bet · GB01LU4 · 1987-12-31 00:00:00 — Skador som har orsakats uppsåtligen (t.ex.genom skadegörelse) ersätts inte, såvida infe skadan har orsakats av ett barnunder . Eftersom de flesta hushåll () harhemförsäkring blir def i allmänhet aktuellt aft kräva ut skadestånd av barnetpersonligen endast när barnet har fyllt och har orsakat skadanuppsåtligen. Vid tillkomsten av SkL diskuterades om vårdnadshavarnaborde åläggas eff skadeståndsansvar för sina barns culpösa handlingar,oberoende av om vårdnadshavarna själva hade förfarit culpösf (s.k. objektivtföräldraansvar). ansåg, i likhet med motsvarandekommittéer i de andra nordiska länderna, aft ett sådant ansvar inte bordeinföras (SOU 1963:33). Under remissbehandlingen ansåg bl.a. hovrätten överSkåne och , hovrätten för och hovrätten för VästraSverige aff def torde kunna övervägas aft skärpa vårdnadshavarnasskadeståndsskyldig-het genom en regel om objektivt ansvar. Departementschefenanslöt sig emellerfid fill skadeståndskommifféns ståndpunkt och tillade atf enfillämpning av reglerna om barns skadeståndsansvar ofta kom aff leda tillsamma resultat som eff objektivt ansvar för vårdnadshavaren, i varje fall näransvarsförsäkring förelåg (prop. 1972:5 s. 170 f.). I sammanhanget kan nämnas aff lärare och skolledning ansesha eft visst ansvar för barn när de visfas i skolan (se t.ex. NJA 1984 s. 764).I den mån fel eller försummelse föreligger i tjänsten svarar arbetsgivaren förskador som är en följd av detta. Genom beslut har brottsförebygganderådet (BRÅ) beslutat aft tillsätta en arbetsgrupp med uppgift aft undersökamöjligheterna aft utvidga vårdnadshavares ansvar för sina barns brottsligahandlingar. Arbetsgruppenskall undersöka om vårdnadshavarnas ansvar bör utökas LU 1987/88:4 genom enutvidgning av det skadeståndsräftsliga ansvaret eller på annat sätt. Enligtdirekfiven för arbetsgruppen skall denna överväga bl.a. om eft utvidgatskadeståndsansvar för vårdnadshavare är påkallat samt vilka positivaeller negativa effekter en sådan utvidgning kan tänkas medföra bl.a. försocialt starkt utsatta familjer. Arbetet, som vid behov skall kunna utmynnaockså i förslag till lagändringar, skall enligt direktiven vara avslutat inom ettoch eft halvt år från det att def påbörjats. I detta betänkande behandlar utskottet fre mofioner varitas upp frågor om skadestånd till skadelidande brottsling, ideella skadeståndtill brottsoffer samt föräldrars skadeståndsansvar. Skadestånd till skadelidande brottsling I motion L601 (fp) begärs aff skadeståndslagens (SkL),jämkningsregler ändras så att den person som skadas i samband med att hanobehörigen eller i brottsligt syfte bereder sig tillträde till annans bostadeller lokal själv får stå risken för skadan. Som bakgrund till yrkandet anförsatt domstolarna i sådana skadeståndsfall sällan använder sig av nuvarandemöjligheter att jämka skadeersättningen. Mofionären hävdar atf i praxis t.ex.tjuvar som skadats genom halkning eller genom angrepp av vaktdjur hartillerkänts skadestånd av fasfighetsinnehavaren. En sådan ordning striderenligt motionärens mening mot det allmänna rättsmedvetandet. Utskottet erinrar om att det i SkL infe finns någrasärskilda regler för fall då en person skadas när han är i färd med aft begåbrott eller annars uppehåller sig olovligen på annans område. Av allmänna skadeståndsrättsligagrundsatser får emellerfid anses följa aft den skadelidande inte har rätt tillskadestånd i de situationer motionen tar sikte på (se , Om jämkning avskadestånd, 1982, s. 205 ff., och , Skadesfåndsräff, 1985, s. 105 f.).Den som är ansvarig för säkerheten i en fastighet är sålunda infeskadeståndsskyldig i förhållande till tjuvar och andra kvalificerat obehörigabesökare, om skada inträffar till följd av brister i skyddsanordningar e.d.Annorlunda torde det dock förhålla sig, om en inbrottstjuv skadas i en fällasom fastighetsägaren har gillrat. Lindriga former av hemfridsbroff och olagaintrång torde inte utesluta att inkräktaren har rätt till skadestånd (jfr NJA1973 s. 141). Motionen bygger alltså på en uppfattning av innehållet igällande räff som enligt utskottets mening infe kan anses vara i allo riktig.En ändring av SkL så aft möjligheterna atf jämka skadestånd vidgas i enlighetmed vad som anförs i motionen skulle, tvärtemot vad motionären har avsett,enligt utskottets mening kunna uppfattas så att därigenom öppnas en möjlighetfill skadestånd - som visserligen kan jämkas fill noll - i fall där rätt fillskadestånd nu är utesluten. År L981 behandlade utskottet (LU 1980/81:2) ettmotionsyrkande liknande det nu aktuella. Utskottet drog då samma slutsats somnu beträffande rättslägetoch tog avstånd från tanken på en särskild reglering i SkL. LU 1987/88:4Utskottet finner inte anledning aff nu frångå sitt fidigare, av riksdagengodkända, ställningstagande. Skulle rättsutvecklingen gå i en oönskadriktning får spörsmålet fas upp till förnyad prövning. Med def anfördaavstyrker utskottet bifall fill mofion L601. I motion L604 (fp) görs gällande att domstolarnas ochbroftsskadenämndens praxis i fråga om storleken av de ideellaskadeersättningarna till brottsoffer inte är fillräckligt generös. Motionärernabegär att regeringen ges i uppdrag atf utreda frågan och därefter lägga framförslag till förbättringar. Vid personskada på grund av brott eller annan skadegörandehandling utgår enligt SkL ersättning såväl för den skadelidandes ekonomiskaförlust till följd av skadan som för s.k. ideell skada. Vid vissa brott mof denpersonliga integriteten kan också då personskada inte uppkommit ersättning utgåför ideell skada. Den som skadats till följd av brott kan enligtbrottsskadelagen (1978:413) få ersättning av stafiiga medel under vissaförutsättningar. Vid personskada bestäms ersättningen enligt reglerna i SkL:Någon möjlighet till ersättning för enbart ideell skada på grund av vissa brottmof den personliga integriteten ger dock inte brottsskadelagen. Frågan om den allmänna, i praxis tillämpadeersättningsnivån för ideell skada behandlades ingående av utskottet vid 1986/87års med anledning av motioner angående en höjning avskadesfåndsbeloppens storlek. I sitt av godkända betänkande i ärendet(LU 1986/87:3) ansåg utskottet aff det inte fanns behov av genomgripande ändringarav ersättningssystemet. Enligt utskottet borde emellerfid de skadelidandesställning förbättras i vissa avseenden. Utskottet framhöll bl.a. att en visshöjning av ersättningsnivån vid ideell skada kunde vara befogad samt aft deffanns skäl aft överväga i vad mån ersättningsnivån stod i överensstämmelse medden allmänna rättsuppfattningen. Utskottet fann dock aft def i ärendet saknadesunderlag för ett ställningstagande till frågan i vilken mån förbättringarkunde genomföras och förordade att spörsmålet blev föremål för en översyn. anförde gav som sin mening regeringen fill känna. Med anledning av begäran har enligt vadutskottet inhämtat hållit en hearing med företrädare för försäkringsbranschen och berörda myndigheter och organisationer. Vidare har överläggningar hållits med företrädare för justifieminisferierna i våra nordiska grannländer. Med utgångspunkt i vad som sålunda förevarit har inom påbörjats arbete med direktiv för en översyn av vissa skadesfåndsfrågor. Inom övervägs också utformningen av brottsskadelagens ersättningsregler på grund val av de förslag som framlagts i promemorian (Ds Ju 1987:1) Översyn av brottsskadelagen. I promemorian föreslås bl.a. att def ersättningsbara området enligt brottsskadelagen skall vidgas till aff omfatta också ideell skada på grund av vissa brott mot den personliga integriteten. Regeringen förväntas inom en nära framfid fa ställning fill direktiven för en översyn av jj skadeståndsfrågorna.En proposifion med förslag fill ändringar i broftsskade- lU 1987/88:4 lagen kan väntas bliförelagd . Av def anförda framgår atf mofionärernas önskemål om enutredning rörande ersättningarna till brottsoffer i allt väsentligt ärtillgodosett. Något inifiafiv från sida i saken är därför intepåkallat. Utskottet avstyrker således bifall till motion L604. I motion L614 (s) begärs aff föräldrars skadeståndsansvarför skador som deras minderåriga barn åstadkommer genom brott skall ses över.Tanken bakom mofionsönskemålef är atf föräldrarna genom eff ökat skadeståndsansvarockså skulle ta eff större allmänt ansvar för barnen. Någon uttrycklig regel om föräldrars ansvar för skador somderas barn åstadkommer finns infe i svensk rätt. Däremot finns iskadeståndslagen en regel om barnefs eget skadeståndsansvar. Innebörden avregeln är atf eft barn är skyldigt atf ersätta skador bara i denmån def är skäligt med hänsyn till bl.a. barnefs ålder och utveckling,handlingens beskaffenhet samt om def finns en ansvarsförsäkring för barnet. Ipraxis har regeln tillämpats så aff mycket små barn endast undantagsvis anseskunna åläggas eget skadeståndsansvar medan äldre barn anses kunna ådra sigsådant eget ansvar om än begränsat till beloppen. Om barnet omfattas av enansvarsförsäkring utdöms dock oftast fullt skadestånd. Ansvarsförsäkring ingårvanligtvis i hemförsäkringarna. Ansvarsförsäkringen i hemförsäkringen ger emellerfidsom regel infe ersättning för skador som förorsakas uppsåtligen, t.ex. genomskadegörelse. Eft undantag från den regeln är dock aff även uppsåfliga skadorersätts av ansvarsförsäkringen, om de har åstadkommits av barn . Även om def alltså saknas uttrycklig reglering avföräldrars skadeståndsansvar anses ändå föräldrar och andra som har entillsynsskyldighet över underåriga barn kunna bli ansvariga för skador sombarnet vållar och detta oavsett om barnet självt är skadeständsskyldigf. Enförutsättning är aff de -vårdslöst eller uppsåtligen - har brustit i sin pliktatf utöva tillsyn över barnet. Def ligger i sakens natur aff def ställs störrekrav på utövandet av fillsyn över mindre barn än över dem som har nått störresjälvständighet och mognad. Såviff utskottet känner fill har några allvarligareölägenheter inte ansetts följa med nuvarande ordning i fråga omföräldrars skadeståndsansvar. I samband med den nu gällande skadeståndslagenstillkomst avvisades också uttryckligen tanken på att lägga effersättningsansvar oberoende av vållande på föräldrarna (se ovan s. 9).Utskottet kan för sin del infe anse aft det i ärendet har framkommit något somger anledning för atf nu ifrågasätta lämpligheten av den rådandeordningen. Utskoftet kan emellerfid infe bortse från aft det undersenare år blivit allf vanligare atf underåriga begår brott och därmed orsakarskador både för enskilda personer och för def allmänna. Enligt ufskottefsmening är def angeläget aff olika vägar prövas i syfte atf denna utvecklingskall motverkas. En lösning kan vara aft föräldrar sfimuleras aft ta ett störreansvar för sina barns handlande. Motionärens förslag om skadeståndsansvar förföräldrarna kan vara ett av flera tänkbara sätt aff uppnå eff ökatansvarstagande från Som närmare framgår av redogörelsen ovan (s. 9 och 10) har LU 1987/88'4brottsförebyggande rådet tillsatt en arbetsgrupp nied uppgift atfundersöka möjligheterna atf utvidga vårdnadshavares ansvar för sina barnsbrottsliga handlingar. Arbetsgruppen skall enligt sina direkfiv undersöka omvårdnadshavarnas ansvar bör utökas genom en utvidgning av det skadeståndsräftsligaansvaret eller på annat sätt. Med detanförda avstyrker utskottet bifall fill motion L614. 1. beträffandeskadestånd till skadelidande brottsling aft avslår motion 1986/87:L601, 2. beträffandeskadeersättning tUl brottsoffer atf avslår mofion 1986/87:L604, 3. beträffande/örö/rfrawskadeståndsansvar atf avslår motion 1986/87:L614. Närvarande: (), (), (), (), (), (), (), (), (), GunnarThollander (s), (), (), (), () och (). Skadestånd till skadelidande brottsling (mom. 1) (), (), () och () anser dels aff den del av utskottets yttrande som börjar på s.10 med "Utskottet erinrar" och slutar på s. 11 med "motion L60r' bort ha följandelydelse: Utskoftet vill först erinra om aff def i SkL inte finns några särskilda regler för fall då en person skadas när han är i färd med att begå brott eller annars uppehåller sig olovligen på annans område. Visserligen kan det anses följa av allmänna skadeståndsräftsliga grundsatser atf den skadelidande infe har rätt till skadestånd i de kvalificerat allvarliga fall som motionen far sikte på.Men av doktrin och praxis får ändå anses framgå aft rättsläget är mycket oklart (se , Om jämkning av skadestånd, 1982, s. 205ff., , Skade- sfåndsrätt, 1985, s. 105 och NJA 1973 s. 141). Enligt utskottets uppfattning kan den oklarhet som råder och som har rått under avsevärd fid (jfr LU 1980/81:2) inte få bestå. Oklarheten bör undanröjas genom lagsfiftning. Enligtufskottefs mening bör således i SkL införas en bestämmelse av LU 1987/88:4 innebördatf frihet från skadeståndsansvar skall föreligga i förhållande till den somskadas i samband med utövandet av en brottslig handling, vilken allvarligtkränker någon annan person eller dennes rätt. av ensådan bestämmelse skulle även intresset av aft lagstiftningen står i samklangmed det allmänna rättsmedvetandet tillgodoses. påregeringen att utarbeta och förelägga förslag till erforderlig lagändring.Detta bör med anledning av motion L601 som sin mening geregeringen fill känna. dels att utskottets hemställanunder moment 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande skadestånd tillskadelidande brottsling att med anledning av mofion 1986/87:L601 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om förslag tilllagändring.