bet · GB01JuU21 · 1987-12-31 00:00:00 — 2. aff uttalar att denallmänna rättshjälpen skall gälla även vid överklagan om beslut omflyktingstatus och för utfärdandet av resedokument. Motiveringenåterfinns i mofion 1987/88:Sf534. 1987/88:Ju720 av () vari yrkas aft riksdagenhos regeringen begär förslag om ändring av rättshjälpslagen med innebörd attunder förutsättning att övriga villkor för allmän rättshjälp är uppfyllda"särskilda skäl" infe skall behöva anföras för aft sådan rättshjälpskall kunna beviljas för ärendes anhängiggörande och handläggning vidEuropakommissionen resp. domstolen för de mänskliga rätfigheterna. 1987/88:Ju721 av () vari yrkas atfriksdagen hos regeringen begär förslag fill sådan ändring i räftshjälpslagensom förordats i mofionen för aff stärka eventuellt felbehandlade patientersrättssäkerhet. beslutade en genomgripande reform avsamhällets rättshjälp. Reformen regleras främst i räftshjälpslagen (1972:429),som trädde i kraft (prop. 1972:4, JuU 12. rskr. Syftet med reformen var atf tillgodose de enskildas behovav bistånd i rättsliga angelägenheter. Två grundläggande krav ställdes upp för samhällets rättshjälp. Def ena var att rättshjälp skall utgå i varje angelägenhet därbehov av rättshjälp föreligger. Def andra atf rättshjälp skall ges i sådanutsträckning att ingen av ekonomiska skäl skall vara förhindrad atf fa till vara sinarättsliga 21 intressen;den rättssökande skall dock i allmänhet efter förmåga bidra titt JuU1987/88:21 kostnaderna. Det senare kravet tillgodoses bl.a. genom afträftshjälpslagen (RHL) innehåller ett systeir med avgifter. Rättshjälplämnas enligt RHL i fyra skilda former: - rättshjälp åtmisstänkt i brottmål, - rättshjälpgenom offentligt biträde, Efter ikraftträdandet har RHL ändrats vid flerafillfällen. En större reform genomfördes (prop. 1978/79:90, JuU 30.rskr. 268), då domstolar och vissa andra myndigheter fick vidgade befogenheteratf besluta i rättshjälps-frågor medan antalet rätfshjälpsnämnder minskade iantal från sex fill fyra. Till grund för dessa ändringar lågräftshjälpsufredningens betänkande (SOU 1977:49) Översyn avräffshjälpssysfemef. Därefter har under 1980-falef en rad ändringar vidtagits iRHL i syfte aff minska statens kostnader för rättshjälpen. Sålunda höjdesavgifterna inom rättshjälpssysfemet såväl (prop. 1980/81:20,JuU 17, rskr. 65) som (prop. 1981/82:28, JuU 19, rskr. 105).Samtidigt med den sistnämnda höjningen slopades möjligheterna till rättshjälp ivissa typer av ärenden. år begränsades möjligheterna aft fårättshjälp i vissa mål innan ett likartat mål (s. k. pilotfall) avgjorts (prop.1981/82:28, JuU 52, rskr. Den senaste större ändringen i RHL innebarbl.a. att fastighetstvisfer undantogs från området för allmän rättshjälp ochatt biträde inte längre får förordnas i ärenden som rör bodelning. Samfidigtinfördes en ny avgift, vars storlek beräknas med utgångspunkt i bifrädesarvodet(prop. 1982/83:61, JuU 19, rskr. begränsades-genom ändringar 121 kap.rättegångsbalken (RB)-rätfen till offenfiig försvarare i brottmål (prop. 1983/84:23,JuU 7, rskr. I samband med ändringar i RHL uttalades att detmot bakgrund av den ekonomiska utvecklingen framstod som nödvändigt med engrundlig översyn av rättshjälpssysfemet. Till den ändan tillsattes i slutet avår 1981 rätlshjälpskommittén. Kommitténs arbete är slutfört. Det har redovisats ifem betänkanden: delbetänkandena (Ds Ju 1983:2) Rätten till offentligförsvarare och (Ds Ju 1983:9) ADB-hantering av räffshjälpsärenden, huvudbefänkandet(SOU 1984:66) Den allmänna rättshjälpen, delbetänkandef (SOU 1985:4) Rättshjälp.Offentliga biträden, organisfationsfrågor m.m., samt slutbetänkandef (SOU1986:49) Målsägandebiträde. Def förstnämnda betänkandet låg till grund årsbegränsningar i rätten till offentlig försvarare i brottmål, och ADB-befänkande utgör grundvalen för eft uppdrag som regeringen gav fill i syfte att förbereda en övergång till ADB-teknik vid hanteringen av räffshjälpsärenden. Uppdraget är redovisat och är föremål för remissbehandling. I uppdraget ingick också att bl.a. lägga fram förslag om hur rättshjälpens administration bör organiseras i '22 framtiden.Också den frågan behandlades-som nämnts-av rättshjälps- JuU 1987/88:21kommittén. Även förslagen i den nu aktuella propositionen har sinutgångspunkt i räftshjälpskommitféns arbete. Som nämnts tidigare finns i RHL fyra skilda former av rättshjälp:allmän rättshjälp, rättshjälp åt misstänkt i brottmål, rättshjälp genomoffentligt biträde och rådgivning. Allmän rättshjälp lämnas i princip i varje rättsligangelägenhet där behov föreligger och rättshjälp inte skall utgå i någon annanform. En begränsning är atf allmän rättshjälp infe lämnas om den räftssökandehar en beräknad årsinkomst som översfiger . Allmän rättshjälp innebäratt staten betalar den räftssökandes egna kostnader i ärendet, bland dem denviktigaste, kostnaden för juridiskt biträde. Den rättssökande skall dock efterförmåga själv bidra till kostnaderna genom aff betala en med hänsyn till sinekonomi avpassadrättshjälpsavgifi och - om bifrädesarvodet överstiger visstbelopp - en tilläggsavgift. Rättshjälp åt misstänkt i brottmål utgår dels som rättfill offentlig försvarare, dels som annan rättshjälp åt misstänkt i brottmål. I fråga om rätt filloffentlig försvarare gäller bestämmelserna i 21 kap. RB. Den tilltalades ekonomi saknar betydelse för frågan om rätt till offenfiig försvarare'. Däremot kan annan rättshjälp åt misstänkt i brottmål - genom vilken den tilltalades kostnader för bevisning och inställelse ersätts - komma i fråga bara för tilltalade som hör till de ekonomiskt sämre ställda grupperna. Någon rätfshjälpsavgift utgår infe vid rättshjälp åt misstänkt i brottmål, men en tilltalad som fälls till ansvar kan förpliktas aft betala fillbaka kostnadernaför offentlig försvarare, bevisning och annan rättshjälp. Återbetalningsskyldig- heten är dock begränsad till vad den tilltalade skulle ha fått betala som i rättshjälpsavgiftom han hade haft allmän rättshjälp. Rättshjälp genom offentligt hUräde lämnas i vissa särskiltangivna typer av mål och ärenden som rör den personliga rörelsefriheten ellerden kroppsliga integriteten. I huvudsak gäller def angelägenheter på områdeninom den sociala och psykiatriska vårdlagstiftningen samtutlänningslagstiftningen. Den enskildes ekonomi saknar betydelse för frågan omrätt fill offentligt. Ersättningen till det offentliga biträdet ochkostnaden för viss utredning betalas av staten. Rättshjälp genom rådgivning omfattar rådgiving och därmedjämförlig åtgärd i nästan alla slags rättsliga angelägenheter under högst entimme. Rådgivning är öppen för alla oavsett inkomst och sker mot en i lagenbesfämd rådgivningsavgift. Avgiften är avsedd atf täcka kostnaderna förrådgivningen men den kan sättas ned eller helt efterges. För att tillgodose allmänhetens behov av rättshjälpinrättades i samband med rättshjälpsreformen ett antal allmänna advokatbyråer med främsta uppgift att lämna biträde och rådgivning enligt RHL. Rättshjälp lämnas emellertid 23 också avjurister vid enskilda advokatbyråer, och i vissa fall även av andra. JuU1987/88:21 finns def 32 allmänna advokatbyråer. För administrafiva uppgifter på rätfshjälpsområdef finnsregionalf särskilda rättshjälpsnämnder, numera fyra till antalet. Ett beslut av en domstol i en rätfshjälpsfråga överklagasenligt de regler som i allmänhet gäller för aft överklaga eft beslut avdomstolen. Beslut som har meddelats av en räftshjälpsnämnd - och av vissa andramyndigheter -överklagas till . Centralmyndighetför rättshjälpen är . 1 propositionen föreslås bl.a.: - aftmöjligheterna till allmän rättshjälp utvidgas genom atf nuvarande inkomstgränshöjs från . - affräftshjälpsavgifferna sänks till i allmänhet hälften av vad de är , - att kostnadenför juridiskt biträde i skadeståndsärenden i fortsättningen infe skall betalasav rättshjälpen utan av försäkringar av skilda slag, - attmöjligheterna till allmän rättshjälp i ärenden som rör fastigheter ellerbyggnader begränsas ytterligare under förutsättning atf behovet av rättsskyddtäcks av försäkringar. Ändringarna föreslås träda i kraft . 1 propositionen redogörs inledningsvis (s. 24-27) förutvecklingen av kostnaderna för rätfshjälpsreformen. Departementschefenkonstaterar att den i likhet med många andra sociala reformer har visat sig blidyrare än vad som från början förutsågs. Därefter redogör hon för de förslag till besparingar somräftshjälpskom-mittén har lagt frain. Hon påpekar därvid aft kommittén somutgångspunkt för sitt arbete har haft den ursprungliga målsättningen medrätfshjälpsreformen, dvs. aff den enskilde skall ha möjlighet aft, oberoendeav sin ekonomiska situation, ta till vara sina rättsliga intressen på allaområden. Departeinenfschefen förklarar aff hon i princip instämmer i vadkommittén föreslagit om tänkbara besparingsåtgärder men slår fast atf def infeär möjligt att ytterligare skära ner kostnaderna för den rättshjälpsform somkommittén särskilt inriktat sig på, nämligen den allmänna rättshjälpen, utanatt den grundläggande målsättningen med den formen av rättshjälp sätts i fara.Totalt sett skall den allmänna rättshjälpen i fortsättningen få kosta likamycket som . Enligt departementschefen bör föreslagna besparingar iförsta hand användas för att ge fler människor möjlighet atf få allmänrättshjälp. Denallmänna rättshjälpens tillämpningsområde JuU 1987/88:21 I propositionen föreslås (s. 27-30) atf det i 8 § RHLinförs ett nytt undantag från den allmänna rättshjälpens fillämpningsområde avinnebörd aff rättshjälp normalf sett inte skall komma i fråga i angelägenheterrörande skadestånd. Närmare bestämt innebär förslaget aft rättshjälp som regelinfe skal! medges i ärenden som rör en skadelidandes rätt till ersättning förtrafikskada eller till ersättning för annan skada som kan betalas från enföreliggande ansvarsförsäkring. Den skadelidande skall dock enligt förslagetalltid beviljas rättshjälp, om angelägenheten gäller enbart annan skada änpersonskada eller om talan i saken har väckts vid domstol. Undantaget föreslåsbli infört som en ny punkt 10 i 8 § första stycket RHL. Enligtdepartementschefen är def huvudsakliga skälet för att undanta , skadeståndsfallenfrån allmän rättshjälp aft def allmänna infe skall behöva betala kostnader försådant rättsligt bistånd som slutligen kommer försäkringsbolagen fill godo.Ett sådant undantag skulle kunna medföra en årlig besparing pårättshjälpsanslagef om 20 inilj. Utskoftet ansluter sig fill vad regeringen föreslagit ifråga om aff undanta angelägenheter om skadestånd frän området för allmänrättshjälp. Det är också enligt utskottets mening en rimlig ordning aft det iförsta hand får ankomma på försäkringsgivarna själva aff svara för parternaskostnader för juridiskt bistånd i fall där skadeersättningen skall utgå ur enansvarsförsäkring. Utskottet kan dock konstatera aff def även i fortsättningenskall finnas möjligheter till allmän rättshjälp för den skadelidande i ärendendär försäkringsbolagens åtaganden normalt brukar vara begränsade, dvs. i falldär det är fråga om enbart annan skada än personskada. Vidare kan utskoffefkonstatera aff rättshjälp skall kunna beviljas även när den skadelidande ochförsäkringsgivaren infe kan komma överens om skadeståndet och det för denskadelidande endast återstår att väcka talan vid domstol. Utskottet noterarockså dels vad departementschefen framhållit om att det är angeläget aftförsäkringsbolagen inte ändrar villkor och praxis på ett sådant sätt attbefogade rättsskyddsintressen infe kan fillgodoses, dels aff ändringen -enligtvad departementschefen inhämtat - behöver medföra endast blygsamtna höjningarav försäkringspremierna. Enligt 8 § första stycket 8 RHL får ägaren av en fastigheteller byggnad infe beviljas allmän rättshjälp i angelägenhet som avser fastigheteneller byggnaden, om ägaren har eller borde ha haff räftsskyddsförsäkring ellerannat liknande rättsskydd som omfattar angelägenheten. 1 propositionen föresläs(s. 30-34) aff fasfighetsundantaget utvidgas så atf rättshjälp infe hellerskall få beviljas en tidigare ägare. Frågan otn även fidigare ägare omfattas av det nuvarandeundantaget vid tvist rörande fastighet har enligt vad som uppges i proposifionen infe fått något entydigt svar i rättstillämpningen. Den vanligaste typen av fastighets tvist har varit tvister otn fel eller skada på fastighet. Trots aff säljarenefter 25 överlåtelseninte längre är ägare till fastigheten är def så atf en sådan tvist JuU1987/88:21 enligt försäkringsvillkoren allfid omfattas av den villaförsäkringsom säljaren hade vid försäljningen, eftersom försäkringsfallet anses hauppkommit i och med överiätelsen av fastigheten. Säljarens rättsliga kostnaderför en sådan tvist ersätts följakfiigen av säljarens villaförsäkring. Utskottet delar departementschefens uppfattning atf detmot den angivna bakgrunden är rimligt att låta fasfighetsundantagetutvidgas fill aft omfatta även fidigare ägare av fastighet eller byggnad. Allmän rättshjälp i miljömål m.m. I anslutning till fasfighetsundantaget vill ufskottet taupp en fråga om allmän rättshjälp i miljömål m.m. som har berörts i mofionernaJul5, Ju704 och Ju705. I dessa riktas kritik mot nuvarande ordning som enligtmofionärerna innebär att möjligheterna till rättshjälp i bl.a. miljömål är förbegränsade. Utgångspunkten för krifiken är att enligtfasfighetsundantaget rättshjälp inte får beviljas om fastighetsägaren har ellerborde ha haft en räftsskyddsförsäkring. Dessa försäkringar är maximerade på såsätt aft från en enskild försäkring utgår högst eff visst belopp - vanligen . - som skall täcka såväl egna kostnader som motpartskostnader. Även ombeloppet i regel är tillräckligt kan def uppkomma situationer där det infeförslår, som t. ex. i miljötvister med anknytning fill innehavet av enfastighet. Kostnaderna kan i sådana mål uppgå fill betydande belopp. Frågan om rättshjälp när rättegångskostnaderna överstigermaximibeloppet för rättsskyddsförsäkringen berördes i samband med attfasfighetsundantaget infördes genom ändringar i RHL (prop.1982/83:61, JuU 19, rskr. Från försäkringsgivarhåll hade - mot bakgrundav att försäkringarna var maximerade till visst belopp - ifrågasatts huruvidaen räftsskyddsförsäkring kunde anses svara möt behoven i en storfasfighetstvisf. Enligt departementschefen (prop. 1982/83:61 s. 34 f och 45)kunde dét antas att prakfiskt taget alla som kunde komma ätt beröras av tvisterom fel i fastighet m.m. även fortsättningsvis skulle komma aft vara försäkradepå ett tillfredsställande sätt. Departementschefen framhöll aft defförhållandet atf RHL i någon del kunde vara mer generös, eller på annat sätt tesig mer fördelaktig än villkoren i en räftsskyddsförsäkring, infe fick medföraaft rättshjälp beviljades. Vid tillämpningen av fasfighetsundantaget har domstolarnaansett aft rättshjälp infe skall beviljas när den räftssökande har enräftsskyddsförsäkring och försäkringens maximibelopp haröverskridits (se t.ex.RH 1987:99). Frågan har berörts av räftshjälpskommittén i betänkandet(SOU 1984:66) Den allmänna rättshjälpen. Efter aff ha konstaterat affersättningarna är maximerade fill i de flesta fall . uttalar kommitténföljande (s. 77): Försäkringsbolagens representanter har vid våra kontakterhaft uppfattningen atf ett sådant maximibelopp är tillräckligt för aft täckakostnaderna i eft enskilt mål. Eftersom syftet infe är aff ställa någon utanskydd har bolagen den inställningen aft beloppet skall anpassas fillförsäkringsbehovet. Vår bedömning är också att den här frågan inte kommer atfvara något problem; vi harredan viss erfarenhet av situafionen genom den regel i 8 § RHL som 26 Vidremissbehandlingen av räffshjälpskommitténs betänkande uppmärk- JuU 19ö//8ö.21sammades frågan av flera instanser. Till dem hörde somifrågasatte kommitténs slutsatser. Enligt samfundet kunde flera exempel gesdär en enskild inte skulle ha kunnat hävda sin rätt om han enbart haft enräftsskyddsförsäkring atf lita fill, och samfundet kände till flera tvister därden räftssökande inte hade anhängiggjort rättegång därför att försäkringsbeloppetvarit otillräckligt. Också , och domareförbundifrågasatte om infe en lösning borde åstadkommas för sådana fall där denräftssökandes kostnader kommit att överstiga rätfsskyddsförsäkringensersättningstak. Enligt LO var def inte ens i okoinplicerade tvister ovanligtmed rättegångskostnader i storleksordningen . LO ansåg aft det därförfanns uppenbara farhågor för aft dén enskildes rättsskydd skulle komma atfkraftigfurholkas., ansåg i sitt remissvar aft någon form avskyddsregel måste införas för aff den enskilde infe skall betas möjligheten atfdriva i och för sig befogade processer i sådana fall där kostnaderna överstigerförsäkringens maximibelopp. Enligt verket - som åberopade just miljötvister -borde frågan övervägas ytterligare. Utredningen om nfiljövårdens organisafion lade i augusfi1987 fram betänkandet (SOU 1987:32) För en bättre miljö. I betänkandetbehandlar utredningen ingående frågan om rättshjälp i miljötnål (s. 500-507).Utredningen konstaterar aft praxis varit starkt restriktiv i fråga om atfbevilja rättshjälp när undantagsregeln i 8 § första stycket 8 RHL varittilläTnplig. Enligt utredningen är . ett otillräckligtbelopp i miljömål, särskilt om def krävs teknisk eller inedicinsk utredning.Detta är ofillfredsställande anser utredningen, som också frainhåller att det imiljö-tvister typiskt sett finnseff starkt samband mellan den enskildes och detallmännas intresse av atf hindra eller minska skadliga miljöstörande verksamheter.Därefter anför utredningen följande (s. 506 f): Det är ett starkt samhälleligt intresse och av betydelseför att upprätthålla respekten för miljöskyddsintressena atf berörda enskildaär i stånd atf bevaka sina rättigheter. Utredningen har inte kunnat finna atfde mofiv som legat bakom inskränkning i rätfen till rättshjälp ärbärkraftiga i fråga om mijöfvister. Reformens huvudsyfte torde ha varit aftminska oinfaftning-en av samhällets stöd i fråga om andra typer avfastighetstvister, där det normalf råder balans mellan parterna. Så är, som ocksåriksdagen varit inne på, i allmänhet inte fallet på det miljöräffsliga området.Utredningen föreslår därför aft förutsättningarna för rättshjälp i dessa fallåterställs till vad som gällde tidigare. Def förhållandel atf den nyamiljöskadelagen innebär vissa lättnader i den enskildes bevisbörda kan enligtutredningens mening infe utgöra något argument mot en sådan åtgärd. Som framgår av det återgivna uttalandet har riksdagentidigare behandlat frågor om rättshjälp i miljömål. Def har då i första hand gällt önskemål om bättre möjligheter för enskilda aff få ersättning för kostnader för teknisk hjälp och sakkunnigufredning. I samband med ändringar i RHL uttalade utskottet aff regleringen var mindre tillfredsställande och atf risk förelåg för obalans mellan parter med olika förutsättningar. bordedärför bli föremål för ytterligare överväganden i lämpligt sammanhang JuU1987/88:21 (JuU 1978/79:30 s. 64). Till detta uttalande har utskottet hänvisatdå frågan därefter har behandlats av (senast i JuU 1986/87:26 s. 10). I den nu aktuella propositionen berörs möjligheterna tillrättshjälp i miljömål endast på så sätt atf departementschefen far upp fråganom ersättning för utredningskosfnader i miljöskademål. Hon konstaterar aff deti det hänseendet inte föreligger något behov av särregler (prop. s. 53). Enligt utskottets mening utvisar de ovan redovisaderemissynpunkterna och miljöorganisationsufredningens uttalande atffasfighetsundantaget har medfört aff möjligheterna fill rättshjälp i vissa fallblivit för begränsade. Detta kan uppenbarligen få till följd att enrättssökande inte har möjlighet att driva sin sak vidare därför atfrättsskyddsförsäkringens maximibelopp har uppnåtts. En sådan ordning kan infeanses fillfredsställande, och enligt utskottets mening finns def därföranledning för regeringen att överväga en ändring som tillgodoser de behov somhär redovisats. Enligt vad utskottet erfarit har också inomjustitiedepartementet tagits initiativ med sikte på en snar lösning iden riktning som utskottet nu angivit. Syftet bakom de nu aktuella mofionernaJul5 (yrkande 2), Ju704 och Ju705 får därmed anses vara tillgodosett. I motion Jul5 omnäinns vid sidan om miljömål också mål om mögelskadori småhus. I den del motionen far sikte på ökade möjligheter fill rättshjälp isådana mål, kan utskottet hänvisa fill vad utskottet uttalat om aftutformningen av fastighetsundantaget bör ses över. I avvaktan på aff reglerna ändras föreslås vidare i mofionJul5 (yrkande 3) aft det bör göras möjligt aff ge rättssökande, som imögelskademål har förbrukat maximibeloppet i räftsskyddsförsäkringen, bidrag avmedel från den statliga fonden för avhjälpande av fukt- och mögelskador ismåhus. Ufskottet - soin konstaterar atf reglerna för fonden (SFS 1985:1119)inte fillåter sådant stöd - utgår från att regeringens nämnda övervägandensker i former som gör atf def infe behöver bli aktuellt med några sådanaåtgärder som åsyftas i motionsförslaget. Enligt gällande regler finns det inget hinder mot affallmän rättshjälp beviljas i ärende om bodelning. Rättshjälpen innebär affkostnaderna för skiftesmannen betalas av allmänna medel (9 § första stycket 7RHL). Däremot kan biträde inte förordnas i ärenden om bodelning ined undantagför ärenden som rör av bodelning (20 § andra stycket RHL). Reglerna om allmän rättshjälp vid bodelning har ändratsvid flera tillfällen. Sammanfattningsvis kan utvecklingen sägas ha inneburit enalltmer långtgående begränsning av utrymmet för allmän rättshjälp vidbodelning (prop. 1975/76:47, JuU 17, rskr. 112, prop. 1982/83:61, JuU 19, rskr.172). I propositionen föreslås aft allmän rättshjälp i ärende ombodelning mellan två makar skall få beviljas endast om def med hänsyn fillboets beskaffenhet och makarnas personliga förhållanden finns särskilda skälför rättshjälp. Av motiveringen i proposifionen (s. 35) framgår aftstatens kostnader för rättshjälp i bodelningsärenden har ökat kraftigt. ärdet interimligt att en så stor del av de begränsade resurser som står fill buds JuU1987/88:21 på rättshjälpsområdet skall läggas ner på angelägenheter som rörfördelningen makar emellan av deras privata egendom. Departementschefen anserdärför att ytterligare inskränkningar måste göras och aff framför allt enomfördelning bör ske så atf rättshjälp kommer i fråga bara i de situationer därdet är befogat med hänsyn till rättshjälpens grundläggande syfte, nämligen aftstödja personer som inte har råd atf betala kostnaderna i en rättsligangelägenhet. I mofion Jul4 riktas krifik mot aft def skall krävassärskilda skäl för rättshjälp i ärenden om bodelning mellan makar. Detta kommerenligt mofionärerna aft innebära en sådan restrikfivitet aft det kan leda tillatt bodelningar klandras i större utsträckning än . Vidare bör, framhålls deti motionen, biträde i vissa situationer kunna förordnas i bodelningsärenden. Utskottet delar departementschefens inställning affmöjligheterna fill rättshjälp i bodelningsärenden bör begränsas till förmån förökade möjligheter att stödja personer som inte har råd aft betala kostnadernai en rättslig angelägenhet. Enligt utskottets mening utgör kravet på särskildaskäl en rimlig nivå för en sådan begränsning och kravet bör innebära affrättshjälp kommer att beviljas endast i fall där def föreligger eff verkligtbehov av rättshjälp. Vidare bör hållas i minnet att ett räftshjälpsbifräde imål om äktenskapsskillnad anses vara i viss utsträckning berättigat tillersättning också för arbete som han lagt ned på en bodelning, nämligen underförutsättning aft en lösning av bodelningsfrågan haff betydelse för målet iövrigt (prop. 1982/83:61 s. 31). Atf någon ändring härvidlag inte åsyftas medden nu föreslagna lagregleringen framhålls uttryckligen i proposifionen (s.98), och detta är enligt utskottets mening värdefullt, eftersom rättsligtbistånd i den formen kan vara av särskild betydelse för många av dem som lever underenkla förhållanden men som behöver hjälp för att lösa en bodelningsfråga.