bet · GB01KU3 · 1987-12-31 00:00:00 — Motionärerna erinrar om att lagrådet har somsärskild uppgift att bedöma om en föreslagen lag är förenlig med grundlagen.Lagrådet är dock endast rådgivande, och dess uppfattning kan såledesåsidosättas av regering och riksdag. Ett sätt att minska risken för riksdagsbeslutsom kan ifrågasättas från grundlagssynpunkt skulle vara att ge lagrådetsyttrande större tyngd när frågor av detta slag uppkommer. Motionärerna föreslåratt det övervägs att i grundlagen införa en regel som innebäratt lagförslag som underkänts av ett enhälligt lagråd inte får antas av KU1987/88:3 riksdageni befintligt skick (yrkande 5 delvis). Ett pä detta sätt ifrågasatt lagförslagskulle således få omarbetas och på nytt granskas av lagrådet. motionärernaskulle man därmed få ett förfaringssätt av det slag som tillämpadesvid behandling av förslaget om ny bygg- och (Motionsyrkandet i övrigt-gällande bl.a. olika normgivningsfrågor påskatteområdet - kommer utskottet att behandla i ett särskilt betänkande om vissagrundlagsfrågor.) För att avge yttrande över lagförslag skall det enligt 8kap. 18 § RF finnas ett lagråd med domare i högsta domstolen ochregeringsrätten. Lagrådsremiss beslutas av regeringen. Möjlighet finns ocksåför riksdagsutskott att höra lagrådet med stöd av 4 kap. 10 §riksdagsordningen. Vilka lagförslag som i princip bör lagrådsgranskas anges i 8kap. 18 § RF. Grundlagsregeln om när lagrådet bör höras har försetts mednågra undantag. Remiss till lagrådet kan underlåtas om lagrådets hörande skullesakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller om remissen skullefördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma.I de fall regeringen utan att ha inhämtat lagrådets yttrande föreslår riksdagenatt stifta lag som anges i 8 kap. 18 § RF skall regeringen redovisaskälen till att lagrådet inte har hörts. Underlåtenhet att remittera ettlagförslag till lagrådet när så bör ske påverkar inte giltigheten av den lagsom blir resultatet av lagstiftningsarbetet. En domstol eller annat offentligtorgan kan således inte med stöd av sin lagprövningsrätt underlåta att tillämpaen lag enbart av det skälet att förslaget till lag inte har lagrådsgranskats. Lagrådets uppgifter består enligt 8 kap. 18 § RF i attundersöka hur ett lagförslag förhåller sig till grundlagarna och tillrättsordningen i övrigt samt hur förslagets föreskrifter förhåller sig tillvarandra och till rättssäkerhetens krav. Lagrådet skall vidare överväga omförslaget är utformat så att det kan antas tillgodose angivna syften och vilkaproblem, som kan uppstå vid tillämpningen. Nuvarande system för lagrådsgranskning tillkom genomlagstiftning som har trätt i kraft . Det ersatte då enordning som hade beslutats och som innebar att det inte fanns någonskyldighet att höra lagrådet. hade det emellertid funnits en sådanskyldighet bl.a. när det gällde civilrättslig och straffrättslig lagstiftning. Utskottet uttalade i sitt av godkända betänkande(KU 1978/ 79:39) att det nya systemet för lagrådsgranskning kundekaraktäriseras som ett mellanting mellan ett obligatoriskt system och ettsystem med en helt fakultativ granskning. Enligt utskottet borde det nyasystemet leda till att lagrådet inom ramen för sin kapacitet får granska allade lagförslag som behöver dess granskning men inga andra. Som systemetutformats innebär de nya reglerna enligt vad utskottet bedömde ingen risk föratt lagrådet eller de högsta dömande organen över huvud skall få ett politisktinflytande. När det gäller lagrådsgranskningens inriktning ochomfattning uttalade i sitt nämnda betänkande att förslag till nyaregler jq för granskningen bordeprövas mot bakgrund av vissa utgångspunkter om KU 1987/88:3 vilka i stort sett allmänenighet råder. En väsentlig sådan utgångspunkt är, anförde utskottet, attlagrådets verksamhet upplevs som ett värdefullt led i arbetet på att få framfullgoda lagförslag. Granskningen i lagrådet har setts som en garanti för atträttssäkerhetsintresset och kravet på enhetlighet, konsekvens och klarhetiakttas. Som en annan utgångspunkt angavs att granskningen uteslutandeborde ägnas åt lagförslagens juridiska sida och sålunda aldrig omfattaderas allmänna politiska grunder. lagrådsgranskningen måsteenligt utskottet inverka att man inte gärna kan låta lagrådsgranskning fåta i anspråk flera ledamöter i de högsta domstolarna än ungefär det antal somdå förekom. Utskottetbehandlade under föregående ' (KU 1986/87:17) en motion (c) varibegärdes att folkstyrelsekommittén skulle få i uppdrag att utreda en regel medden innebörden att ett lagförslag som underkänts av ett enhälligt lagråd intefick antas av . Utskottet avstyrkte motionen. ledamöteri utskottet reserverade sig. Utskottetavstyrkte en motion av samma innebörd som den här aktuella (KU1986/87:17). Därvid förklarade sig utskottet inte ha funnit anledning attfrånträda vad som uttalades om lagrådets roll när den nuvarande ordningen förlagrådsgranskning kom till 1980. Det har inteframkommit något som ger utskottet anledning att nu göra annan bedömning.Utskottet avstyrker därför motion K232 yrkande 5 såvitt nu är i fråga. Imotion K238 av () förordas inrättandet av ett pedagogiskt råd förgranskning av nya lagars begriplighet. Enligt motionen är många lagar mycketsvåra att förstå för de enskilda medborgarna. Motionären anser att det bordefinnas ett pedagogiskt råd, bestående av pedagogiska forskare m.fl., somundersöker begripligheten hos nya lagförslag. Rådet skulle också på egetinitiativ kunna granska äldre lagstiftning. Om rådet fann att en lag inte kanförstås av en normalutbildad person i den grupp som kommer att beröras av lagenbör den omarbetas så att detta syfte uppnås. Allaförfattningsförslag som utarbetas i granskas avstatsrådsberedningens rättsavdelning bl.a. i språkligt hänseende. Statsrådsberedningenhar särskilda tjänstemän anställda för vården av det offentligaspråket (tre heltidsanställda). Statsrådsberedning- KU1987/88:3 en hargivit ut två publikationer med anvisningar för författningsskrivning, nämligendels den s.k. Gröna boken (senaste upplagan utkom ) som behandlarlagar och förordningar, dels en författningsskrivning.Myndigheternas föreskrifter (senaste upplagan utkom Närdet gäller språkliga rekommendationer har statsrådsberedningen vidaregivit ut Språket i lagar och andra författningar (PM 1967) och Några riktlinjerför författningsspråket (PM 1979:2). En ny utgåva av Språket i lagar ochandra författningar väntas utkomma . bl.a.olika av statsrådsberedningen utgivna cirkulärskrivelser och skriftliga rekommendationeri särskilda frågor som gäller författningsskrivning. statsrådsberedningensKommittéhandbok - en ny upplaga utkom - ägnasett särskilt avsnitt åt språkfrågor. Det i motionen framförda förslaget ger utskottet:anledning erinra om den särskilda språkgranskning inom statsrådsberedningensom redan sker beträffande bl.a. författningsförslag. Dennagranskning är samordnad med den juridiska granskning av förslagen som sker inomstatsrådsberedningens rättsavdelning. De hos statsrådsberedningen särskiltanställda språkexperterna har bl.a. i uppgift att bidra till att regeringskanslietstexter blir så lättlästa som möjligt för både myndigheter och enskildamedborgare. Enligt utskottets mening är det intresse av språkgranskning somförs fram i motionen redan tillgodosett. Utskottet föreslår därför att motionK238 avslås. Författningars utgivning och ikraftträdande Enligt motion K228 av och (båda fp) är tiden mellan författningars kungörande och derasikraftträdande ofta så kort att de som berörs av lagstiftningen inte fårtillräcklig tid att informera sig om författningarnas innehåll. Motionärernaföreslår att i 8 kap. 19 §RFinförsen regel av innebörd att lagar efterkungörande får träda i kraft först efter generöst rådrum för medborgarna.Närmare bestämmelser om exakta och författningsanpassade minifrister föreslåsintagna i en särskild lag. Även i motion K237 av och (båda m) tas nyssnämnda fråga upp. Enligt motionärerna bör publiceringav författningar i SFS inte få ske senare än ikraftträdandet.Motionärerna konstaterar - mot bakgrund av bl.a. årligagranskning av utgivningen av SFS - att ett stort antal författningar varje årkommer ut från trycket senare än före ikraftträdandet och attmerparten av dessa därvid utkommer under sista delen av juni respektivedecember månad. Motionärerna anser att åtgärder bör vidtas för att minskaanhopningen av regeringsförfattningar i slutet av dessa månader. Vidareföreslås att nya lagar och viktigare ändringslagar, vilka skall träda i kraftvid halvårs- resp. årsskifte, inte bör fåutkomma senare än respektive den 15 KU 1987/88:3 Om ettlagförslag inte kan slutbehandlas inom angiven tid bör enligt motionenikraftträdandet senareläggas. vidare att det i vissafall kan vara nödvändigt med betydligt mellan publiceringen ochikraftträdandet, t.ex. beträffande sådana författningar som innebär utbildningsinsatsereller där tillämpningsföreskrifter inte har Statsrådsberedningenhar i sin senaste upplaga av den s.k. Gröna boken uttalat att tiden mellan detatt en författning utkommer från trycket och författningens ikraftträdande börvara minst . Det sägs vidare att endast i speciella undantagsfallbör tiden sättas kortare än (Gröna boken, s. 68 p. Fråganom utgivningen av SFS hör till de ämnen som kontinuerligt behandlas vidutskottets granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenashandläggning. I detta sammanhang görs en systematisk genomgång av tiden mellanförfattningarnas ikraftträdande och tidpunkten då de utkommit från trycket.Utskottet har därvid vid upprepade tillfällen riktat kritik mot rådandeförhållanden, senaste gången under föregående (KU 1986/87:33). Detkan här slutligen anmärkas att statsrådsberedningen i skrivelser tilldepartementens rättschefer angående författningsarbetet inför varje hel- ochhalvårsskifte regelmässigt hänvisar till riktlinjerna i Gröna boken om tidenmellan utkomstdag och ikraftträdande och till kritik. Isyfte att underlätta departementens propositionsplanering har statsrådsberedningennyligen låtit ställa samman en "lathund" (PM 1987:1) för de olikamoment och tider som propositionsarbetet normalt kräver i ochi . Imotionerna K228 och K237 föreslås bl.a. olika åtgärder för att förhindra attolägenheter uppstår till följd av att författningar kungörs alltför kort tidinnan ikraftträdandet. Som ovan påpekats hör bl.a. propositionsavlämnan-det ochutgivningen av SFS till de ämnen som utskottet tar upp i singranskningsverksamhet. I årets granskningsbetänkande kritiserade utskottetförfattningsutgivningen och noterade försämringar; betydligt mer än 1/3 av allaförfattningar utkom från trycket senare än föreikraftträdandet (jfr KU 1986/87:33 s. 9 f. och 487 f.). Utskottet betonaderegeringens ansvar för att planera propositionsarbetet på sådant sätt attriksdagen får skälig tid på sig att behandla de förslag regeringen lägger frami de fall det inte finns förutsättningar för att flytta framikraftträdandet. I den skrivelse som gått ut tillstatsdepartementen angående författningsarbetet för /88erinras om bl.a. dessa utskottsuttalanden och betonas att planeringen avpropositionsarbetet i måste förbättras. I de riktiinjer som iskrivelsen lämnas angående detta arbeteframhålls bl.a. att man i författningsarbetet som KU 1987/88:3 huvudregelbör räkna mellan riksdagsbeslutet ochikraftträdandet. Utskottet,som får hänvisa till sina ovan angivna uttalanden, finner mot bakgrund av detanförda inte påkallat att ta de initiativ som begärs i motionerna. Utskottet,som i sin granskning av regeringen under innevarande på sedvanligtsätt kommer att ta upp de i motionerna aktualiserade frågorna, föreslår såledesatt motionerna K228 och K237 avslås. Publiceringen av myndigheternas regler m.m. Enligtmotion K236 av () publicerar myndigheterna sina regler utan attklart ange vilka av dessa som är av bindande natur och vilka som är s. k.anvisningar, dvs. av närmast rådgivande slag. Motionären anser behov föreliggaav bestämmelser som medför att det vid kungörande av myndigheternas regler görsklar distinktion mellan regler av olika natur. Enligt motionen bör vidareföreskrivas att myndigheterna under regeringen inte får använda beteckningen"författningssamling" för den publikation där myndigheternas reglerkungörs. Lagen(1976:633, omtryckt 1982:1254) om kungörande av lagar och andra författningar(kungörandelagen) och författningssamlingsförordningen (1976:725, omtryckt1984:212) innehåller bl.a. bestämmelser om hur de regler, som myndighetbeslutar, skall publiceras. beslöts om vissa ändringar i dessa författningari syfte bl.a. att få till stånd en klarare gränsdragning mellan myndigheternasbindande och icke-bindande regler (prop. 1983/84:119, KU 1983/84:25). Gällandeordning innebär bl.a. följande. Ifråga om myndigheternas föreskrifter, dvs. rättsregler som är bindande ochgenerellt gällande, är huvudprincipen att dessa skall kungöras i enförfattningssamling. Myndigheterna är skyldiga att rubricera sina föreskrifterså att ordet föreskrifter ingår i rubriken till författningen i fråga (18 b §författningssamlingsförordningen). I ingressen till författningen skall lämnasuppgift om det bemyndigande på vilket myndighetens beslutanderätt grundar sig. 1fråga om de regler som inte är bindande för vare sig myndigheter eller enskildaföreligger inte något krav på kungörande i författningssamling. Till dennakategori hör i första hand s.k. allmänna råd, dvs. "sådana generellarekommendationer om tillämpningen av en författning som anger hur någon kaneller bör handla i ett visst hänseende" (1 § författningssamlingsförordningen).Allmänna råd skall tryckas eller på annat sätt mångfaldigas och tillhandahållasallmänheten. Reglerna kan tas in i en författningssamling, antingen friståendeeller sammanförda med en författning. sammanförda medenförfattning skall det tydligt utmärkas vilka regler som KU 1987/88:3 ärförfattningsföreskrifter och vilka regler som är allmänna råd (se närmare 27-29§§ författningssamlingsförordningen). Blandde ändringar som beslutades i syfte att få till stånd en klararegränsdragning mellan myndigheternas bindande och icke-bindande regler skall härsärskilt nämnas utmönstringen av termen anvisningar. Den termen användestidigare ibland för både bindande regler och icke-bindande regler. Den nyalagstiftningen innebar förbud för myndigheterna att fr.o.m. den 1 juli 1984använda termen anvisningar i rubriken till en författning (18 b § andra stycketförfattningsförordningen). Bindande regler får alltså inte kallas anvisningar.I samband härmed beslöts att myndigheterna skulle harensat ut termen anvisningar från sina författningsrubriker och ersatt den mednågot annat uttryck. I propositionen i ärendet framhöll föredragande statsrådetatt myndigheterna - för att förhindra missförstånd -skulle undvika att användatermen anvisningar även som beteckning på regler som inte är bindande. Närdet gäller rubriken för olika typer av icke-bindande regler finns inte någrasärskilda bestämmelser. I nyssnämnda proposition framhöll föredraganden, somansåg det svårt att finna en lämplig enhetlig beteckning, att "Allmännaråd" torde kunna användas i de flesta fall men att denna beteckning intealltid passade. Myndigheterna borde därför ha vissa möjligheter att välja denrubrik som passar bäst i det särskilda fallet. Termen anvisningar borde dockundvikas. Föredraganden framhöll vidare följande (prop. 1983/84:119 s. 19): Rubrikentill en författning bör innehålla ordet föreskrifter också när föreskrifterblandas med andra regler i ett och samma dokument. I sådana fall bör det intebara av underrubriker o.d. utan också av själva texten klart framgå vilkaregler som är föreskrifter och vilka som inte är det. (KU 1983/84:25, rskr. 245) tillstyrkte propositionens förslag om riktlinjer förutmönstring av termen anvisningar. Idet föregående har redogjorts för de åtgärder som vidtogs 1984 i syfte att fåtill stånd en klarare gränsdragning mellan myndigheternas bindande ochicke-bindande regler och för de nya bestämmelser som gäller i fråga ompubliceringen av dessa. Till detta kommer att myndigheterna numera är skyldigaatt lämna regeringen en förteckning över samtliga sina gällanderegler. Härigenom har det blivit möjligt att i få enöverblick över myndigheternas regelbestånd och vid behov kan departementeninitiera förändringar i detta. Enligt utskottets mening är det mot angivenbakgrund inte påkallat att föranstalta om åtgärder av det slag som förordas imotionen. Utskottet avstyrker därför motion K236. Hemställan ku 1987/88:3 1. beträffande omfattningen och utformningen avlagar och andra regler attriksdagen avslår motionerna 1986/87:K206 yrkandena 1 och 4, 1986/87:K217yrkandena 1-3, 1986/87:K232 yrkande 1 såvitt nu är i fråga och 1986/87:K239, 2. beträffande beredningen av lagstiftningsärenden att a) förklarar motionerna 1986/87:K232yrkande 1 såvitt nu är i fråga och 1986/87:K505 besvarade med vad utskottetanfört, b) avslår motionerna 1986/87:K206yrkande 12 och 1986/87:K232 yrkande 3, 3. beträffandelagrådets ställning attriksdagen avslår motion 1986/87 :K232 yrkande 5 såvitt nu är i fråga, 4. beträffandepedagogiskt granskningsråd att avslår motion 1986/87:K238, 5. beträffande/ör/aH«;nga«utgivning och ikraftträdande attriksdagen avslår motionerna 1986/87:K228 och 1986/87:K237, 6. beträffande publiceringen av myndigheternasregler m.m. att avslår motion 1986/87:K236. Närvarande:Olle (), (), (), BertilFiskesjö (c), (), Hans Nyhage (m), (), (), (), (), (), BengtKindbom (c), (vpk), () och (). Omfattningen och utformningen av lagar och andra regler(mom. 1) Hans Nyhage, och (alla m)anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjarmed "" och på s. 6 slutar med "och K 239" bort haföljande lydelse: 1 motion K206 begärs tillkännagivande till regeringen omvad som i motionen anförts om begränsning av antalet regler. Enligt motionen ärdet nödvändigt att alltid ifrågasätta behovet av ny reglering. 1 motionenframförs synpunkter på de principer som bör gälla i avreglerings- ochlagstiftningsar- betet ochden inriktning detta bör ha. I motion K239 föreslås bl.a. olika KU1987/88:3 avregleringsåtgärder. Utskottet kan konstatera att utvecklingen har lett till enallmän irritation hos medborgarna över regler och myndigheter. Det finns enutbredd olust inför offentiiga påbud, kontroller och byråkrati. Behovet av nyreglering måste därför alltid ifrågasättas. Likaså finns det skäl att med sammasyfte se över befintliga lagar. Eventuella fördelar med lagar eller andraregler måste vägas emot vars och ens anspråk på att få behålla sinbestämmanderätt samt slippa att bli reglerad och kontrollerad. Om bestämmelsertrots allt befinns nödvändiga, skall ingreppet i den enskildes förhållandengöras så begränsat som möjligt och hans rätt till integritet tillmätas storbetydelse. Reglerna skall vidare utformas med största hänsyn till det allmännarättsmedvetandet och den enskildes rättssäkerhet. Såsom framhållits i motionK206 är det av vikt att lagstiftning inte genomförs som kraftigt försämrarmänniskors villkor utan att de har kunnat förutse detta eller haft rimlig tidatt anpassa sig till förändringarna. Det är också viktigt att regler inte tillkommerutan att en avvägning skett mellan olika intressen. Det arbete som inletts med avreglering är värdefullt, menmåste intensifieras. Det är enligt utskottets mening nödvändigt att regeringenvid lagstiftning samt i det fortsatta arbetet med avreglering tar hänsyn tillde förslag som lagts fram i ovannämnda båda motioner. Utskottet föreslår därföratt med bifall till motionerna K206 yrkandena 1 och 4 samt K239 gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Därigenom är även motionerna K217yrkandena 1-3 och K232 yrkande 1 i väsentliga delar tillgodosedda. dels att utskottets hemställan under mom. 1 bort haföljande lydelse: 1. beträffande omfattningen och utformningen av lagar ochandra regler att a) med bifall tillmotionerna 1986/87:K206 yrkandena 1 och 4 och 1986/87:K239 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, b) förklararmotionerna /87:K217 yrkandena 1-3 och 1986/ 87:K232 yrkande 1 såvitt nu äri fråga besvarade med vad utskottet anfört. Omfattningen och utformningen av lagar och andra regler(mom. 1) och (båda fp) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjarmed "" och på s. 6 slutar med "och K239" bort haföljande lydelse: I motion K217 begärs tillkännagivanden till regeringen omdels behovet av stabilitet och längsiktighet i lagar och regler, dels attregeringen vid regelförändringar tillämpar generösa övergångsbestämmelser ochundviker att dessa får en retroaktiv effekt. Utskottet anser att de angivna principerna bör beaktas iregeringens KU 1987/88:3 regelförenklings- och lagstiftningsarbete. bör således bifalla motionen. Med det anförda får de övriga motioner som väckts omavreglering m.m. anses tillgodosedda. dels att utskottets hemställan under mom. 1 bort haföljande lydelse: 1. beträffande omfattningen och utformningen av lagar ochandra regler att a) med bifall tillmotion 1986/87:K217 yrkandena 1-3 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört, b) förklararmotionerna /87:K206 yrkandena 1 och 4, 1986/ 87:K232 yrkande 1 såvitt nu äri fråga samt 1986/87:K239 besvarade med vad utskottet anfört. Omfattningen och utformningen av lagar och andra regler(mom. 1) och (båda c) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjarmed "" och på s. 6 slutar med "och K239" bort haföljande lydelse: I motion K232 yrkande 1 begärs tillkännagivande tillregeringen om lagstiftningens inriktning. Utskottet ställer sig bakom desynpunkter som motionärerna ger uttryck åt. Reformarbetet måste enligt utskottets mening på ett heltannat sätt än utgå från den enskildes behov och önskemål med valfrihetoch självbestämmande som viktiga riktmärken. En följd av detta synsätt är attstatsmakterna måste visa stor restriktivitet vad gäller att bygga ut regelsystemetöver nya områden. En huvudinriktning måste i stället vara att avreglera ochavbyråkratisera samt att förenkla och rationalisera såväl regelsystem sommyndighetsutövning. Detta bör gälla på alla områden men särskilt inom skatte-och sociallagstiftningen. Helt allmänt innebär detta ökade krav pålagstiftningens översiktlighet och kvalitet. En viktig orsak till det krångelsamhälle som många medrätta klagar över står enligt utskottets mening att finna i de många ochvarandra överkorsande regelsystemens komplexitet. Detta är ofta en följd av vid förändringar och tillägg inte tillräckligt klarlagt delarnas effekterpå helheten. Den ena förändringen har lagts till den andra. Varje delförslag isig kan ha varit väl motiverat. Det sammantagna mönstret har så småningomblivit ytterligt svåröverskådligt och administrativt tungrott med ökade riskerför felaktiga myndighetsbeslut som följd. Vad utskottet sålunda anfört bör ges regeringen tillkänna. Med det anförda får även övriga motioner som gäller omfattningen ochutformningen av lagar och andra regler i allt väsentligt anses varatillgodosedda. dels att utskottetshemställan under mom. 1 bort ha följande lydelse: KU 1987/88:3 1. beträffandeomfattningen och utformningen av lagar och andra regler a) med bifall till motion 1986/87:K232 yrkande 1 såvitt nu är i fråga somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, b) förklarar motionerna 1986/87:K206 yrkandena 1 och 4, 1986/ 87:K217yrkandena 1-3 samt 1986/87:K239 besvarade med vad utskottet anfört. Beredningen av lagstiftningsärenden (mom. 2) HaiisNyhage, och (alla m) anser debatt den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjar med "1 motionernaK206" och slutar med "avstyrks följaktligen" bort ha följandelydelse: Enligtmotion K206 yrkande 12 har regeringen vid upprepade tillfällenbrustit i sin beredning av regeringsärenden genom att inte i erforderligomfattning låta remissbehandla sina förslag.