bet · GB01FöU11 · 1987-12-31 00:00:00 — Regeringens förordning innebär att försvarsmaktenutan föregående varning skall tillgripa vapenmakt mot en främmande ubåt i inrevatten. Syftet är att tvinga den kränkande ubåten till ytan för identifieringoch andra åtgärder. Ubåtsskyddet fortsätter att förstärkas. Respekten för vårterritoriella integritet skall tryggas genom förmåga att ingripa mot varje formav kränkningar av vårt territorium i såväl fred som under neutralitet vid krigi omvärlden. Regeringen kommer att fullfölja neutralitetspolitiken medkraft och konsekvens. Den inriktning av totalförsvaret som angavs genomförsvarsbeslutet ligger fast. Beträffande försvarspolidkens inriktning hänvisarföredragande statsrådet till den moderniserade beskrivning av det svenska totalförsvarets mål som föreslogs av försvarskommitté och därefter i totalförsvarsproposi tionen och som antogs inom ramen för totalförsvarsbeslut. Han ' hänvisar även till de förslag rörande operativa grunder för totalförsvaret som framlades i totalförsvarspropositionen och som lämnade utan erinran. Enligt försvarsministerns mening har det sedan försvarsbe- . ' slutet1987 inte inträffat något som gör att han vill förorda ändringar i beskrivningenav det svenska totalförsvarets mål eller i de operativa grun- FÖU 1987/88:11 derna för totalförsvaret. Härutöver anger försvarsministern bl.a. att ökaduppmärksamhet i planeringen skall ägnas åt förmågan att i fred, kris och underneutralitet hantera uppkommande situationer, även om ett militärt angrepp medsyfte att utnyttja är det allvarligaste hotet och därmed skall utgöraden viktigaste utgångspunkten för planeringen. I987/88:FÖ203 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av åtgärder i anledning av principavtalet om den ekonomiska zonen iÖstersjön. 1987/88:FÖ207 av m.fl. (m) såvitt gälleryrkande som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om hotet mot . Utskottet konstaterar i likhet med försvarsministern attden breda enighet som finns i vårt land om de grundläggande riktlinjerna förSveriges säkerhetspolitik manifesterats i senaste försvarskommittéssäkerhetspolitiska rapport och senast kommit till uttryck i samband med 1987års försvarsbeslut. Enigheten i sig är en betydande säkerhetspolitisktillgäng. Utskottet konstaterar vidare att de säkerhetspolitiska övervägandensom redovisas i budgetpropositionen i allt väsentligt utgår ifrån ochåterspeglar de bedömningar som redovisades i försvarsbeslutet. Utskottet anserföljaktligen att bör lämna utan erinran vad föredragande statsrådet ipropositionen anför om säkerhetspolitiken. När det gäller försvarspolitikens inriktning delarutskottet försvarsministerns mening att det inte sedan totalförsvarsbeslutetinträffat något som bör föranleda ändringar i beskrivningen av det svenskatotalförsvarets mål eller i de operativa grunderna för totalförsvaret.Utskottet har inte heller i övrigt något att erinra mot vad som anförs omförsvarspolitiken. Utskottet behandlar i detta sammanhang tvä motionsyrkandensom berör säkerhets- och försvarspolitiken. I motion 1987/88:FÖ207 (m) yrkas att som sinmening bör ge regeringen till känna vad som i motionen anförs när det gällerhotet mot . Motionärerna hänvisar bl.a. till att den tekniskautvecklingen och pågående ubåtskränkningar har påvisat ett behov av att åvenunder kris och fred upprätthålla en acceptabel försvarsförmåga. Vidare anförsatt militära hot kan ha mänga former och ha flera olika syften. Enligtmotionärerna, måste de olika sabotageförberedelser som identifierats tas påstort allvar. Uiskotteianser att vad som anförs i motionen i denna del i allt väsentligt överensstämmermed de säkerhetspolitiska överväganden som redovisas i FÖU 1987/88:11 föreliggandeproposition liksom med de uttalanden som utskottet tidigare gjort medanledning av misstänkta försök till bl.a. kartläggning av svenska totalförsvarsobjektfrån främmande makts sida (FöU 1987/88:2). anseremellertid inte att det finns anledning för att nu göra ett särskiltuttalande i linje med vad som föreslås i motionen. I motion I987/88:FÖ203 (c) aktualiserar motionärerna vadde anser vara vårt lands juridiska och säkerhetspolitiska skyldigheter ochdärmed vår övervaknings- och incidentkapacitet på till följd av detträffade principavtalet mellan och om den ekonomiska zoneni . I motionen berörs bl.a. uppgifter, ochmotionärerna anser därutöver att den säkerhetspolitiska markeringen av zonenäven kräver insatser av svenska örlogsfartyg. Svenska örlogsfartyg måste, anserde, uppträda i och främst öster om i större utsträckning änvad som varit fallet. Den nya situationen kräver enligt motionärerna iförsta hand att ett säkert och tillräckligt effektivt övervakningssystemskapas så att största möjliga del av centrala och i varje fall heladen svenska ekonomiska zonen täcks av radarspaning. Såväl militärabevakningsfartyg som fartyg och flyg bör i ökad utsträckningbaseras på . En god samverkan, anför motionärerna avslutningsvis, mellanfiskare, kustbevakning och militära enheter är en förutsättning för att svenskaintressen skall kunna tillvaratas och att goda och säkra relationer medutländska enheter kan säkerställas. Utskottet erinrar inledningsvis om att i de operativagrunder för totalförsvaret som antogs i samband med försvarsbeslutoch vars fortsatta giltighet föredragande statsrådet bekräftar i föreliggandeproposition det anges att östra inkl. tillhör de delar avlandet som särskilt bör uppmärksammas inom ramen för målsättningen att varjedel av landet skall försvaras och att militära angrepp skall kunna mötas varifrånde än kommer. Vidare hänvisar utskottet till att försvarsministern ibudgetpropositionen i linje med totalförsvarsbeslutet särskilt poängterar atttotalförsvaret förutom i krig har väsentliga uppgifter också i fred och i olikakris- och neutralitetssituationer. Dessa båda element i beskrivningen avtotalförsvarets operativa grunder och vår försvarspolitiks inriktning geruttryck för en allmän strävan som i hög grad tillmötesgår motionärernasinriktning. Det är enligt utskottets mening uppenbart attöverenskommelsen mellan om avgränsningen av kontinentalsockeln och av den svenska fiskezonen och den sovjetiska ekonomiska zonen i bör aktualisera frågan om lämpliga och erforderliga resurser för övervak ning, m.m. i området och för främjande av svenska intressen. Utskottet erinrar i detta sammanhang om vad som från utskottets sida uttalades be träffande kustbevakningsresurser i betänkandet (FöU 1987/88:10) om kust bevakningen innevarande . Utskottet sade sig där biträda den upp fattning som framfördes i en i betänkandet behandlad motion i fråga om vikten av att tillräckliga bevakningsresurser ställs till förfogande till följdav det nya läget i och hänvisade bl.a. dll att behoven i detta hånseen de uppmärksammats i aktuella programplaneanvisningar. att dessabehov även uppmärksammas i regeringens förestående proposi- FöU 1987/88:11 tion om godkännande av överenskommelsen mellan öch . Utskottet finner mot bakgrund av de olika uttalanden somhär redovisats ' att inte bör se sig föranledd att tillkännage enmening av det slag som förordas! Denna får anses i allt väsentlijgttillgodosedd av de olika uttryck för en medvetenhet om behoven som redovisats. {.beträffande säkerhelspohliken att med avslag på motion I987/88:FÖ207, yrkande I, läm nar utan erinran vad föredragande statsrådet har anfört om säker hetspolitiska överväganden, . 2. beträffande försvarspolitiken ' ätt medavslag på motion 1987/88 ;Fö203 lämnar utan erinran vad föredragande statsrådethar anfört om försvarspolitikens inriktning. 3 Vissa för totalförsvaret gemensamma frågor Regeringen har i budgetpropositionen (s. 1420) föreslagitriksdagen att ta del av vad föredragande statsrådet har anfört om dels ledning och samordning av totalförsvaret, I budgetpropositionen berörs under rubriken gemensamma frågor följande områden: Vissagemensamma utgångspunkter för planeringen Ledning ochsamordning av totalförsvaret Skydd mot kärnvapen,biologiska stridsmedel och kemiska hot (dessa frågor har utskottet behandlat ibetänkandet FöU 1987/88:9 om en för totalförsvaret gemensam skyddsskola, m.m.) Utveckling av planerings- ochuppföljningssystemet. Beträffande vissa gemensamma utgångspunkter för planeringen betonar föredragandestatsrådet inledningsvis behovet av balans och en väl fungerande samordningmellan totalförsvarets olika militäi-a och civila delar. Vidare understrykerhan betydelsen av att gemensamma operativa grunder tillämpas inom allatotalförsvarsdelar och samhällssektorer. Enhetliga antaganden om krisers ochkrigs varaktighet och karaktär måste enligt försvarsministerns meningtillämpas inom hela samhället i syfte att uppnå éri tillfredsställande balans ifråga om uthållighet. Vadbeträffar dessa antaganden om krisers och krigs varaktighet och karaktäranför försvarsministern bl.a. att ett s.k. förkrigsskede som utgångs- FöU 1987/88:11 punkt för planeringen kan antas ha en varaktighet av upp till . skapsplaneringenskall emellertid även ta hänsyn till att ett krigsutbrott i kan följaefter en förhållandevis kort kris. Bedömningen i fråga om ett upp till ettårigtförkrigsskede får enligt försvarsministern inte innebära att värkrigsuthållighet avsevärt försvagas. Samtidigt.måste beredskapen ocksåtillgodose de krav som blir resultatet av en kortvarig,kris och förvarningföre ett krigsutbrott. Beträffande den period av krig i vår omvårid som kan följapå förkrigsskedet anser försvarsministern att vär uthållighet härför bördimensioneras utgående frän en bedömning av varaktigheten av ett akutkrigsskede mellan maktblocken i . En rimlig uppskattning är, framhållerhan, att ett sådant skede kan pågå några månader. Totalförsvaret skall ha enbetryggande uthållighet i relation härtill. Försvarsministern påpekar att förloppet av en framtidakris inte kan förutses och understryker betydelsen av ett flexibelt synsätt iberedskapsarbetet och att valet av åtgärder för att säkerställa beredskap ochuthållighet bör ske så att de stärker vårt lands anpassningsförmåga även ikriser av annan karaktär än den som anges som gemensam utgångspunkt för planeringen. Föredragande statsrådet återger därefter inriktningen i dei utfärdade föreskrifterna för totalförsvarets planläggning ochövriga fredstida förberedelser. Genom dessa och andra föreskrifter anser hanatt det skapats en god grund för planläggning och förberedelser inom totalförsvaretför att nå målet att avhålla en tänkbar angripare från militär aggressioneller hot därom. Beträffande ledning och samordning av totalförsvarethänvisar försvarsministern till det utredningsarbete som bedrivs inom olikamyndigheter och som i vissa fall redan redovisats och beredsinom . Ett samlat underlag för totalförsvarets ledning skallföreligga varefter försvarsministern avser att lämna förslagtill regeringen om organisation och om former för en effektivare och mersamordnad ledning av totalförsvaret under kriser och i krig. Sist i avsnittet om vissa för totalförsvaret gemensammafrågor berör föredragande statsrådet frågor rörande utveckling av planerings-och uppföljningssystemet. Han anför som sin uppfattning att statsmakternasstyrning mer än måste inriktas på försvarets förmåga och beredskapenligt ett försvarsbesluts intentioner och hänvisar till att lämnadeutan erinran vad han i totalförsvarspropositionen 1987 anmälde i fråga om ändradinriktning av ledningssystemet, nämligen att de mål som anges i försvarsbeslutetför femårsperioden i form av kvalitet och kvantitet hos krigsförbanden ävenskall utgöra mål för de centrala myndigheternas produktion. De hittillsvarandeårsvis uppstyckade produktionsmålen från statsmakternas sida avses därförtonas ner i hög grad. Det viktiga blir i stället att visa och följa upp hurmyndigheternas verksamhet gradvis leder mot försvarsbeslutets mål. Försvarsministern anger att dessa styrningsprinciperinförts att gälla fr.o.m. den I juli 1987.1 regleringsbrevet för försvarsdepartemen tets verksamhetsområde har målen för myndigheternas verksamhet i större '- utsträckningän tidigare hänförts till krigsorganisationen och uppdelats på FÖU 1987/88:11program. Beskrivningen av målen har utgått från beslut om totalförsvaretsfortsatta utveckling och frän information ur myndigheternas långsiktigaplanering för utvecklingen av det militära försvaret och de civila delarna avtotalförsvaret. Myndigheterna skall nä de pådetta sätt preciserade målen inom en av i fast prisläge bestämdekonomisk ram, något som aktualiserar en konflikt mellan målstyrning ochramstyrning. Det ankommer enligt försvarsministern på överbefälhavaren ochöverstyrelsen för civil beredskap att på sektoransvarig myndighets nivå hanteradenna konflikt mellan mål och resurser. Detta skedde med målensuccessivt rullande i fem och perspektiv men sker nu enligt de nyastyrningsprinciperna med målen liggande fast i försvarsbeslutetstidsperspektiv. Försvarsministern aviserar ett fortsatt utvecklingsarbete meddenna inriktning och med avsikten att förbättra regeringens möjligheter attfölja upp och kontrollera verksamheten inom försvarsdepartementetsansvarsområde. I987/88:FÖ207 av m.fl. (m) såvitt gälleryrkande 2 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att regeringen skall föranstalta om prövning av grunderna avseendeförsörjningsberedskapen. I987/88:FÖ208 av Kersdn m.fl. (fp) såvitt gälleryrkande 3 att hos regeringen begär att kommande budgetpropositionerinnehåller en särskild redovisning av hur förstärkningsåtgärder för sjukvårdeni krig genomförts. 1987/88:Fö303 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsdels om att läkare endast inkallas till försvarsövningar som har samband medderas krigsuppgift, delsom en samplanering mellan försvaret och den civila sjukvårdenför att lösa nödvändig läkarinsats vid övningsförbanden och regementen. 1987/88:FÖ304 av och () vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om samlokalisering av totalförsvarsledning på högre regionalnivå. Utskottet behandlade frågan om totalförsvarsgemensammautgångspunkter för planeringen tämligen utförligt inom ramen förförsvarsbeslutet . Utskottet får, med anledning av vad som anförs i motionI987/88:FÖ207 (m), yrkande 2, om att regeringen bör föranstalta om en prövningav grun- dernaavseende försörjningsberedskapen, anledning att erinra om vad som FÖU 1987/88:1 därvid uttalades vid behandlingen av ett likalydande motionsyrkande.Utskottet anförde sålunda följande i denna fråga (FöU 1986/87:11 s. 32): Utskottet erinrar om att det i propositionen uttryckligenframhålls att vad som anförs om krisers och krigs varaktighet och karaktärfrämst avser att utgöra underlag för dimensionering av lagringsåtgärder, dettaemedan andra beredskapsåtgärder inte på samma sätt är beroende av speciellaantaganden om främst ett förkrigsskedes egenskaper. Beträffande krigsskedetbör noteras att det i propositionen anförs att totalförsvaret skall ha enbetryggande uthållighet i relation till den antagna varaktigheten om någramånader. De i propositionen angivna planeringsantagandena utgårifrån de bedömningar som försvarskommittén under enighet redovisade i sinsäkerhetspolitiska rapport och därefter närmare preciserade i sitt betänkandeangående inriktningen av programplaneringen. Grunderna för de i propositionenredovisade planeringsantagandena kan enligt utskottets mening således sägas havarit föremål för en omfattande beredningsprocess under betydande politiskenighet. Inom ramen för det arbete som skall igångsättas för att förberedanästkommande försvarsbeslut kan det likväl finnas skäl att ånyo göra frågornaom den politiska och militära säkerhetspolitiska miljön och krisers och krigskaraktär till föremål för en ingående granskning. De analyser som framkommersom resultat av detta arbete kommer att underställas en ny försvarskommitté fördess prövning och ställningstagande. Att tillsätta en särskild expertgrupp medföreträdare för berörda myndigheter med uppdrag att pröva dessa frågorframstår i ljuset av dessa förhållanden som föga meningsfullt. Mot bakgrund avde olika sakliga och formella förhållanden som här berörts avstyrker utskottetbifall till yrkande 2 i motion FÖ128. Utskottet har inget skäl att nu göra en annan bedömning,särskilt som föredragande statsrådet i föreliggande proposition med än störretydlighet markerar betydelsen av ett flexibelt synsätt och att valet avåtgärder för att säkerställa beredskap och uthållighet bör ske så att destärker värt lands anpassningsförmåga även i kriser av annan karaktär än densom anges i planeringsförutsättningarna. Härtill kommer att frågor rörandetotalförsvarsgemensamma planeringsantaganden är av en sådan vikt med tanke päderas försvars- och samhällsekonomiska konsekvenser att det inte ter siglämpligt att de hanteras och prövas på nivån av myndighetsexperter. Utskottetavstyrker således bifall dll yrkande 2 i modon I987/88:FÖ207. I en motion som utskottet har att behandla, motionI987/88:FÖ304 (fp), berörs frågan om samlokalisering av totalförsvarsledning på högre regional nivå. Motionärerna anför att behovet av en samlokalisering mellan militär befälhavarna och civilbefälhavarna, företrädesvis till militärområdessta bernas lokaliseringsort, blivit än mer markant sedan detta behov påtalades av försvarsmaktens ledningsutredning . Risken för överraskande an fall har ökat och därigenom behovet av att kunna uppta strid redan innan en mobilisering hunnit genomföras. I ett sådant läge kan en gemensam totalförsvarsledning behöva utövas redan från fredsuppehållsplatserna. Motionärerna konstaterar att samlokaliserade milostaber och CB-kanslier endast finns i ett av de sex militär- och civilområdena och menar att denna organisationsbild starkt kan ifrågasättas. Frågan om sam- ' lokaliseringmåste enligt motionärernas mening på nytt upptas till överväg FÖU 1987/88:11 gande. Utskottet har fått anledning attbehandla frågan om CB-kansliernas lokalisering och eventuell samlokalisering mellan dessa och milostaberna. Senast skedde detta i samband med tptalförsvarsbeslutet (FÖU 1986/87:11, s. 105) varvid utskottet ariförde att pågående utrednings arbete bl.a. rörande frågan om antalet militär- och civilområden tillkommit soin ytterligare stöd för bedömningen att det inte finns skäl att förorda en ändring i den lokalisering som regeringen har beslutat. Utskottet konstate rar ånyo att frågan om lokalisering av MB- och CB-kanslierna torde kom- ' ma att beröras i nu aktuellt utredningsarbete inom ramen för den s.k. För svarsmaktsutredning 88 och det särskilda utredningsuppdrag som regering en givit generaldirektören . Utskottet anser att detta utredningsresultat bör avvaktas innan frågan om resp. kansliers loka lisering görs till föremål för behandling och ställningstagande. Utskottet avstyrker med hänvisning till vad som här anförts bifall till mo tion FÖ304. I ett par motioner behandlas vissa frågor rörande hälso-och sjukvården i krig. Utskottet finner det lämpligt att behandla dessamotioner i detta sam- , manhang med hänsyn till hälso- och sjukvårdsfrågornastotalförsvarsgemensamma karaktär, detta trots att föredragande statsrådet tarupp hälso-och sjukvårdsfrågorna i avsnittet om totalförsvarets civila del. ( motion 1987/88:Fö208 (fp) yrkas (yrk. 3) att riksdagenhos regeringen begär att kommande budgetpropositioner innehåller en särskildredovisning av hur förstärkningsåtgärder för sjukvården i krig genomförts. Motionärernaframhåller att det område inom den civila delen av totalförsvaret som ingermest oro är sjukvårdssidan. försvarsbeslut underströks viktenav att förbättra sjukvärden i krig. Men i praktiken fördröjdes åtgärderna,anför motionärerna, främst till följd av slitningar på myndighetsnivå.Socialstyrelsen, statens förhandlingsnämnd och kunde intesamarbeta. Flera riksdagsutskott, bl.a. , har granskatdessa missförhållanden och framfört allvarlig kritik. Mot denna bakgrund ansermotionärerna att det är utomordentligt angeläget att de förstärkningar rörandesjukvården som krävdes försvarsbeslut verkligen blir genomförda. Deföreslår att regeringen ges i uppdrag att i kommande budgetpropositioner lämnaen särskild redovisning kring hur förstärkningsåtgärder inom sjukvårdsområdetgenomförts och om problem av den typ som kännetecknade föregående femårsbeslutfortfarande försvårar genomförande av riksdagsbeslut. Utskottet underströk, med instämmande i ett yttrande avsocialutskottet, , i sitt betänkande med anledning avtotalförsvarspropositionen 1987 (FöU 1986/87:11) det angelägna i att de olika förslag tillförstärkning av beredskapen inom hälso- och sjukvårdens område,som framlades ipropositionen skulle förverkligas i enlighet med intentionerna. Utskotteterinrade om att hälso- och sjukvärden i 1982 ärs försvarsbeslut uppmärksammadessom en av de svagaste länkarna i totalförsvaret och betonade, med hänvisningtill kvarvarande brister, den synnerliga vikten av att effektiva insatser sättsin för attförstärka vår beredskap och uthållighet på detta nyckelområde så att '" en rimligbalans åstadkoms i förhällande till beredskapen och uthålligheten inom andradelar av totalförsvaret. Utskottet förutsätter, även med anledning av vad som ibudgetproposi- FöU 1987/88:11 tionen (p. 8.4.4 Hälso- och sjukvård m.m.) anförsbeträffande en prioritering av hälso- och sjukvården i krig enligtinriktningen försvarsbeslut, att regeringen kommer att noga följaupp och kontrollera genomförandet av försvarsbeslutet inom detta angelägna ochprioriterade område. Någon begäran därom såsom föreslås i motionen torde inteerfordras. Utskottet får i detta sammanhang anledning att erinra om attutskottet inom ramen för sin egen uppgift att följa upp genomförandet avförsvarsbeslutet från horisont beslutat att under kommanderiksmöte anordna en offentlig utskottsutfrågning inom detta område. Utskottetavstyrker med hänvisning dll det anförda bifall dll motion 1987/88 :Fö208,yrkande 3. I motion 1987/88:Fö303 (s) påtalas försvarsmaktenssvårigheter att rekrytera läkare till sina regementsläkartjänster liksom dencivila sjukvårdens problem med läkarförsörjniiigen i vissa landsdelar, inteminst i öppenvården. Enligt motionärerna förekommer det att försvaret lösersina rekryteringsproblem genom att inkalla värnpliktiga läkare varvid storaolägenheter för den berörda sjukvården kan uppstå. När läkare därför ansökerom uppskov från inkallelsen är avslag vanligt förekommande. Den uppgiftinkallade läkare tilldelas under sin inkallelse fordrar sällan läkarkompetensoch är ofta orelaterad till läkarens krigsplacering. För att komma till rättamed missförhållandena erfordras enligt motionärerna en samplanering mellanförsvarsmakten och den civila sjukvården. De yrkar att skall uttalasig enligt motionen dels i frågaom att läkare endast inkallas till försvarsövningarsom har samband med deras krigsuppgift, dels i fråga om behovet av ensamplanering mellan försvaret och den civila sjukvården för att lösa nödvändigläkarinsats vid övningsförbanden och regementen. t/ifjo/Ze/konstaterar med anledning av vad som anförs idenna motion att det varit statsmakternas inriktning att devärnpliktiga läkarnas användning i fredssjukvården möjligt böravvecklas. Utskottet redovisade sålunda sitt ställningstagande i frågan vid1977/(FöU:27) och anförde dä att medverkan av värnpliktigaläkare i fredssjukvården dittills varit en tvingande nödvändighet vid mångaförband men att denna borde upphöra. Åtgärder i syfte attgenom samverkan med civila sjukvårdshuvudmän tillgodose behovet av läkare harsedan dess prövats i olika omgångar. Sålunda inrättade regeringen t.ex. ettantal nya tjänster för förbandssjukvärden är 1983, och genom regeringsbeslut1986 fick de militära myndigheterna befogenheter att,inrätta läkartjänster,m.m., varefter rekryteringen av läkare enligt vad utskottet erfar avsevärt haraccelererat. Utskottet konstaterar således att situationen i de avseenden somberörs i motionen nu håller på att förbättras.