bet · GB01TU20 · 1987-12-31 00:00:00 — 1987/88:T319 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär alt får i uppdrag att undersöka ochutprova om dolomit kan användas som inslag i asfalt för att få ljusarevägbanor. 1987/88:T320 av och (bådac) vari yrkas alt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om byggandet av vägen . 1987/88:T321 av och (båda c)vari yrkas 1. alt riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om upprustningav i norra , 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om anslagettill byggande av länsvägar i . 1987/88:T322av () vari yrkas att som sin /88:20mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förnyad prövning avE6 sträckning genom . 1987/88:T323 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att driftskostnaderför färjetrafi-ke Foto i kommun efter brobyggets färdigställandeskall få användas till brobyggets finansiering. 1987/88:T324 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet avväg El-lösVarekil och vad som anförts om finansiering av densamma. 1987/88:T325 av och (båda fp)vari yrkas alt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kommunernas möjligheter att själva lösavägfinansieringsfrågor, t. ex. enligt modell Österledsprojekiet. 1987/88:T326 av och (båda s) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts orn förbättring av väg 49 och 195. 1987/88:T327 av m. fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts . 1987/88:T328 av och (båda c)vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om program för beläggning av grusvägnätet i länsamt vad i motionen anförts om anslag på 25 milj.kr. för /89. 1987/88:T329 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet aven trafikplats vid sjön och anslutningsväg till färjelägetKolhättan-Sva-nesund. 1987/88:T330 av i och (båda m) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utredning av lånefinansiering för vägbyggnad. 1987/88:T331 av (vpk) vari yrkas 1. att hos regeringen begär attmotorvägsbyggnationen i län omgående avbryts, (delvis) att beslutar att planerna på- enÖresundsbro och motorvägsprojektet skall avbrytas samt att detta skall gälla för överskådlig tid. 1987/88:T332 av m. fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av en förbättring av väg 64 i . 1987/88:T333 av m. fl. (s) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förbättringar av . " 1987/88:T334av m. fl. (s) vari yrkas att som sin TU1987/88:20 mening ger regeringen till känna vad i motiorien anförts omriksvägar i . 1987/88:T335 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär att får i uppdrag att objektet 41 Berghem-Kinnafår en sådan plats i flerårsplanen att den pågående utbyggnaden av riksväg 41kan fullföljas från till . 1987/88:T336 av i och (båda m) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om färdigställande av . 1987/88:T337 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omutbyggnad och upprustning av vägen mellan och . 1987/88:T338 av och Hans Nyhage (båda m)vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna att vidfördelningen av anslag till vägväsende. får en utökad andel sombättre svarar mot länets behov för en upprustning av länsvägnälet. 1987/88:T339 av m. fl. (fp) vari yrkas attriksdagen begär att regeringen utreder möjligheterna att åstadkomma enmitlsverigeväg med sträckning från till i enlighet med vadi motionen anförts. 1987/88:340 av och (båda fp)vari yrkas att hos regeringen begär att får i uppdrag attgenom en omfördelning inom befintliga anslag tilldela högre ramför byggande av länsvägar. 1987/88:T341 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omöversyn av Lag om enskilda vägar. 1987/88:T342 av och (båda s)vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en vägförbindelse för sameby. 1987/88:T343 av och (båda fp)vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av färdigställande av väg 181 . 1987/88:T344 av och (båda m)vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om angelägenheten av en inlandsväg med Europavägnummer från Göteborggenom och till . 1987/88:T345 av (m) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omangelägenheten av att bl. a. av miljöskäl prioritera en nybyggnad av förbifarteni utefter . 1987/88:T346av m. fl. (m) vari yrkas /88:20 1. att hos regeringenbegären utredning föratt åstadkomma en komplettering av avkastningsberäkningarvid investeringar så att förelagens tidsvinster och tidskostnader vägs in, 2. att hos regeringen begäratt fördelningssystemet beträffande väganslagen ses över, varvid beräknadavkastning per objekt i högre grad skall vara styrande för ordningen överlandet, 3. alt som sin mening gerregeringen till känna att skall tilldelas sin rättmätiga andelav väganslagen, 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att miljöskonande kringfartsleder börprioriteras, 5. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att möjligheterna till privatfinansiering bör tas till vara som ett sätt att tidigarelägga angelägnaprojekt. 1987/88:T347 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motion 1987/88:A489(c) anförts om behovet av en större andel av länsvägsmedlen samt behov avbeläggning av grusvägar i . Hänvisningar i detta belänkande till den"trafikpolitiska propositionen" avser proposition 1987/88:50 omtrafikpolitiken inför 1990-talel, bilaga 1. De avsnitt som behandlas i denna ärkapitel 9. Bilismen, laslbilstrafiken och vägarna samt vissa delar av kapitel18. Hänvisningar till "budgetpropositionen" avserproposition 1987/88:100, bilaga 8. 1 ett inledande avsnitt, benämnt Bilismen ochlaslbilstrafiken, ges en beskrivning av hittillsvarande utveckling inomvägtrafiken. Därefter behandlar utskottet under rubriken inför1990-talet de övergripande mål som bör gälla på vägområdet. Vidare tas upptill behandling vissa åkerifrågor om åkeribranschens utveckling och struktursamt höjda tillåtna fordonsvikter och om vad som i propositionen sägs omändring i lagen om överlastavgift. Utskottet behandlar i detta avsnitt ocksåvissa frågor kring vinterväghållning samt motioner i anslutning härtill. Underrubriken och väghållningsansvaret behandlar utskottet regeringensförslag om ändrad ansvarsuppdelning och motionsyrkande i anslutning till dennafråga. Avsnittet Anslags- och bidragsfrågor innehållerregeringens förslag dels från den trafikpolitiska propositionen, dels frånbudgetpropositionen. Två nya anslag föreslås bli inrättade, nämligen förbyggande av riksvägar och byggande av länstrafikanläggningar. I avsnittetbehandlas därjämte ett stort antal motionsyrkanden. I avsnitt 8 behandlas motionsyrkanden beträffande vissaplaneringsfrågor samt flerårs- och fördelningsplaner m.m. Vägtrafikens kostnadsansvar behandlas i avsnitt 5. Underrubriken vägar saml tidigareläggning av väginvesteringar tar ut- 14 skottetupp till behandling regeringens förslag kring dessa frågor samt TU1987/88:20 motionsyrkanden i anslutning härtill. 1 Bilismen och lastbilstrafiken I den trafikpolitiska propositionen lämnas en redogörelseför den hittillsvarande utvecklingen. Av redogörelsen framgår att vägtrafikensedan 1940-talets slut ökat alltmer i betydelse. i personkilomelerräknat, av personresandet med bil och med buss. Bilen har alltsåen dominerande roll i persontrafiksystemet och bussen är del viktigaste transportmedletinom kollektivtrafiken. Större delen av biltrafiken, räknat i fordonskilometer,bedrivs på landsbygden. Det kan också konstateras att antalet körkortshavare ökar.Särskilt markant är ökningen bland kvinnorna och pensionärerna. Enligt dentrafikpolitiska propositionen uppgick antalet körkortshavare i landettill omkring 4,8 milj. personer. Av dessa var kvinnor och män. I debilinnehavsprognoser som har tagits fram bedöms att kvinnornas körkortsandel islutet av kommer att vara på ungefär samma nivå som männens. Ettökat antal körkortshavare och en höjd realinkomst kan bedömas leda till ökadefterfrågan på vägtransporter, och det är kvinnorna och pensionärerna somsvarar för nästan hela ökningen. Lastbilstrafikens omfattning hänger nära samman medkonjunkturerna och näringslivets strukturomvandlingar. Totalt sett har den medlastbil transporterade godsmängden minskat från omkring 450 milj. ton ibörjan av till omkring 350 milj. ton . Dennanedgång beror i huvudsak på en minskad byggverksamhet. För långväga transporterär dock utvecklingen den omvända. Utvecklingen går mot en ökande medellastvikloch en ökande medeltransporllängd. har de långvägalastbilstransporterna i yrkesmässig trafik ökat med . Godstransporterna med lastbil mätt i tonkilometer hardärmed ökat trots minskade godsmängder. En stor del av lastbilstrafikens ökningstakt hänger sammanmed den ökade andelen högvärdigt gods inom näringslivet, vilket medfört en förskjutningmellan olika transportmedel. med högre varuvärde transporteras i storutsträckning med de mer flexibla transportsystemen, dvs. med lastbil eller medflyg. En annan viktig utvecklingstendens inom transportmarknadenär den ökade efterfrågan på systemlösningar vilka innebär en kombination avflera transportmedel. Lastbilarna är därvid ofta en viktig länk itransportkedjan. Moderna metoder och ny teknik för material- ochproduktionsstyrning inom industri och handel innebär också en utveckling mot ett effektivare materialflöde. För de externa transporterna leder detta bl. a. till mindre sändningsstorlekar, krav på ökad transportfrekvens och tidsprecision. Just- in-timeprincipen som innebär att produkterna skall levereras exakt de behövs - för t. ex. vidareförädling eller försäljning - har ' Lastbilstransporter är en viktig och betydelsefull del i /88:20 sådana transportsystem. Utskottet lämnar utan erinran vad föredragandedepartementschefen anfört om bilismen och lastbilstrafiken. 2 Vägpolitiken inför 1990-talet Föredraganden framhåller att bilismen svarar för merpartenav persontransporterna och att den är en förutsättning för att samhälletsbehov av transporter skall kunna tillgodoses. Lastbilstrafiken kommer liksom att hastor betydelse för att tillgodose det svenska näringslivets behov avtransporter och för att bidra till utvecklingen av nya transportlösningar. Föredraganden konstaterar att vägtrafiken i vissutsträckning fått utvecklas på sina egna villkor på bekostnad av andra värden.Under de senaste åren har vägtrafikens negativa effekter på hälsan och naturensålunda uppmärksammats alltmer. Det gäller nu att skapa sådana villkor för denframtida utvecklingen av vägtrafiken att miljö- och hälsoproblemen kan övervinnas.Det är därför viktigt att utformningen av de vägpotitiska målen är i samklangmed målen för trafikpolitiken i stort. En utgångspunkt är enligt föredraganden det övergripandetrafikpolitiska målet, nämligen att medborgarna och näringslivet i landelsolika delar skall erbjudas en tillfredsställande, säker och miljövänligtrafikförsörjning till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad. För att kunna uppnå detta mål krävs enligt dentrafikpolitiska propositionen att man fastställer olika delmål, vilka sedanfår vara vägledande i beslutsprocessen. Det första delmålet bör vara att ansvaret för väghållningenär lämpligt avgränsat. Detta är en förutsättning för att de framtida kraven påen effektiv och rättvis vägpolitik skall kunna mötas. Staten bör därvid ha ettavgörande ansvar för den övergripande vägplaneringen, medan kommunerna ochtrafikhuvudmännen bör svara för lokala och i viss mån även regionalabedömningar. Ett annat viktigt delmål för 1990-talets vägpolitik är attsäkra vägkapita-let. Vägarna representerar betydande värden som inte får minskagenom eftersatt underhåll och för låg investeringslakt i förhållande tilltrafiktillväxten. Miljöfrågorna har alltmer ökat i betydelse och kommerunder alt vara en väsentlig förutsättning för trafikpolitiken. Attåstadkomma en god miljö är ett viktigt delmål för vägpolitiken. Ett väl utbyggtvägnät där miljöfrågorna beaktas på ett tidigt stadium har därvid storbetydelse. Även trafiksäkerheten måste förbättras som ett viktigt ledi vägpolitiken. Bra vägar är ett verksamt sätt att begränsa antalet olyckor itrafiken. Vägnätet skall bidra till ett effektivt resursutnyttjande.Ett väl fungerande övergripande vägnät skapar förutsättningar för att medvägpolitiken bidra till den regionala utvecklingen och till en aktivnäringslivspolitik. Föredragandenbetonar också vikten av att stärka det regionala inflytan- 1 6 Därmed skapas bättre möjligheter att utnyttja väg- TU1987/88:20 planeringen som ett instrument för regional utveckling ochförnyelse. Ett grundläggande delmål i vägpolitiken är att säkerställa entillfredsställande standard även på det lågtrafikerade vägnätet. Utskottet lämnar utan erinran vad föredraganden anfört omde våg-politiska målen. I den trafikpolitiska propositionen lämnas en redogörelseför åkeribranschens utveckling och struktur. Branschen har goda förutsättningar att tillgodosenäringslivets behov av effektiva lastbilstransporter . Nya kravpå transporter leder sannolikt till ökad specialisering ochprisdifferentiering, intensivare samarbete med transportköparna samt tillytterligare rationaliseringar när det gäller terminalstrukturen. Rationaliseringar i terminalstrukturen kan bedömas gefortsatta samordningsvinster hos transportförmedlingsföretagen men får dåockså avvägas med hänsyn till önskvärdheten av alt kunna trygga entillfredsställande transportförsörjning i hela landet. Utskottet delar föredragandens uppfattning att det finnsanledning att noga följa utvecklingen på området. Även i övrigt har utskottetinte någon erinran mot vad som i propositionen sägs om åkeribranschen.Utskottet yill därutöver hänvisa till vad utskottet anfört i sitt betänkande TU1987/88:19 om det ändamålsenliga i én utveckling av kombitrafiken. I den trafikpolitiska propositionen tar föredragandenockså upp frågan om höjinng av tillåtna fordonsvikter. Utskottet vill här erinra om vad utskottet framhöll (TU1986/87:19) med anledning av förslaget i regeringens budgetproposition 1987 omsärskilda bärighelshöjande åtgärder. Utskottet betonade att vägstandarden harstor betydelse för näringslivets transporter. Utskottet ansåg det vidareangeläget att så långt möjligt anpassa del svenska vägnätet till den standardsom gäller för EG. En sådan anpassning skulle vara av stor betydelse försvenskt näringsliv och då inte minst för skogsindustrin. Vidare framhöllutskottet att mer än kommer att investeras i skogslänenunder en tioårsperiod, vilket kommer att stärka skogsbrukets konkurrenskraftoch bidra till gynnsamma förutsättningar för hela näringslivet i dessa län. Utskottetsåg denna satsning på skogslänen som regionalpolitiskt värdefull. Utskottet vill nu tillägga att de förbättradeförutsättningarna för skogslänen och näringslivet uppnås först när de tillåtnafordonsvikterna höjs. Föredraganden bedömer att riksvägarna och de primäralänsvägarna samt betydande delar av det övriga vägnätet i ,, , , , ochNorrbottens län bör kunna upplåtas för lastbilslrafik med 10 tons axel- och 16tons boggitryck samt 56 tons bruttovikt fr. o. m. . Omkring bör på nämnda vägnät den maximalt tillåtnabruttovik ten kunna höjas till samt det tillåtna boggitrycket till . 2 1987/88. Utskottet har inte någon erinran mot vad föredragandenanfört om höj- /88:20 ning av tillåtna fordonsvikter. Utskottet återkommer senare i avsnitt 7.11 tillmotioner.med anledning av vad som i den trafikpolitiska propositionen föreslåsunder anslaget B9. Särskilda bärighelshöjande åtgärder. I avsnittet anmäls också att föredraganden har för avsiktatt föreslå regeringen alt avlämna en proposition till med ettförslag tdl ändring i lagen om överlastavgift. Detta tillkännagivande föranleder inte något uttalandefrån utskottets sida. I den trafikpolitiska propositionen lar föredragandenockså upp frågan om dubbdäcksanvändning. Det anges att han har för avsikt attåterkomma till regeringen med förslag till riktlinjer förtrafiksäkerhetsverkets fortsatta arbete i denna fråga. Den bedömningen görs att arivändningstiden för dubbadedäck bör begränsas till perioden . Dubbdäcksförbud för tungafordon bör införas. De tekniska kraven på dubbdäck och dubbar för personbilarbör skärpas. Bestämmelserna för dubbdäck och dubbar bör vidare så långtrriöjligt samordnas med motsvarande bestämmelser i övriga nordiska länder. I motion T65 (fp) yrkande 7 reses invändningar mot förslagetom att dubbdäcksanvändning skall vara tillåten endast 1 november-31mars. I stället begärs en ökad flexibilitet vid fastställandet avdatumgränserna exempelvis för de norrländska vägarna. I motion T95 (c) yrkande12 tillstyrks förslaget att användningen av dubbade däck bör begränsas till 1november-31 mars. Motionären menar dock att det i Norrlandslänen skall varatillåtet att använda dubbdäck , nämligen perioden 1oktober30 april. Användningen av dubbade däck har under seriare år ökatkraftigt. Framför allt gäller detta i landets mellersta och södra delar. Underén normalvinter är vägbanorna i dessa delar av landet dock till stor del friafrån is och snö. Den ökade dubbdäcksanvändningen har därför medfört ett markantökat beläggningsslitage. Merkostnaderna för dubbdäcksslitaget har beräknatstill omkring 400 milj.kr. Utskottet kan för sin del konstatera att det ökadevägslitaget är ett allvarligt problem som dock får vägas mot den bättretrafiksäkerhet som en användning av dubbdäck vid vinlerväglag medför. Öm detdäremot är fråga om vägbanor som normalt är fria från is och snö medfördubbdäcksanvändningen nackdelar även från trafiksäkerhetssynpunkt. Utskottet finner det därför befogat med en begränsriing avperioden under vilken användning av dubbdäck är tillåten. I likhet med vad somnu gäller enligt trafiksäkerhelsverkets föreskrifter (TSVFS 1985:3) bör dock enviss flexibilitet i tillämpningen av dubbdäcksförbudet vara möjlig, exempel- vis dåvinterväglag råder eller kan förutses. Med hänvisning till det anförda lämnar utskottet utanerinran vad före- , , dragandenanfört om dubbdäck. Någon åtgärd med anledning av de bådamotionsyrkandena är inte erforderlig. De bör därför lämnas utan särskild åtgärdfrån sida. Föredraganden tar också upp frågan om saltningen avvägarna och framhåller alt vinterväghållning med salt bör där så är möjligtersättas med andra metoder. I motion T308 (fp) yrkas att användningen av saU påvägarna skall kraftigt minskas. Motiven härför är den miljöförstöring och derostskador på bilarna som saltningen medför. Det hänvisas också till de försökmed saltfria vägar som genomförts och som angetts leda till ökat antal olyckori trafiken. Ett långsiktigt forsknings- och utvecklingsprojekt pågårsedan ett antal år tillbaka i syfte att utveckla nya metoder och tekniker förvinterväghållningen som'helt eller delvis kan ersätta salt. Arbetet är uppdelatpå tre huvudområden, nämligen utökning av det saltfria vägnätet, utveckling avnya halkbekämpningsmetoder som medför minskad användning av salt samtutveckling av nya strategier för halkbekämpning. Projektarbetet sker isamarbete mellan . 1 likhet med föredraganden finner utskottet det angelägetatt det utvecklas alternativ till vinterväghållning med salt. Saltningen avvägarna bör minskas, men detta får inte ske på ett sådant sätt atttrafiksäkerheten äventyras. Det är i sammantianget viktigt att det bedrivsprojekt i skilda delar av landet under varierande förhållanden och medolikartad uppläggning. Resultaten av dessa projekt bör enligt utskottetsmening avvaktas. Av det anförda följer att utskottet inte har något alterinra mot vad som sägs i propositionen i denna fråga. Föredraganden framhåller att bör ha ett samlatansvar för teknikutvecklingen inom väghållningen. Resurser måste avsättas föratt utveckla väghållningen inför 1990-talet. Goda vägförhållanden och ett effektivt vägtransportsystemär enligt propositionen avgörande förutsättningar för samhällets ochnäringslivets fortsalla utveckling. För alt person- och godstransporterna påväg skall kunna effektiviseras och nackdelarna med vägtrafiken begränsas krävskontinuerligt nya idéer, förbättrad kunskap samt nya och förbättrade metoder.Detta kan erhållas genom forskning och teknikutveckling. Det kan också konstateras att intresset för svensk teknikpå väghållnings-området har ökat utomlands. Den tekniskautvecklingen internationellt och förmåga att kunna delta är av storbetydelse vad gäller förutsättningarna för en fortsatt effektiv väghållning iSverige. En fortsalt teknikutveckling är angelägen och den måste bedrivas påett sådant sätt att det samlade väghållningsbehovet kan tillgodoses. I dettaarbete är även VTI en värdefull resurs. Utskottethar inte något att erinra mot vad föredragande anför om teknik- 19 6 Vägarnaoch väghållningsansvaret /88:20 Förslagen i propositionen beträffande den framtidaväghållningen innebär att staten, genom , skall liksom nu varaväghållare för de allmänna vägarna på landsbygden. I större tätorter skallstaten, genom , ha ansvaret för de övergripande allmänna vägarna(främst riksvägar och primära länsvägar). Vidare föreslås att kommunerna skall ges ett ökat ansvarför väghållningen i de större tätorterna. Ytterligare omkring 80 kommunerskall förordnas till väghållare enligt väglagen (1971:948). Det är enligt föredraganden viktigt att få till stånd enklarare avgränsning mellan statens och kommunernas ansvar för gator och vägar.Eftersom staten, genom , får huvudansvaret för ett riksomfattande övergripandestatligt vägnät kommer bättre förutsättningar att finnas att få en enhetligstandard i hela landet vad gäller framkomlighet och säkerhet. Med det utökadestatliga ansvaret för det övergripande vägnätet i tätorterna kan vägverketkoncentrera sitt intresse till de vägar som är av riksintresse. Vidare kan med en sådan ordning den orättvisakostnadsfördelning som föreligger mellan kommuner som är väghållareenligt väglagen och övriga kommuner i stor utsträckning minskas.Investeringsåtgärderna på det övergripande vägnätet kommer att inordnas i destatliga investeringsplanerna för byggande av riksvägar och länsyägar. Dennuvarande ordningen innebär att vissa kommuner får en betydande del avväghållningen betald av staten, medan andra kommuner själva får betala en stordel av motsvarande väghållning. Denna orättvisa bör rättas till så attskillnaderna mellan olika kommuner så långt möjligt utjämnas. De kommuner som inte är väghållare enligt väglagen bör därför i större utsträckning bli väghållareför sina tätortsvägar. Delta medför en klarare ansvarsfördelning itätortsväghållningen. Vidare kan den statliga och de kommunala väghållningsorganisationernautnyttjas effektivare. Ändringarnaföreslås träda i kraft . Utskottet tillstyrker de av föredraganden förordaderiktlinjerna för den framtida väghållningen. 1 motion T341 (fp) begärs en översyn av tagen om enskildavägar. Det hänvisas bl. a. till att medlemmar i en vägförening, bildad enligtnämnda lag, har mycket varierande nytta av de vägar till vars administrationoch underhåll de alla har samma principiella skyldighet att bidra ekonomiskt. Ansvaret för de enskilda vägarna åvilar i princip ägarnatill de fastigheter som har nytta av vägarna. Kommunerna har emellertid i storutsträckning engagerat sig såväl ekonomiskt som rent praktiskt i den enskildaväghållningen. Denna väghållning finansieras i stor utsträckning via kommunalskatten.Det lämnas också statliga bidrag till enskild väghållning. har endast ett tiotal vägföreningar perår nybildats.