bet · GB01JuU31 · 1987-12-31 00:00:00 — Utöver de nya åtgärder som sålunda kan komma i fråga kanockså nämnas aft den som är intagen i kriminalvårdsanstalt enligt 52 d § kriminalvårdsla gen (1974:203) är skyldig atf lämna urinprov för kontroll av huruvida han är påverkad av narkotika. Inom kriminalvården tas omkring 50 000 sådana prov. Den som lämnat ett positivt prov kan bli föremål för disciplinär bestraffning jämlikt 47 § kriminalvårdslagen. Under /87 ,- utmättesdisciplinstraff i 376 fall på grund av befattning med narkotika och i , 41fall för vägran att lämna urinprov. - Syftet med yrkandet om urinprov i mofion811 får således anses tillgodosett och bör inte föranleda någon åtgärd .från sida. Utskottet kan nu konstatera att ettmålmedvetet och ambitiöst arbete mot narkotika bedrivs inom kriminalvårdens olika organ. ., Vikfiga initiativ tas också, som har framgått av det föregående, inom behandlings- och motivafionsområdet som ett led i AIDS-bekämpningen. . , Rehabiliteringsfrågor tn.m. . , . I motionerna 22, 804, 811 och 819 tas upp olika frågor omrehabilitering av personer som begått brott. Mofionärerna understryker aft enförutsättning för en lyckad rehabilitering är ett väl fungerande samarbetemellan olika myndigheter och aft vård inom kriminalvården följs upp mediiisatser beträffande arbete, bostad och utbildning! 1 mofionerna 804 och 819betonas övervakningens betydelse samt framförs önskemål om åtgärder för att ökaantalet lekmannaövervakare, och i motion 811 framhålls ätt missbrukare som 'ådömts långa fängelsestraff bör erbjudas vård i familjehem under verkställighetensslutskede. I mofion 22 föreslås åtgärder i syfte att bättre stödja den somvillkorligt frigeffs från eft fängelsestraff. I motion 819 begärs också, så sommotionen får förstås, att skall uttala att den normala påföljden förbrott skall vara fri vård. - Vad gäller def sistnämnda yrkandet vill utskottetgenast förklara att detta, i ett läge då proposifionen om påföljdsval ochsfraffmätning (prop. 1987/88:120) är beroende på prövning, infe börföranleda någon åtgärd från sida. Utskottet vill härefter till att börja med framhålla atfen akfiv frivårdsorga-nisation med goda möjligheter fill stöd-och hjälpinsatserär av största vikt för ett framgångsrikt brottsförebyggande och rehabiliterandearbete. Atf detta också förutsätter eft nära samarbete mellan kriminalvårdenoch andra samhällsorgan,främst , är uppenbart. Särskilda metodutveck- JuU 1987/88:31 lingsprojekthar också startats i syfte atf förstärka samarbetet mellan - . socialtjänstoch frivård (se prop. 1987,'88:79 om åtgärder mot AIDS). haravsatts för projektansfällning av mefodufvecklare inom frivården. placeradepå kriminalvårdsregionernas kanslier och skall bl.a. fillsammans medfrivårdspersonal och anställda inom och behandlingshem utveckla och effektivisera arbetet med att få till stånd adekvata behandlingsåtgärderför frivårdens narkotikamissbrukare. kommunerhar också fått statsbidrag för anställning av socialsekreterare med uppgift aff särskilt arbeta med narkotikamissbrukare inom frivården. Utskottetvill i detta sammanhang också erinra om den nya påföljden Denna påföljd är tänkt i ,. förstahand för missbrukare,som eljest skulle ha dömts till fängelse men i stället ärberedda atf underkasta sig vård (se JuU 1986/87:32). av kriminalvårdens klienter var den 1 oktober1987 arbetslösa ' och bedömdes stå till arbetsmarknadens förfogande, och näsfanlika många saknade eller hade endast en fillfällig bostad. Inom justitiedepartementetövervägs nu åtgärder för att förbättra kriminalvårdsklienternas bostads- ocharbetssituation. Vissa särskilda åtgärder planeras också i samarbete mellanarbetsmarknadsstyrelsen ochsocialsfyrelsen och i samråd med bl.a. krimi:nalvårdsstyrelsen för aft förbättra arbetssituationen för missbrukare (se häromprop. 1987/88:147 s. 29-32). Enligt 34 § kriminalvårdslagen finns möjlighet aft medgeen person som är intagen i kriminalvårdsanstalf att visfas utanför anstalten omdef kan antas främja hans anpassning i samhället. 1 förarbetena fillbestämmelsen (prop. 1974:20 s. 96) uttalas att vistelse utanför anstaltenenligt 34 § inte får bli något mer eller mindre regelmässigt förekommande utanendast användas i de fall då det verkligen föreligger särskilda skäl för atfåtgärden skall främja den intagnes anpassning i samhället. Vad som skall avgöraom vistelse utanför anstalten skall medges är den rehabilitering som därigenomblir möjlig. I proposifionen nämns olika slag av placering av den intagne somkan komma i fråga, t.ex. i skola med internafförläggning, i behandlingshem förnarkotikamissbrukare, i särskilt lämpligt enskilt hem ellervärnpliktstjänstgöring. och kriminalvårdsnämnden fattar beslutom vistelse utanför anstalt. Under /87 vistades i medeltal 145 intagnautanför anstalt enligt 34 § kriminalvårdslagen. Motsvarande antal under /86, var 109. I likhet avsåg de flesta vistelserna - - placering av missbrukare i behandlingshem eller familjehem för vård. I anslagsframställning för nästa budgetår konstateras också atf styrelsen har goda erfarenheter av att göra placeringar enligt 34 § tidigt under straffverkställigheten. Antalet vistelser begränsas av tillgången på platser i behandlingshern och familjehem och på placeringens lämplighet i det enskilda fallet. I detta sammanhang vill utskottet ta upp yrkandet i motion504 om , . möjligheten att under det aft ett fängelsestraff avtjänas samfidigt fullgöra värnpliktstjänstgöring med stöd av 34 § kriminalvårdslagen. Motionärerna vänder sig häremot och ifrågasätter om värnpliktstjänstgöring är en sådan åtgärd somkan antas underlätta den intagnes anpassning i samhället. De JuU 1987/88:31uttrycker vidare farhågor bl.a. för aft placeringar enligt 34 § kan minskatilltron till kriminalpolitiken. Ufskottet behandlade ett motionsyrkande av samma innebördförra året (se JuU 1986/87:20 s. 13-15) och fann dä i sitt av riksdagengodkända betänkande atf det saknades anledning aff avskaffa den möjlighet tillrehabilitering som det kan innebära för vissa, främst yngre intagna aff fåavtjäna en begränsad del av fängelsestraffet i form av värnpliktstjänstgöring.Utskottet saknar anledning att nu frångå detta ställningstagande. Övervakning förekommer för personer som. är dömda fillpåföljden skyddsfillsyn och för personer som är villkorligt frigivna frånfängelsestraff. För den som är ställd under övervakning finns en övervakare.Under /87 var antalet övervakade omkring 12 500. Som övervakarefungerar både tjänstemän inom kriminalvärden och frivilliga övervakare(lekmannaövervakare). De sistnämnda svarar för omkring hälften avövervakningsuppdragen. Den generella ersättningen fill lekmannaövervakare ärsedari för varje klient . i arvode och100 kr. i omkosfnadsersäffning). Utskoftet vill för sin del framhålla afflekmannaövervakarnas insatser inom frivården är av mycket stort värde.Utskoftet har erfarit atf vissa rekryteringssvärighefer finns och att enanledning härtill kan vara uppdragens växande svårhetsgrad: mångafrivärdsklienter har nämligen svåra missbruksproblem, ofta i kombination medallvarliga psykiska störningar. En bidragande faktor kan också vara att dengenerella ersättningen anses vara låg i förhållande fill den arbetsinsats someft övervakningsuppdrag ofta kräver. Utskoffef vill här peka på möjligheten atfförordna mer än'en övervakare för samma person. Genom eft sådant förfarande kanbåde övervakarens kontrollerande och hjälpande funktion förstärkas samtidigtsom övervakarna kan få stöd av varandra i sin uppgift. Det är enligt utskottetsuppfattning också av vikt atf övervakare förordnas före frigivningeni de fall detta är aktuellt, så att övervakaren kan delta ifrigivningsförberedel-serna och kontakt etableras mellan den intagne ochövervakaren redan före frigivningen. Def förtjänar också atf nämnas ättersättning kan utgå i särskild ordning fill t.ex. en övervakare som aktivtdeltar i frigivningsförberedelserna genom besök hos den intagne på anstalten.Slufiigen vill utskottet även nämna aft bedriver ettprojekt tillsammans med bl.a. lokalavdelningarna av LO i , Södermanlandoch i syfte aft öka rekryteringen av lekmannaövervakare. Utskoftetanser det angeläget aff arbetet med att rekrytera lekmannaövervakareintensifieras också på andra sätt. 1 motion 22 föreslås åtgärder för att stödja den somfrigivits från ett fängelsestraff. Motionärerna menar aff eft nytt socialt kontaktnät utgör eft värdefullt stöd för den frigivne. Utskottet delar denna syn och vill härsärskilt peka på def arbete som utförs av lekmannaövervakare. Som motionärerna påpekar kan också olika frivilliga organisationer här göra en stor insats. Utskottet anser det angeläget att ett mer akfivt förberedelsearbete och liknande genomförs för aft öka möjligheterna atf skaffa den frigivne t.ex. bostad och sysselsättning och därigenom underlätta hans återanpassning. " Utskoftetvill i def sammanhanget understryka aff frigivningsförberedelserna JuU1987/88:31 bör ske isamarbete med t.ex. socialtjänst och arbetsförmedling. måstedäremot ta avstånd från tanken bakom motionsönskemålet aff med stöd avföreskrifter enligt 26 kap. 15 S ålägga en villkorligt frigivenaft t.ex. flytta från . Inte heller kan utskoffef ställa sig bakomtanken att utvidga övervakningsnämndernas möjlighet aff förverka Utskoftet vill i sammanhanget erinra om aft vid nya brottreglerna i 34 kap. BrB om sammanträffande av brott och förändring av påföljdblir fillämpliga. Med vad som anförts avstyrker utskottet bifall till härbehandlad del av motion 22. Utskottet har redan inledningsvis understrukit vikten avett väl fungerande rehabiliteringsarbete. Av de åtgärder som redovisats ovanframgår aff stora satsningar också görs på rehabiliterande åtgärder inomkriminalvården i enlighet med syftet i mofionerna 804 och 819. Utskoffef utgårifrån aff ytterligare åtgärder vidtas i detta syfte. Med dessa uttalanden fårönskemålet med mofionerna anses tillgodosett, och några åtgärder frånriksdagens sida med anledning av här behandlade yrkanden i mofionerna ärsålunda inte erforderliga. Vad gäller yrkandet om 34 § placering i verkställighetensslutskede i mofion 811 framgår av det föregående atf stora satsningar görs idetta hänseende. Det finns också anledning att utgå från att ytterligareåtgärder vidtas. Med dessa uttalanden får motionsönskemålet anses fillgodosett,och några åtgärder från sida är infe erforderliga. I motion 511 begärs aff den gemensamma placeringen av kvinnoroch män på lokalansfalferna skall upphöra, dock med bibehållande av möjlighetentill lokalansfaltsplacering för kvinnor, och i motion 508 begärs en utvärderingav den gemensamma placeringen medan def i motion 22 framförs önskemål om enutredning om skilda anstalter för kvinnor och män. I motionerna framhålls aftdef finns många omständigheter som pekar på att den gemensamma placeringen infefrämjar kvinnornas återanpassning i samhället, och i två av mofionerna hänvisasfill kriminalvårdens i verksamhetsplan /88-1989/90. 1 6-8 §§ kriminalvårdslagen finns allmänna riktlinjer somskall vara vägledande vid fördelningen av intagna mellan lokalanstalt och riksanstalt samt mellan öppen och sluten anstalt. En bärande tanke är den i ett fidigare . avsnitt nämnda närhetsprincipen, som syftar bl.a. fill aft underlätta samarbe tet mellan kriminalvärden och andra samhällsorgan med vårdande och stödjande uppgifter. Till skillnad från fidigare lagstiftning innehåller krimi nalvårdslagen inga bestämmelser om aft kvinnliga och manliga intagna skall hållas åtskilda. I förarbetena (prop. 1974:20 s. 91 och JuU 2 s. 40) påpekasaft kvinnor har samma rätt till och behov av lokalansfaltsplacering som män. Placering av kvinnor och män på samma anstalt kräver dock - med hänsyn bl.a. till internationella konvenfioner - aft det pä anstalten finns ensärskild bostadsavdelning för kvinnor. Sådana avdelningar har inrättats vid vissa äldre och vid nya lokalanstalter. Som regel finns det 2-5 platser för kvinnor vid de 25 anstalter som har möjlighet att fa emot både kvinnor och män. men i '3 1* * 1987/88. något fallkan upp fill halva antalet intagna vara kvinnor. Här kan också JuU1987/88:31 nämnas affkvinnorna utgör en mycket liten andel av anstalfsklientelef. /87 var i medeltal 147 kvinnor intagna i anstalt, och de utgjordeomkring av samtliga intagna. Uppskattningsvis drygt hälften av kvinnornakom från de tre storstadsregionerna. Av dessa hade 48 hemorfsadress i . Malmöregionenoch 13 i . Placeringen av kvinnor och män pä samma anstalt påbörjadesi mitten av 1970-falef. Någon mer ingående ufviirdering av denna ordning harinfe gjorts. Utskottet har dock frän inhämtat afferfarenheterna är skiftande. Detta bekräftas också i vissaenkätundersökningar. På en del anstalter är erfarenheterna mycket goda medanmotsatsen är fallet pä andra häll. Särskilt i ärerfarenheterna negativa, och i regionens verksamhetsplan för den kommandetreårsperioden anges en rad skäl för atf de gemensamma placeringarna börupphöra där. Krifiken rikfar in sig på två förhållanden; dels atf kvinnorna påolika sätt utnyttjas av manliga intagna, dels atf det infe är möjligt atf i denmansdominerade miljön fillgodose kvinnornas särskilda vårdbehov. Chefen för kriminalvärdsregionen i har nyligenfått i uppdrag av chefen för aff undersöka möjlighetenaft reservera en lokalanstalf i regionen för kvinnor. Enligt regleringsbrevet för /88 förkriminalvården får förändringar av antalet platser vid kriminalvårdsansfalfernaoch allmänna häkten eller av platsernas karaktär eller användbarhet bara skeefter regeringens medgivande, om inte förändringarna är tillfälliga eller avserenstaka platser. Då sålunda frågan om placering av kvinnor och män på sammaanstalt redan är föremål för uppmärksamhet och dåfrågan kan förväntas komma aft behandlas av regeringen saknaS defanledning för utskottet aff nu föreslå atf fa några inifiativ.Utskoffef förutsätter dock- aff regeringen i lämpligt sammanhang lämnarriksdagen en redogörelse för sina överväganden i ärendet. Med dessa ordavstyrker utskottet bifall till här behandlade yrkanden i mofionerna 22, 508och 511. I mofion 502 föreslås åtgärder för atf förhindra aff enhäktad använder sig av rätten atf skriva brev till myndigheter i syfte atfkommunicera med yttervärlden. aff detförekommit aff en häktad lagt ett fill en viss tjänsteman vid en myndighetställt brev i eff kuvert som skickats fill myndigheten. Hos myndigheten har detinneliggande, kuvertet vidarebefordrats fill tjänstemannen. Härigenom har denhäktade kunnat ge instrukfioner i syfte aff försäkra sig om ett falskt alibi,uppger motionären. Enligt 9 § lagen (1976:371) öm behandlingen av häktade ochanhållna m.fl. skall brev från häktad fill svensk myndighet eller hansoffentlige försvarare vidarebefordras utan föregående granskning. 1 fråga ombrev fill postverket gäller dock , i likhet med vad som gäller brevfill andra mottagareän de som nämnts, atf häktad endast får avsända eller motta JuU1987/88:31 brev om def kan ske utan fara från säkerhetssynpunkt och. i fråga omden som är häktad pä grund av misstanke om brott, utan fara för aff bevisundanröjs eller utredning om brott eljest försvåras. Den generella rätten till fri brevkommunikaf ion medsvenska myndigheter för häktad infördes . gällde att häktadhade fri rätt fill kommunikation med en begränsad krets myndigheter. Ipropositionen (1975/76:90 s. 46) anfördes i denna del aff det infe kunde ansesföreligga hinder att låta häktad utan föregående kontroll avsända brev fillskilda svenska myndigheter. Med hänsyn till offentlighetsprincipens generellaräckvidd torde def också, framhölls def i propositionen, vara svårt aff göragällande aft brev fill vissa myndigheter skulle innebära större risk förofillbörlig kommunikation med yttervärlden än brev fill andra myndigheter. beslutade (prop. 1980/81:201, JuU1981/82:13, rskr. 54) emellerfid atf göra undantag för kommunikation medpostverket. Bakgrunden var ett beslut av justitieombudsmannen där hankonstaterade att postverket måste vara aft befrakta som en svensk myndighetsamtidigt som han ifrågasatte om avsikten varit aft försändelser fill postgirotskulle helt undantas från granskning. påpekade aft det påen postgiroblanketf kan lämnas meddelanden till mottagaren vilka postgirot vidarebefordrartill denne. Det bör slutligen filläggas aff begreppet svensk myndighet iförevarande sammanhang bör tolkas enligt sin ordalydelse (jfr prop. Utanför den aktuella paragrafens fillämpningsområde faller sålunda brevsom adresserats fill en viss namngiven tjänsteman vid myndigheten.. Överåklagaren i har mot bakgrund av vad somförevarit i eff mål angående grov stöld m.m. föreslagit riksåklagaren aft verkaför atf en lagändring kommer fill stånd så atf granskning i förekommande fallkan ske även av försändelser från-häktade ställda till svensk myndighet. Enligt utskottets mening bör, i enlighet med vaddepartementschefen anförde lagstiftningsärende, de häktadesberätfigade intresse av att få kommunicera med omvärlden genom brevväxlingfillgodoses så långt def är möjligt. En förutsättning för aft en häktad skallfå avsända eller fa emot brev måste dock vara aff def kan ske utan fara frånsäkerhetssynpunkt. Därvid måste beaktas risken såväl för atf den häktade genombrev förbereder ' rymning som aff han planerar eller förbereder brottsligverksamhet, t.ex. med avseende på förestående lagföring. Vad gäller defsärskilda problem som fas upp i motionen anser utskottet aff den gällandelagstiftningen ger uttryck fören i huvudsak ändamålsenlig avvägning mellan demotstridiga intressen som föreligger. Utskoftet är dock medvetet om den riskför missbruk som beskrivs i motionen och som också bekräftats av överåklagarensi skrivelse fill riksåklagaren. Denna risk'torde emellertid kunnaeffektivt förebyggas endast genom aff de häktade betas möjligheten fill fribrevkommunikation med svenska myndigheter, något som utskottet infe är berettatt föreslå. Utskottet vill i stället understryka att t.ex. reglerna om mened ochanstiftan fill mened kan bli tillämpliga om kommunikations-ratten missbrukas.Med dessa uttalanden avstyrker utskoffef bifall till mofion 502. I motion 503 begärs förslag om en förpassningsorganisafioni vilken polismän svarar för förpassningsresor. resor till utlandet avpersoner som inte får stanna i , och för säkerheten under sådanaförrättningar. Mofionären anser att det krävs att den personal som utförförpassningarna är kunnig och välutbildad och har den rätt aff använda våldunder tjänsteutövning som tillkommer en polisman. Kriminalvårdens transportorganisation, vars verksamhetnyligen efter en mångårig försöksverksamhet getts en permanent form, utförårligen omkring 80 000 transporter. Dessa avser främst kriminalvärdens egetklientel -anhållna, häktade och intagna i anstalt - men även personer somomhändertagits med stöd av t.ex. utlännings- och värdlagstiftningen. ombesörjer även transporter filloch från utlandet. Merparten av dessa transporter är s.k. förpassningsresor.Härmed avses resor till utlandet av personer som inte fär stanna i Sverige.Förpassningar grundar sig pä ett beslut enligt uflänningslagen (1980:376) omavvisning eller utvisning. Verkställigheten av utvisnings- eller avvisningsbeslutankommer enligt 84 § uflänningslagen på polismyndighet, vilket bl.a. får fillföljd att det är polismyndigheten som bestämmer vilken bevakningsnivå som krävsför en viss transport och i vilken utsträckning polis skall medverka undertransporten. När def gäller dömda som skall avtjäna straff utomlands -främst nordiska medborgare - åligger def enligt 8 Snordiska verkställighetslagen (1963:193) resp. 21 § förordning (1977:178) medvissa bestämmelser om internationellt samarbete rörande verkställighet avbrotfmålsdom atf ombesörja aft den dömde överförs fill den andra staten.Styrelsen får därvid begära hjälp av polismyndigheten i den ort där den dömdeuppehåller .sig. till den 29 februari 1988utförde kriminalvårdens transportorganisation 1 359 transporter till och frånutlandet som avsåg 2 162 personer. Bevakningen sköttes i 125 fall av tväpolismän, i 69 fall av en polisman och en kriminalvårdstjänsfeman samt i 640fall av två kriminalvårdstjänsfeman. De återstående resorna förefogs utanbevakning. Av def totala antalet resor avsåg fre hämtningar av rymlingar sompåträffats utomlands och omkring 70 avsäg dömda som infe skulle verkställastraffet här. Planeringen av utlandsfransporferna har koncentrerats fillkriminalvårdens fransporfcentral i . Verksamheten har ADB-stöd. Utskoffef har inhämtat aft förnärvarande bygger upp en organisation med omkring 125 transporfförare som skallsvara för kriminalvårdens del i bevakningen vid förpassningsresorna. Kraven påtransportförarna är', förutom allmän lämplighet, goda språkkunskaper och 'erfarenhet av kriminalvårdens transporfverksamhef. Transportförarna får en freveckor lång utbildning under medverkan av utrikesförvaltningen, invandrarverketoch . Den försöksverksamhet som föregick den nuvarandeorganisafionen av förpassningsverksamheten har granskats av revisorer i en rapport 15 (1983/84:7)som behandlades av utskottet i betänkandet JuU 1984/85:37. JuU 1987/88:31Sammanfattningsvis förordade revisorerna (förs. 1984/85:12) aft försöksverksamhetenskulle ges mer permanenta former, atf samordningen av myndigheternas behov avtransporter och kriminälvårdsverkefs transport-verksamhet skulle byggas ut ochaft åtgärder skulle vidtas för genomförande av mer enhefliga former förförpassningsresorna. Utskottet konstaterade atf de av revisorerna berördafrågorna rörande bl.a. förpassningsresorna fill utlandet snart skulle komma affaktualiseras för regeringen genom förslag från som,enligt vad utskottet hade inhämtat, i betydande utsträckning skulle fillgodoserevisorernas synpunkter, och ufskottet förutsatte atf resultatet av deöverväganden som skulle komma att göras i lämpligt sammanhang skullebekantgöras för . Så har också skett i proposition 1986/87:100 bil. 84 och proposition 1987/88:100 bil. 4 s. , 103, där den nya organisafionenanmälts. Vad sedan gäller den särskilda frågan om rätten attanvända våld i samband med förpassningsresorna vill utskottet anföra följande.Polismans rätt att bruka våld regleras i 10 § polislagen (1984:387). Härframgår aff en polisman får använda def våld som behövs för atf genomföra entjänsteåfgärd i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn tillomständigheterna är försvarligt bl.a. om han möts med våld eller hot om våldeller det är fråga om aft avvärja en straffbelagd handling. Regler omvåldsanvändning finns även bl.a. i 24 kap. . Enligt 1 § skallsålunda den som avvärjer ett brottsligt angrepp på person eller egendom infedömas fill ansvar annat än om handlingen med hänsyn till angreppetsbeskaffenhet och def angripnas betydelse är uppenbart oförsvarlig(nödvärnsrätten). Vidare gäller enligt 2 § bl.a. atf om den som är intagen ikriminalvårdsanstalf eller som är häktad, anhållen eller annars berövadfriheten rymmer eller sätter sig till motvärn med våld eller hot om våld ellerpå annat sätt gör motstånd mot någon under vars uppsikt han står, då denneskall hålla honom fill ordningen,, får det våld brukas som med hänsyn fillomständigheterna kan anses försvarligt för atf rymningen skall hindras ellerordningen upprätthållas. Utskottet anser mot bakgrund av vad som ovan anförts aftmotionärens farhågor beträffande transportförarnas kvalifikationer ochbefogenheter aff i ett kritiskt läge använda våld saknar grund. Härfill kommeratt polisen i def stora flertalet fall bestämmer vilken bevakning som erfordrasunder den enskilda transporten. Enligt utskottets mening finns def således inteanledning aft frångå de bedömningar som ligger fill grund för den nyligeninförda organisafionen av förpassningsresorna, och utskoffef avstyrker bifalltill motion 503. I mofion 514 begärs en omfördelning av anslagen i syfteatf förhindra en nedskärning av biblioteksverksamheten i häkten ochkriminalvårdsansfaltér. Bibliofeksservicen på anstalterna är enligt vad somslagits fast i propositio nen (1984/85:141) om litteratur och folkbibliotek en statlig angelägenhet.