bet · GB01FiU30 · 1987-12-31 00:00:00 — Dispens bör också, helteller delvis, kunna medges om företaget under fid som medlen står inne på kontotväsentligt inskränkt sin verksamhet. Isamband med riksdagsbehandlingen av lagen (1985:582) om inbetalning pålikviditetskonto under /86 angav finansutskottet förutom denämnda dispensmöjligheterna ytterligare en möjlighet till dispens. mening borde nämligen dessutom dispens kunna ges när inbetalningskulle leda till en beaktansvärd snedvridning av konkurrensen inom ett område(FiU 1984/85:30 s. 50 ff). Uttalandet föranleddes främst av vissa förhållandeni detaljhandelsbranschen. Utskottet anser att det även vid den nu föreslagnalikviditetsindragningen bör vara möjligt för regeringen att medge dispens i denämnda fallen. Därutöver böruppmärksammas förhållandena för de allmännyttiga bo- 47 stadsföretagen.Bostadsutskottet har i yttrande 1987/88:? behandlat pro- FiU 1987/88:30positionen och tvä motioner, Fi21 av Per () och Fi23 av OskarLindkvist m.fl. (s) såvitt rör avsättning till likviditetskonto för allmännyttigabostadsföretag samt för HSB och . Enligt bostadsutskottetsuppfattning finns goda skäl för att stödja förslagen i motionerna omatt allmännyttiga bostadsföretag resp. HSB och inte skall varaskyldiga att göra inbetalning pä likviditetskonto. Till motiv för sittställningstagande har utskottet anfört bl. a. följande. Vadbeträffar de allmännytfiga bostadsföretagen bör erinras om att dessa företagarbetar efter självkostnadsprincipen och att de inte är vinst-syftande. Delikvida tillgångar som finns hos dessa företag - och med dem ur läne- ochskattesynpunkt jämförbara företag - är därför av en storlek som kan motiverasav den löpande verksamheten med förvaltning och byggande. Dessa företag harvidare tillagts ett speciellt ansvar för den bostadspolifik som omfattas av riksdagsmajoritet. har vid åtskilliga tillfällen ochsenast (se BoU 1987/88:3, s. 7 och 12) framhållit den betydelsedessa företag har för ett genomförande av den sociala bostadspolitiken. Det kaninte uteslutas att en likviditetsindragning för en del av dessa företag skullekunna innebära att vissa angelägna bostadsinvesteringar skulle komma attförsenas. bör enligt bostadsutskottet inte medverka fill atf sä kanbli fallet. Bostadsutskottetanför vidare att vad åter rör HSB och är förhållandet följande. Inomdessa organisationer är en stor del av kapitalflödena kanaliserade till resp.riksorganisation. Likvida medel i HSB samlas upp i riksorganisationen.Därutöver sker en omfattande inlåning av medlemsorganisationernas sparade medeltill riksorganisationerna. Inlåningsverksamhet bedrivs genom sparkassor, somriktar sig till organisationens fysiska medlemmar. i riksorganisation är förhållandena likartade beträffandeRiksbyggen. Som anförs i motion Fi23 (s) arbetar de inlånade medlen iorganisafionerna. En stor del måste hållas likvida med hänsyn till verksamhetenoch som beredskap mot utflödena av inlånat kapital. Genom uppsamling avmedlemsorganisationernas kassaflöden och kapitalfillgångar samlas likviditetenhos riksorganisafionerna. Demotiv som vägleder lagförslaget i propositionen är enligt bostadsutskottetsuppfattning inte tillämpliga på de bostadsföretag och bostadsorganisationersom aktualiserats i motionerna Fi21 (s) och Fi23 (s). delarmotionärernas uppfattning att sådana företag och organisationer bör undantasfrån krav på inbetalning till likviditetskonto. Finansutskottetdelar bostadsutskottets mening att det på de grunder som bostadsutskottetanfört finns skäl att medge de allmännyttiga bostadsföretagen resp. HSB ochRiksbyggen befrielse från skyldigheten att betala in medel på likviditetskonto. Lagrådethar i sitt yttrande föreslagit vissa förändringar i några av lagförslagets paragrafer. Lagrådet ifrågasätter bl. a. ordningen enligt 5 § tredje stycket att beslut får överklagas hos regeringen. Eftersom fråga är om att enligt ett visst sysfem fastställa betalningsskyldig het för enskilda rättssubjekt bör enligt lagrådet - i linje med vad som i sädana fall gäller på andra områden - beslut få överklä- 48 gas hos domstol. Dendomstol som härvid kommer i fråga är kammarrät- FiU 1987/88:30 ten. Utskottethar i syfte atf så långt som möjligt eliminera vissa tillämpningssvårigheternär det gäller att bestämma vad spm skall avses med likvida tillgångar i detföregående gjort vissa förtydliganden. Trots detta är det emellertid inteuteslutet atf vissa av dessa frågor också kan komma att prövas dispensvägen.Mot denna bakgmnd bedömer utskottet det vara mest ändamålsenligt att sammainstans som prövar dispensansökningen även prövar överklaganden av riksskatteverketsbeslut. Som framgår av det föregående rymmer dispensprövningen vissaskönsmässiga bedömningar som av naturliga skäl bör ligga på regeringen.Utskoftet instämmer i princip i de skäl som lagrådet anfört för endomstolsprövning. Vid en samlad bedömning finner dock utskottet att de skäl somtalar för att regeringen också skall pröva beslut väger över. Utskoftetinstämmer i vad lagrådet i övrigt anfört beträffande ändringarna i 1,3 och 6§§. Utskottetavstyrker med det anförda mofionerna Fi22 yrkande 12, Fi26 och Fi28 yrkande 11. anfört med anledning av motionerna Fi21 och Fi23 om möjligheterna attmedge dispens helt eller delvis från att göra insättningar på likviditetskontobör som sin mening ge regeringen till känna. Utskottetkan inte godta förslaget i motion Fi30 (vpk) om att de indragna medlen inteskall återbetalas till företagen. Det skulle innebära en kraftigt ökadföretagsbeskattning och därmed en ökning av det totala skattetrycket. Detskulle påverka företagens tillväxtförmåga och investeringsvilja pä ett mycketnegativt sätt. Utskoftet ser inte något skäl att vidta några sådana ätgärder.Motion Fi30 (vpk) yrkande 7 avstyrks därför av utskottet. Imotion Fi24 (c) anförs att rörliga priser är nödvändiga i ett dynamiskt system.Motionärerna kräver att den allmänna prisregleringslagen avskaffas. Utskottetbehandlade i anslutning till proposition 1987/88:28 om förlängd tillämpning avallmänna prisregleringslagen (FiU 1987/88:3) och i anslutningtill budgetproposifionen (FiU 1987/88:20) ett motionsyrkande med exakt sammalydelse. avslog pä förslag av utskottet dessa yrkanden. Utskottetframhöll att om prisregleringslagen är i tillämpning kandet i vissa fall underläua för regeringen att skapa stabila förutsättningaroch öka tilltron till den ekonomiska politiken. Vidare anfördes att en viktigförutsättning för statens pris- och kartellnämnds (SPK) fortlöpandeprisövervakning är att nämnden kan aktualisera frågan om direkta ingripanden.Uttalanden frän SPK med denna innebörd fär större tyngd om prisregleringslagenär i tillämpning. Utskottet har alltjämt samma uppfattning. Med hänvisningtill vad utskottet anfört avstyrks motion Fi24 (c) yrkande 12. 4 1987/88. Investeringsfonder FiU 1987/88:30 Imotion Fi22 (m) föreslås att såväl investeringsfonderna som investeringsreservernagemensamt släpps fria. Förslaget motiveras av atf motionärerna hävdar att detinte längre är lämpligt att bedriva stabiliseringspolitik som syftar till attutjämna svängningar i den internationella konjunkturen. Vadgäller utnyttjandet av investeringsfonderna vill utskottet anföra följande. Regeringenbeslutade i regionalpolitiskt syfte om frisläpp avinvesteringsfonder för byggnadsinvesteringar. Storstadsinvesteringar undantogsemellertid från frisläppet. Defta beslut, i kombination med fortsattamöjligheter atf ta i anspråk investeringsfonderna för maskininvesteringar istödområdet, bör bidra fill att främja en regionalt sett jämnare utvecklingöver landet. Invesferingsfondsmedel fär även utnyttjas förmiljöinvesteringar. Några ytterligare frisläpp är inte aktuella för närvarande.Utskottet vill i detta sammanhangerinra om att regeringen den 6 juni 1985beslöt att tillkalla en utredning om reformerad företagsbeskattning (dir.1985:30) som skall se över företagsbeskattningen. I detta uppdrag ingår attutvärdera investeringsfondernas effektivitet och utnyttjande. Utredningenberäknas vara färdig . Medhänvisning till att det får förutsättas atf utredningen kommer att prövaformerna för investeringsfondernas utnyttjande avstyrker utskottet motion Fi22(m) yrkande ö. Beräkningsunderlagetför finansplanen m. m. under allmänna motionsfiden väckta motionen Fi708 av () tas i ett yrkande upp frågan om beräkningsunderlagetför finansplanen m. m. Imofionen framhålls den stora betydelse tjänstesektorn har för den ekonomiskautvecklingen i vårt land. Att stimulera tjänsteföretagen tillinternafionalisering är enligt motionärerna en av de viktigaste näringspolitiskauppgifterna. Vill bevara företagsamhet och sysselsättning, mäste enligtmotionärerna tjänsteföretagen exportera mer. För aft detta skall kunna skemäste tjänsteföretagen få goda verksamhetsförutsättningar i . Ett förstasteg är, enligt mofionärerna, att tydliga signaler ges om att tjänsteföretagenses som potentiella exportföretag och som ytterst väsentliga för värt landsekonomiska utveckling. Sådana signaler bör ges i politiska handlingar ochdokument, som t. ex. långtidsutredningar, finansplaner och vid officielladelegationsresor. Demodeller som används i långtidsutredningar och finansplaner bör vidare, enligt motionärerna, ses över i syfte aft förbättra data vad gäller tjänsteföretagen. Tjänstesektorn bör också presenteras i ett särskilt av snitt, på samma sätt som gäller för industrin. Att enbart industrin ges en särskild presentation konserverar, enligt motionärerna, inställningen att tillverkningsindustrin är den mest betydelsefulla delen av näringslivet och försvårar åtgärder som underiättar tjänsteföretagens verksamhet. Utskottetvill med anledning av det aktuella mofionsyrkandet anföra FiU 1987/88:30följande. Som utskottet framhållit tidigare i olika sammanhang kommertjänstesektorn att fä en allt större betydelse för den ekonomiska utvecklingeni vårt land. En stor del av de tillskott av arbetstillfällen som kommer atfskapas framöver kommer att finnas inom tjänstesektorn. Utskottetinstämmer i motionärernas åsikt att tjänstesektorn i olika sammanhang ofta fåren alltför begränsad redovisning. Detta sammanhänger dock främst med atttillgängen på data är sämre än vad som gäller för andra sektorer. Såvälregeringen som har emellertid uttalat att statistik övertjänstesektorn bör prioriteras inom den ekonomiska statistiken. Utskoftetframhöll detta senast i sitt betänkande FiU 1987/88:13 om anslag tillstatistiska centralbyrån. Utskottet vill också påminna om att till den senastelångtidsutredningen fanns en särskild bilaga som behandlade den privatatjänstesektorn. Utskottetföreslär, mot bakgrund av det anförda, atf lämnar motion Fi708yrkande 1 utan bifall. Sammanfattningav utskottets förslag till allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken Undervåren har prognoserna över den internationella utvecklingen justerats upp. 1den svenska ekonomin råder högkonjunktur med ett efterfrägetryck som har letttill arbetskraftsbrist inom flera sektorer av ekonomin. Denkonstaterade överhettningen av ekonomin med ett ökat inflationstryck som följdkräver en finanspolitisk åtstramning. Utskottet anser det därför som nödvändigtatt genomföra de stabiliseringsåtgärder, som föreslås ikompletteringspropositionen. Mot den bakgrunden tillstyrker utskottetförslagen i propositionen att höja oljeskatten och tobaksskatten samt attgenomföra en likviditetsindragning i företagen. Den höga likviditeten inäringslivet har med stor sannolikhet bidragit till den mycket kraftigakreditexpansionen och är också en faktor som kan driva upp lönekosf-nadsstegringarna. Enligtutskottefs mening är emellertid inte den i propositionen föreslagnaåtstramningen fillräcklig. Utskottet förordar därför en i jämförelse medpropositionen större höjning av oljeskaften. Skaften bör sålunda höjas med 200kr./m, vilket ger en intäkt för staten på ca . Deavslutade förhandlingarna på förbundsnivå tillsammans med en förväntadlöneglidning förutses ge löneökningar som med stor sannolikhet blir för högafrän samhällsekonomisk synpunkt. Utskottet ser lönebildningen som ettavgörande problem i svensk ekonomi och det finns anledning att ifrågasättaförhandlingssystemet. Det finns en uppenbar risk att ju fler nivåer som detförhandlas på, desto starkare blir "löne-löne-spiralen". Ett sätt attmöjliggöra reallöneökningar efter skatt vid mycket låga nominella lönepåslagär att sänka inkomstskattesatserna. En förutsättning för en sådanskattesänkning är emellertid att parterna på arbetsmarknaden blir överens omatt den skall resultera i lägre nominella lönehöjningar. Utskottetvill understryka att den eftersträvade dämpningen av den inhemska efterfrågan måste riktas mot konsumtionen. Om en bestående 51 tillväxt skall kunnauppnås krävs en ökad kapitalbildning, vilket innebär FiU 1987/88:30 attindustriinvesteringarna även fortsättningsvis mäste ligga pä en hög nivä. Desenaste årens konsumfionsledda tillväxt måste brytas. Budgetutvecklingen1982/83-1988/89 Statsbudgetenssaldo har förbättrats markant. Från att /83 hamotsvarat av BNP har underskottet för innevarande budgetår nu begränsatstill 0,ö % av BNP. Ilånga stycken är detta resultatet av en stram utgiftsprövhing. kändeför de senaste årens budgetpolitik har nämligen varit att stor återhållsamhetvisats med nya utgiftsåtaganden samt att nya åtaganden finansierats. Olikaformer av generellt verkande besparingar har vidare kombinerats med selektivasparinsatser samfidigt som åtgärder vidtagits för att begränsa automatiken iutgiftsökningarna. Dessutom har kassahällningen förbättrats och delar av denstatliga långivningen lyfts ut från budgeten. Som en följd härav har statsbudgetens utgifter exkl. statsskuldräntor kunnatbegränsas från 34,till 27,av BNP, dvs. Undersamma femårsperiod har inkomsterna, mätt i reala termer, ökat från till32,av BNP. Ökningen är en återspegling av de senaste årens högre ekonomiskatillväxt samt av att vissa skatter införts eller höjts. Främst berorinkomsttillskottet på den kraftiga ökningen av löner och privat konsumtion.Denna ökning har emellertid skett i en takt som i längden inte är förenlig medsamhällsekonomisk balans. /89 förutses nu ett kassamässigt budgetunderskott av ungefärsamma omfattning som för innevarande budgetår. Detta skenbart stabila läge geremellertid inte en helt korrekt bild av budgetutvecklingen.Bokföringsprinciperna för sfatsskuldväxlar har lagts om, vilket /89givit upphov till en betydande redovisningsmässig minskning avbudgetunderskottet. Rensas budgetsaldot från denna och andra snarlikaengångseffekter erhåller man en utveckling av underliggande budgetsaldo som geren riktigare bild av den faktiska förändringen. Av följande tabell, som hämtatsur kompletteringspropositionen, framgår att budgetunderskottet mätt pä dettasätt ökar under nästa budgetår med liärmare till -14,4miljarder kronor; Tabell 6 Budgetsaldo förbudgetåren 1982/83,1986/87-1988/89 pjy 1987/88:30 -86,6 -15,2 -5,8 -6,7 -13,4 -7,6 -14,4 Uppgifterna i tabellen avseende 1988/89 återger ettbudgetförslag som ännu inte godkänts av i sin helhet. I proposifionenframhålls att det får ankomma på finansutskott att göra justeringarför de ytterligare förändringar som inte kunnat beaktas i kompletteringspropositionen.Utskottet kommer därför på sedvanligt sätt atf i särskilda betänkandenredovisa förnyade beräkningar över statsbudgetens inkomster (FiU 1987/88:34)och utgifter (FiU 1987/88:35) för nästa budgetär. För den som söker merdefinitiva uppgifter om ställningstagande till regeringens förslagtill statsbudget för nästa budgetår hänvisar utskottet fill dessa betänkanden,liksom till utskottets sammanställning över statsbudgeten (FiU 1987/88:36). Förnästa budgetår förutses således i kompletteringspropositionen en försvagningav det underliggande budgetsaldot. Avgörande för om det skall gå aft varaktigtbehålla budgetsaldot på den nivä som hitfills uppnåtts är den fortsattaekonomiska utvecklingen. Det framgår av den långtidsbudget som redovisas ikompletteringspropositionen. Åretslångtidsbudget täcker femårsperioden fram t. o. m. 1992/93. Långtidsbudgetenskall inte ses som en prognos över den mest sannolika utvecklingen. Den äristället en beräkningsmetod som används för att belysa automatiken istatsbudgeten. Metoden innebär att skatte- och avgiftsregler antas förblioförändrade liksom att några nya utgiftsåtaganden inte görs. I . princip visarsålunda långtidsbudgeten hur statens inkomster och utgifter utvecklas under denärmaste åren enbart till följd av redan.fattade beslut och gjorda åtaganden. Ilikhet med tidigare är är beräkningarna gjorda utifrån en tänkt ekono misk utveckling enligt tvä olika alternativ. I det gynnsammare beräknings- alternafivet - lägalternafivet - antas lönestegringarna dämpas till efter 1988 som inflationen successivt sjunker ner mot och räntenivån stabiliseras vid . BNP-tillväxten fömtsätts i detta alternativ gradvis öka till . Äveni högalternativet fömtsätts timlöneökningen avta; om än inte lika snabbt ochtill samma låga nivå. Inflationen uppgår till under i stort sett helaperioden, och den inhemska räntenivån har antagits vara . BNP-tillväxtenförutsätts i högalternativet inte uppgå fill efter 1989. Skillnadernamellan de antaganden som ligger till gmnd för de båda beräkningsalternafiven ärinte stora. Likväl blir resultatet av beräkningarna, som det återspeglar sig ibudgetsaldots utveckling, mycket påtagligt. Det framgår av nedanståendediagram. FiU 1987/88:30 Diagram.Budgetsaldots utveckling /88-1992/93 91/92 92/93 Inte ens i lågalternativet- som förutsätter en väsentligt gynnsammare ekonomisk utveckling än vad somuppnåtts - kan man påräkna någon fortsatt förbättring avbudgetsaldot. I stället växer underskottet temporärt /90 för attdärefter äter minska och under slutäret uppgå till -4,, dvs.ungefär samma nominella nivå som . Den tillfälliga försämringen är delvisen engångseffekt föranledd av de nya redovisningsprinciperna förstatsskuldväxlar. Engångseffekten drar under /89 nedränteutgifterna och minskar därmed även budgetunderskottet. Under efterföljandebudgetår, när omläggningen väl är genomförd, vänds emellertid förbättringen ien lika stor fillfällig försämring. särskild kalkyl som är gjord i anslutning till lågalternativet visas vilkarisker som är förknippade med en mindre stram utgiftspolifik. I beräkningen,som närmast har formen av en känslighetsanalys, har man utgått från sammaantaganden som i lågalternativet, men gjort den jämk- ningen att statensutgifter exkl. statsskuldräntor tilläts öka i FiU 1987/88:30 sammatakt som BNP, dvs. lika snabbt som tillväxten i ekonomin. Beräkningen visaratt under dessa omständigheter skulle budgetsaldot försämras avsevärt mer underperioden. Slutäret skulle underskottet hamna pä nivån -22,,vilket är sämre än i lågalternativet. Ihögalternafivet - som bygger pä en pris- och timlöneutveckling av ungefärdagens nivå - ökar såväl inkomster som utgifter snabbare än i lågalternativet.Detta leder till ett gradvis försämrat budgetsaldo som under slutåret uppgårtill . Resultatet är sannolikt en underskattning avden faktiska utvecklingen, eftersom långtidsbudgeten är en mekaniskkonsekvensberäkning som är gjord med fasta antaganden för hela perioden.Beräkningarna fångar därmed inte in den dynamik som utvecklas genom samspeletmellan budgeten och samhällsekonomin i ston. En negativ utveckling av det slagsom redovisas i högalternativet skulle därför i praktiken sannolikt leda större saidoförsämring än som utvisas i beräkningarna. Skillnadernamellan de båda alternativen förklaras fill en del av den högre räntenivån ihögalfernativet. En hög inhemsk räntenivå ökar statens utgifter förstatsskuldräntor. Den bidrar också till att öka utgifterna förbostadssubventioner, eftersom fastighetsägare med räntebidrag kompenserasfullt ut för de högre räntekostnaderna. Av propositionen framgår attbostadssubventionerna är den enskilda utgiftspost som ökar mest . Det gäller båda alternativen. De reala räntesubventionernafill bostadsbyggande ökar med i genomsnitt inte underperioden, vilket kan jämföras med de totala statsutgifternas reala ökning somi lågalternativet uppgår till 1,. I övrigt bidrar bl. a. den högrepris- och lönenivån till att utgifterna för folkpensioner och andraindexbundna transfereringar ökar snabbare. Utskottetgör för sin del följande bedömning med anledning av långfids-budgefkalkylerna.Dessa kalkyler visar hur statens finanser återigen kan försämras vid en någotmindre gynnsam allmän-ekonomisk utveckling. Även utan nya statligautgiffsåtaganden kommer vid redan måttliga pris-och löneökningar och någothögre ränteläge budgetunderskottet att öka kraftigt. Ett sådantbudgetunderskott spär i sin tur på efterfrågan i ekonomin, vilket i nuvarandeläge med högt kapacitetsutnyttjande skulle utgöra en ytterligare press uppåt påpriser och löner. En mer balanserad utveckling med tillväxt i ekonomin lederdäremot till ett nominellt sett oförändrat saldo. Dessaomständigheter visar med all önskvärd tydlighet hur nödvändigt det är att fåfill stånd en mer dämpad pris- och löneutveckling. Långtidsbudgetenillusterar också hur viktigt det är med en stram ut-giftsprövning för attförhindra statens finanser från att ånyo försämras. Alla nya utgiffsåtagandenmåste därför finansieras genom en motsvarande minskning av andra utgifter. Dessutomframgår det av långfidsbudgeten att ofinansierade skattesänkningar ger upphovtill ett försämrat budgetläge. Slutligen framträder ilångtidsbudgeten ett nytt problemområde, nämli- gensocialförsäkringssektorn vars finansiella sparande försvagas, främst i FiU1987/88:30 AP-fonden. Det beror på aft ATP-utgifterna ökarsnabbare än inkomsterna från avgifter och fondavkastning. Det sistnämnda är enkonsekvens av fondens nuvarande placeringsresfriktioner. Skall de offentligafinanserna totalt sett kunna visa ett stabilt överskott måste därförsocialförsäkringssektorns och statens finanser förstärkas. Såsom framhålls ipropositionen skulle en höjning av ATP-avgifterna kunna minska löneutrymmetoch driva upp kostnaderna i näringslivet, om den inte balanseras av enmotsvarande minskning av andra arbetsgivaravgifter. Utskottet instämmer däriori föredragandens bedömning att det är väsentligt att se överkostnadsutvecklingen i socialförsäkringssystemet. Likaså bör man fortsätta attbedriva ett akfivt budgetarbete, inte minst inom de områden där betydandeutgiftsökningar kan förutses. Mankan inte ta de senaste årens snabba nedgång av budgetunderskottet till intäktför att upphöra med den strama budgetpolitiken. Det slår regeringen fast ikompletteringspropositionen. Det krävs enligt regeringen en fortsatt stramfinanspolitik för att hålla tillbaka inflationen, öka sparandet och förbättrabytesbalansen. Åtgärder erfordras för atf dämpa konsum-uonsuppgången. Ipropositionen framhålls också att den fasta finanspolitiken mäste drivasvidare även pä , i syfte att vidmakthålla sunda statsfinanser, somvarken likvidiserar marknaderna, pressar upp räntor eller höjeravkastningskrav. Det är vidare nödvändigt att hålla en finanspolitiskberedskap för atf vid behov kunna kyla ned en överhettad ekonomi och en alltförstark inhemsk efterfrågan. Dessaöverväganden har varit vägledande för regeringens arbete med det revideradebudgetförslaget för /89. Målet har varit att såväl realt somnominellt hålla nere budgetunderskottet trots att inkomstökningarna, vid depris- och löneökningsantaganden som gjorts , blir avsevärt lägre äntidigare är. Motdenna bakgrund föreslås i propositionen att oljeskaften och skatten på tobaksvaror höjs. Den höjda oljeskatten är till viss del avsedd att finansierakostnaderna för en föreslagen satsning på u-båtsskyddet liksom merkostnadernaför ett nytt studiemedelssystem. Utskottetövergår nu till att behandla de förslag till alternafiva riktlinjer förbudgetpolitiken som har redovisats i olika partimotioner. Dessa förslagöverensstämmer i långa stycken med vad resp. parti förordade i samband medbehandlingen av budgetpropositionen.