom utarbetad promemoria kommer att sändas ut på remiss. ' Utskottet- som senast vid sin behandling sedari (JuU 1986/87:34) framhöll vikten av attförberedelsearbetet i detta lagstiftningsärende bedrivs JuU 1987/88:32skyndsamt - anser att det i det läge saken nu befinner sig inte finns skäl tillnågon åtgärd med anledning av motionen. Utskottet avstyrker därförbifall till motionen. Imotion Ju602 begärs ändring i regler om nödvärn. Motionärenanser att reglerna i 24 kap. 1 och 5 §§ inte är fillräckligtklargörande och hävdar att lagtexten bör ändras så att det tydligare än vad nuär fallet framgår vad lagsfiftaren haft för intentioner med reglerna omnödvärn. Oklarhet råder särskilt beträffande rätten för alla medborgare atthjälpa en människa som hamnat i en nödvärnssituation samt möjligheten tillstraffrihet även vid överskridande av nödvärnsrätten. Riksdagenhar behandlat frågan om översyn av eller ändring ireglerna om nödvärn (ILU 1970:61, JuU 1982/83:3, 1986/87:5 och 1986/87:34 s. Åren1970 och 1982 har , efter remissbehandling, avslagit begäran omöversyn av nödvärnsreglerna. Iutskottets betänkande 1986/87:5 () behandlades en motion medliknande innebörd som den nu aktuella. I betänkandet lämnade utskottet enutförlig redogörelse för gällande rätt och för högsta domstolens praxis i frågaom nödvärn. Därutöver redovisades 1970 och överväganden i frågan. Utskottet- som inte fann skäl att förorda sakliga ändringar i bestämmelserna -konstaterade att två motiv bar upp den då aktuella motionen: behovet avinformation till allmänheten och intresset av en riktig rättstillämpning. Utskottetsade sig dela motionärens uppfattning om att det är viktigt att allmänhetenkänner till vilken rätt till självförsvar som nödvärnsreglerna ger. Bristandekunskap härom kan leda till oönskade effekter. Okunnigheten kan å ena sidanmedföra en omotiverad underlåtenhet att ingripa mot brottsliga angrepp. Å andrasidan kan den leda till ett ökat våld genom att vapen och andra tillhyggenanvänds i oträngt läge. Utskottet menade att det inte är uteslutet atf mångasaknar tillräckliga kunskaper om sina rättigheter att ingripa och om dessarättigheters gränser. Utskottet ansåg dock att bristande kunskap avhjälps genomlämpliga informationsåtgärder och inte genom lagsfiftning. Beträffandeönskemålen att genom ändring i lagstiftningen få till stånd en riktigrättstillämpning hänvisade utskottet till sitt ställningstagande . Dåfann utskottet, efter en bred remissomgång, dels att det finns en gräns för-hurnoga nödvärnssituationen kan beskrivas i lagtext, dels att rättslägetförtydligats och preciserats genom högsta domstolens avgöranden. Utskottet fannatt det därefter inte framkommit något som visade på några egentliga brister irättsfillämpningen. Utskoftet vidhöll därför sin fidigare uppfattning. Utskottethänvisade därefter till atf fängelsestraffkommittén genom tilläggsdirektiv(dir. 1983:43) fått atf överväga om det behövs ändringar eller kompletteringari systemet med allmänna ansvarsfrihetsregler, bl.a. nödvärnsreglerna.Utskottet utgick ifrån att kommittén i sitt arbete också skulle övervägahur allmänhetens behov av information om nödvärnsrättens JuU 1987/88:32innehåll och gränser kunde tillgodoses. Med dessauttalanden avstyrkte utskottet bifall till motionen. behandlade utskottet två mofionsyrkanden medliknande innehåll som i den nu aktuella mofionen. Utskottet hänvisade då tillsitt gjorda ställningstagande och avstyrkte bifall tillmotionerna. Utskottet, som inhämtat atf fängelsestraffkommitténberäknas avge sitt slutbetänkande , saknar också nu anledning attfrångå sitt tidigare ställningstagande i frågan. Utskottetavstyrker bifall till motion Ju602. I mofion Ju812 yrkas atf reglerna om företagsbot skallupphävas. Reglerna om företagsbot infördes (prop.1985/86:23, JuU 13, rskr. Företagsbot är en särskild rättsverkan av brott ochinnebär i princip att ett företag i vissa fall kan åläggas att betala en bot omlägst . och högst 3 milj. kr. om brott begåtts i utövningen avnäringsverksamhet. Regleringen har gjorts i 36 kap. 7-10 §§ BrB. Regler omföretagsbot finns också i vissa andra lagar. För aft företagsbot skall kunna komma i fråga krävs delsatt brottsligheten har inneburit eft grovt åsidosättande av de särskildaskyldigheter som är förenade med verksamheten eller annars är av allvarligtslag, dels att näringsidkaren infe gjort vad som skäligen kunnat krävas för attförebygga brottsligheten. Förefagsbot skall dock inte åläggas om brottslighetenvarit riktad mot näringsidkaren eller om det annars skulle vara uppenbartoskäligt. Företagsbotens funktion är, enligt uttalanden i mofiven,rent bestraffande (prop. s. 114, JuU s. 12). 1 mofionen riktas kritik mot regleringen pä den grundenatt den strider mot elementära krav pä rättssäkerhet inom straffrätten. 'Vidareframhålls i mofionen att möjligheten att ålägga företagsbot ännu inte använtsvilket också talar för ett upphävande av lagstiftningen. Utskottet anförde lagstiftningsärende (s.18),bl.a. aft utskottet inte kunde instämma i kritiken atf förslaget skullebrista i klarhet och förufsebarhet och strida mot tillämpadlagstiftningsteknik. Enligt utskottets mening var förslaget väl berett, ochlagstiftningstekniken avvek inte från de normer som var brukliga i ärenden avcentral sfraffrätfslig art. Någon lagreglering i detalj för alla uppkommandesituationer ansåg utskottet inte tänkbar och heller inte önskvärd. Utskottetansåg att de enskilda bestämmelserna jämte de uttalanden som gjorts ipropositionen och av utskottet borde ge en tillfredsställande ledning för denpraktiska tillämpningen, och utskottet tillstyrkte bifall till propositionen. Enligt utskottets mening är behovet av den ifrågavaranderegleringen dokumenterat i lagstiftningsärendet, och i rättssäkerhetshänseendehar inte tillkommit några omständigheter som föranleder en annanbedömning än den utskottet gjorde . Det förhållandet att lagsfiftning- en uppgeshittills infe ha tillämpats utgör inte skäl aft upphäva den, och JuU1987/88:32 utskottet avstyrker bifall till motion Ju812 i här behandlad del. Rättegångskostnader i s.k. småmål I motion Ju711 tas upp frågan om rättegångskostnader ismåmål i det läget att en part orsakats kostnader, t.ex. därför att rättegångenvarit obefogad eller därför att motparten varit försumlig i sin processföring.I sådana lägen skall, föreslås def i motionen, ersättning kunna utgå förpartens skäliga kostnader för eget arbete och tidsspillan. Tvister om småbelopp reglerades fidigare i lagen (1974:8)om rättegången i tvistemål om mindre värden, småmålslagen. Denna lag upphävdes , och i dess ställe trädde vissa särskilda regler om småmål i , rättegångsbalkensom avser tvistemål där föriikning om saken är tillåten och där värdet av vadsom yrkas uppenbart infe översfiger hälften av basbeloppet enligt lagen(1962:381 om allmän försäkring). Särregleringen gäller bl.a. frågor omrättegångskostnadsersättning i 18 kap. 8 a § RB (se prop. 1986/87:89, JuU 31,rskr. Enligt denna bestämmelse är möjligheten au få ersättning förrättegångskostnader i sådana mål, jämfört med vad som gäller för andratvistemål, starkt begränsad. Ersättningen kan t.ex. inte utgå för partensarbete och tidsspillan. I 18 kap. RB finns också inbyggt ett sanktionssystem, somriktar sig mot den som i onödan inleder rättegång eller som är försumlig i sinprocessföring och härigenom orsakar sin motpart kostnader. Regler härom finns i3 § och 6 §. De innebär sammanfattningsvis att, oavsett utgången i målet, densom har orsakat motparten onödiga kostnader kan bli ersättningsskyldig för dem.Härutöver finns i 8 a § sista stycket en regel av sanktionskarakfär som gällervissa småmål. Reglerna i 18 kap. 8 a § RB om ersättningsgillarättegångskostnader i småmål ersätter de regler i 8 § som eljest gäller. Vidsidan härav gäller övriga regler om rättegångskostnadsersättning i 18 kap.,t.ex. reglerna i nyssnämnda 3 § och 6 §. Innebörden av det nu sagda är aft sanktionerna mot onödigarättegångar och försumlig processföring är fillämpliga också på småmål men attersättning i dessa fall endast kan utgå för kostnad som är ersättningsgillenligt 8 a §. proposition gjordes överväganden omrättegångskostnaden i småmål som endast föranledde den ändringen att ett nyttsista stycke fogades till 8 a §. Härigenom utvidgades möjligheten tillkostnadsersättning något, bl.a. i fall då ett mål om lagsökning ellerbetalningsföreläggande hänskjufifs till rättegång och därefter avgjorts genomtredskodom. Syftet med den regeln är att göra det mer ofördelaktigt för engäldenär atf grundlöst bestrida borgenärens krav. Utskottet kan således konstatera att den gällanderegleringen i princip tillgodoser kravet i motionen pårättegångskostnadssankfioner mot obefoga-' de rättegångar m.m. även i fråga omsmåmål. Vad sedan gäller frågan om ersättningsgilla kostnader har den heltnyligen varit föremål för prövning, och utskoftet finner inteanledning frångå de ställningstaganden som då gjordes. Utskottet avstyrkerbifall till motionen. Stämningsmannadelgivning JuU 1987/88:32 I mofion Ju706 framförs önskemål om lagstiftning så attdelgivning av en stämningsman skall kunna anses laggill som fullt bevis, ävenom delgivningen sker för en privatpersons räkning. Motionären utgår från attdet i sådana fall skulle krävas delgivning av två stämningsmän. I delgivningslagen (1970:428) regleras förfarandet närdelgivning enligt föreskrift i lag eller annan författning skall ske i måleller ärende hos domstol eller annan myndighet. Delgivning ombesörjs avmyndigheten, som dock har möjlighet att på begäran överlåta åt part att självombesörja saken om det kan ske utan olägenhet. Delgivningslagen gäller ocksånär någon, utan samband med mål eller ärende, på grund av föreskrift iförfattning skall ombesörja delgivning. I sistnämnda fall kan en enskild personsålunda utnyttja förfarandet enligt delgivningslagen. Delgivning kan ske bl.a. genom stämningsman.Stämningsmannadelgivning innehar i flera hänseenden en priviligierad stäUning.Bl.a. gäller enligt 24 § ett av stämningsmannen / tjänsten utfärdat skriftligtintyg som fullt bevis att delgivning skett. Före en lagändring som trädde ikraft gällde stämningsmannens intyg som fullt bevis utanbegränsningen att intyget skulle vara utfärdat i tjänsten (prop. 1978/79:11,JuU 11, rskr. En avsikt med den nämnda lagändringen, som beslutades år1978, var att begränsa antalet delgivningar som utfördes av part Utan -formellt - anlitande av delgivningssystemet. Sådana delgivningar utfördes, somangavs i propositionen, ofta av en stämningsman såsom privat uppdragstagare(se prop. s. 86 f och s. 196). Motionärens yrkande tar sikte på fall när en part vill föregen räkning säkra bevisning i visst fall utan att delgivning är föreskriven ilag eller annan författning. Sådana delgivningar regleras över huvud taget inteav delgivningslagen och vanliga bevisvärderingsregler är tillämpliga. Utskottet anser det inte aktuellt att utvidgadelgivningslagens tillämpningsområde på det sätt som förespråkas i motionenoch finner inte heller i övrigt anledning att frångå de bedömningar som gjordesi lagstiftningsärende. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju706. I motion Ju801 riktas krifik mot språkbruket i ett parbestämmelser i (RB) och (BrB). Motionären vändersig mot uttrycket "stängda dörrar" i 5 kap. 1 § RB och uttrycket"lyfter vapen" i 4 kap. 5 § BrB. Hon hävdar ätt dessa termer, somersatt de tidigare uttrycken "lyckta dörrar" resp. "resande avlivsfarligt vapen", inte slagit igenom och hon förordar en återgång tilldet tidigare språkbruket. I anslutning till motionen vill utskottet peka på attuttrycket "inom stängda dörrar" upptogs i en rättegångsbestämmelse år1919 (se SFS 1919:446) samt att det under förarbetena på BrB var en strävan attåstadkomma en tillfredsställande språklig dräkt (se ILU 1962:42 s. 94 f),därvid det särskilt uttalades att def "ålderdomliga" uttrycket"resa" borde ersättas med "lyfta" (se prop. 1962:10 s. B112). Meraallmänt vill utskottet här vidare peka på det intresse från sida som från fid fillannan visas frågan om moderna krav på den språkliga JuU 1987/88:32utformningenavlagtext(set.ex. JuU 1985/86:13s. ISfochJuU 1987/88:35). Utskottetavstyrker bifall till motionen. Imofion Ju804 föreslås (yrkande 16) att hos regeringen skall begära enutredning med syfte att klarlägga de totala kostnaderna för brott mot enskilda. Utskottetbehandlade samma motionsförslag (JuU 1986/87:34 s. 7 f). Utskottetuttalade då att det torde föreligga en rad svårigheter att på etttillförlitligt sätt beräkna de totala samhällskostnaderna för brott motenskilda. Vidare anförde utskottet att det såvitt känt inte finns någonofficiell kartläggning av dessa kostnader men att det fick anses vara ställtutom allt tvivel att kostnaderna måste vara betydande. Utskottetförklarade sig vara tveksamt fill motionsönskemålet även om det i och för sigkunde finnas intresse av att närmare få belagt vilka kostnader som brottriktade mot enskilda orsakar för det allmänna och för de enskilda. Vidare ansågutskottet att också andra faktorer än rent ekonomiska måste fillmätas betydelsenär det gäller att bedöma behovet av brottsförebyggande insatser, och utskottethänvisade därvid till att brottslighetens skadeverk- ningar spänner över ettsynnerligen vidsträckt område och varierar i hög grad beroende på vilken typ avbrott det gäller. Att mot den bakgrunden koncentrera intresset till de rentekonomiska skadeverkningarna och samhällskostnaderna kunde enligt utskottetsmening vara olyckligt från kriminal-politisk synpunkt. Avslutningsvis påpekadeutskottet att en forskning av det slag som förordades torde vara tämligenresurskrävande med tanke på ämnets omfattning. Medåberopande av de skäl som redovisats finner utskottet att nu aktuelltyrkande i motion Ju804 bör avslås. att tillUtredningar m.m. för /89 anvisar ett, reservationsanslag om , 2. beträffande vapenlicens försalongsgevär att avslår mofion 1987/88:Ju803, 3. beträffande införsel avjaktvapen att avslårmotion 1987/88:Ju820, att avslårmotion 1987/88:Ju807, att avslårmotion 1987/88:Ju603, att avslårmotion 1987/88:Ju602, att avslårmotion 1987/88:Ju812 i denna del (yrkande 1), 8. beträffanderättegångskostnader i småmål JuU 1987/88:32 atf avslår mofion 1987/88:Ju711, 9. beträffandestämningsmannadelgivning att avslår mofion 1987/88:Ju706, 10. beträffandespråkliga ändringar auriksdagen avslår motion 1987/88:Ju801, 11. beträffandekostnader för brott attriksdagen avslår mofion 1987/88:Ju804 i denna del (yrkande 16). Närvarande: (), (),(), (), (), (),(), (), (), (),(), (), (), ()och (). Företagsbot (mom. 7) (), (), (),(), (), () och ()anser