bet · GB01UU1 · 1987-12-31 00:00:00 — har mångagånger givit oss särskilda möjligheter till insatser. Frågor rörande UU1987/88:1 rustningsbegränsning och nedrustning har på detta sätt blivit ettviktigt tillämpningsområde för aktiv svensk utrikespolitik såväl i FN och inedrustningskonferensen i som i regionala förhandlingar och då särskiltkonferensen om säkerhet och samarbete i , ESK. Dessa nedrustningssträvandenstöds av en bred och engagerad opinion i vårt land. I motion U411 (fp) lämnas bl.a. en kortfattad beskrivningav säkerhetspolitiska mål och de olika medel som står till buds föratt uppfylla dessa mål. Utskottet delar uppfattningen att försvarspolitiken ochutrikespolitiken, i vilken senare bl. a. ingår nedrustningspolitik,handelspolitik och biståndspolitik, utgör de centrala elementen i svensksäkerhetspolitik. aktiva arbete på dessa områden bör sålunda vara ettsjälvklart och viktigt långsiktigt led i denna politik. Yrkande 1 i motion U411får anses besvarat med hänvisning till vad utskottet anfört. De nordiska länderna framstår för svensk del i många fallsom självklara samarbets- och samrådsparter i nedrustningsarbetet. De nordiskastaterna har ett gemensamt intresse att trygga en fortsatt lugn och stabilsituation i norra . Ett mål är också att inom ramen för de enskildaländernas skilda säkerhetspolitiska lösningar begränsa stormaktsnärvaron ochdärmed minska risken för konfrontation i det nordiska området. Som exempel pånordiska initiativ på nedrustningsområdet kan nämnas detgemensamma uppträdandet inför icke-spridningsfördragets (NPT) tredjeöversynskonferens och den gemensamma uppvaktningen till icke anslutna stateratt ändra sin hållning till NPT. Vid om sambandet mellannedrustning och utveckling framlades likaledes ett gemensamt nordisktarbetspapper. Ett viktigt led i svensk säkerhetspolitik äransträngningarna att minska kårnvapenhotet i närområdet. Syftet med förslagetom en kärnvapenfri zon i är främst att förbättra vår och de övriganordiska ländernas säkerhet. Denna fråga behandlas i partimotionerna U403(vpk), U411 (fp) och U413 (c). En nordisk zon är ett regionalt arrangemang som berörflera skilda staters, i första hand de nordiska ländernas men ocksåmaktblockens, förhållanden. En kärnvapenfri zon förutsätter en kombination av åena sidan åtaganden från de nordiska staterna, å den andra åtgärder ochåtaganden från kärnvapenmakterna - utan att för den skull få formen av ettavtalsförhållande med kärnvapenmakterna. Under en följd avår har ett enigt utskott, med bifall frånriksdagen, i fråga om en kärnvapenfri zon i uttalat följande: Utskottet finner det tillfredsställande att de nordiskaregeringarna, utifrån sina olika säkerhetspolitiska utgångspunkter, igångsattegna utredningsarbeten och gemensamt åsiktsutbyte kring frågan om enkårnvapenfri zon i . Utskottet utgår ifrån att regeringen fortsätter sittarbete i fråga om utredningar och analyser samt håller fortsatt nära kontaktmed övriga nordiska regeringar i frågan, för att undersöka om en gemensam grundfinns mellan de nordiska länderna i syfte att skapa en kärnvapenfri zon iNorden som ettled i arbetet för ett kärnvapenfritt (UU 1981/82:23 och, UU1987/88'1 senast, UU 1986/87:4). Detta uttalande har enligt utskottets mening alltjämt fullgiltighet. Kontakterna fortsätter i denna fråga mellan de nordiskaregeringarna; vid det nordiska utrikesministermötet i den 25-26 marsi år beslöts att tillsätta en nordisk ämbetsmannagrupp med uppgift att närmarestudera förutsättningarna för en kärnvapenfri zon i nordiskt område. Gruppenhöll sitt första möte och lämnar delrapporter från sitt arbete vidde halvårsvis återkommande utrikesministermötena. Yrkande 4 i motion U411 (fp) får anses besvarat medhänvisning till vad utskottet här har anfört. Vad gäller det i motion U413 (c)framförda förslaget om en parlamentariskt sammansatt nordisk arbetsgrupp villutskottet anföra följande. Utskottet anser inte att det nu är påkallat att upprättaen nordisk arbetsgrupp med parlamentarisk sammansättning. Det kan nämnas att eninformell nordisk parlamentarikergrupp, i vilken representanter för 18 parder ide fem nordiska länderna ingår, bildades i syfte att koordinera dedeltagande partiernas parlamentariska initiativ i arbetet på en nordisk zon.Yrkande 14 i motion U413 (c) avstyrks därmed. Motion U403 (vpk) framför i detta sammanhang det vidarekravet på svenskt regeringsinitiativ till en diskussion om avmilitarisering avdet nordiska området. Detta skulle förutom bl.a. samnordiska regler om förbudmot införande av kärnvapen och begränsningar av militära övningar i Nordenockså innefatta en överenskommelse om begränsning av de nordiska ländernasmilitärutgifter. Som utskottet redan konstaterat har de nordiska ländernaett gemensamt intresse av att trygga en lugn och stabil situation i Nordeuropa.För vart och ett av länderna är det ett mål att inom ramen för sinsäkerhetspolitik begränsa stormakternas militära närvaro i det nordiskaområdet. NATO-medlemmar-na och har i detta syfte försett sitt medlemskapmed betydande restriktioner, bl.a. på kärnvapenområdet och vad beträffarpermanent militär närvaro. De nordiska länderna har gjort skilda säkerhetspolitiskavägval. Samman tagna har de lösningar som valts lett till ett stort mått av stabilitet i vårt område. Den ökande strategiska betydelse som stormakterna tillmäter har ytterligare understrukit vikten av att denna politik fullföljs av de nordiska länderna. och övriga nordiska länder eftersträvar att med olika åtgärder minska hotet mot det nordiska området. Diskussionen om en kärnvapenfri zon och vårt arbete inom ESK på att uppnå överenskom melser om säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder av direkt intresse för våra länder är två skilda exempel på denna strävan. Ett nära samråd äger rum mellan de nordiska länderna på dessa och andra nedrustningsområden. Utskottet utgår från att regeringen även i fortsättningen verkar för ett samlat nordiskt agerande när så bedöms möjligt och lämpligt. Några förutsättningar för en diskussion om de långtgående förslag som framförs i motion U403 torde emellertid inte finnas. Mot denna bakgrund avstyrks yrkande 9 i motion U403. I motionU410 (m) yrkande 4 föreslås att regeringen skall verka för att UU 1987/88:1kärnvapenmakterna gör generella utfästelser om negativa säkerhetsgarantierinom FN:s ram. Motionärerna anser att de uttalanden om garantier somkärnvapenmakterna gjort inte är tillfredsställande. Vidare framhålls att förSveriges vidkommande en negativ säkerhetsgaranti inte får utformas så att vihamnar i ett avtalsförhållande till den garantigivande kärnvapenmakten. Som ovan redan berörts spelar utfästelser att inte användaeller hota använda kärnvapen mot icke-kärnvapenstater en vikdg roll, bl. a. idebatten om en kärnvapenfri zon i . och andra länder hävdar attstater som i internationellt bindande avtal avstår från kärnvapen har ensjälvklar rättighet att motta utfästelser om att inte bli utsatta för sådanavapen. Enligt svensk uppfattning är de deklarationer som , ,, och gjort tillämpliga på i denutformning de nu har. Det hindrar inte att vi anser att dessa garantier börförbättras så att någon tveksamhet om deras tolkning inte behöver uppstå.Sverige har sålunda ett intresse att ansträngningarna i FN och CD i denna frågafortsätter i syfte att få samtliga kärnvapenmakter att göra förbehållslösa,bindande och generella åtaganden om negativa säkerhetsgarantier. Ett krav för svenskdel är att de kärnvapenfria staterna inte skall åläggas några ytterligareavtalsförpliktelser för att komma i åtnjutande av dessa garantier - utöver deåtaganden de redan gjort i NPT-fördraget. Yrkande 4 i motion U410 får därmedanses besvarat. 1 motionerna U403, U404, U405 och U406 hemställs attSverige vid utländska flottbesök i våra hamnar skall kräva garantier för attkärnvapen inte medförs. I motion U405 föreslås vidare att regeringen tarinitiativ till överläggningar med andra kärnvapenfria stater, t. ex. NyaZeeland, för att nå en gemensam ståndpunkt i denna fråga. Ämnet har tidigare behandlats avutskottet. Därvid har erinrats om det förhållandet att kärnvapenmakterna harsom princip att när fråga ställs därom varken förneka eller bekräfta förekomstav kärnvapen ombord på örlogsfartyg. Beträffande kan konstateras att där, enligtvad utskottet erfarit, varken i praxis eller i ett nu föreliggande lagförslagställs några krav på skriftliga garantier om att kärnvapen inte medförs ombord.Enligt lagförslaget skall premiärministern ge tillstånd till flottbesök endastom han är förvissad om att fartygen inte medför kärnvapen. Beslutet fattasefter rekommendation av en rådgivande kommitté på basis av tillgänglig information. Flottbesök ingår som ett led i det umgänge som länder medgoda relationer till varandra har. och övriga nordiska länder mottarsåledes ett antal vänskapsbesök av örlogsfartyg från såväl NATO- somWarszawa-paktsländer, liksom från andra stater. Besöken går både tillÖstersjöhamnar och till hamnar på . För svensk del gäller att när regeringen meddelartillstånd för örlogsbesök erinras den gästande nationen om att kärnvapen intefår medföras vid besök i svenska hamnar. Detta sker med följande formulering:"Det råder generellt förbud att medföra kärnvapen vid besök i utgår från attdetta förbud strikt iakttages." En motsvarande praxis tillämpas i uU1987/88'1 övriga nordiska länder. En följd av kärnvapenmakternas inställning är att desannolikt inte skulle lämna några garantier om sådana avkrävdes dem. Även om engaranti lämnas föreligger ingen rätt att inspektera örlogsfartyg för attdärigenom skapa klarhet i det verkliga förhållandet. Kärnvapenmakternas hållning i detta avseende är inte ägnadatt skapa förtroende och kan därmed sägas minska värdet av de vänskapligakontakter som ett flottbesök bör innebära. har berört denna fråga iFN:s () och där bl. a. uttalat att taktiska kärnvapeninte skulle behöva medföras ombord på fartyg under rutinuppdrag. mening bör regeringen ånyo i internationella sammanhang verka föratt kärnvapenmakterna skall frångå sin princip att inte ge klara beskedbeträffande förekomsten av kärnvapen ombord. Problemet bör aktualiseras underFN:s 3:e särskilda nedrustningssession och om möjligt även i ESK. Frågan harockså nära beröring med den nordiska ämbetsman-nakommittens undersökning avförutsättningarna för en kårnvapenfri zon i . Om fortsatta internationella kontakter inte skulle geavsett resultat i detta ärende finns det enligt utskottets mening anledning attöverväga andra åtgärder i syfte att undanröja den osäkerhet som oftavidlåder flottbesök från kärnvapenmakter. Därmed får ifrågavarande yrkandenanses besvarade. Utskottet behandlar i detta avsnitt även yrkande 8 i modonU410, i vilken begärs en bättre anpassning av den svenska nedrustningspolitikenoch dess arbetsformer till den svenska säkerhetspolitikens krav. Motionärernaframhåller att svenskt arbete inom nedrustningsförhandlingar utöver områdensom har speciellt intresse för vår egen säkerhet skall koncentreras tillsektorer där vi besitter särskild kompetens. De resurstillskott som i enframtid kan behövas för verksamheten bör fördelas enligt dessa krav. När detgäller nya svenska satsningar inom nedrustningsområdet, t.ex. de marinarustningarna och rymdfrågor, bör därvid övervägas vilka resurser i form avexpertis, forskning och förhandlingskapacitet som erfordras för att vieffektivt skall kunna påverka frågorna. Motionärerna hänvisar i sammanhangettill de överväganden som gjorts av försvarskommitténs arbetsgrupp förnedrustningsfrågor och som efterlyser bl.a. vidgat samarbete mellan civila ochmilitära myndigheter och utökat personalutbyte mellan UD, FOA, försvarsstabenoch försvarsdepartementet. Utskottet har i denna fråga inhämtat upplysningar frånutrikes- och försvarsdepartementen, FOA samt försvarsstaben. Intrycket är att samarbe tet och samverkan mellan de olika intressenterna fungerar väl och att tillgångliga resurser används på ett ändamålsenligt sätt. Inom det säkerhets- och nedrustningspolitiska området lägger regeringen särskild tonvikt vid frågor som har direkt betydelse för och där vi följaktligen byggt upp god kompetens. och det fortlöpande analysarbe te som detta varit en del av har anförts som ett exempel på sådant kvalificerat beslutsunderlag som åven fortsättningsvis bör kunna ligga till grund för regeringens ställningstaganden i dessa frågor. 1** 1987/88. I vad gäller rustningar och rymdfrågorna är det enangelägen UU 1987/88:1 uppgift att i nära samarbete mellan berörda myndigheteroch organ utnyttja och öka vår kunskap så att även i fortsättningen kanbidra aktivt till nedrustningssträvanden inom dessa båda fält. Utskottetnoterar i detta sammanhang att arbetsgrupper bildats under UD:s ledning för attmed berörda myndigheter och experter diskutera möjligheter att ta nyainidativ, bl. a. i fråga om rustningar och utnyttjande av satelliter förövervakning av nedrustningsarbetet. Den säkerhetspolitiska miljön är självfallet föremål fören permanent uppmärksamhet från sida. Säkerhetspolidken och dess olikaelement anpassas därvid kontinuerligt till denna miljö, vilket ställer storakrav på flexibilitet och samarbetsförmåga i kontakterna mellan berörda parter.Utskottet konstaterar att dessa kontakter fungerar väl. Utskottet vill, liksommotionärerna, i sammanhanget också erinra om nedrustningsdelega-donen, i vilkeningår riksdagsledamöter, tjänstemän och experter från UD,försvarsdepartementet, försvarsstaben och FOA, och som utgör ett forum fördialog mellan regeringen och de politiska partierna i fråga om utformningen avsvensk nedrustningspolitik. Utskottet gör sammanfattningsvis bedömningen att densvenska nedrustningspolitiken ligger väl i linje med långsiktigasäkerhetspolitiska intressen. Arbetsformerna är också i huvudsak anpassade tillde krav som kan ställas, vilket självfallet inte utesluter att frågankontinuerligt diskuteras, bl. a. inom ramen för nedrustningsdelegationen.Utskottet vill i sammanhanget också erinra om vad det anfört i UU 1986/87:16angående säkerhetspolitisk forskning m. m. Motion U410 yrkande 8 avstyrks. ESK-processen, som inleddes med omsäkerhet och samarbete i , har till syfte att tillvarata möjligheternatill samarbete mellan de europeiska staterna och att därmed förbättra allaeuropeiska länders säkerhet. Ett vikdgt led i denna process varStockholmskonferensens första fas som efter nära förhandlingsarbetekunde avslutas med en konkret, politiskt och militärtbetydelsefull överenskommelse. Det nu pågående uppföljningsmötet i hartill uppgift att granska genomförandet av Helsingforsdokumentets bestämmelseroch fördjupa det i inledda samarbetet; däri ingår även attutvärdera resultatet från och eventuellt utforma mandatför dennas fortsättning. I motion U410 (m) anförs att man från svensk sida börbevaka att en rimlig balans upprätthålls inte bara mellan ESK:s olika sakområden utan också inom ramen för mandat, dvs. att de förtroende- och säkerhetsskapande åtgärderna inte får minskat intresse genom en fokusering på rena nedrustningsförslag. I motion U411 (fp) framhålls att om ESK- processen skall kunna föras vidare måste balanserade framsteg uppnås i vad gäller ekonomi, miljö och särskilt mänskliga rättigheter. I motion U413 (c) betonas speciellt att bör söka få en konkretisering av den europeiska miljöstrategin i ESK. Förtroendeskapande åtgärder av det slag som diskuteras iESK behandlas UU 1987/88:1 inte i något annat forum. Utskottet anser detväsentligt att en balans upprätthålls mellan de tre korgarna eller sakområdenavid denna konferens. Detta har understrukits, senast i betänkandetUU 1986/87:4. Kravet på balans kom också till uttryck i utrikesministerns talvid öppnandet av Wienmötet. Som utskottet likaledes tidigare framhållit fåremellertid balanskravet inte tolkas så att parterna bör avstå från vad somsynes möjligt inom ett sakområde med hänvisning till att framgångarna på andraområden varit begränsade. Tvärtom bör framsteg inom ett område ocksåkunna inverka gynnsamt på övriga områden. Om Wienmötet - såsom bl. a. Sverigeförordat - beslutar att en konferens om såväl förtroendeskapande åtgärder someuropeiska nedrustningsfrågor skall sammankallas, bör det självfallet ocksåvara en svensk strävan att denna blir framgångsrik. För att en sådan konferensskall få en god start bör verkliga framsteg under Wienmötets gång också hanåtts på andra sakområden, bl. a. i fråga om mänskliga rättigheter ochmänskliga kontakter. Yrkande 1 i motion U410 och yrkande 5 i motion U411 fårdärmed anses besvarade. ESK-processen har enligt utskottets mening enbetydelsefull roll att spela i det europeiska miljösamarbetet. Detta har ocksåunderstrukits av regeringen . Tillsammans med de övriga nordiska ländernaframlade för sedan i fyra förslag på miljöområdet;förslagen gäller luftvårdsområdet, den miljön, ozonskiktet samt ettexpertmöte inom ramen för ESK. Utskottet anser att dessa initiativ bör kunnautgöra ett värdefullt bidrag i det fortsatta arbetet. Yrkande 13 i motion U413får därmed anses besvarat. Under nåddes enighet ombetydelsefulla förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder. Enligt det i Madridutarbetade mandatet bör de nu utvidgas till att omfatta även nedrustning. Någonklar åtskillnad mellan förtroendeskapande åtgärder och nedrustning låter siginte göra. Nedrustningsåtgärder kan verka förtroendeskapande, och förtroendeskapandeåtgärder kan innehålla element av nedrustning. principiellaståndpunkt är att förhandlingar om nedrustning i bör ske inomESK-processen och att NN-staterna följaktligen skall delta i överläggningarna. I den s.k. Brysseldeklarationen resp. Budapestappellen har- som framgått av bakgrundsbeskrivningen - de båda militärallianserna var för sig föreslagit förhandlingar om konventionell nedrustning i . NATO och WP-staterna inledde också förberedande samtal för att utröna förutsättningarna för europeiska nedrustningsförhandlingar. Öststa terna har i enlighet med Budapestapellen argumenterat för ett 35-statsdelta- gande vid de framtida överläggningarna. Flertalet NATO-stater förordar däremot att förhandlingarna uteslutande skall föras mellan de 23 allierade staternas företrädare, medan NN-staterna endast skall informeras om utvecklingen i processen. För svensk del är det självfallet viktigt att kunna bevaka våra säkerhetspolitiska intressen i de kommande diskussionerna. år det tillfredsställande att konstatera att de båda alliansernas företrädare accepterat att NN-staterna med sina särskilda försvarsförhållan den inte inledningsvis bör beröras av nedrustningsåtgärder. Denna förutsätt ning får också sitt uttryck i det av i framlagda förslaget, vilket 15 tar siktepå skilda men samtidiga förhandlingar om nedrustning resp. UU 1987/88:1förtroendeskapande åtgärder. Några särbestämmelser för NN-staternasvidkommande i ESK synes sålunda inte vara erforderliga. Yrkande 2 i motion U410och yrkande 6 i motion U411 får anses besvarade med vad utskottet anfört ovan. Relationerna mellan supermakterna är av överordnadbetydelse för utsikterna att nå framgång på nedrustningsområdet. När utskottetsenast behandlade nedrustningsfrågorna hade sammanträffandet i mellanpresident och generalsekreterare just ägt rum. Även om deolika förväntningar som knutits till detta möte inte infriades var emellertidbedömningen att båda parter hade ett starkt intresse av konkreta överenskommelser.Det som hänt därefter styrker denna uppfattning. Beslutet av och att dra tillbaka ochskrota alla sina medeldistansmissiler blir - om det förverkligas - den förstanedrustningsåtgärden av någon betydelse efter . Tidigarebeslut pä nedrustningsområdet har praktiskt taget endast inneburit olika formerav rustningskontroll. Innebörden av ett är att en hel kategori avkärnvapen avskaffas. Även om det antalsmässigt endast rör sig om en mindre delav den totala kärnvapenarsenalen måste beslutet tillmätas stor vikt, inte minsteftersom det omfattar just de kärnvapen med placering i varom det undersenare år stått så stor strid. Utskottet välkomnar självfallet överenskommelsen mellanUSA och . Den är ett viktigt genombrott som sannolikt kommer attge upphov dll en prövning av gällande militära doktriner och strategier. gjorde tidigare en koppling mellanmedeldistanvapen, strategiska vapen och rymdvapen. Framsteg på ett område förutsatteframsteg på övriga. Med INF-beslutet har medeldistansvapnen frigjorts ur dennakoppling under det att den flnns kvar mellan strategiska vapen och SDI. Detåterstår att se hur stark den är när nu förhandlingarna om strategiska vapenförhoppningsvis skall gå in i ett mer aktivt skede. Ett annat viktigt ämne som behandlades i ärprovstoppsfrågan. Den har därefter diskuterats i en amerikansk-sovjetisk arbetsgrupp i med anknytning till kärnvapenförhandlingarna. Vad som förefaller kunna bli möjligt i dessa bilaterala förhandlingar är en överens kommelse om att gradvis sänka laddningarnas styrka och minska antalet prov. har förklarat sig berett att förhandla härom med syftet att ingå ett avtal om fullständigt provstopp, medan för sin del ser ett provstopp som ett avlägset mål i en stegvis process. har i nedrustningskonferensen och senare också inom ramen för sexnationsinitiativet sökt medverka till att utveckla metoder för att kontrol lera efterlevnaden av ett fullständigt provstoppsavtal eller - i avvaktan päatt ett sådant framförhandlas - ett ömsesidigt moratorium för kärnsprängningar. I motionerna U410 och U413 understryks att bör fortsatt verka för att åstadkomma ett avtal om provstopp genom multilaterala förhandlingar inom CD. Utskottet instämmer i denna uppfattning. Utskottet anser vidare att om 16 en stegvisprocess skall accepteras måste slutmålet klart definieras och med UU1987/88:1 en tidsplan som anger att ett fullständigt provstopp bör komma tillstånd . Motionerna U403 yrkande 10, U410 yrkande 5 och U413yrkande 3 får därmed anses besvarade. De förhandlingar inom nedrustningskonferensen i somför närvarande inger mest förhoppningar är de om en konvention om totalförbudmot och förstörelse av kemiska vapen, där betydande framsteg har gjorts underde . En ökad öppenhet från sovjetisk sida i kontrollfrågan harkunnat noteras, senast genom en uttalad villighet att uppge lokaliseringen avsamt deklarera och eliminera vapenlagren direkt efter det att konventionenträtt i kraft. Ännu återstår dock en rad svåra förhandlingsfrågor. ,som under årets session innehar ordförandeposten i kemivapenkommittén, görstora insatser för att åstadkomma en global överenskommelse inom detta område.Motionerna U411 yrkande 2 och U413 yrkande 8 får därmed anses besvarade. Frågan om kontrollprocedurerna beträffande efterlevnadenav förbudet mot att använda kemiska vapen och även biologiska vapen tassärskilt upp i motion U410. Motionärerna föreslår en förstärkt roll för FN:sgeneralsekreterare i detta sammanhang. Utskottet anser det angeläget att varje konvention somingås på nedrustningsområdet också förses med effektiva kontrollinstrument.Det är vikdgt att påstådda brott mot konventioner utreds på ett sådant sätt,bl. a. genom inspektion på platsen, att tvivel och farhågor om motpartenshandlande kan dllfredställande undanröjas. - FN:s generalsekreterare kan enligtutskottets mening ha en viktig uppgift i detta sammanhang, t. ex. genom att ienlighet med det förfaringssätt som anges i vissa FN-resolutioner (37/98 D och39/65 E) låta undersöka påstådd användning av B- eller C-vapen. Yrkande 7 imotion U410 får därmed anses besvarat. I motion U413 berörs uppgifterna om att Sovjetunionenskall ha använt kemiska vapen i ; motionärerna önskar en FN-studieför att få detta klarlagt. Påståenden om sovjetisk användning av kemiska vapen iAfghanistan har förekommit . En särskild undersökningsgrupp, där ävensvensk expertis medverkade, fick i uppdrag av attnärmare undersöka uppgifterna om C-vapenanvändning i och Afghanistanåren och 1982. Då gruppen vägrades tillträde till de afghanskakrigsområdena kunde anklagelserna mot inte bevisas ellermotbevisas.