bet · GB01LU12 · 1987-12-31 00:00:00 — En vikfig komponent i eft rehabiliteringsärende bör, såsomredan framhållits, vara att KFM under vissa villkor avstår från betalning.Uppgörelsen måste vidare innebära aft den passiva indrivningen balanseras av eninsats från gäldenärens sida som i ekonomiskt hänseende får bedömas som högstkännbar för denne. I princip bör krävas att han realiserar eller belånar sinatillgångar så att inget utmätningsbart övervärde återstår. Eff sådant mål kanknappast uppnås utan ett stort mått av god vilja från gäldenärens sida samt eftvisst, inte alltför snävt, förhandlingsufrymme för KFM. En rehabiliteringsuppgörelse bör endast träffas då defuppenbart är till fördel för det allmänna. Givetvis får inte staten genomuppgörelsen komma i ett sämre läge i förhållande till övriga fordringsägare.Att en resursvinst kan uppkomma har redan påpekats. Vidare kan krav vidrehabilitering på att gäldenären skall sluta som egen företagare vara ettverksamt påtryckningsmedel när det gäller att komma fill rätta medmissförhållanden i branscher som är särskilt utsatta för illojal konkurrens iföljd av skatfeundandraganden. pågår hos KFM eff arbete med attfärdigställa riktlinjer för uppgörelse med skatfskyldig om ekonomiskrehabilitering. Detta arbete sker i samråd med länsskaftemyndigheten iStockholms län. Förhoppningen är att ett färdigt dokument skall föreligga inomnågon månad. Finns intresse för dokumentet kan detta givetvis översändas tilllagutskottet. Måhända bör def påpekas att en utfästelse från gäldenärenatt han skall sluta som egen företagare aldrig kan uppfattas på annat sätt än ett frivilligt 33 3 1987/88. åtagande.Det enda som inträffar om den egna verksamheten infe avslutas är LU1987/88:12 följaktligen att den passiva indrivningen upphör och övergår tillakfiv Bilaga indrivning. Slufiigen vill KFM framhålla att "skuldsanering"mycket väl skulle kunna vara en myndighetsuppgift. Men uppgiften bör i så fallanförtros den myndighet som i sitt ordinarie arbete har den mest omfattandekontakten med svårt skuldsafta personer, nämligen kronofogdemyndigheten. Hosdessa myndigheter finns den nödvändiga sakkunskapen på området samt envidsträckt erfarenhet av såväl skatteindrivning som verkställighet av enskildafordringsanspråk. Hos KFM skulle man också på ett naturligt sätt kunnaåstadkomma en kontroll och uppföljning av aft gäldenären sköter de olika åtagandensom han rimligen i normalfallet bör få göra i utbyte mot att hans skuldernedskrivs till en ur hans synvinkel realisfisk nivå. Motion 198S/86:L224 Motionärerna hemställer att det i ny konkurslag skall tasin regler som särskilt beaktar skuldbördan för fysiska personer efterkonkurstidens avslutande. Vad mofionärerna tar upp är angeläget, speciellt dådet gäller personer som mer eller mindre oförskyllt hamnat i enkonkurssifnation. De samfundsledamöter som i sin dagliga gärning arbetar medkonkursfrågor kan verifiera att fysiska personer kan få svårt attkomma över följderna av en konkurs. Enligt samfundets mening är det dock ingenstörre skillnad om det är den fysiska personen eller ett av honom domineratbolag som försafts i konkurs. Kreditgivare förser sig regelmässigt med borgen,och skaftemyndigheterna har stora möjligheter att utkräva eft personligt ansvarför skatteskulder av skilda slag. De frågor som motionärerna tar upp har emellertid främstatt göra med det sociala skyddsnätet. Att söka lösa dem genom särreglering inomramen för konkurslagen synes därför infe meningsfullt. finnsmöjligheter att med stöd av gällande lagstiftning med konkursrätfsliga reglerkomma till rätta med problemen. Samfundet avser här regler om ackord såväl isom utanför konkursförfarandet. För den händelse förslaget om gäldsaneringleder fill lagsttftning synes däremot goda möjligheter föreligga att inom ramenför detta institut beakta vad motionärerna tar upp. På anfördagrunder avstyrker samfundet motionen. Motion 1986/87:L301 Motionärerna har föreslagit ett införande av institutetgäldsanering och har härvid åberopat att sådant förekommer i . Institutet förekommer emellertid i ett flertal rättsordningar. Redan detta torde vara ett skäl aff närmare utreda om institutet jämväl bör införlivas med svensk rätt. Huruvida insfitutet hör hemma i särskild lagstiftning eller efter exempelvis norsk förebild bör inarbetas i konkurslagsfiffningen är en fråga som utredningen har atf fä ställning till. anvisar lagstiftaren endast två vägar atfhandha en LU 1987/88:12 obeståndssituation, nämligen ett konkursförfarandeeller en ackordsför- Bilaga handling. Inget av dessa insfitut kan sägasvara rikfigt väl anpassat för att reglera de mycket mångskiftande förhållandenunder vilka en obeståndssituation uppkommer. I sammanhanget bör därjämte noteras att vår lagstiftninghelt saknar regler om befalningsinställelser, vilket är ett synnerligen stortproblem såväl för kreditgivare som för dem - företrädesvis advokater - somhanterar dessa frågor. En lagreglering av insfitutet betalningsinställelseskulle tillgodose eft känt behov. Def är fill fördel attgäldsaneringsinstitufet med tillhörande regler om betalningsinställelse kommitatt fungera i och . Erfarenheterna från dessaländer, som inte varit odelat positiva, torde kunna vara till stor hjälp vidutarbetandet av lagstiftning. Sammanfattningsvis får samfundet som sin mening anföra attfrågan om införande av institutet gäldsanering bör utredas genom en allsidigutredning, där införandet av regler om betalningsinställelse särskilt beaktas.Samfundet ttllstyrker sålunda motionen. Motion 1985/86:L224 Vad som sägs i motionen innebär en uppluckring av detregelsystem som förekommer i svensk rätt. Rättsordningen erbjuder i principendast akttebo-lagsformen för def fall den som driver rörelse vill begränsasitt ansvar till insatt kapital. Inom t.ex. kreditverksamheten har man kunnatbygga upp rutinerna för kreditgivning utifrån detta faktum. Om en motsvarandeansvarsbegränsning skulle införas också för rörelse i annan form (och som engiven konsekvens därav för privatpersoner) skulle detta komma att påverka bl.a. förutsättningarna att få kredit. Ett genomförande av vad som sägs i motionenskulle således på kreditområdet kunna få långtgående och svåröverblickbarakonsekvenser. Det bör samttdigt betonas atf det även när rörelse drivs iaktiebolagsform visat sig viktigt att bolagsägaren - om def är fråga om ettmindre bolag - har ett eget ekonomiskt ansvar för rörelsen. Det är ofta försthärigenom det nödvändiga engagemanget för rörelsen kan åstadkommas. Detförekommer därför i stor utsträckning s.k. ägarborgen i dessa fall, vilken iförsta hand syftar till att stärka just detta engagemang. Erfarenheterna av många förefagsnybildningar under desenaste åren visar att det är viktigt med insiktsfulla företagare som också harett klart ansvar för rörelsen. Detta gäller alla former av rörelse. Vad somsägs i motionen går emot en sådan uppfattning. I mofionen pekas på leverantörernas speciella problem ochde förluster dessa ofta gör såsom oprioriterade borgenärer i konkurs. Lösningenpå leverantörernas problem kan emellertid inte ligga i en generell lagstiftningom skuldaweckling i samband med konkurs. Ettgenomförande av vad som anförs i mottonen skulle få den näst infill stötande effekten att dengäldenär som går i konkurs skulle komma i ett LU 1987/88:12 bättre läge än den gäldenär som inte gör det. Det kan inte godtas. Vadsom i anslutning till den behandlade motionen sagts har avseende också påmofion L301 såvitt avser rörelsekrediter. Mofionen torde emellertid fåuppfatfas så atf den i första hand avser konsumentkrediter. Somen allmän utgångspunkt för en bedömning av vad som sägs i mofionen måste tasdet självklara och oa-wisliga faktum att avtal skall gälla och att såledeskredittagaren har att fullfölja ett kredifavtal. anser def varaav mycket stor vikt att denna princip upprätthålls på kreditområdet. Man kannämligen inte blunda för att all ekonomisk verksamhet bygger på att det isamhället finns en god betalningsmoral: Skulle statsmakterna genom lagsfiftningeller på annat sätt medverka fill uppfattningen att betalningsmoralen intealltid måste upprätthållas, kan det få mycket allvarliga konsekvenser, i vartfall . Samtidigtkan def konstateras att många gäldenärer brottas med de bekymmer som antyds imotionen. Dessa tas delvis om hand av de olika bestämmelser som finns tillgäldenärs skydd vid exekufion, exempelvis rörande s. k. beneficium. Viktigtatf konstatera är vidare aft svenska banker och - såvitt bankföreningenuppfattat saken - andra insfitufionella kreditgivare frivilligt sökeråstadkomma så rimliga resultat som möjligt för alla parter. Här kan pekas påatt bankföreningen med stöd av andra representanter förkreditgivningen drev frågan om att länsbostadsnämnderna skulle ges rätt atf,utan atf fullfölja exekutionsförfarande, efterge viss del av sina krediter föratt därigenom tillsammans med insfitufionella kreditgivare, bl. a. bankerna,kunna åstadkomma en godtagbar gäldsavveckling för villaägare som hamnat isvårigheter. Detbör vidare framhållas att på frivillig väg skall prövas möjligheterna förgäldsavveckling särskilt avseende kontokortsskulder och liknande krediter givnaav finansbolag. För detta har av finansbolagen skapats en organisafion som idagarna börjar sitt arbete. Bankföreningenavstyrker atf den i motionen antydda lagsfiftningen kommer fill stånd. Riskenär stor aft en sådan skulle leda till en stelbenthet som inteåstadkommer mer än vad som kan åstadkommas på frivillig väg. ,som visserligen infe fått motionerna på remiss, har likväl deltagit ibankföreningens beredning av remissärendet och har förklarat sig instämma i vadsom här anförts. Motionen1985/86;L224 tar sikte på den ekonomiska situationen för enskilda näringsidkare efter avslutad konkurs. Inom gruppen enskilda näringsidkare finner man bl. a. i stort sett alla jordbrukare i . Det framstår som i och försig välbetänkt att rättsordningen genom förslaget LU 1987/88:12 erbjuder en skötsamnäringsidkare som på grund av oförutsedda händelser Bilaga eller otur tvingats gå ikonkurs med stora personliga skulder som följd, möjligheten att blifritagen en så stor del av skuldbördan att det är realistiskt att anta att han/honförmår betala vad som därefter återstår. därigenom kunna te sigmeningsfullt för gäldenären i fråga att inrikta sig på att med egna insatser görasig helt skuldfri. Detär dock föreningens uppfattning aff lagsfiftningen redan erbjuder lösningar somfillgodoser detta behov genom reglerna Ackordslag och 1921 årskonkurslag. I Ackordslagen ges för gäldenär som är på obestånd möjligheten delsatt hos fingsrätten begära förordnande om god man i syfte att komma fram fillen ackordsuppgörelse, dels genom möjligheten till ett offenfiigt ackord. Ikonkurslagen ges möjlighet fill ackord i konkurs. har dockförståelse för att dessa möjligheter i vissa fall inte är tillräckliga. Ingenborgenär är heller betjänt av att behålla rätten att få betalt för sin fordrannär gäldenärens förmåga att betala är obefintlig och skuldens storlek dessutomförtar gäldenären själv viljan att försöka bli skuldfri. Enmöjlighet till utvidgning av de befinttiga reglerna skulle kunna vara ettinförande av institutet gäldsanering för denna kategori av medborgare (i ennågot annan form än som föreslås i motion 1986/87;L301) innebärande atftingsrätten skulle ges möjlighet atf fastställa en betalningsplan löpande under5 år. , förutsatt att betalningsplanen efterföljts, skullerätten kunna besluta om nedsättning av den samlade återstående skulden till ennivå som gäldenären antas kunna betala inom ytteriigare en femårsperiod. Denlösning på problemen som motionärerna föreslår skulle dock kunna få ttll följdatt den allmänna betalningsviljan minskar, och risken för missbruk ökar. Vidarefinns risken att etablerade banker och kreditinstitut därigenom skulle kommaatt inta en mer restrikfiv kreditgivning. Detta skulle då försvåra driften aven rörelse. Föreningen anser därför ej att förslaget kan tillstyrkas. Deproblem som tas upp i motionen bör dock utredas vidare. Mofion1986/87;L301 behandlar problemet där en enskild medborgare ådragit sig storakonsumentkrediter. Förslagetär allmänt sett posifivt gentemot den enskilde. Det är dock föreningensuppfattning att det är förenat med betydande risker att genom lagstiftningöppna möjligheten för en privatperson att få sina skulder avskrivna.Betalningsmoralen kan allvarligt försämras och leda till ett missbruk.Sparbankerna fillhandahåller sina kunder olika former av lösningarpå dessa problem. Det kan bl. a. ske genom en nedsättning av bankens eget krav,ofta i samråd med andra borgenärer. Det kan också ske genom beviljande av lånför en sanering av ekonomin vilket vanligen sker i kombination med rådgivningoch hjälp med planering av den privata ekonomin. Föreningenfinner förslaget förenat med alltför stora risker och anser inte att motionenskall fillstyrkas. att situafionen för fysiska personer i egenskap av näringsidkare vid ekonomiskt obestånd och/eller konkurs redan beaktas i befinfiig lagstiftning. En ev. utvidgning skulle kunna 37 vara afftingsrätten ges möjlighet att besluta om en betalningsplan . LU1987/88:12 Med möjlighet att därefter pröva om skäl föreligger till nedsättningav Bilaga skuldbeloppet. Om så är fallet skall rätten då kunna besluta ienlighet därmed. Detta förutsätter dock att erforderlig kompetens föreliggerhos rätten. Frågan bör dock göras till föremål för ytterligare utredning. Förslaget om införande av institutet gäldsanering anserföreningen förenat med alltför stora risker. Förslaget kan därför ejtillstyrkas av . () har genom remissberetts tillfälle atf yttra sig över ovan angivna motioner. SFF får härmedmeddela att förbundet avstyrker förslagen om atf det dels vid utarbetandet aven ny konkurslag bör beaktas vad i motionen L224 anförts om skuldbördan förkonkursdrabbade fysiska personer efter avslutad konkurs och att dels riksdagenhos regeringen begär förslag om införande av institutet gäldsanering. Motion 1986/87:L301 I infördes vissa ändringar i konkurslagenvarigenom institutet gäldsanering infördes. Detta beskrivs kortfattat imofionen. En närmare beskrivning av det danska systemet har lämnats iskatteindrivningsutredningens betänkande (SOU 1987:10) Indrivningslag m. m.Systemet är offentligrättsligf i den meningen atf beslut om sanering tas avdomstol i former som liknar handläggning av en ordinär konkurs. Enligt vadföreningen har erfarit har systemet infe blivit någon större framgång, bl. a.eftersom def framstått som alltför tungrott. Frågan om "överskuldsättning" hos konsumenterdiskuteras även i andra länder, bl. a. i en promemoria från Europakommissioneninom EG. Frågan om betalningsproblem i samband med kreditgivningkan diskuteras utifrån olika utgångspunkter. För kredifavtal, liksom för andra avtal, gällergrundprincipen att "avtal skall hållas". Detta gäller för bådaparter. Hålls inte avtalet, t.ex. av en krediftagare som inte betalar, harlagstiftaren tillhandahållit vissa medel för atf tvinga parfen att fullfölja -utmätning, införsel m. m. Principen måsfe naturligtvis gälla även i framtiden.En gäldenär bör inte bibringas intrycket atf kreditgivarna blivit mindreangelägna att få fillbaka de utlånade pengarna och att def därför går lättareatt smita undan sina skulder. Detta skulle rubba grunderna för kreditgivningen. Ur gäldenärens synvinkel är det naturligtvis allfidbekymmersamt atf dras med stora skulder. Som motionärerna framhåller kan gäldenären säkert -,n upplevasituationen som hopplös i många fall. Å andra sidan år stora skulder inte någon ny företeelse.Atf köpa på kredit har alltid inneburit en risk i den LU 1987/88:12 meningen atteventualiteten av att pengar saknas vid befalningsfillfället allfid Bilaga har funnits, vilket ocksågäldenären säkert är medveten om. beaktas att gäldenärenalltid har fått något - en sak eller en tjänst utförd - som ungefär motsvararkreditens värde. Att visa stor välvillighet mof krav på nedsättning av krediterframstår ur denna synvinkel som obefogat. Enkreditgivare drabbas av problemet med "dåliga betalare" t. ex. genomatt han kan tvingas utsända påminnelser, anlita inkasso, driva saken filldomstol samt avvakta utmätningsförfarande och försäljning av godset på auktion.Ofta nog leder det hela fill kreditförluster, som för finansbolagensvidkommande totalt kan uppskattas till åtskilliga hundratals miljoner , låtvara aff de konstaterade förlusterna är relativt små, mätta i procent avutlåningen. Kontokreditgivningen utgör ett undantag. Kreditförlusterna påkontokort är i procent räknat ungefär dubbelt så stora som de genomsnitfiigaförlusterna hos finansbolagen. Även här finns dock stora variafioner. Förlusternadrabbar i sista hand också de betalande konsumenterna genom högre priser(räntor). Det är alltså också från denna utgångspunkt väsentligt attförlusterna hålls nere. Inomfinansbolagen har man sedan gammalt kunnat konstatera att det finns situationernär det är befogat atf hjälpa konsumenter med betalningsproblem. Detta harsärskilt varit fallet när det gäller kontokortskredifer. De finansbolag inomFinansbolagens Förening som fillhandahåller kontokort har accepteratatt ingå särskilda underhandsavtal med nödlidande gäldenärer om nyaamorteringsfider och i enstaka fall även om nedsättning av skulden. Det hardock varit svårt att samordna dessa insatser när flera kontokortsföretag ellerandra borgenärer varit inblandade. Ettav resultaten av kontokortskommitténs arbete var aft regeringen gavkonsumentverket ett uppdrag på konsumentkreditområdet. Detta bestod i attverket i samråd med bankinspektionen och berörda kreditkortsföretag skullesöka åstadkomma åtgärder som syftade till en förbättrad budget ochkreditrådgivning, ett samordnat och aktivt biträde åt de grupper av konsumentersom har betalningsproblem samt vissa etiska regler avseende utformningen av debetalningsvillkor som kreditföretagen tillämpar. Särskildaöverenskommelser har sedermera träffats mellan de berörda organisationerna inomnäringslivet och konsuinenfverket om förbättrad budget och kreditrådgivning ochom etiska regler vid marknadsföringen. Diskussionernaom det "Aktiva biträdet" inleddes . Underförhandlingarnas gång fog inifiafivef fill bildandet aven . Skälet härtill var inte bara regeringens önskemål om Akfivtbiträde utan även att kortbranschen under en längre fid fått näsfan enbartnegativ publicitet i massmedia. En vanlig uppfattning där syntes vara aftkrediter beviljades för lättsinnigt och atf kontokortsföretagen "inte togsitt samhällsansvar" gentemot de krediftagare som ådragit sig för storakontokortsskulder och som var oförmögna aft nedbringa dessa. des som angeläget attmotverka denna kritik genom någon form av LU 1987/88:12 framåtsyftandeåtgärd från branschens sida. Ytterligare ett skäl var att Bilagakreditförlusterna på kontokort hade ökat under en följd av år. Ettgemensamt agerande från bolagens sida när det gällde nedskrivning av fordringarkunde möjligen förväntas minska förlusterna. ryckte åt sig initiativet sammanhängde bl. a. med atf deoffentliga myndigheterna bedömdes sakna finansiella resurser att satsa i enverksamhet organiserad på ett sätt som kunde antas vara anpassat tillförhållandena inom branschen. Diskussionernaledde fram till bildandet av , som inledde sin verksamhet den 1februari 1987. Allmänt gäller aft är en organisation som hartillskapats för aft hjälpa betalningssvaga konsumenter att nedbringa sinalåneskulder, i första hand krediter på kontokort, genom av- eller nedskrivningav skulderna. Uppgörelserna tar sig formen av underhandsackord. står kontokortsföretagen i , Föreningen förKöpmannakonton, KF och . Kontonämndensverksamhet bedrivs tills vidare på försök , räknatfrån . behandlas ärenden från fyrasocialdistrikt i (Gubbängen, Rinke-by. och ) samtTrollhättan. Försöksverksamheten utvärderas löpande. Idet följande beskrivs organisationen i korthet liksom de villkor som måste varauppfyllda för att eft ackord skall kunna accepteras. Organisationenbestår av en Styrgrupp, en handläggande jurist och en kontaktperson perkontokredifföretag. Juristen tillsätts och bekostas av kreditgivarna varvidFinansbolagens Förening har en samordnande funkfion. Styrgruppenbestår av sex personer, varav tre från , en frånkonsumentverket, en från bankinspektionen och en från . KF,och är företräddagenom en suppleant per organisation. Gruppens uppgift är av rådgivande natur.Den skall även dra upp rikfiinjer för juristens arbete samt löpande utvärderanämndens verksamhet. Juristensprimära funkfion är atf utforma förslag fill uppgörelser. För att åstadkommadetta har han att bereda inkommande ärenden, ta erforderliga kontakter medsocialsekreterare, kreditgivare, kronofogde och gäldenär samt att initierapolicyfrågor till Styrgruppen. Det grundläggande beredningsarbetet görs dockhos de sociala myndigheterna, dvs. Följandekriterier har uppställts för vilka ärenden som skall kunna föranleda ackord; Gäldenären skall ha disponibla inkomster som liggernära förbehållsbeloppet vid införsel eller utmätning. Gäldenären skall sedan fidigare vara känd för desociala myndigheterna, kriminalvården eller kronofogdemyndigheten. Enligt utlåtande från kronofogdemyndigheten skallgäldenären sakna LU 1987/88:12. utmätningsbara tillgångar. Gäldenären skall, för att visa sin goda vilja, hagjort försök atf minska sina skulder genom individuella avbetalningsplanereller liknande. Sammanlagda skuldbeloppet skall i regel uppgå tillminst två basbelopp. Misstanke om kriminellt beteende i samband med förvärvav kontokrediter får inte ha förekommit. Undantag kan dock göras för sökandesom dömts och avtjänat straff för brottet i fråga. Iprincip skall samtliga förutsättningar vara uppfyllda i varje ärende. Ettärende kan anhängiggöras hos juristen av de sociala myndigheterna, avkronofogdemyndigheten eller av en kreditgivare. I de sistnämnda fallen skallärendet hänvisas fill vederbörande socialdistrikt för erforderiig beredning. Enförutsättning för att ärendet skall tas upp är att minst två företag i desamverkande föreningarna finns bland borgenärerna. Om endast en avkreditgivarna är ett medlemsföretag handläggs uppkommande frågor omskuldnedsättning av detta företag självt. Dengrundläggande utredningen i nämndens ärenden skall göras av socialsekreterarepå en fastställd blankett. Juristenutformar slutligen en rekommendatton ttll uppgörelse (nedsättning av skuldenoch/eller amorteringsplan) och distribuerar den till kontaktpersonerna hosberörda kreditgivare för synpunkter. Därefter fastställer juristen ackordet.Kreditgivarna har i ett särskilt avtal förbundit sig att följa juristensutslag. Om tveksamhet uppstår i en handläggningsfråga kan juristen inhämtayttrande i frågan hos . skall allfid innehålla en förpliktelse för gäldenären att erlägganågon del av betalningen kontant. Deutfästelser som organisationernas medlemsföretag gör att följa givna beslut harpreciserats i avtal mellan resp. bolag och somadministratör av verksamheten. Utfästelsen är endast moraliskt bindande. Någonformell sanktion eller dylikt gentemot bolag som spräcker ett ackord kan intekomma i fråga. Det bör dock påpekas att varje bolags kontaktman har rätt ochmöjlighet aft påverka utformningen av ackordet genom diskussioner med juristen.I förbindelsen från bolagets sida ingår att bolaget skall återkalla eventuellainkassoärenden eller kronofogdeärenden mot gäldenären rörande de aktuellafordringarna. Underden korta tid som har fungerat har ett 10-tal ärenden behandlatsvarav några slutat med ackord. Enerfarenhet synes vara att det är av stor betydelse att få med bankerna isystemet. Det torde nämligen ibland fordras bankgaranti för att den nödvändigakontantbiten i ett ackord skall kunna komma fram. Detär för tidigt att nu uttala sig om verksamhet. Ett merafillförlitligt underlag torde föreligga för lagutskottets beslutunder . Föreningen är beredd att då återkomma med ytterligaresynpunkter. Detkan avslutningsvis filläggas att ett ackord från nämnden i princip kan omfatta alla typer av fordringar, även fordringar från banker och andra borgenärer.