bet · GB01LU7 · 1987-12-31 00:00:00 — om reglerna om dödförklaring m. m. I betänkandet behandlas en motion vari yrkas att reglernaom dödförklaring ses över i syfte atf undanröja de svårigheter som kan uppståför anhöriga bl. a. när det gäller rätten fill försäkringsersättning. Utskottetavstyrker bifall till motionen. 1986/87:L418 av och (båda c) vari yrkas att hos regeringen begär en översyn av gällanderegler, såväl för dödförklaring som försäkringsvillkor, när en personförsvinner och ej kan återfinnas. Om en person varit försvunnen en längre fid utan atf höraav sig har anhörig eller annan vars rätt kan bero av dödförklaring möjlighetaff hos domstol ansöka om aft den bortovarande skall förklaras död. Reglernahärom finns i 25 kap. (ÄB). För aff en ansökan om dödförklaringskall få göras krävs aft har förflutit sedan den bortovarande veterligensenast var vid liv. Om den bortovarande skulle vara räcker def dockmed . Kortare tid gäller också om den bortovarande då han veteriigensenast befann sig i livet kan antas ha befunnit sig i livsfara. 1 sådant fallskall ha förflutit innan ansökan om dödförklaring får göras. Om det ärutrett att den bortovarande vid försvinnandet befann sig i livsfara räcker detmed . De nu gällande reglerna om dödförklaring vid livsfara kom till år1981 (prop. 1980/81:48, LU H). hade gällt att den korfare fiden fördödförklaring vid livsfara kunde tillämpas endast om full bevisning kundeerhållas om att den bortovarande vd försvinnandet befunnit sig i livsfara ochdå först . Om de angivna villkoren för dödförklaring är uppfylldaskall domstolen utfärda en kungörelse med kallelse på den bortovarande atf inomviss tid dock inte korfare än eft år anmäla sig hos rätten. När denna tidsfristgått fill ända skall domstolen förklara den bortovarande död på viss i 25 kap.5 § ÄB närmare angiven dag. Dödförklaringensverkan utgörs av en legal presumfion atf den borfova- ...1 1 1987/88. randeavlidit den dag som anges i rättens beslut. Dödförklaringen upphäver LU1987/88:7 inte den försvunnes rättskapacitet eller hans rättigheter utan dengrundlägger endast en presumtion för att han har levat fram till den i beslutetangivna fidpunkten och atf han därefter upphört aft leva. Med presumfionen följer att den dödförklarades egendom fårtillträdas av hans arvingar m. m. på samma sätt som om man verkligen visste atfhan var död. Vidare medför presumfionen aff efterlevande make får träda i nyttgifte, att förmynderskap för den dödförklarade upphör, att försäkring på hansliv utfaller och aff pension efter honom börjar utgå. Presumfionen kan motbevisas. Meningen är nämligen infe affhindra någon aft åtnjuta en rättighet, utan endast aff ge en reglering avrättsläget när ovisshet råder huruvida en person lever eller är död.Dödförklaringen lägger således infe hinder i vägen för den dödförklarade atfsjälv utöva och tillgodogöra sig honom fillkommande rättigheter. Återkommer hanfaller i stället den i dödförklaringsbeslufef uppställda presumfionen. Fördetta behövs infe någon särskild talan om dödförklaringens upphävande. Dödförklaringenspresumtionsverkan bortfaller också om visshet nås om aft den dödförklaradeavlidit än den antagna dödsdagen. Om presumfionen i enlighet med def ovan sagda fallerföreligger en skyldighet för dem som på grund av dödförklaringen tillträttegendom aff återlämna denna fill den dödförklarade resp. dem som med hänsyntill den verkliga dödsdagen varit berätfigade till kvarlåtenskapen.Bestämmelserna uppfar infe särskilt frågan hur man skall förfara med enlivförsäkring som betalats ut. I förarbetena anförs dock aft def syntes ståklart att återbetalning skall ske om den dödförklarade finnes vara vid liv. I fråga om utbetalning av försäkringsersättning saknassärskilda regler för de fall då def är ovisst om en person är död eller ej.Enligt lagen (1927:77) om försäkringsavtal är försäkringsbolaget skyldigt attbetala ut ersättning först sedan försäkringsfallet inträffat, dvs. då dödsfallkonstaterats eller dödförklaring meddelats. Någon rätt eller skyldighet förbolaget atf göra förskotts-utbetalning följer inte av lagen utan det ankommerpå bolaget självt att avgöra denna fråga. I fråga om uppburen familjepension enligt lagen (1962:381)om allmän försäkring är läget annorlunda. Räff fill familjepension kan nämligenföreligga för en försäkrads efterlevande utan att den försäkrade avlidit ellerblivit dödförklarad. Förutsättningen härför är aff den försäkrade försvunnitoch det kan antas aff han avlidit. Vidare krävs aft den efterlevande på hederoch samvete förklarar aff hon saknar varje underrättelse om den bortovarande.Om den försvunne sedermera konstateras vara vid liv upphör rätten till pension.Någon skyldighet aft återbära redan uppburen pension föreligger dock infe. Frågan om dödförklaring behandlades av år 1978med anledning av ett motionsyrkande om en förkortning av den stipuleradetioårsgränsen för ansökan om dödförklaring. I sitt av godkändabetänkande (LU 1977/78:21) anslöt sig utskottet fill motionärens uppfattningatt den angivna tiden fördödförklaring, , kunde synas alltför lång. Utskottet hänvisade LU1987/88:7 till att reglerna om dödförklaring övervägdes av utredningen (Ju1977:14) om vissa arvsräftsliga frågor och avstyrkte motionen. Den nuvarande utformningen av reglerna om dödförklaringfick som fidigare nämnts sin nuvarande utformning (prop. 1980/81:48, LU11, rskr. Till grund för det lagstiftningsärendet låg bl. a. utredningensom vissa arvsräftsliga frågor betänkande (Ds Ju 1979:11) Dödsbodelägares ansvarför avlidens skulder m.m. Vid riksdagsbehandlingen framhöll utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande bl. a. aff reglerna om dödförklaring har storbetydelse för en försvunnens anhöriga. Med hänsyn till atf en dödförklaring förmed sig alla de rättsverkningar i personligt och ekonomiskt hänseende sominträder när någon har dött, var det dock enligt utskottet angeläget aftdödförklaring får meddelas endast om starka skäl talar för aff den försvunneavlidit. Långa tidsfrister minskar naturligtvis risken för oriktigadödförklaringar. Utskoffef erinrade emellerfid om atf då gällande tidsfristeransetts alltför långa. I kombinafion med def hårda beviskravet vid påståddlivsfara hade enligt utskottet reglerna lett till resultat som i vissa fallfett sig mindre tillfredsställande. Utskottet ansåg mof den bakgrunden affreglerna om dödförklaring borde ändras. Utskottet, som också erinrade om vadsom anförts om tidsfristerna i def fidigare betänkandet, konstaterade atf denlösning som utskottet då hade ifrågasatt, nämligen en ändring av , inte hade valts i proposifionen. Utskottet ansåg emellertid aftproposifionens förslag om en uppmjukning av det då gällande stränga kravet påbevisning om livsfara och en sänkning av tidsfristen från fre till eft år isådana fall där livsfara kunnat fill fullo styrkas, helt tillgodosåg de syftensom en reform enligt utskottets mening borde ha. Utskottet fillstyrkte därförproposifionens förslag. Motionärerna anför aff de regler som gäller när en personförsvinner och inte kan återfinnas ofta medför såväl prakfiska som ekonomiskaproblem för de anhöriga. De fio- och femårsfrister som gällerför ansökan om dödförklaring har, framhåller motionärerna, varit i bruk längeoch de bör nu bli föremål för en översyn. Motionärerna påtalar vidare aff trots aff dödförklaringinfe erfordras för aft en efterlevande skall ha rätt fill familjepension enligtlagen om allmän försäkring, def kan fa innan försäkringen betalas utvilket kan medföra ekonomiska konsekvenser för de anhöriga. I motionen framhållsockså atf det inte finns några regler, vare sig i lag eller iförsäkringsvillkor, om hur försäkringar skall utfalla efter bortovarande ejdödförklarade personer. Mofionärerna anser mot bakgrund av det anförda affockså de försäkringsbestämmelser som gäller när en person försvinner och infekan återfinnas bör bli föremål för en översyn i syfte aff ge de anhöriga enstörre trygghet. Pågåendeutredningsarbete LU 1987/88:7 (Ju 1974:09), som tillkalladesår 1974, har i uppdrag atf se över försäkringslagsfiffningen. Kommittén avgavår 1986 sitt andra delbetänkande Personförsäkringslag (SOU 1986:56). Ibetänkandet läggs fram förslag till en personförsäkringslag som skall ersättaförsäkringsavtalslagens regler om liv-, sjuk- och olycksfallsförsäkring.Kommittén förordar bl. a. att någon reglering av vilka risker en försäkringskall omfatta inte bör ske. På den punkten bör enligt kommittén avtalsfrihetråda., Kommittén anför härvid att försäkringsbranschens produktutveckling ochkonkurrensen mellan bolagen i förening med försäkringsinspekfionens tillsyntorde vara en garanti för atf försäkringstagarnas intressen fillgodoses. Närdef gäller frågan om bolagens skyldighet aff verkställa förskottsbetalningförordas aft om det är klart att viss ersättning skall utgå försäkringsbolagetinfe får avvakta med betalning i denna del till dess att utredningen i övrigtär färdig. Frågan om utbetalning av ersättning efter en försäkrad som ärförsvunnen men infe dödförklarad berörs inte i utredningen. I betänkandet behandlar utskoffef en mofion vari yrkas aftreglerna om dödförklaring och försäkringsvillkor ses över i syfte aft undanröjade svårigheter sorn kan uppstå för anhöriga bl. a. när det gäller rätten tillförsäkringsersättning. Om en person varit försvunnen utan aft höraav sig har anhörig eller annan vars rätt kan bero av dödförklaring möjlighetaft hos domstol ansöka om atf den bortovarande skall förklaras död. Reglernahärom finns i 25 kap. (ÄB). För aft en ansökan om dödförklaringskall få göras krävs atf har förflutit sedan den bortovarande veterligensenast var vid liv. Om den bortovarande skulle vara räcker def dockmed . Korfare tid gäller också om den bortovarande då ' han veterligensenast befann sig i livet kan antas ha befunnit sig i livsfara. I sådant fallskall ha förflufit innan ansökan om dödförklaring får göras. Om def ärutrett aff den bortovarande vid försvinnandet befann sig i livsfara räcker detmed . Om de angivna villkoren för dödförklaring är uppfylldaskall domstolen utfärda en kungörelse med kallelse på den bortovarande aff inomviss tid dock inte kortare än anmäla sig hos rätten. Når denna tidsfristgått till ända skall domstolen förklara den bortovarande död på viss i ÄBnärmare angiven lag. Dödförklaringens verkan utgörs av en legal presumfion atfden bortovarande avlidit den dag som anges i rättens beslut. Med presumfionenföljer atf den dödförklarades egendom får tillträdas av hans arvingar m. m. påsamma sätt som om man verkligen visste aft han var död. Vidare medför presumfionenatt efterlevande make får träda i nytt gitte, aff förmynderskap för dendödförklarade upphör, atf försäkring på hans liv utfaller och aff pension efterhonom börjar Utgå. I fråga omutbetalning av försäkringsersättning saknas särskilda regler för de fall dådef är ovisst om en person är död eller ej. Enligt lagen (1927:77) om LU1987/88:7 försäkringsavtal är försäkringsbolaget skyldigt aff betala utersättning först sedan försäkringsfallet inträffat, dvs. då dödsfallkonstaterats eller dödförklaring meddelats. Någon rätt eller skyldighet förbolaget aft göra förskotts-utbetalning följer inte av lagen utan def ankommerpå bolaget självt aft avgöra denna fråga. I fråga om uppburen familjepension enligt lagen (1962:381)om allmän försäkring är läget annorlunda. Rätt fill familjepension kan nämligenföreligga för en försäkrads efterlevande utan atf den försäkrade avlidit ellerblivit dödförklarad. Förutsättningen härför är att den försäkrade försvunnitoch det kan antas att han avlidit. Vidare krävs aft den efterlevande på hederoch samvete förklarar atf hon saknar varje underrättelse om den bortovarande.Om den försvunne sedermera konstateras vara vid liv upphör rätten till pension.Någon skyldighet aft återbära redan uppburen pension föreligger dock infe. I mofionen anförs att de regler som gäller när en personförsvinner och infe kan återfinnas ofta medför prakfiska och ekonomiska problemför de anhöriga. Enligt motionärerna bör de tidsfrister för dödförklaring somgällt nu blir föremål för en översyn. I mofionen anförs vidare aftdef kan ta lång fid innan familjepension enligt lagen om allmän försäkringbetalas ut efter en försvunnen ej dödförklarad person, och motionärernaframhåller också aft det i vare sig lag eller försäkringsvillkor finns någraregler om hur försäkringar i övrigt skall utfalla efter försvunna ej dödförklaradepersoner. Enligt motionärerna bör därför även de försäkringsbesfämmelser somgäller i förevarande hänseende bli föremål för en översyn. Som mofionärerna framhåller är det angeläget aft reglernaom dödförklaring har en utformning som underlättar situafionen för de anhörigatill en försvunnen. I linje med vad utskottet uttalade då gällande tidsfristerkom till (prop. 1980/81:48, LU 11) vill utskottet emellerfid understryka attdet, med hänsyn fill atf dödförklaringen för med sig alla de rättsverkningarsom inträder när någon har avlidit, är viktigt att garantier skapas för attdödförklaring inte meddelas i andra fall än då sfarka skäl talar för aff denförsvunne verkligen avlidit. Intresset av atf oriktiga dödförklaringar intekommer fill stånd måsfe därför vägas mot de anhörigas behov av aff kunna mötade praktiska och ekonomiska svårigheter som uppstår då en person försvinner.Enligt utskottets mening får längden av de tidsfrister som gäller och somfick sin utformning så sent som anses utgöra en lämplig avvägningmellan de motstridiga intressen som sålunda gör sig gällande. Utskottet kan mofden bakgrunden inte ställa sig bakom motionärernas uppfattning att en översynav gällande tidsfrister är erforderlig. Som motionärerna också påpekar, medger reglerna i lagen omallmän försäkring atf familjepension kan betalas uf till en borfovarandesefterlevande, även om dödförklaring inte har meddelats. I detta hänseendetillgodoser därmed gällande rätt de anhörigas behov av trygghet. Med anledningav vad som anförs i mofionen vill utskottet understryka vikfen av aff rutinernaför handläggningen av aktuella pensionsärenden är sådana att utbetalning kanske utan onödig tidsutdräkt. Som nämntsföreligger def däremot enligt bestämmelserna i försäkringsav- talslageninte någon rätt för de anhöriga aff få uf försäkringsersättning innan LU1987/88:7 Utskottet kan för sin del hysa förståelse för aft en sådanordning kan medföra olyckliga konsekvenser för anförvanterna till en person somhar försvunnit. Utskottet vill emellerfid framhålla aft gällande reglerinfe heller förhindrar försäkringsbolagen från att ändå göra en utbetalningi angivna situation, och enligt vad utskottet erfarit förhåller det sig ocksåså aft försäkringsbolagen i vissa fall betalar ut ersättning efter försvunna,ej dödförklarade personer mot aft mottagaren förbinder sig aft återbetalaersättningen om den försvunne sedermera skulle befinnas vara vid liv.Utskoffef, som vill betona vikfen av att försäkringsbolagen fortsätter på densålunda inslagna vägen, anser mof bakgrund av def anförda aff det för närvarandesaknas skäl aft vidta någon åtgärd med anledning av motionen. Utskottetvill dock fillägga aff, om def skulle visa sig att nuvarandeordning leder till påtagliga problem, utskottet utgår från att regeringenfar upp frågan till övervägande i lämpligt sammanhang. Med dessauttalanden avstyrker utskottet bifall till mofionen. affriksdagen avslår motion 1986/87;L418. Närvarande: (), (),(), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), MarianneCarlström (s) och (). och (båda c) anför: Den fid - eller i vissa fall - som gällerfrån det en person försvunnit och av allf aff döma avlidit fill dessvederbörande dödförklaras kan som framhålls i mofion 1986/87;L418 vara mycketsvår ur ekonomisk synpunkt för de anhöriga. Detta gäller särskilt om denförsvunnes försäkringsskydd främst utgörs av privata försäkringar, eftersomförsäkringsavtalslagen ej ger de anhöriga någon rätt att få ut ersättning innandödförklaring meddelats. I motionen tas denna fråga upp liksom översyn av gällandetidsfrister från försvinnande fill dödförklaring. Def är väsenfiigt attproblemen löses så aft familjer som är beroende av ersättningar från privataförsäkringar kan få en bättre ställning än när en personförsvinner och med stor sannolikhet avlidit. Vi förutsätter att utskottetsbehandling av denna motion skall leda fill dels aff försäkringsbolagen i ökadutsträckning medger utbetalning före dödförklaring, dels aft regeringen, trotsaff försäkringskom-miffén ej berört frågan, far upp spörsmålet om så anseserforderligt.