bet · GB01LU12 · 1987-12-31 00:00:00 — Skattefordringar behandlas dock icke. Svårigheten ökar emel- ,, 4Riksdagen 1987/88. lertid när andrafordringar än kontokortsföretags är inblandade eftersom LU 1987/88:12nämnden då inte kan falla tillbaka på någon förbindelse från borgenärens Bilaga sida. Det bedöms emellertid som angeläget att få med bankerna isamarbetet, i varje fall såvitt gäller bankernas blanco-krediter. Föreningenvill avslutningsvis betona att en ev. ny lagstiftning på området icke får gesen sådan utformning att betalningsmoralen försämras. Utan att därmed avstyrkabifall till mofionen vill föreningen dock påpeka att det kan ligga ett värde iatt avvakta utvärderingen av det pågående försöket inom finansbolagen, i varjefall om de nya reglerna skulle begränsas till konsumenter. Omen fysisk person vill bedriva rörelse och därvid begränsa sitt ansvar tillinsatt kapital kan detta ske genom att verksamheten bedrivs i aktiebolagsformeller i form av kommanditbolag, med personen i fråga som kommanditdelägare.För fysiska personer som väljer att bedriva sin verksamhet i enskild firmaeller i handelsbolag eller i egenskap av komplementär i kommanditbolagföreligger ingen ansvarsbegränsning utan personligt betalningsansvar inträderför samtliga i rörelsen uppkomna skulder. Enkonkurs för en småföretagare får alltså olika följder beroende på omföretagaren drivit verksamhet som enskild näringsverksamhet eller iakfiebo-lag. I den mån personligt betalningsansvar inträder bör enligtmofionärerna konsekvenserna för företagaren ses över. Målsättningen skall varaatt företagaren skall ha möjligheter att bygga upp något nytt. Motionärernasynes mena att en småföretagares ansvarsbegränsning i princip skall varadensamma oavsett företagsform. Enöversyn av den art som begärs i motionen är enligt föreningens mening avgenomgripande natur och torde förutsätta ett grundligt utredningsarbete. Föreningenvill vidare peka på att skillnaden mellan olika associationsformer iansvarshänseende i praktiken inte är så stor som motionärerna verkar tro. Ävenföretagare som bedriver sin verksamhet i aktiebolagsform har ettpersonligt betalningsansvar till följd av borgen t. ex. för det av honom ägdaaktiebolagets krediter. Framför allt torde detta gälla för små och medelstoraföretag. En utredning om ansvarsbegränsning skulle sannolikt omfatta ävenborgensfallen och därmed majoriteten av de små och medelstora företagen. Engenerell ansvarsbegränsning för företagare skulle med största säkerhet radikaltförändra förutsättningarna för kreditgivning ttll de mindre företagen ochminska tillgången på rörelse- och investeringskrediter samt troligen leda tillnu ej förutsebara konsekvenser på andra områden. Enföretagare bör känna ett ansvar för rörelsen oavsett i vilken associa tionsrättslig form verksamheten bedrivs. De olika formerna har därvid var och en sina för- och nackdelar. Företagaren bör även i fortsättningen ha möjlighet att välja företagsform och därmed själv påverka förutsättningarna En generellansvarsbegränsning skulle motverka en sådan LU 1987/88:12 mångfald. Denyttersta konsekvensen av förslaget i motionen synes för övrigt kunna bli enansvarsbegränsning även för fysiska personer som ej bedriver rörelse. En ansvarsbegränsningi enlighet med principerna i motionärens förslag skulle motverkabetalningsfunktionen i samhället och uppluckra betalningsmoralen samt medföraatt skötsamma gäldenärer kom i ett sämre läge än icke skötsamma. Detanförda hindrar dock inte att det kan finnas skäl att i lämpligt sammanhang seöver förhållandena för speciella grupper av företagare, t. ex. jordbrukare. Enutvidgning av ackordsinsfitutet kan eventuellt vara en framkomlig väg. Den imofionen antydda möjligheten av en förkortad preskripfionsfid för vissafordringar bör kunna övervägas för rena undantagsfall. Konkursreglerna bördock ej påverkas. Mof anförda bakgrundavstyrker föreningen mofionen. Situationenför fysiska personer efter avslutad konkurs Organisationendelar motionärernas uppfattning att nuvarande skillnad mellan resultat efterkonkurs beroende på företagsform är otillfredsställande. Gäller det ettakfiebolag har aktieägarna inte personligt ansvar för företagets förbindelserom de ej tecknat borgen e. d. Enskild näringsidkare som en gång försatts ikonkurs och har stora skulder har mycket små möjligheter att fortsätta attdriva eller utveckla nya företag. Till skillnad från privata kreditgivare harstaten som borgenär inte stora möjligheter att medge en uppgörelse medkonkursgäldenären med en godtagbar gäldsavveckling som följd. Småföretagensvarar för mer ån hälften av de anställda inom näringslivet. Dessutom skerhuvuddelen av nysysselsättningen i småföretagen. drivs somenskilda firmor. Vid sidan av dessa finns ca 50 000 handelsbolag och 120 000akfiebolag. Med hänsyn till detta är det av stor vikt att även de som drabbatspersonligen av konkurs skall ha möjlighet att efter hand kunna bygga upp någotnytt och skapa goda och säkra förhållanden för sig och sina anställda. Mångasmåföretag som drabbas av konkurs gör detta utan att själva ha orsakat dettagenom att vara alltför optimistiska eller oseriösa. T.ex. då småföretagendrabbas av stora och oförutsedda kundförluster. Organisafionen delar såledesmofionärernas uppfattning att konsekvenserna av reglerna för denna kategoriföretagare bör ses över. Den effekten att den gäldenär som går i konkurs skullekomma i ett bättre läge än den gäldenär som inte gör det kan dock inte godtas.Ett eftergiftsinstitut kan därvid övervägas för enskilda näringsidkare somdrabbats av konkurs trots aff de bedrivit verksamheten seriöst. För att inteoönskade effekter av ett sådant eftergifts-institut skall uppstå kan tillavskrivningsbeslut av gäld fogas villkor som t. ex. krav på ordnad bokföringeller krav på att konkursgäldenärens leverantörers fordringar ges utdelning itakt med atf konkursgäldenären återhämtar sig. Införande av institutetgäldssanering LU 1987/88:12 Bilaga Organisafionen delar mofionärernasuppfattning att det föreligger ett behov av en lagstiftning sommöjliggör för enskilda personer att sanera sin ekonomi och fa sig ur en hopplössituafion. Institutet gäldsanering som det fillämpas i synes dock intevara överförbart på svenska förhållanden. Problemen torde delvis kunna lösasgenom den frivilliga väg för gäldsavveckling avseende bl.a. kontokortsskuldersom prövas av de svenska finansbolagen. Med hänsyn till dettaanser organisafionen att det saknas behov av lagstiftning och avstyrker såledesmotionen. Föreningentillstyrker mofionärernas yrkanden så att en utredning filisätts om möjligheternaatt sanera svårt skuldsatta gäldenärers ekonomi. () har i sitt betänkande med förslag ttll ny indrivningslag (SOU 1987:10)föreslagit att man vid sidan av reglerna om skatteackord tillskapar enmöjlighet för kronofogdemyndigheten att efterge skatte- och avgiftsskulder, omdet på grund av gäldenärens sjukdom eller av annan anledning är uppenbartobilligt att betalningsskyldigheten kvarstår (19 och 20 §§ förslaget tillindrivningslag). I betänkandet s. 115 ff. har närmare redogjort förgällande eftergiftsmöjligheter inom skatte- och avgiftsområdet. har tagit initiattv till att bilda en kontonämnd, som skall hjälpaskuldtyngda konsumenter atf nedbringa sina kontoskulder. Det är fråga om en 18månader lång försöksverksamhet som började . Bakom nämndenstår dessutom andra företrädare för kontobranschen samt vissa myndigheter.Försöksverksamheten avser ärenden i fyra socialdistrikt i samt iTrollhättan. Inomkriminalvården pågår ttllbaka ett arbete med att rehabiliterastraffade personers ekonomi. Initiativet fogs ursprungligen avbrottsförebyggande rådet (BRÅ). Avsikten är att få ttll stånd uppgörelsermellan dömda personer och deras fordringsägare. På många orter i landet deltarföreträdare för kronofogdemyndigheterna i arbetet med anstaltsbesök m.m.Beträffande villkorligt frigivna och ttll skyddstillsyn dömda personer arbetarfrivårdens behandlingscentral (FBC) i samma riktning i nära samverkan medriksskatteverket och exekuttonsväsendet (se närmare RSV;s tidning s. 20 f.). Föreningenifrågasätter därför om en utredning bör påbörja sitt arbete innan resultatet avnu nämnda lagförslag och försöksverksamheter har remissbehandlats och lett tilllagstiftning resp. utvärderats. I vart fall förutsätter föreningen att enutredning noggrant undersöker utfallet av lagförslag och försöksverksamheter.Fördelarna med ett gäldsaneringsinsfi-tut är att gäldsaneringen avses omfattaen avveckling av alla gäldenärens skulder. Mofion1985/86:L224 tar sikte på situafionen för fysiska personer efter avslutad konkurs och att regler härom bör införas i den kommande konkurslagen. Föreningen, som har full förståelse för mofionärernas syn- 44 punkter, anser dock inteatt en sanering av gäldenärers ekonomi skall knytas LU 1987/88:12 fill omvederbörande har varit försatt i konkurs eller inte. Det är ovanligt att Bilagapersoner utan någon anknytning till företagande försätts i konkurs. Beträffandegäldenärer som inte är företagare brukar borgenärerna nöja sig med vad ettutmätningsförfarande hos kronofogdemyndigheten kan ge. Om ett eventuelltgäldsaneringsinstitut knyts till konkurs kan följden bli många egnakonkursansökningar från skuldsatta löntagare och andra privatpersoner. Isammanhanget vill föreningen en utredning i frågan också ser övergällande preskriptionslagstiftning. För enskilda fordringar ärpreskrip-fionstiden och för konsumentfordringar är den . Dessapreskriptionstider kan avbrytas från borgenärens eller gäldenärens sida,varefter ny preskripfionsfid börjar löpa. För skatter, avgifter, böter ochunderhållsbidrag gäller särskilda regler, och gemensamt för dessa skulder äraft preskriptionstiderna inte kan avbrytas. Beträffande skatter och avgifterkan tiden i vissa fall förlängas vid fall av indrivningssabotage. En enskildfordran kan därför genom flera preskriptionsavbrott göras gällande motgäldenären under hela hans livstid. Enligt kronofogdemyndigheternas erfarenhetär det dock ytterst sällsynt, att fordringar som har fillkommit före början av1970-talet fortfarande förekommer för verkställighet. Föreningen ifrågasätterdärför om inte en yttersta preskriptionsgräns på 10 ä från fordringensfillkomsf bör införas för gäldenärers skulder i allmänhet. Enligtutsökningsbalken äger kronofogdemyndigheten inte självmant pröva frågan om enfordran mot gäldenären är preskriberad eller inte, om inte gäldenären görinvändning härom (se Walin-Gregow-Löfmarcks kommentar fill utsökningsbalken s.98 f.). Det är föreningens uppfattning aft många i realiteten preskriberadefordringar drivs in mot gäldenärer, då dessa inte har gjortpreskripfionsinvändning. Föreningen anser därför att den föreslagna utredningenpå nytt tar upp frågan igen och föreslår aft det skall åliggakronofogdemyndigheten att redan vid verkställbarhetsprövningen också pröva omfordringen är preskriberad. Föreningenbifogar ett av ordföranden upprättat särskilt yttrande vari frågan omgäldsanering ytterligare har belysts. Yttrande från föreningen ordförandeArne Fall Frågornaom skuldaweckling genom konkurs eller ackord samt gäldsanering m.m. har underåtskilliga år diskuterats inom exekufionsväsendet. Den allmänna uppfattningenbland kronofogdarna torde vara att det fordras regler, som gör det möjligt attgenom vissa eftergifter med eller utan särskilda villkor"rehabilitera" de små företagarna. Det finns också ett behov av attminska skuldbördan för vissa andra personer, som hamnat i trångmål på grund avsjukdom eller andra särskilda förhållanden. Ipraktiken måste kronofogdemyndigheterna (KFM) mycket ofta gå in i prövning i sådana fall, som åsyftas av motionärerna. KFM har förhandlings vana och kan ofta överblicka skuldbilden både i fråga om skatter och enskilda 45 fordringar, t. ex.bankernas fordringar. Det skall i sammanhanget betonas att LU 1987/88:12 KFMhar börjat anställa ekonomer med särskild inriktning på "Företagsbe-Bilaga dömning" (och "konkursutredning"). Härigenom harmyndigheten tillförts en värdefull kunskap som ofta utnyttjas när problem avtypen gäldsanering uppkommer. Det finns starka skäl att bygga utekonomresurserna, vilket påpekats av bl. JO i rapporten om konkurstillsynsamt nu senast av () i det utkomnabetänkandet (SOU 1987:10) "Indrivningslag m.m.". SIUföreslår regler för skatteeftergifter samt en ny lag om skatteackord. Frågan ärom den av föreslagna lagstiftningen skulle lösa de problem som motionärernatagit upp. Skuldsatta småföretagare har t. ex. ofta bank-och leverantörsskuldertill betydande belopp. 2.Gäldsanering och rehabilitering i praktiken KFManvänder sig rent prakfiskt av flera olika vägar, beroende på gäldenären ochdennes förhållanden samt skuldernas storlek och beskaffenhet. Egentligenutan uttryckligt lagstöd kan KFM bevilja avbetalningsplaner, som kan läggas upppå lång sikt när det är fråga om t.ex. en enskild näringsidkare efter det dennevarit försatt i konkurs. Här bör då anmärkas att skatterna har en kortpreskripfionsfid, som dock kan förlängas vid avbetalning. Likaså harkonsumentfordringar för preskription: Ändock bör redan härunderstrykas ett stort problem, nämligen att kunna göra en totalsanering avalla skulder, även t.ex. bankskulder. KFM brukar inte sällan försöka medverkatill att gäldenären får kontakt med andra borgenärer för en uppgörelse. Enannan väg är att med en liberal bedömning finna, att gäldenären saknarutmätningsbara tillgångar. Skatter och avgifter skrivs av eller överförs till"passiv indrivning" med en modernare term. Denna åtgärd utgör ingenlösning på gäldenärens problem. Indrivningen måste som regel återupptasåtminstone på det sättet att en ny tillgångsundersökning görs kort förepreskription. Och fordringar av typen överskjutande skaft tas"automafiskt" i anspråk. Även här dyker problemet med samordning avborgenärernas åtgärder upp. Avolika ackordsformer (offentligt ackord utan konkurs eller i konkurs,avvecklingsackord, moratorieackord samt s. k. underhandsackord) bör framförallt den sistnämnda formen beröras. Här finns inte några mera explicitalagregler - för skatternas del dock en närmast obsolet regel i 62 §uppbördslagen (UBL) med en särskild fillhörande författning. Somnämnts föreslår en modernare lagstiftning. Underhandsackor- def, lämpat för småföretagare och andra fysiker med stora skulder, tillämpas med försiktighet. Det finns egentligen, trots att t. ex. RSV försökt inventera frågorna genom enkäter etc, inte någon klarhet om vilka kriterier som allmänt bör gälla för beviljande av ackord. Denna oenhetlighet i tillämpning en är givetvis inte fillfredsställande. Klart står dock att myndigheterna -såväl KFM när denna myndighet avger yttrande och länsskattemyndigheten som beslutande - måste se på om erbjudet ackord är till fördel för def allmänna. Mendenna bedömning är i sin tur vansklig atf göra, bl. a. eftersom det kan LU1987/88:12 råda olika uppfattning om man skall ta hänsyn fill vad en konkurskostar och Bilaga om eventuella lönegarantikostnader skall tas i beräkningoch i så fall till vilket belopp etc. Och som princip måste alla oprioriteradeenskilda borgenärer förmås att gå med på samma ackordsvillkor, vilket mångagånger är mycket svårt att få igenom. Underhandsackordetanvänds mest i fråga om företag, mera sällan när det gäller "fattiga"fysiker. Men en ändrad syn är på väg, dvs. mot en något mera liberalinställning till att bevilja ackord på grund av sjukdom och liknande särskildaomständigheter. Ettackord löser många problem för gäldenären i och med att skatter och övrigaskulder definitivt "skrivs av". Detoffentliga ackordet drar däremot stora kostnader för själva förfarandet. Godemannen skall ha ett ganska stort arvode. Kostnader uppkommer vid handläggningeni domstol m.m. Det är tämligen uppenbart, att en småföretagare som fått sinekonomi undergrävd knappast kan utnyttja detta lagregleraride institut. Han harju få möjligheter att skaffa fram säkerhet för det lån om kanske 40 000 kr.eller mera som förfarandet kan kosta. Här föreligger sålunda ett mycketangeläget problem att lösa, varom mera i def följande. Slutligenmåste beröras en särskild form av eftergift, som tvingats fram för att i vissafall undvika orimliga konsekvenser. Föreningen anser sig böra försöka beskrivaförfarandet med "bondackord". Det innebär aff man efter förhandlingarmed gäldenären kommer överens om att denne lånar upp t. ex. . Betalas beloppet skrivs resten av skuldsumman av.Men några absoluta garantier kan KFM inte lämna att gäldenären definitivtbefrias från betalning av restskulden. Svåra avvägningar förekommer ofta ifråga om dessa "bondackord". Det kan t. ex. vara fråga om ensmåföretagare som skönstaxerats och ser det som utsiktslöst att kunna få framriktiga deklarationer till en rimlig kostnad. I stället vill hangöra ett "ackord" på antytt sätt. KFM har undersökt hans rörelse ochfunnit att bankerna med företagshypotek fått företräde till betalning ur praktiskttaget allt företagaren äger och förfogar över. Det kan tillkomma i glesbygd attarbetstillfällen är i fara. Bör KFM då kunna så att säga utanför sininstruktion gå med på en betalningsuppgörelse av det här slaget? Påverkaskonkurrensen inom branschen av ett sådant beslut? Den enda svaga vägledning somfinns är vissa föreskrifter som RSV meddelat efter hörande av ett antalkronofogdar, om att KFM skall kunna ta hänsyn till sysselsättningen.Föreskriften är av gammalt datum (RSFS 1978:6) och har diskussionernaom en modernisering av föreskriften infe lett fill något resultat. Detbör också nämnas, att KFM på många håll medverkar i särskilda samrådsgruppertillsammans med bl. a. länsstyrelse och utvecklingsfond för att komma tillrätta med medelstora oeh små företagares betalningsproblem. KFM anser sig kunnata särskilda hänsyn och rent ut sagt göra regionalpolitiska bedömningar.Därvid finns det ofta skäl aft för eftergift ställa upp olika villkor, t. ex.aktieägartillskott, utseende av ny revisor och rafionalisering av verksamheten - detta isamråd med de särskilda organen. är LU 1987/88:12 samordningen mellan olika statliga funktioner inte den bästa. Mönstretför den nu beskrivna verksamheten finns i ()gamla betänkande . Föreningen anser att FOK:s båda betänkanden ärvärda atf nu ta upp och diskutera (SOU 1979:91 och 1981:37). Lagstiftningen och hur den bör se ut 1986/87:90 om en ny konkurslag har man visserligen ställt sig avvaktandetill en mera fidsanpassad lagstiftning om skuldaweckling (som en kommentar tillvad s. k. konkursprojekt utrett och det förslag verketlagt fram). Föreningen har haft möjlighet att följa hela denna konkursutredningoch anser att verket skulle ha kunnat fördjupa ämnet på ett bättre sätt ochsålunda kunnat framföra ett mera välmotiverat förslag. Dessatankar om en mera smidig och värdebevarande skuldavveckling för företagens delhar Föreningen diskuterat med bl. a. banker och representanter föradvokatsamfundet m. fl. En särskild grupp av advokater och företrädare förFöreningen har försökt överblicka bl. a. vad utländsk rätt innebär, t.ex. dendanska och den norska lagstiftningen. Här bifogas en genom Föreningens försorggjord översättning av en artikel av den danske professorn samt en inomFöreningen framtagen promemoria om en "ny lag om skuldaweckling utankonkurs". Detfinns många skäl som talar emot att allfid använda konkurs somsaneringsinstrument mot företag på obestånd. Men ibland kan skickligainsolvensjurister genom villkorade avtal åstadkomma en "planerad" konkurs,som gynnar samhällsintressena. Konkurseninnebär oftast en stor värdeförstöring. Det finns aldrig eller nästan aldrignågra garantier att i en konkurs kunna göra det bästa för att t. ex. bibehållasysselsättningen. Konkursen är inramad - även i fortsättningen - av etttämligen stramt regelsystem, som gör det svårt att manövrera på ettaffärsmässigt sätt. Det kan understrykas, att finns väl obeståndet där så ärmöjligheterna till en lyckad och bestående konstrukfion ganska små. Det finnsotaliga exempel på att små och medelstora företag gjort s. k. kedjekonkurserunder förbrukande av bl. a. avsevärda belopp statliga lån och bidrag. Allttalar sålunda för att målsättningen måste vara att företagaren så fidigt sommöjligt kommer "under vård" och detta, redan när de första faresignalernakommer. Samhället måste ställa upp med en organisation, som gör det möjligt attsnabbt adjungera in kunnigt folk för rekonstruktton. Staten och näringslivetmåste kunna ge företagarna ett slags rättshjälp. Här bifogas RSV;s yttrande1981-11-26 över FOK;s betänkande "Företags Obestånd", varav framgåratt man i verksledningen ställt sig positiv till att hjälpa denäringsidkare, som själva inte kan skaffa fram pengar för ekonomisk analys samtrekonstruktion. Iövrigt åberopas de tankar som tagits upp i Föreningens utkast . Av detta utkast framgår att man måste lösa frågan om institutet betalningsinställelse och bl. a. bereda mark för en affärsmässig avveckling i 48 lugn takt utan tryck frånkonkursreglerna. En eller flera gode män med LU 1987/88:12 behörighet att överta detkrisdrabbade företagets angelägenheter måste få en Bilaga i verklig mening godförhandlingsgrund att stå på. finnas att i viss måntvinga borgenärerna ttll en uppgörelse. vill t. ex. bankerna oftainte ställa upp - utan i stället ordnar man t. ex. saken så att en förvärvare avkonkursföretaget övertar de gamla banklånen och går in i en rörelse som kanskeredan från början har en dålig balans och orimliga Här böranmärkas, att redan FOK föreslog bl.a. att de prioriterade borgenärernaskulle motiveras att gå med i ackord med annan och högre ackordsprocentän de oprioriterade. Staten för sin del har sedan länge tillämpat en sådanordning för att medverka till ackord, fastän detta rätteligen står i stridmot regeln i ackordslagen om en lika behandling av alla Omman nu skapar förutsättningar för framför allt de små företagarna att få"företagsvård" elimineras i en viss utsträckning de problem sommotionärerna fört på tal. Konkurs måste likväl tillämpas i stor omfattning.Skälen för detta behöver kanske inte närmare kommenteras här, men det kannämnas att många frågor som har anknytning ttll borgenärsintressena inte kanbeaktas annat än i konkurs. Och står det klart att ett företaggjort en sådan djupdykning att konkursen är oundviklig. nu antydda och andra konkursfallen finns det skäl att pröva enskuldbefrielse. Det brukar heta att en företagare har rätt att misslyckas bådeen och två gånger. Men den svenska lagstiftningen för med sig att företagarenefter konkursen släpar med sig stora skulder. Det här leder ofta bara till atfhan vidtar undanmanövrer. KFM iakttar att företagaren köper en eller flerabolagsportföljer. Hustrun eller kompanjonen står formellt som företrädare ochägare till det nya bolaget. Föreningen finner det för sin del angeläget attkunna rensa ut sådana här situafioner, när vissa kriterier finns som skäl tillskuldbefrielse. Efter mönster från utländsk rätt bör man i en eventuell ny lagom skuldaweckling utan konkurs samt i konkurslagen införa en regel om"order of discharge". Föreningenvill påstå, atf staten inte ensam för skatternas del kan åstadkomma något braeftergiffsinsfifut. Det gäller att försöka få fram en totalsanering. Ofta är deenskilda fordringarna de besvärliga, bl. a. med hänsyn till den längrepreskriptionstiden och möjligheten till preskriptionsavbrott. Av detta skälbör man överväga en eftergiftsprövning, vari alla borgenärer tar del och somkan binda dem alla. Detta innebär i sin tur att man efter utländskt, närmastengelskt, mönster bör låta prövningen göras av domstol. Detta kan inte ansesdirekt främmande för svensk rätt med hänsyn till de allmänna domstolarnasnuvarande befattning med konkurs och offentligt ackord. Men onekligen skulleman lägga på domaren en mycket krävande uppgift att styra förhandlingar och t.ex. bedöma vilka villkor som skall uppställas. Med hänsyn till vanan från dendisposifiva tvistemålsprocessen måste dock en sådan uppgift för domaren varafullt möjlig att genomföra. Och konkursförvaltaren måste ha att verka aktivt isaken och ta upp frågan i sin förvaltaruppgift.