bet · GB01LU25 · 1987-12-31 00:00:00 — om vissa faderskapsfrågor m.m. Ibetänkandet behandlar utskottet tre motioner som på olika sätt anknyter tillregler om fastställande av föräldraskap till barn. I motionerna tas upp frågorom bl.a. faderskapspresumtion i samboförhållanden, kostnad för blodundersökningi mål om fastställande av faderskap och införande av regler om fastställande avmoderskap. Vidare behandlar utskottet en motion som rör sambors möjligheter attadoptera barn. Utskottetavstyrker bifall till motionerna. Mot utskottets ställningstagande till fråganom faderskapspresumtion i samboförhållanden reserverar sig ledamöterna frånfolkpartiet. Vidare har ledamöterna från moderata samlingspartiet, folkpartietoch till betänkandet fogat ett särskilt yttrande såvitt avserutskottets ställningstagande till motionen angående kostnad förblodundersökning i faderskapsmål. 1987/88:L406 av m .fl. (fp) vari med hänvisning till vad som anförts imotion 1987/88:A801 yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om den ogifta pappans ansvar, rättigheter ochskyldigheter. 1987/88:L407av och (båda s) vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjlighet attadoptera sambos barn. 1987/88:L413av och (båda fp) vari yrkas att hosregeringen begär förslag om att lagen om fastställande av faderskapkompletteras med att moderskap även kan fastställas på liknande sätt. 1987/88:L418av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att ersättningsskyldighet förblodprovskostnad ej skall föreligga i vissa fall. Degrundläggande reglerna rörande faderskap till barn återfinns i 1 kap FB. Är vidbarns födelse modern gift skall enligt 1 kap. 1 § FB mannen i 1 1987/88. äktenskapetanses som barnets far (den s.k. faderskapspresumtionen). LU 1987/88:25 Är situationen vid barnets födelse den att det inte finnsnågon faderskapspresumtion skall faderskapet fastställas genom erkännandeeller dom. Om barnet är underårigt ankommer det på socialnämnden att försökautreda vem som är far till barnet och se till att faderskapet fastställs. Omfaderskapsfrågan kan bedömas med tillräcklig säkerhet på grund avsocialnämndens utredning bör nämnden bereda mannen i fråga tillfälle atterkänna faderskapet. Nämnden bör verka för att blodundersökning äger rumbeträffande modern, barnet och den som kan vara fader till barnet, om dennebegär det eller anledning finns till antagande att modern haft samlag med merän en man under tid då barnet kan vara avlat. En närmare redovisning för vad som gäller beträffandesocialnämndens utredningsskyldighet i faderskapsärenden har lämnats ibetänkandet LU 1986/87:25 vartill hänvisas. Fastställs faderskapet genom dom skall rätten på talan avbarnet eller den som företräder barnet förklara en man vara far till barnet, omdet är utrett att han har haft samlag med barnets mor under barnetskonceptionstid och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt attbarnet avlats av honom. Barnet står från födseln under vårdnad av båda föräldrarnaom dessa är gifta med varandra och i annat fall av modern ensam. Står barnetunder vårdnad av endast en av föräldrarna och vill föräldrarna ha gemensamvårdnad kan de numera få vårdnaden registrerad genom en enkel anmälan tillpastorsämbetet under förutsättning att såväl föräldrarna som barnet är svenskamedborgare. Talan om fastställande av faderskap skall väckas avbarnet. I fall då barnet är underårigt förs barnets talan i rättegången avsocialnämnden eller vårdnadshavaren i egenskap av ställföreträdare för barnet.Faderskapsmål skall handläggas i den ordning som enligt gällerför indispositiva tvistemål, och rätten har att självmant verka för attfaderskapsfrågan blir tillbörligen utredd. I målet får talan föras mot fleramän. En instämd man har rätt att dra in en utomstående man som svarande imålet. Enligt lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning omfaderskap kan rätten i mål om fastställande av faderskap förordna omblodundersökning. Förordnandet kan avse modern och barnet samt den man motvilken talan förs. Finns det anledning att anta att någon annan man har haftsamlag med modern då barnet kan vara avlat, får förordnandet avseockså denne. I de fall domstol förordnat om blodundersökning skall kostnadernaför undersökningen betalas av allmänna medel. 1 faderskapsmål gäller i princip samma regler omersättning för rättegångskostnader som i andra tvistemål. Huvudregeln enligt18 kap. (RB) är att den förlorande parten skall ersättamotpartens rättegångskostnader. När det gäller indispositiva tvistemål fåremellertid rätten förordna att vardera parten, dvs. i faderskapsmål barnet ochdess motpart, skall bära sina rättegångskostnader. Har i ett mål ersättningutgått av allmänna medel gäller i fråga om skyldighet att återbetala beloppettill statsverket samma regler som beträffande fördelningen av rättegångskostnaderna(18 kap. 13 § RB). Om vardera parten skall bära sina rättegångskostna- der fårrätten bestämma att vardera parten också skall svara för hälften av LU1987/88:25 återbetalningsskyldigheten. Om socialnämnden för talan i faderskapsmål gäller ensärskild regel i 3 kap. 11 § FB i fråga om fördelningen avrättegångskostnaderna. Vardera parten skall enligt denna bestämmelse bära sinarättegångskostnader och kan då också få svara för hälften av kostnaden förblodundersökningen. Enligt vad som uttalades under förarbetena tillbestämmelsen (prop. 1969:124 s. 115) torde det oftast finnas anledning atttillämpa en hälftendelning. Om svaranden i målet förfarit på sätt som anges i18 kap. 3 § eller 6 § RB, dvs. i onödan förorsakat rättegången eller genomförsumlig processföring orsakat motparten kostnader, eller om det annarsföreligger särskilda skäl kan dock svaranden förpliktas att helt eller delvisersätta motparten för rättegångskostnaderna. Om bl.a. parts ställföreträdaregjort sig skyldig till ett förfarande som faller under 18 kap. 3 § eller 6 § RBkan ställföreträdaren förpliktas ersätta kostnad som uppkommit härigenom förannan part. För det fall att blodundersökning har utförts på anmodanav av faderskap skall nämnden ersätta kostnaden förundersökningen. Skulle i sådant fall faderskapsfrågan hänskjutas till domstolskall frågan om parternas skyldighet att återbetala kostnaden bedömas på sammasätt som då rätten förordnat om blodundersökning (6 § lagen om blodundersökningm.m. vid utredning om faderskap). Bestämmelserna i 3 kap. 11 § FB överensstämmer i huvudsakmed vad som gäller vid en annan typ av indispositiva familjerättsliga mål,nämligen mål om vårdnad om barn och mål om umgänge med barn. I vårdnads- ochumgängesmål är emellertid möjligheten att i fall som avses i 18 kap. 3 § eller6 § RB ålägga en part att ersätta motparten för rättegångskostnader inte begränsadtill svaranden utan omfattar också den som väckt talan i målet (6 kap. 22 §FB). Å andra sidan kan i vårdnads- och umgängesmål ställföreträdaren åläggasansvar för rättegångskostnader endast i den mån parten är skyldig att ersättamotpartens rättegångskostnader. Den som är svarande i ett faderskapsmål kan beviljasallmän rättshjälp under förutsättning att hans årsinkomst inte överstiger visstfastställt belopp. Om rättshjälp beviljas betalar staten kostnaderna förblodundersökning, som rätten förordnat om eller som utförts på anmodan avsocialnämnden (9 § rättshjälpslagen). Bland andra kostnader som rättshjälpenomfattar kan nämnas kostnad för juridiskt biträde, för bevisning och för resaoch uppehälle i samband med inställelse för blodundersökning och inför domstol.Viss del av den sammanlagda kostnaden för rättshjälpen skall den berättigadenormalt själv stå för genom att betala s.k. rättshjälpsavgift och tilläggsavgift.I den mån motparten till den som beviljats rättshjälp, i egenskap avförlorandepart, genom vårdslös processföring eller av annan orsak är skyldigatt betala den andres rättegångskostnader omfattar skyldigheten också kostnadenför rättshjälpen. Vidare kan nämnas att i proposition 1987/88:73 föreslagitsviss ändring i rättshjälpslagen innebärande en något utökad möjlighet att fåkostnad för blodundersökning i faderskapsmål ansedd som rättshjälpskostnad. Några särskilda regler om fastställande av moderskap finnsinte. Inte heller har de bestämmelser som gäller i fråga om faderskap till barn, om socialnämndsmedverkan vid fastställande av faderskap och om rättegången i LU 1987/88:25mål om faderskap motsvarande tillämpning i händelse att fråga skulle uppkommahuruvida någon är - eller inte är - moder till ett visst barn. Det innebärexempelvis att något förordnande om blodundersökning inte kan meddelas enbartav det skälet att frågan om vem som är moder är oviss. Avsaknaden av särskilda regler om fastställande avmoderskap innebär emellertid inte att det över huvud taget inte skulle varamöjligt att i domstol föra talan angående förhandenvaron av ett moderskap. Frånrättspraxis är ett par fall kända i vilka saken gällde huruvida en viss kvinnavar moder till barnet eller inte. Rättsfallet NJA 1949 s. 144 gällde frågan omförväxling av barn skett på en sjukstuga. I målet företogs förutomblodundersökning även ögonfärgs- och annan antropologisk undersökning. I ett hovrättsavgörande (SvJT 1968 ref. s. 89) ansågs talanom fastställande av moderskap kunna tas upp till prövning. Bestämmelser om adoption finns i 4 kap. (FB). För adoption fordras tillstånd av domstol. Endast den får adoptera somfyllt (i undantagsfall ). Adoption innebär att barnet ifortsättningen skall anses som adoptantens barn. De rättsliga banden medbarnets föräldrar avskärs helt. Exempelvis har barnet arvsrätt efteradoptivföräldrarna men inte efter sina biologiska föräldrar. Om en gift person vill adoptera ett barn måste enligthuvudregeln adoptionen göras gemensamt med den andra maken. En make kan dock,med den andra makens samtycke, få adoptera dennes barn. Efter en sådan adoptionkommer barnet att anses som makarnas gemensamma. Rätten att gemensamt adoptera ett barn tillkommer endastmakar. Två personer som sammanbor utan att vara gifta har alltså inte någonmöjlighet att gemensamt anta ett adoptivbarn. Däremot finns det inte någotlagligt hinder mot att i ett samboförhållande den ena parten adopterar denandras barn. Följden av en sådan adoption blir emellertid att adoptanten ensamkommer att anses som barnets förälder. Rätten skall i varje särskilt fall pröva om det ärlämpligt att adoptionen äger rum. Tillstånd får ges endast om adoptionen ärtill fördel för barnet. Dessutom fordras att den som ansöker om att få adopterahar uppfostrat eller vill uppfostra barnet eller att det annars med hänsyn tilldet personliga förhållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anledningtill adoptionen. Motiveringen till motion L406 (fp) återfinns i motion A801om jämställdheten. I sistnämnda motion anförs bl.a. att en väsentlig ochnödvändig förändring av samhället är att männen får chanser att ta ansvar försina barn sarrit att ogifta fäders ansvar, skyldigheter och rättighetergentemot barnen bör stärkas. Motionärerna konstaterar att en ogift fader måsteanmäla sig som vårdnadshavare till sitt eget barn medan en ogift modersvårdnadsskap erkänns automatiskt. Enligt motionärerna bör man pröva möjlighetenatt införa faderskapspresumtion för fader som stadigvarande sammanbor medbarnets moder. Förslag härom bör föreläggas . Imotion L407 (s) framhålls att en make kan få adoptera den andra makens LU1987/88:25 barn även om den andra biologiska föräldern är i livet. Motsvarandemöjlighet ges däremot inte för en sambo som vill adoptera den andra sambonsbarn ens för det fall att den andra biologiska föräldern har avlidit. Motionärernakritiserar detta förhållande och menar att barn till änkor/ änklingar, somlever tillsammans med en ny partner och har gemensamma barn med den nyapartnern, borde få möjlighet att genom adoption jämställas med barnen i den nyakärnfamiljen och erhålla samma status som de barnen. Om adoption var möjlig iden beskrivna situationen skulle det vara ägnat att stärka barnets positiongentemot skola, kamrater och samhälle. Lagstiftningen släpar här efter iutvecklingen och svarar inte mot den moderna synen på familjer ochfamiljebildning. Medutgångspunkt från en i massmedierna uppmärksammad händelse anförs i motion L413(fp) att det borde finnas anvisningar i lag om fastställande av moderskap. Detmåste ses som en brist i lagstiftningen att lagregler härom saknas. Man kanenligt motionärerna inte bortse från risken av liknande fall i framtiden.Motionärerna yrkar därför att reglerna om fastställande av faderskapkompletteras med bestämmelser som gör det möjligt att fastställa moderskap påliknande sätt. Imotion L418 (fp) framhålls att i mål om fastställande av faderskap parterna kanförpliktas att betala det allmännas kostnad för blodundersökning. Om desociala myndigheterna ombesörjer blodundersökningen och faderskapet avgörs utanrättegång brukar kostnaderna däremot inte behöva betalas av parterna. Förallmänheten framstår förhållandet som orättvist, i synnerhet för det fall atten instämd man frias som far men ändå tvingas betala ibland dryga kostnader förblodundersökning. Eftersom det är ett samhällsintresse att faderskap fastställsär det naturligt att staten tar på sig dessa kostnader, åtminstone vad gällerde friade männen. Vidare orsakar 'blodprovskostnaderna mycket arbete fördomstolarna, och risken är stor att reglerna tillämpas olika. Regelni 3 kap. 11 § FB om att i faderskapsmål där varderaparten i princip skall bära sin rättegångskostnad motsvarades tidigare av 15 §lagen (1969:618) om fastställande av faderskap till barn utom äktenskap. Ipropositionen med förslag till införande av sistnämnda lag uttaladedepartementschefen (prop. 1969:124 s. 115) att han inte var beredd att biträdaen av under remissbehandlingen av förslaget väckt tanke attsvaranden i ett faderskapsmål skulle kunna få ersättning för sina egnakostnader av allmänna medel också i andra fall än då han hade fri rättegång.Eftersom barnet enligt förslaget aldrig skulle kunna förpliktas utge ersättningför rättegångskostnad, skulle svaranden alltså i princip själv få svara försina kostnader även om käromålet mot honom ogillades. 1 den mån svaranden i ochför sig kunnat komma i fråga som fader kunde departementschefen inte se någotoegentligt i en sådan ordning. Departementschefen konstaterade att redanenligt då gällande lagstiftning svarandens praktiska möjligheter att fåersättning från barnet av naturliga skäl var ytterstbegränsade samt erinrade om svarandens möjligheter till kostnadser- LU1987/88:25 sättning vid illojal eller vårdslös processföring från kärandesidan.I sitt av godkända utlåtande biträdde första lagutskottet (ILU1969:52) propositionen i förevarande del. Frågan om införande av en faderskapspresumtion vidsamboförhållanden har prövats av vid 1985/86 och 1986/87 årsriksmöten med anledning av motioner med samma syfte som den nu aktuellamotionen L406. Då spörsmålet senast behandlades underströk lagutskottet i sittav godkända betänkande (LU 1986/87:25) att utgångspunkten förreglerna om fastställande av faderskap och vårdnad måste vara omtanken ombarnets bästa och att reglerna inte får utformas på sådant sätt att risker kanuppkomma för att barnets rättigheter på något sätt blir åsidosatta. Utskottetframhöll att det därför var viktigt att, när faderskapet fastställs genomerkännande, det verkligen är fadern och inte någon annan som skriver påerkännandet, eftersom ett felaktigt faderskapserkännande senare kan få mycketolyckliga konsekvenser för barnet. I anslutning till motionsönskemålenkonstaterade utskottet att gällande regler ger ogifta föräldrar och särskilt dåde samboende möjlighet att få faderskapet och mannens vårdnad om barnetavgjorda på ett enkelt sätt. Utskottet framhöll bl.a. att det irite föreliggernågot hinder mot att påbörja en faderskapsutredning innan barnet är fött.Vidare förklarade sig utskottet i och för sig väl kunna förstå att en ogift fari direkt anslutning till barnets födelse också i rättslig bemärkelse vill blifar till sitt barn. Att införa en faderskapspresumtion för en samboende lät sig emellertid svårligen göras. Införandet av lagenom sambors gemensamma hem (sambolagen) kunde härvidlag inte föranleda någonannan bedömning. Utskottet erinrade om att den lagen har begränsad räckvidd ochtillhandahåller juridiska lösningar endast på ekonomiska problem. Ilagstiftningsärendet hade understrukits att man inte borde skapa så utförligaregler för sambor att man därigenom åstadkom vad som skulle kunna betecknas somett äktenskapsliknande system av lägre dignitet. De som ville att ett merheltäckande juridiskt system skulle tillämpas på deras samlevnadsform skulledärför även i fortsättningen behöva ingå äktenskap. Antagandet av sambolagenkunde således inte anses ha bidragit till att förutsättningarna för reglerna omfastställande av faderskap ändrats. Med anledning av motioner om jämställdhet ifamiljerättsligt hänseende mellan heterosexuell och homosexuell samlevnadbehandlade utskottet i samband med regeringens förslag till lag om homosexuellasambor (prop. 1986/87:124) en speciell adoptionsfråga, nämligen spörsmålet omhomosexuella sambors rätt att adoptera barn. I sitt av godkändabetänkande (LU 1986/87:28) anförde lagutskottet i det sammanhanget ätt det varangeläget att åtgärder vidtogs för att förändra de homosexuellas situation ochbl.a. underlätta för dem att leva samman i stabila parförhållanden. Utskottetkunde dock inte ställa sig bakom de framförda motionsförslagen om att denfamiljerättsliga lagstiftningen i sin helhet skulle bli tillämplig påhomosexuella par och att dessa därmed skulle få möjlighet att bl.a. gifta sigoch adoptera barn. Enligt utskottet fanns det inte någon förankring i detallmänna rättsmedvetandet för att låta homosexuella par adoptera barn. Vad somfrämst talade mot en sådan möjlighet till adoption var emellertid att adoptionenkan innebära negativa konsekvenser för barnet. Att införa en LU 1987/88:25 regel sommedgav att två personer av samma kön adopterar skulle därmed inte varaförenligt med principen om att barnets bästa skall stå i förgrunden Härtill kom att adoptionsfrågan då inte hade någon.större betydelse.När det gällde s.k. närstäendeadoptioner, dvs. ena parteni ett samlevnadsförhållande adopterar den andras barn, medger, fortsatteutskottet, nämligen gällande regler att vid vårdnadshavarens död denefterievande kan få adoptera barnet. Med det anförda avstyrkte utskottetbifall till motionsönskemålen. Utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt fick genomtilläggsdirektiv i uppdrag att utreda flera närmare angivna frågor omadoption. Utredningen borde bl.a. diskutera om det fanns anledning att i ettstörre sammanhang se över adoptionsbestämmelser. Utredningenskulle dessutom vara oförhindrad att ta upp också andra frågor om adoption.Sedan utredningen numera lagts ned har dess uppgifter såvitt avser adoptionsfrågornai förts över till förmynderskapsutredningen (Ju 1984:07).Förmynderskapsutredningen beräknas avsluta sitt arbete kring årsskiftet1988-1989. I betänkandet behandlar utskottet tre motioner vari tasupp frågor om faderskapspresumtion i samboförhållanden, skyldigheten attersätta kostnad för blodundersökning i mål om fastställande av faderskap ochinförande av regler om fastställande av moderskap. Vidare behandlas en motionsom rör sambors möjligheter att adoptera barn. Om vid ett barns födelse modern är gift skall enligtgällande regler mannen i äktenskapet anses som barnets far. Denna presumtion avfaderskapet kan brytas av domstol eller upphävas genom att en annan manskriftligen erkänner faderskapet. För att erkännandet skall få rättslig verkankrävs att det godkänts av modern, mannen i äktenskapet och socialnämnden. Är modern vid barnets födelse ogift skall faderskapetfastställas genom erkännande eller dom. Erkännandet skall vara skriftligt ochbevittnas av två personer samt skall godkännas av modern och av socialnämnden.Det åligger socialnämnden att utreda vem som är far till ett barn vars moder ärogift och att tillse att faderskapet fastställs. Om socialnämnden efter sinutredning anser sig kunna bedöma faderskapsfrågan med tillräcklig säkerhetskall nämnden bereda den presumtive fadern tillfälle att erkänna faderskapet.Kan erkännande inte erhållas får talan om fastställande av faderskapet förasvid domstol. Barnet står från födseln under vårdnad av båda föräldrarnaom dessa är gifta med varandra och i annat fall av modern ensam. Om det dömstill äktenskapsskillnad mellan föräldrarna fortsätter barnet att stå under bådaföräldrarnas vårdnad om inte den gemensamma vårdnaden upplöses. Stårbarnet under vårdnad av endast en av föräldrarna och vill föräldrarna hagemensam vårdnad kan de numera som huvudregel få vårdnaden LU 1987/88:25registrerad genom en enkel anmälan till pastorsämbetet under förutsättning attvårdnadsfrågan inte tidigare prövats av domstol och att såväl föräldrarna sombarnet är svenska medborgare. I motion L406 (fp) hänvisas till motiveringen i motionA801 i vilken behandlas olika frågor om jämställdhet. Motionärerna anför attdet är väsentligt att stärka den ogifte faderns ansvar, skyldigheter ochrättigheter gentemot sina barn. Motionärerna konstaterar att en ogift fadermåste anmäla sig som vårdnadshavare medan moderns vårdnadsskap erkännsautomatiskt. Enligt motionärerna bör man pröva möjligheten att införa enfaderskapspresumtion också för en man som är samboende med barnets ; moder.Motionärerna yrkar att det anförda ges regeringen till känna. Utskottet erinrar om att frågan om införandet av enfaderskapspresumtion vid samboförhållanden prövades av vid 1985/86och 1986/riksmöten med anledning av motioner med samma syfte som den nuaktuella motionen L406. Då spörsmålet senast behandlades underströklagutskottet i sitt av godkända betänkande (LU 1986/87:25) attutgångspunkten för reglerna om fastställande av faderskap och vårdnad måste varaomtanken om barnets bästa och att reglerna inte får utformas på sådant sätt attrisker kan uppkomma för att barnets rättigheter på något sätt blir åsidosatta.När faderskapet fastställs genom erkännande, är det därför, fortsatteutskottet, viktigt att det verkligen är fadern och inte någon annan som skriverpå erkännandet, eftersom ett felaktigt faderskapserkännande senare kan fåmycket olyckliga konsekvenser för barnet. Sammanfattningsvis konstateradeutskottet att gällande regler ger ogifta föräldrar och särskilt då de samboendemöjlighet att få faderskapet och mannens vårdnad om barnet avgjorda på ettenkelt sätt. Utskottet hänvisade härvidlag till att det inte föreligger någothinder mot att påbörja en faderskapsutredning innan barnet är fött samt att rutinernaför handläggningen av faderskapsärenden var sådana att inga parter behövdeutsättas för integritetskränkande frågor. Även om utskottet i och för sig välkunde förstå att en ogift far i direkt anslutning till barnets födelse också irättslig bemärkelse vill bli far till sitt barn ansåg utskottet att införandetav en faderskapspresumtion för en samboende svårligen lät sig göras. Enligt utskottets mening äger det anförda fortfarandegiltighet. Utskottet vidhåller därför sin uppfattning att hänsynen till barnetsbästa kräver att i de aktuella fallen faderskapet fastställs under medverkan avsocialnämnden. I linje med tidigare uttalanden vill utskottet stryka undervikten av att faderskapsärenden handläggs på ett så enkelt sätt som är möjligtmed hänsyn till barnets intressen och under former som inte behöver uppfattassom integritetskränkande. Tillfredsställande är därför att socialstyrelsennyligen beslutat om nya formulär för faderskapsutredning. De nya formuläreninnebär bl.a. förenklade rutiner för fastställande av faderskap till barn varsföräldrar är sammanboende vid barnets födelse men inte var det underkonceptionstiden. För att de förenklade rutinerna skall få tillämpas i dessafall fordras dock att parterna hade stadigvarande förbindelse med varandra vidtiden för konceptionen. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L406.