bet · GB01AU17 · 1987-12-31 00:00:00 — Jämställdhetsministern anför att relationerna ocharbetsfördelningen i hemmen under barnens uppväxttid präglar kommandegenerationers syn på vad män och kvinnor kan och bör göra. Jämställdhet ifamiljen är därför inte bara en fråga om en privat fördelning av arbete ochfritid utan också en fräga om kulturell påverkan. I detta sammanhang erinras om att hösten 1985beslutade att alla barn ges en rätt att delta i barnomsorg frän ettoch till dess de börjar skolan. skall dettamål vara uppfyllt. Härtill kommer målet att föräldraförsäkringen enligtpropositionen skall byggas ut till att omfatta 18 månader. Ambitionen är attdetta skall vara genomfört . Inom ramen för dessa övergripandemål anförs i propositionen att andelen mäninom barnomsorgen bör öka andelen män somutnyttjar möjligheterna till föräldraledighet för bör öka andelen män somutnyttjar möjligheten till reducerad arbetstid för vård av barn bör också öka. 1 motion 1987/88:A810 av m.fi. (c)betonas familjepolitikens betydelse för jämställdheten. Det anförs attfamiljepolitiken som ett av sina mål måste ha att underlätta för bådaföräldrarna att förena förvärvsarbete med barn och familjeliv. Vidare måstebarnfamiljerna så långt möjligt kunna välja hur de vill fördela tiden mellanförvärvsarbete och värd av barn pä det sätt som bäst passar familjen. Dettainnebär att utbyggnaden av samhällets barnomsorg mäste fortsätta. Likartade synpunkter förs fram i motion 1987/88:A36 avKersti m.fi. (c). En central del i arbetet för ökad jämställdhet ären fungerande barnomsorg. Den nuvarande ensidiga inriktningen avfamiljepolitiken strider emellertid enligt motionärerna mot många familjersegna val. Beskattad vårdnadsersättning kombinerad med förbättradepensionsvillkor i samband med vård av egna barn skulle innebära fördelar genomatt den enskilde med full valfrihet i barnomsorgen kan bibehålla sinamöjligheter i arbetslivet och sin sociala trygghet. Utskottet delar propositionens och motionärernasuppfattning beträf fande familjepolitikens betydelse för jämställdheten. Grundläggande är barnens rätt till sina föräldrar och kvinnors och mäns rätt till arbete pä lika villkor. Detta mål förutsätter bl.a. ett gemensamt ansvar för arbetet med hem och barn liksom en fortsatt utbyggd barnomsorg. Utskottet har den uppfattningen att det krävs fortsatta ansträngningar i syfte att bryta en traditionell könsmässig uppdelning av ansvaret för hem och barn. Formerna för familjepolitiken i vad avservärdnadsersättnihg m.m. ligger AU 1987/88:17 utanför arbetsmarknadsutskottetsnormala beredningsområde. har behandlatfrågor om ekonomiskt stöd till barnfamiljer (1987/88:12) och därvidavstyrkt motioner om införande av värdnadsbidrag med hänvisning till attvårdnadsbidrag bl.a. motverkar jämställdhet mellan föräldrarna.Arbetsmarknadsutskottet har i sakfrågan sammauppfattning som socialutskottet och avstyrker med hänvisning till vad somanförts i det nyssnämnda betänkandet de aktuella yrkaridena i motionerna A810 ochA36. Under detta avsnitt i propositionen aktualiseras vissaåtgärder beträffande barnomsorgen. Det anförs att en fortsatt anpassning mellan barnomsorgens öppethållandetider och arbetstiderna i samhället bör ske. Vidare bör teknik- och naturvetenskap ges ett ökat utrymme iförskolans pedagogik. En särskild fråga som tas upp i vpk-motionen 1987/88 :A34är behovet av jämställdhetsulbildning för barnomsorgspersonalen. 1 motionen framhålls denna personals betydelse när det gäller att forma barnens inställning till jämställdhet mellan könen. Motionärerna föreslår därför att det statliga fortbildningsbidraget inom barnomsorgen bör användas också för sådan utbildning. Utskottet delar motionärernas uppfattning i fråga ombarnomsorgspersonalens betydelse för utvecklingen mot jämställdhet. Somframhålls i propositionen är det bl.a. väsentligt att andelen manlig personalinom barnomsorgen ökar. Den inledda rekryteringskampanjen tillbarnomsorgen bör därför enligt jämställdhetsministern i ökad omfattning riktastill män. Ett annat led i utvecklingen mot jämställdhet inom barnomsorgen är enökad medvetenhet om jämställdhetsfrägorna hos personalen. Vpk:s förslag attfortbildningsbidraget inom barnomsorgen bl.a. används för utbildning ijämställdhetsfrägor bör ses i detta sammanhang.' Beträffande det statliga fortbildningsbidraget tilldaghemspersonalen har utskottet inhämtat att det uppgår till ,beräknat efter varje femtontal inskrivna barn. De fiesta kurserna inomfortbildningen handlar om barns utveckling och barn i grupp, arbetssätt ochmetodutveckling samt invandrarfrågor. Det finns emellertid också kurser sombehandlat t.ex. incest, skilsmässor, alkoholproblem. Utskottet har anledning att utgå från att ävenjämställdhetsfrågor be handlas under fortbildningskurserna för barnomsorgspersonalen. Att det även uttryckligen anges att jämställdhetsfrågor ingår i fortbildningen torde emellertid ge ämnet större tyngd. Det får ankomma på att i lämpligt sammanhang ta ställning till om jämställdhetsfrågorna uttryckli gen bör ingå i kursutbudet. Utskottet ser det för sin del som angeläget att barnomsorgspersonalen på olika sätt uppmärksammas på vikten av dessa frågor. Med hänvisning till det anförda bör motion A34 i denna del inte föranleda någon åtgärd. ' I propositionen anförs att uppmärksamhet mäste riktas motsådana faktorer i arbetslivet som kan försvåra uttag av föräldraledighet. Enökad kunskap om hur denna ledighet bl.a. vad gäller möjligheten till dagligförkortning av arbetstiden utnyttjas inom olika branscher och yrkesornrå-denär önskvärd. Informationsinsatserna i syfte att uppnå en jämnare fördelning avföräldraledighet mellan föräldrarna bör intensifieras och riktas inte enbarttill de blivande föräldrarna utan också till arbetsgivare, fackligaorganisationer m.fi. I detta sammanhang aviseras också initiativ från regeringenssida för att belysa de ekonomiska konsekvenserna för en familj vid olikafördelning av ledigheterna mellan föräldrarna. Skälen bakom förslagen som syftar till att öka männensuttag av föräldraledighet är att fäder och barn tidigt skall få en nära ochvardaglig kontakt och att kvinnornas villkor på arbetsmarknaden skallförbättras. Jämställdhetsministern avser att senare återkomma till regeringenmed vissa överväganden rörande föräldraledigheten. I motion 1987/88:A750 av () begärsåtgärder som avser att underlätta för män att arbeta deltid. Det anför s att av männen och av kvinnorna med barn arbetade heltid år1985. Av kvinnorna var det som arbetade deltid och som var hemma påheltid. Enligt motionären visar detta att könsrollsmönstret cementerats. En avde viktigaste förändringarna av mansrollen vore därför att uppmuntra män attarbeta deltid. Utskottet anser i likhet med propositionen och motionenatt andelen män som utnyttjar möjligheten till reducerad arbetstid för vård avbarn bör öka. Det är viktigt att fäder och barn får möjlighet till en tidig ochnära kontakt som kvinnorna fär utökade möjligheter att göra siggällande på arbetsmarknaden. Som ovan redovisats är frågor som hänger sammanmed föräldraledighetslagen föremål för särskilda överväganden i regeringenskansli. Utskottet noterat; med tillfredsställelse att informationsinsatserna isyfte att uppnå en jämnare könsfördelning när det gäller uttag av föräldraledighetkommer att intensifieras. Utskottet har erfarit att projektetsom bedrivs inomarbetslivscentrum kommer att ta upp olika frågor i samband med föräldrarnasutnyttjande av ledigheterna och deras återgång i arbete. Bl.a. angesatt detärav intresseatt studera skillnader i villkor mellan män och kvinnor, mellanolika yrkesgrupper och sociala skikt liksom mellan olika delar avarbetsmarknaden. Även regionala skillnader kommer att belysas. Med hänvisning till det anförda bör enligt utskottetsmening motion A750 inte föranleda någon åtgärd. AU 1987/88:17 I propositionen anförs att opinionsbildningen förjämställdhet i samhället i ökad utsträckning bör rikta sig till män. har härenviktig uppgift. Fortsatt projektverksamhet inom området kom- AU 1987/88:17 mer att initieras. Ett av de områden som aktualiserats av arbetsgruppen (A1983:B) om männens roll i jämställdhetsarbetet är männens villkor i samband medskilsmässor och separationer. Enligt arbetsgruppens rapport känner sig män oftaförfördelade vid en skilsmässa, bl.a. därför att kvinnorna i de fiesta fall fårvårdnaden om barnen. Enligt jämställdhetsministerns uppfattning kan det finnasanledning att se över vissa av de rutiner som från myndigheternas sidatillämpas vid skilsmässor. Utskottet tar i detta sammanhang upp kommittémotionen1987/88:A33 (fp) i vilken pekas pä behovet av projektmedel förjämställdhetsinsatser inom försvaret. I motionen anförs att d e svenska ungamännen gör värnplikt i oftast enkönade regementen och att det ärav stor vikt att de uppmärksammas pä jämställdhetsfrägorna.Därför bör en del av medlen som avsätts för information och projektverksamhetgå till försvaret. Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna närdet gäller behovet av att jämställdhetsfrågorna uppmärksammas undervärnpliktstiden. Frågan har tidigare i anslutning till motionsyrkanden omföräldrautbildning inom ramen för grundutbildningen av värnpliktiga behandlatsav försvarsutskottet (FöU 1978/79:15). har bl.a. anfört attdet finns fiera skäl som talar emot att föräldrautbildning organiseras som ett ledi grundutbildningen för värnpliktiga. Främst konstateras att värnpliktsutbildningenär obligatorisk och bedrivs med hjälp av en pliktlag som har antagits enbartsom ett instrument för landets säkerhet och försvar. hardäremot inte haft något att invända mot samlevnadsutbildning m.m. somfritidsundervisning under förutsättning att det kan ske utan att maneftersätter den egentliga värnpliktsutbildningen. Beträffande inställningen från försvarets sida harutskottet erfarit att den i stort sett är densamma som försvarsutskottettidigare redovisat. Det anförs att värnpliktstiden är för dyrbar för att låta ioch för sig önskvärda aktiviteter, som t.ex. samlevnadsutbildning, ingå itjänstgöringstiden. Däremot anses att det kan vara positivt med lokalaaktiviteter i form av frivilliga insatser. I detta fall är det en fräga förpersonalvården på förbandet. Utskottet har inhämtat attarbetsmarknadsdepartementet har beviljat medel till vissa lokala projekt medinriktning på de värnpliktiga. Det har bl.a. gällt en debattpjäs omkvinnomisshandel. Utskottet utgår från att man går vidare med ytterligareinsatser av detta slag inom försvaret. Med hänvisning till det anförda börmotion A33 inte föranleda något särskilt initiativ från sida iaktuell del. 1 propositionen behandlas frågan om våld mot kvinnor ochangelägenheten av att underlätta situationen för kvinnor som pä olika sätt misshandlas, förföljs eller trakasseras av män. 1 detta sammanhang nämns att socialsty relsen disponerar särskilda medel till bl.a. försöks- och utvecklingsarbete som bedrivs av kvinnojourer och andra organisationer som stöder miss- 38 Kvinnojourernas verksamhet är enligt jämställdhetsmi- AU 1987/88:17 nistern omistlig i dessa sammanhang. Även den begynnandeverksamheten med mansjourer och kriscentra för män är angelägen i det fortsattajämställdhetsarbetet. Därutöver erinras om att chefen för justitiedepartementetnyligen lagt fram förslag till två nya lagar som tar särskilt sikte på skyddoch stöd till kvinnor, nämligen målsägandens rätt till ett eget juridisktbiträde vid grövre sexuella övergrepp samt meddelande av besöksförbud om detfinns risk för att någon kommer att förfölja eller på annat sätt allvarligttrakassera annan person. justitieutskott kommer att behandlade båda lagförslagen. 1 motion l987/88:A36av m.fi. (c)understryks vikten av skydd för kvinnor som utsätts för misshandel,trakasserier och förföljelse. En viktig del är at t få byta identitet utanalltför stort byråkratiskt krångel. Det torde inte heller räcka medbesöksförbud. Vid sidan därav krävs andra insatser. Utskottets uppfattning på denna punkt överensstämmer medpropositionens, nämligen att det är angeläget att fortsätta arbetet med attunderlätta situationen för kvinnor som på olika sätt misshandlas, förföljseller trakasseras av män. Som ovan nämnts behandlas i justitieutskottet olikaförslag som syftar till att ge stöd åt dessa kvinnor. Utskottet, som under beredningen av detta ärende, harerhållit särskild information om kvinnohusens verksamhet instämmer i ministernsåsikt att kvinnojourerna inte kan undvaras. Detta gäller inte minst med hänsyntill deras betydelse för invandrarkvinnor. Till frågan om finansiering av dennaverksamhet återkommer utskottet senare i framställningen. Med hänvisning tilldet anförda anser utskottet att någon åtgärd med anledning av detaktuella yrkandet inte är påkallad. I propositionen anförs att en viktig förutsättning förjämställdhet är att kvinnor och män delar makt, infiytande och ansvar päsamhällets alla områden. Dels behövs både mäns och kvinnors erfarenheter närbeslut fattas i samhället; dels är det en viktig demokratifråga. Kvinnornasrepresentation i de direktvalda politiska organen har ökat kraftigt de tväsista decennierna. Kvinnorna uppgår till 31 %i (efter riksdagsvaletär ), till i kommunfullmäktige och till i landstingen. I deindirekt valda och mindre synliga organen som lekmannastyrelserna förcentrala och regionala statliga myndigheter samt det statliga kommittéväsendet är däremot den nuvarande kvinnorepresentationen på oacceptabelt lågenligt jämställdhetsministern. Kunskapsöversikt och förslag till åtgärder på detta områdehar bl.a. er hållits genom de betänkanden som utredningen (A 1985:03) om kvinnore presentation har lagt fram. presenterade utredningen sitt första delbetänkande (Ds A 1986:4) Ska även morgondagens samhälle formas enbart av män? Med anledning av delbetänkandet beslutade rege- 39 att skärpa förordningen (1984:803) om jämställdhet i statlig AU1987/88:17 verksamhet (se vidare avsnittet Regeringens egna rutiner vidutnämningar m.m.). Under är 1986 presenterade utredningen även rapporten men inte längre (Ds A 1986:5). kom utredningens slutbetänkande (SOU1987:19) Varannan damernas, som har remissbehandlats. En majoritet avremissinstanserna ställer sig bakom utredningens förslag. I stor utsträckningöverensstämmer propositionens bedömningar med utredningens förslag. Målet enligt propositionen är att kvinnorepresentationen istatliga organ bör ha ökat till fram och till tillär 1995. Slutmålet bör emellertid vara att statliga styrelser, kommittéer, rådoch nämnder skall ha en jämn könsfördelning. Detta mål bör kunna uppnås inom entioårsperiod. Representationsfrågorna bör enligt propositionen avdemokratiskäl särskiljas från övriga jämställdhetsfrågor inom t.ex.arbetsmarknads- och utbildningsområdena, där en jämn könsfördelning kan ansesuppnådd när andelen kvinnor eller män uppgår till . 1 kommittemotion 1987/88:A33 tillstyrks de iproposition 105 angivna målen för kvinnorepresentation i statliga organ. Enligtmotionärernas mening borde uttryckligen ställa sig bakom dessa mål inte enbart ta del av vad regeringen anfört på denna punkt. Utskottet hälsar med tillfredsställelse att statenformulerar konkreta och tidsbestämda mål för kvinnorepresentationen inomstatliga organ. Enligt utskottets uppfattning är frågan om ett tillkännagivandetill regeringen an- ' gående målen för kvinnorepresentationen en fråga avmindre vikt. Utskottet är inte berett att ändra den föreslagna ordningen ochavstyrker därför motion A33 i denna del. 1 fråga om utveckling mot jämn könsfördelning menarjämställdhetsministern i likhet med utredningen att om inte andelenkvinnor i statliga styrelser m.m. uppgår till , bör frågan omeventuell lagstiftning om kvinnorepresentation i statliga organ prövas. kommunisterna anför i motion I987/88:A34att man självfallet ställer sig bakom målsättningen att kvinnor och män skallvara lika representerade i statliga organ och föreslår att redan nuhos regeringen begär förslag till lagstiftning om att genomföra jämn könsfördelninginom statliga organ. Utskottet ställer sig bakom propositionens uppfattningbeträffande betydelsen av att kvinnor och kvinnors intressen i ökadutsträckning blir företrädda i beslutande församlingar. För att nä målet.om enjämn könsfördelning bör förslaget om etappmål kunna få avsedd effekt. Berördaorganisationer och beslutsfattare kan då själva diskutera ändringar i sinanomineringsrutiner etc. som aritalet kvinnor som kan nomineras ökar.Först i och med att den frivilliga vägen inte visar sig vara framkomlig börfrågan om en eventuell författningsreglering prövas. Vad gäller vpk:s krav i motion A34 på omedelbarlagstiftning ställer sig utskottet av ovan nämnda skäl avvisande. Därjämte villutskottet tillägga att med hänsyn till att kriterierna för nominering ofta ärotydliga och varierande synes det rent allmänt föreligga ett behov av en öppendebatt om de principersom ligger till grund för nominering och rekrytering. Enligt pro- AU 1987/88:17positionen nämns i detta sammanhang att det s.k. "mångsyssleriet" börbekämpas. En sådan debatt som även synes gå utanför frågan om kvinnorepresentationenkan enligt utskottets mening inte forceras fram. Sammantaget anser utskottetatt regeringens förslag är välavvägt med hänsyn till de olika kraven. Med hänvisning till det anförda tillstyrker utskottetpropositionens förslag i denna del och avstyrker motion A34 (vpk) i aktuelldel. I propositionen föreslås att 3 milj. kr. tillförs tiondehuvudtitelns reservationsanslag A 6. Särskilda jämställdhetsätgärder förprojektverksamhet i syfte att öka kvinnorepresentationen. Målet förprojektverksamheten skall vara att höja kvinnorepresentationen i såväl centralasom regionala och lokala statliga organ. Även nya och okonventionella metoderkan prövas i projekten. Som tidigare informerats om av dåvarandejämställdhetsministern () har projektverksamheteninletts redan under innevarande budgetår. Avsikten är att projektverksamhetenskall pågå . Till finansieringsfrågan återkommer utskottet underavsnittet Anslagsfrågor. Regeringens egna rutiner vid utnämningar m.m. Genom en ändring i förordningen om jämställdhet i statligverksamhet (omtryckt 1986:1395) har regeringen markerat sin strävan efter en ihuvudsak jämn könsfördelning vid meddelande av statliga uppdrag. Motsvarandeändring har även gjorts i kommittéförordningen (1976:119, ändrad senast1986:1384). Frågan om en skärpning av förordningen om jämställdhet i statligverksamhet kommer enligt propositionen att prövas . En genomgång av den gemensamma beredningen mellanfackdepartement, arbetsmarknads- och civildepartementen när det gäller attförordna ledamöter till nyinrättade eller ombildade styrelser etc. visar en urjämställdhetssynpunkt positiv tendens enligt propositionen. Vidare anförs ipropositionen att när en plats i en statlig styrelse skall återbesättas underen löpande förordnandeperiod bör strävan vara att den i första hand erbjuds .det underrepresenterade könet. 1 propositionen anförs att regeringens hittillsvarandemetod all begära två namn, på en kvinna och en man, vid nomineringar, har möttstort motstånd hos de nominerande organisationerna. Jämställdhetsministernanser dock, i likhet med utredningen och fiertalet remissinstanser, att metodenhar klara fördelar och att den även fortsättningsvis bör användas inomdepartementen. Enligt propositionen kan organisationer som inte hörsammarregeringens önskan pä denna punkt riskera att mista sitt infiytande överrepresentationen i den berörda styrelsen. 1 denmoderata kommittémotionen 1987/88:A35 avvisas regeringens me- 41 tod attbegära två namn vid nomineringar. 1 motionen anförs att detta AU 1987/88:17system inte fungerat därigenom att få organisationer har följt regeringensuppmaning. Moderata samlingspartiet har i andra sammanhang understrukit attpartsintressenterna bör bli färre i styrelser för statliga organ. Därorganisationer och riksdagspartier likväl har till uppgift att nomineraledamöter bör deras självständighet inte trädas för när enligt motionärerna.Regeringens hot att de som inte följer nomineringsanvisningarna kan förlorasin representation betecknar motionärerna som ett utpressningsförsök. 1 kommittémotion 1987/88:A36 yrkas påavslag till den i propositionen beskrivna metoden med dubbla nomineringar.Enligt motionärernas uppfattning är det en bättre metod att nominerande parterunder loppet av nominerar så att inget kön blir underrepresenterat.Därigenom undviks inblandning i de nominerande organisationernas internademokrati. Motsatt uppfattning framförs av () i motion1987/ 88:A809. Han rekommenderar nominering av en man och en kvinna till varjeuppdrag i statliga styrelser, expertuppdrag, kommittéer etc. kommunisterna begär i motion 1987/88:A34förslag till lagstiftning om att nominerande organisationer skall föreslå bådeen man och en kvinna vid val till olika statliga organ. Enligt vpk:s erfarenhetger denna metod direkta resultat till kvinnornas fördel. Motståndet från bl.a.fackliga organisationer och SAF mot en lagstiftning är svepskäl för attmän skall kunna bibehålla maktpositionerna. 1 kommittémotion 1987/88:A33 pekas på behovetav ytterligare åtgärder för att öka andelen kvinnor på de poster i statligaorgan och kommittéer där regeringen har rekryteringsansvaret. Utskottet vill först slå fast betydelsen av attrepresentationen i statliga styrelser och utredningar blir mer jämnt fördeladmellan könen än vad som är fallet . Det är uppenbart att allmännarekommendationer inför nomineringarna inte givit önskvärt resultat. Den metodsom används och som innebär att för varje plats två namn en kvinna ochen man skall anges är ett sätt att, utan att tillgripa lagstiftning, uppnåett bättre resultat. Utskottet kan konstatera att moderata samlingspartiet ochcenterpartiet i sina kommittémotioner tar avstånd från regeringens nuvarandeform med dubbel nominering medan kommunisterna vill gå längre änregeringen och begär lagstiftning om dubbel nominering. Utskottet vill för sindel peka på att fiertalet remissinstanser har ansett att metoden har klarafördelar. Skulle det visa sig att denna ordning inte ger detresultat man förväntar sig får man som också framhålls i propositionen pröva andra metoder, t.ex. lagstiftning. Med hänvisning till det sagda avstyrker utskottetmotionerna A809 (c), A33 (fp), A34 (vpk), A35 (m) och A36 (c) i tillämpligadelar. 1 propositionen uttalas att bör få en årligredovisning om köns- 42 fördelning och om nominerande organisation i kommittéeroch statliga styrelserpä central och regional nivå. Bakgrunden är bl.a. att det för närva- AU1987/88:1 7 rande inte finns någon enhetlig modell för hur styrelseledamöterföreslås och förordnas inom den regionala statsförvaltningen. En enhetligredovisning skulle ge bättre möjligheter att följa utvecklingen avkönsfördelningen. kommer förslag att läggas hur länsstyrelsernaskall rapportera de aktuella uppgifterna. Jämställdhetsministern anmäler vidare sin avsikt attuppdra åt delegationen förjämställdhetsforskning (JÄMFO) att göra enkunskapsöversikt över pågående och avslutad forskning på området om kvinnorsinfiytande. Uppdraget skall redovisas för att kunna utgöraunderlag till eventuella förslag i nästa forskningspolitiska proposition. 1 kommittémotion 1987/88:A36 (c) yrkas på särskilda medeltill jämställdhetsforskning samt pekas på vikten av att underlätta förkvinnliga forskare att bedriva forskning. Det anförs att kvinnor ofta harbetydligt svårare än män att sammanhängande kunna ägna sig åt forskning, beroendepå faktorer som den sociala situationen, ekonomi och bostadssituation etc. Ettförbättrat stöd till forskarstuderande torde enligt motionärernas meningbehövas. En ökad andel kvinnliga forskare skulle i sin tur innebära en ökadbelysning av de problem som upplevs som väsentliga för kvinnor. Utskottet behandlade särskilt frågor omjämställdhetsforskning och kvinnliga forskares villkor (AU 1986/87:16).Utskottet konstaterade i detta sammanhang att det finns en gemensam ochsamstämmig uppfattning om betydelsen av en intensifieradjämställdhetsforskning.