bet · GB01KU36 · 1987-12-31 00:00:00 — Enligt departementschefen kommer den föreslagna ändringen av 16 kap. 8 § BrB att medföra att rättsväsendets möjligheter att ingripa mot den som söker sprida ett rasistiskt budskap förbättras avsevärt och i praktiken torde härigenom det utrymme försvinna som har funnits för organisationer av här aktuellt slag att agera. I propositionen anförs vidare olika skäl som talar mot ett förbud av' diskuterat slag (prop. s. 111). Departementschefen anför avslutningsvis att han anser att det med den föreslagna ändringen i 16 kap. 8 § BrB står klart att det inte kan göras gällande att lagstiftningen påområdet inte skulle motsvara åtaganden enligt FN:s rasdiskrimineringskon vention. Enligt lagrådets mening är det svårt att komma ifrån attkonventionen enligt sina ordalag ålägger staterna att införa ett uttryckligtförbud för organisationer som främjar rasdiskriminering (prop. s. 307 f.).Lagrådet förordar att omprövar den avvisande inställningen tillorganisationsförbud. Lagrådet anser det tveksamt om den lagändring somföreslås i mera betydande mån skulle underlätta bekämpningen av organisationersom verkar för rasdiskriminering och lagrådet är i olika hänseenden kritisktmot den föreslagna lydelsen av 16 kap. 8 § BrB. Lagrådet är mot den angivnabakgrunden närmast benäget att förorda att paragrafens nuvarande lydelse lämnasoförändrad. Lagrådet konstaterar att om ett förbud mot rasdiskriminerandeorganisationer införs så bortfaller det huvudsakliga motivet för lagändringen. Departementschefen anför med anledning av lagrådetssynpunkter bl.a. följande (prop. s. 324). Enligt hans uppfattning kan denföreslagna bestäm- melsen (16kap. 8 § BrB) inte anses ha fått en alltför vidsträckt räckvidd KU 1987/88:36genom det remitterade förslaget. Visserligen kan, såsom lagrådet anfört,gränsdragningsproblem uppstå även med det remitterade förslaget. Skall intevarje yttrande som uttrycker rasförakt vara straffbelagt, måste man dock hakvar en gräns som kan vara svår att dra i praktiken. Han vidhåller därförförslaget. I propositionen föreslås vidare några redaktionella ändringar i denkorresponderande bestämmelsen angående hets mot folkgrupp i TF:s brottskatalog(7 kap. 4 §). När det gäller förbudet mot rasistiska organisationerkonstaterar departementschefen (prop. s. 325 f.) att delade uppfattningarråder bland remissinstanserna - nu liksom vid de två tidigare tillfällen då fråganvarit aktuell i lagstiftningsärenden - om huruvida ett organisationsförbud ärerforderligt för att skall anses uppfylla sina förpliktelser enligtFN-konventionen. Departementschefen, som inte anser att lagrådet - varsställningstagande inte närmare har motiverats - kan anses ha tillförtdiskussionen några nya argument, finner inte anledning att frångå detremitterade förslaget. Motioner beträffande den föreslagna ändringen av 16 kap. 8§ BrB I motton 1986187:K)23 yrkande 4 (m) yrkas att riksdagenmed avslag på propositionens förslag i denna del beslutar om regler avseendehets mot folkgrupp i enlighet med YFU:s förslag. Motionärerna, som framhållerdet angelägna i att rasdiskriminering och invandrarfientlighet i alla dessformer tnotverkas. ifrågasätter om den föreslagna lagändringen av 16 kap. 8 §BrB är det bästa sättet att nå detta syfte. I motionen pekas på att förslaget,varigenom yttranden staffbeläggs oavsett om dessa är avsedda för offentligspridning eller ej, bryter den princip för regleringen av yttrande- ochtryckfriheten som gällt, nämligen att denna skall avse yttranden somär avsedda att spridas till allmänheten. Motionärerna föreslår att i ställetYFU:s förslag i saken genomförs. I motion 1986/87:K127 yrkande 3 (fp) yrkas att riksdagenavslår propositionens förslag om ändring av 7 kap. 4 §TFoch 16 kap. 8 § BrBangående hets mot folkgrupp, I motionen diskuteras den konflikt som uppstårmellan å ena sidan intresset av att bekämpa rasism och fördomar och, å andrasidan. Intresset av att försvara yttrandefrihet och tryckfrihet. Motionärernaför sin del förordar att kampen mot rasism och invandrarfientlighet sker genomen öppen debatt och inte genom ytterligare förbud och inskränkningar iyttrandefriheten. Motionärerna är därför inte beredda att stödja den föreslagnaskärpningen av ansvarsbestämmelserna i 16 kap. 8 § BrB, som innebär att allauttalanden som uttrycker missaktning för folkgrupp etc. är oacceptabla så snartde förekommer utanför den rent privata sfären. Enligt motionärerna innebär ettgenomförande av förslaget risk för att samhället -för att kontrollera attförbudet efterföljs - tvingas att förlita sig på angivare eller vidta andraintegritetskränkande åtgärder. Motionerbeträffande förbud mot rasistiska organisationer "; / oo. I motion 1986/87:K124 av m.fl. (s) yrkasatt beslutar om ett tillägg till 16 kap. 8 § BrB som innebär enkriminalisering av bildande av eller deltagande i organisationer varsverksamhet främjar eller uppmanar till förföljelse på etnisk grund. Enligtmotionärerna föreligger ett starkt behov av en lagstiftning som innebär förbudmot rasistiska organisationer. När det gäller den föreslagna skärpningen avansvarsbestämmelsen I 16 kap. 8 § BrB är motionärerna av den uppfattningen attdet i praktiken kommer att bli svårt att tillämpa bestämmelsen. Motionärernadelar lagrådets uppfattning att det är tveksamt om den föreslagna lagändringeni någon mera betydande mån skulle underlätta bekämpningen av organisationersom verkar för rasdiskriminering och att inte uppfyller sinaifrågavarande konventionsförpliktelser med mindre än att en kriminaliseringenligt rasdiskrimineringsutredningens förslag införs. Enligt motionärerna ärdet - bl.a. mot bakgrund av att det vuxit fram allt flerrasistiska organisationer - inte bara påkallat med en kriminalisering avrasdiskriminering och rashets som bedrivs av enskild utan även då detta sker iorganiserad form. Lagstiftning mot rasistiska organisationer begärs vidare ide från JuU överlämnade motionerna 1986/87:Ju614 av m.fl. (s,m, fp, c, vpk), 1986/87:Ju63l av och (båda s)samt 1986/87:Ju638 av (). I motionerna tas upp den kritik som riktats mot Sverigeför att inte uppfylla , såvitt gäller fråganom förbud för rasistiska organisationer. Slutligen yrkas i motion 1987/88:Sf534 yrkande 24 (fp) attriksdagen uttalar sig mot lagstiftning varigenom införs ett förbud motrasistiska organisationer. Till stöd härför åberopas yttrandefrihetsskäl.Vidare hävdas i motionen att det skulle vara ytterst svårt att beivra brott motsådan lagstiftning med hänsyn till föreliggande bevissvårigheter. (JuU) tillstyrker den föreslagnaändringen i 16 kap. 8 § BrB och avstyrker motionsyrkandena i frågan. Enligt JuUtillgodoses med regeringsförslaget ett onekligen mycket angeläget intresse. Ilikhet med departementschefen kan JuU inte finna att bestämmelsen genomregeringsförslaget skulle få en alltför vidsträckt räckvidd. JuU godtarförslaget och avstyrker motionsyrkandena. I en gemensam avvikande mening avstyrker de borgerligaledamöterna i förslaget. Vad gäller frågan om lagstiftning mot rasistiskaorganisationer avstyrker JuU bifall till de fyra motioner, vari önskemål härom framställts. JuU konstaterar vid sin bedömning av saken att statsmakterna i tidigare lagstiftningsärenden ansett att även utan ett särskilt organisationsför bud får anses uppfylla sina folkrättsliga åtaganden i det nu aktuella avseendet. Enligt JuU framstår det, efter den skärpning av stadgandet om hets mot folkgrupp som regeringen föreslår i propositionen, som än tydligare 21 att densvenska lagstiftningen motsvarar våra åtaganden enligt rasdiskrimi- KU1987/88:36 neringskonventionen; varje främjande eller uppmuntrande avrasdiskriminering kommer enligt JuU i fortsättningen praktiskt sett att varaförbjudet. I sitt yttrande erinrar JuU vidare om att det i uppdraget(dir. 1987:40) för den tillsatta parlamentariska kommissionen mot rasism och främlingsfientlighet (A 1987:05) ingår att pröva om aktuell lagstiftning och dess tillämpning kan bli effektivare när det gäller att motverka rasism och främlingsfientlighet. Enligt JuU:s rnening kan det som ett resultat av kommissionens arbete bli aktuellt för att ta upp frågan om ett organisationsförbud på nytt. JuU som inte nu finner det påkallat med något initiativ från sida i den riktning som motionärerna förespråkar avstyrker bifall till motionsyrkandena. ' I ett särskilt yttrande av två av JuU:s ledamöter (s, m)förordas att genom lagstiftning förbjuder rasistiska organisationer. det dockinte nu påkallat med ett tillkännagivande i saken till regeringen. Utskottet vill inledningsvis slå fast att det är ettstarkt samhälleligt intresse att med all kraft bekämpa rasism ochfrämlingsfientlighet. Som framhålls i propositionen förebyggs invandrarfientligverksamhet inte bäst genom straffbestämmelser utan genom information,upplysning och den fria opinionsbildningen. Vid utformningen av destraffbestämmelser som är nödvändiga gäller det att finna den rättaavvägningen mellan å ena sidan yttrandefrihetsintresset och å andra sidanetniska gruppers behov av skydd mot nedsättande omdömen och kritik. Från desynpunkter utskottet särskilt har att företräda är det naturligt att framhållaatt bestämmelser som straffbelägger nedsättande behandling av olikafolkgrupper inte får hindra en allmän debatt om frågor som gäller sådanagrupper. Det är t.ex. viktigt att det finns ett utrymme för en debatt ominvandrarfrågor. Utan tvivel måste man tolereraatt det ibland ges uttryck för åsikter som inte överensstämmer med ' värderingarsom är allmänt accepterade i vårt samhälle. När det gäller utformningen av ansvarsbestämmelsen i 16kap. 8 § BrB delar utskottet bedömningen I propositionen att bestämmelsen i sin nuvaran de lydelse inte innebär en oacceptabel inskräkning av yttrandefriheten. saknas därför anledning att ändra bestämmelsen i den av YFU förordade riktningen. Enligt utskottets mening får den nuvarande brottsbeskrivningen på ett godtagbart sätt anses begränsa möjligheterna till utåtriktad verksam het från rasistiska organisationer. Den i propositionen föreslagna förändring en av brottsbeskrivningen syftar till att söka lägga hinder i vägen även för intern verksamhet. Förslaget innebär bl.a. att det straffbara området kommer att omfatta även uttalanden eller meddelanden som når ut till en grupp av personer, som utgör mer än ett fåtal utan att man kan säga att det sker offentligt eller bland allmänheten. Kriminaliseringen omfattar inte yttranden inom den helt privata sfären. Utskottet, som inte kan dela den i motionerna angivna uppfattningen att förslaget skulle innebära en oaccepta bel inskränkning i yttrandefriheten, tillstyrker förslaget. Motionerna 1986/ 87:K123 yrkande 4 och 1986/87:K127 yrkande 3 avstyrks följaktligen. Utskottet övergår härefter till frågan,om förbud motrasistiska organisatio- KU 1987/88:36 ner. På grundval av den .utförliga redogörelsen i propositionen för frågans behandling (prop. s. 104-112, 307 och 308 samt 324-326) och det i det föregående behandlade förslaget till skärpning av 16 kap. 8 § BrB gör i likhet med JuU den bedömningen att även utan ett särskilt organisationsförbud får anses uppfylla våra åtaganden enligt "»~~ Utskottet delar vidare den i propositionengjorda bedömningen att det inte kan anses föreligga någotegentligt behov av att i lagstiftningen införa ett direkt organisationsförbud. Med hänsyn fill det starka samhälleliga intresset av attmed all kraft motverka rasistiska organisationer är det emellertid enligtutskottets mening självfallet angeläget att regeringen med uppmärksamhet följerfrågan. Regeringen kommer att ha anledning återkomma till saken vid beredningenav de förslag som den parlamentariska kommissionen mot rasism och främlingsfientlighetkommer att lägga fram. Enligt direktiven för kommissionen (Dir. 1987:48) skalldenna fullgöra sitt uppdrag senast vid utgången av . Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna /87:K124, 1986/ 87:Ju614, 1986/87:Ju631, 1986/87:Ju638 och1987/88:Sf534 yrkande 24. 4.2Våldsskildringar i fdmer, videogram m.m. Beträffande den lagstiftning som finns för att skyddabarn och ungdom från skadeverkningar som våldsskildringar i filmer ochvideogram kan medföra skall här nämnas följande. Gällande bestämmelser på området finns i första handintagna i förordningen (1959:348) med särskilda bestämmelser ombiografföreställningar m.m. (biografförordningen) och i videovåldslagen.Biögrafförordningen innehåller regler om filmcensur (förhandsgranskning). Därföreskrivs bl.a. att filmer inte får godkännas för offentlig visning, om derasförevisande "på grund av det sätt', varpå händelserna skildras, och detsammanhang, vari de förekomma, kan verka förråande eller skadligt upphetsandeeller förleda till brott." Reglerna om förhandsgranskning av filmer härmedgiltighet fr.o.m. utvidgats till att avse även videogram somskall visas offentligt. Genom videovåldslagen ges möjlighet att i efterhand ingripamot vissa våldsskildringar. Den nuvarande lagstiftningen innebär att filmer ochvideogram med skildringar av sexuellt våld eller tvång eller närgångna ellerutdragna skildringar av grovt våld mot människor eller djur (s.k. extremvåld) iyrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte inte får spridas tillallmänheten genom saluhållning eller annat tillhandahållande eller genomvisning (1 §). När det gäller barn under 15 är innehåller lagen ettstarkare skydd, som innebär att filmer och videogram med ingående skildringarav verklighetstrogen karaktär som återger våld eller hot om våld mot människoreller djur inte iyrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte får lämnas ut eller KU1987/88:36 spelas uppvid särskild anordnad visning där sådan minderårig är närvarande (2§). Inte endast detaljister utan också grossister och andraleverantörer har uttryckligen gjorts straffrättsligt ansvariga som gärningsmänför spridningen av filmer och videogram med våldsinslag. tillsattes utredningen (U 1985:10) om åtgärder motvåldsskildringar i röriiga bilder (våldsskildringsutredningen). Utredningen(dir. 1985:29) skall kartlägga hur utvecklingen av nya medier för att återgeinspelningar av rörliga bilder påverkar risken för att framför allt barn ochungdomar utsätts för skadeverkningar genom våldsskildringar i sådanainspelningar. Utredningen skall vidare bedöma om utvecklingen kan väntas ledatill att det behövs nya eller ändrade regler för att motverka sådana skador.Alternativet med förhandsgranskning av alla filmer och videogram skall belysasingående. Utredningen skall vidare behandla vissa frågor rörande barncensurensamt se över biografförordningen med tillhörande författningar i tekniskt hänseende. I propositionen föreslås inga ändringar avbiografförordningens regler. Departementschefen diskuterar olika tänkbaraändringar men anser inte att det - i avvaktan på våldsskildringsutredningensarbete - finns anledning att i propositionen föra fram några förslag i dessafrågor. Vad härefter gäller möjligheterna tillefterhandsingripanden mot våldsskildringar föreslås i propositionen attansvarsbestämmelserna i videovåldslagen förs över till . Därmedblir lagen överflödig och föreslås upphöra. Den i 1 § videovåldslagen angivnabeskrivningen av vilka våldsskildringar som skall vara otillåtna tas in i enny paragraf i , 16 kap. 10 b §. Enligt den föreslagna lagtextendöms den som i stillbild eller i en film, ett videogram, ett televisionsprogrameller andra rörliga bilder skildrar sexuellt våld eller tvång med uppsåt attbilden eller bilderna sprids eller som sprider en sådan skildring för"olaga våldsskildring" till böter eller fängelse sex månader.Detsamma gäller den som i rörliga bilder närgånget eller utdraget skildrargrovt våld mot människor eller djur med uppsåt att bilderna sprids eller somsprider en sådan skildring. En förutsättning för straffbarhet är dock attgärningen inte med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Bestämmelserna i 2 § videovåldslagen om förbud att spridavissa våldsskildringar till barn överförs - med viss modifikation- till en ny paragraf i BrB, 16 kap. 10 c § ("otillåten utlämning av filmeller videogram"). I propositionen föreslås att det skall vara möjligtatt döma till straff för sådant brott inte bara då uppsåt föreligger utan ävenvid grov oaktsamhet. I lagrådsremissen hade föreslagits ändrade grundlagsreglerför bl.a. filmer och video, däribland bestämmelser om ansvarig utgivare. Dessaförslag har emellertid utgått ur regeringsförslaget. Enligt propositionenkommer det alltjämt att vara den som enligt vanliga regler är gärningsman somskall bära ansvaret för brottet olaga våldsskildring i rörliga bilder. Motioner KU 1987/88:36 I motion 1986/87:Kl23 yrkande 7 (m) föreslås att riksdagenavslår propositionens förslag om upphävande av videovåldslagen och ominförande i av bestämmelser om olaga våldsskildring och otillåtenutlämning av film eller videogram. Motionärerna anser inte att det finnsanledning att genomföra propositionsförslaget i förevarande del mot bakgrund avatt detta skulle bli ett provisorium i väntan på den grundlagsreglering somsenare skall genomföras. Motionärerna anser alltså att videovåldslagen skall varakvar. Enligt motionären bör dock lagen ändras så att - i överensstämmelse medvad YFU i förevarande hänseende föreslagit - ett system med ansvarig utgivareinförs för filmer och videogram. Även i motion 1986/87:K434 (, m) förordas ett sådant system. - I motion 1986/87:K123framställda invändningar mot den del av förslaget som gäller utvidgning av detstraffbara området till att gälla även stillbilder behandlas i nästa avsnitt. I motion 1987/88:K409yrkande 2 (m.fl.,s) begärs bl.a. att videovåldslagens bestämmelser ses över i syfte att ocksåomfatta våld i vissa andra avseenden. I motionen hävdas att det i filmersärskilt avsedda för barn förekommer mycket kraftigt våld som utövas t.ex. avrobotar med mänskligt tal. Enligt motionen faller inte detta slag avvåldsfigurer under videovåldslagens bestämmelser. Frågan om en utvidgning av området för förhandsgranskningav filmer/ videogram tas upp i motionerna 1986/87:K125 (m.fl.,c), 1986/87:K404 (m.fl., s). 1986/87:K409 (, c), 1986/87:K412 (och , vpk),1986/87:K421 yrkande 2 (m.fl., c), 1986/87:K423 yrkande 1 (AlfSvensson, c), 1986/87:K424 (m.fl., s ), 1986/87:K425 (MartinOlsson m.fl., c), 1986/87:K426 (och , fp),1987/88:K405 såvitt nu är i fråga (m.fl., s),1987/88:K409yrkande 1 (m.fl., s), 1987/88:K415 (BirgerRosqvist m.fl., s), 1987/88:K421 (m.fl.. c). 1987/ 88:K423(m.fl., fp). 1987/88:K424 (m.fl., fp).1987/88:K425 (m.fl., s). 1987/88:K428yrkande 1 (,c) och 1987/88:K430 yrkande 1 (m.fl.. vpk). I motionerna förordas att förhandsgranskning införs ävenför filmer och videogram som säljs eller, vilket är det vanliga, hyrs ut tillallmänheten. I de flesta av motionerna föreslås därvid att granskningen börfölja den reglering som gäller förhandsgranskning av filmer/videogram som skallvisas offentligt. I de ovannämnda motionerna 1987/88:K421 och 1987/88:K424föreslås en delvis annan lösning. Enligt dessa motioner skall statensbiografbyrå, då den skall avgöra om en film eller ett videogram får spridas,tillämpa de i 1 och 2 S§ videovåldslagen uppställda kriterierna angåendeextremvåld m.m. 1 motionerna 1986/87:K423 yrkande 2 och 1987/88:K428yrkande 2 (båda motionerna av , c) yrkas att det införsbestämmelser om att godkända filmer och videogram skall innehålla eninnehållsredovisning utfärdad av granskningsmyndigheten. I motion I987I88:K409 yrkande 3 (m.fl.,s) begärs KU 1987/88:36 ,,, sådan ändring av lagstiftningen attförhandsgranskning av videofilmer som visas på t.ex. hamburgerbarer blirobligatorisk. Enligt motionen täcker begreppet "offentlig visning" ibiografförordningen inte sådana slag av visningar. I tidigare nämnda motion 1987/88:K405 (s) frarnförs -utöver kravet om förhandsgranskning - förslag om ökat stöd till information omvåldsskildringarnas effekter.,Enligt motionärerna måste en bredupplysningsverksamhet komma till stånd för att nå attitydförändringar och föratt föräldrar och ungdomar skall kunna göra medvetna val ochefterfråga,kvalitetsfilmer. KrU har i sitt yttrande (bilaga 4) föreslagit att åtgärderbör komma till stånd som har till syfte att på ett effektivare sätt än förnärvarande förhindra att i vart fall barn och ungdomar får ta del av grovavåldsskildringar i rörliga bilder, inte minst sådana som innehåller våldsinslagbestående i sexuella övergrepp och sadism. KrU konstaterar att det inte ärmöjligt att uteslutande genom lagstiftningsåtgärder lösa det förebyggandeproblemet. I yttrandet , pekas på olika insatser som - vid sidan av insatser avlagstiftningskaraktär -kan vidtas i syfte att bekämpa skadligavåldsskildringar. När det gäller frågan om ytterligare lagstiftningsåtgärderanser KrU att sådana kan bli nödvändi- , , ga. KrU anger som tänkbaramöjligheter införande av regler om förhandsgranskning av videogram och filmersom sprids till allmänheten för privat bruk samt förändringar i reglerna omefterhandsingripanden för att göra dessa effektivare, t.ex. genom ett systemmed ansvarig utgivare. KrU tar emellertid inte någon ställning till dessafrågor under hänvisning till att våldsskildringsutredningens kommande förslaginte bör föregripas. KrU framhåller det angelägna i att så snart sommöjligt får ta ställning i den aktuella lagstiftningsfrågan. Enligt KrU tordenämligen, i vart fall på kort sikt, lagstiftningsåtgärder vara de åtgärder somi första hand är ägnade att motverka att barn och ungdom får tillgång till ickeönskvärda våldsskildr ringar. Förslagen i propositionen om att-med vissa ändringar-intavideovåldslagens bestämmelser i och att upphäva videovåldslagen tillstyrksav KrU, som avstyrker de i förevarande avsnitt aktuella motionerna. Vad först gäller utskottets allmänna syn på de frågor somtagits upp i motionerna om förhandsgranskning av filmer och videogram som säljs eller hyrs ut till allmänheten delar utskottet den bedömning som gjorts av KrU att riskerna för barn och ungdom av skadeverkningar som våldsskildringar i filmer och videogram kan medföra har blivit så betydande att detta motiverar olika åtgärder från samhällets sida. I KrU:s yttrande har betonats att inte minst insatser av attitydförändrande slag är viktiga och i yttrandet lämnas olika exempel härpå. De åtgärder som därvid kan bli aktuella övervägs inom våldsskildringsutredningen på grundval bl.a. av det omfat tande remissmaterial som föreligger med anledning av utredningens rapport 26 Videovåld(Ds U 1987:8). Utskottet har inhämtat att utredningen avser att KU1987/88:36 avge sitt slutbetänkande . Efter remissbehandlingkommer regeringen att kunna ta ställning till den fortsatta behandlingen avfrågan om åtgärder mot videovåld (prop. 1987/88:100 bil.lOs.42). Som KrU anfört bör inte föregripa våldsskildringsutredningensarbete. Det finns därför inte an/edning för utskottet att nu pröva de olikaförslag om förhandsgranskning som tagits upp i motionerna. Utskottet vill dockunderstryka det angelägna i att beredningen av våldsskildringsutredningensbetänkande sker skyndsamt så att får taställning i frågan. Med det anförda får motionerna om förhandsgranskning avfilmer och videogram som säljs eller hyrs ut till allmänheten anses besvarade. De i motionerna 1986/87:K423 yrkande 2, 1987/88:K405,1987/88:K409 . yrkande 3 och 1987/88:K428 yrkande 2 upptagna frågorna ominnehållsredovisning på godkända filmer och videogram, ökat stöd tillinformation om våldsskildringarnas effekter samt viss ändring avförhandsgranskningsregler-na rörande filmer som skall visas offentligt fåranses ha sådant samband med videovåldsutredningens uppdrag att det saknasanledning för att i förevarande sammanhang ta ställning till de imotionerna framförda förslagen. Motionerna avstyrks följaktligen. Utskottet övergår härefter till frågan omefterhandsingripanden mot våldsskildringar i rörliga bilder. I propositionen har, som tidigare framgått, föreslagitsatt - med vissa ändringar - videovåldslagens bestämmelser skall överföras till16 kap. BrB och att videovåldslagen skall upphävas. I motion 1986/87:K123yrkande 7 har yrkats avslag på detta förslag.