bet · GB01KU43 · 1987-12-31 00:00:00 — Enuppdelning av den allmänna mofionstiden i en budgetdel och en övrig deldiskuterades av grundlagberedningen som menade (SOU 1972: 15 s. 236) att detvar utomordentligt svårt att lösgöra en allmän motionstid från rätten att väckaföljdmotioner med anledning av budgetpropositionen. Att helt eller delvis -dubblera den allmänna motionsfiden skulle leda fill en splittring avarbetsresurserna och i vissa fall rentav till dubbelbehandling av samma frägaoch motverka strävan att få överblick över arbetsmaterialet för en längre tidframåt. är en uppdelning av den allmänna motionstiden på föreslaget sätt en ioch för sig intressant tanke. Utskottet anser dock att det ligger mycket igrundlagberedningens återgivna synpunkter. Motionerna 1986/87:K216 ochK316 samt 1987/88:K304 avstyrks. Enförlängning av den allmänna motionstiden med skulle motverka desträvanden att tidigarelägga budgetarbetet som utskottet ställt sigbakom. Därför avstyrks motion 1987/88:K432 yrkande 7. Utskottetanser att kammar- och utskottssammanträden bör undvikas . Likaså bör det undvikas att följdmo-fionstider pågår under denallmänna mofionstiden. Denna fråga togs upp av utskottet i åretsgranskningsbetänkande (KU 1987/88:40 s. 9). Utskottet noterade där atttalmanskonferensen behandlat frågan och uttalat att talmannen inför denallmänna motionstiden skall samräda med de valda ledamöterna avtalmanskonferensen för bordläggning av sådana propositioner för vilkamotionstiden helt eller delvis sammanfaller med den allmänna motionstiden.Detta bör enligt utskottet innebära att motionsfiden för dessa propositioner ipraktiken förlängs och utgår först . Utskottet villeändock understryka vikten av förbättrad planering från sidapå denna punkt. Motionerna 1986/87:K310, 1987/88:K309 och 310, den senaresåvitt nu är i fråga får förklaras besvarade med vad som anförts. Enrad andra frågor som har samband med arbetsrytm tas upp i skildamotioner. Uppskovsförfarandetbehandlas i motion I987/88:K313 av och (). Enligtmotionen borde det vara möjligt att uppskjuta motioner till det andra riksmötetefter det dä motionen väcktes under förutsättning att uppskovet sker undersamma valperiod. Vidare föresläs att utskotten själva skall fä besluta omsådana uppskov utan att behöva gå vägen via talmanskonferensen och (yrk. Utskottetanser att tanken på en förlängning av den möjliga uppskovsti den i och för sig stämmer överens med den treärsrytm som förespråkats ovan. Riksdagsledamöternas berättigade krav på att få sina mofioner be handlade inom rimlig tid måste dock beaktas. Av principiella skäl ställer sig utskottet avvisande till att förlägga beslutsrätten i denna fräga till utskotten. Beträffande remissen till talmanskonferensen är det riktigt, som framhålls i mofionen, att den sällan är meningsfull. Utskot tet har emellertid ovan tillstyrkt ett förslag som innebär att remissen till 19 talmanskonferensen ocksåskall innehålla upplysning om i vilka uppskjut- KU 1987/88:43 na ärendensom betänkande inte kan avges före . Denna uppgift har storbetydelse för planeringen av kammarens arbete . Motion 1987/88:K313yrkande 1.avstyrks. Isamma motion som behandlades tas även upp ärendeanhopningen i slutet avvåren och hösten i kammaren. Enligt motionen bör utskottsbetänkanden somuteslutande behandlar fristående motioner inte avges , maj ellerjuni (yrk. är det en strävan från utskottens sida att planera sittarbete sä att betänkanden med motioner från den allmänna motionstiden inteframläggs då är som mest belastad medpropositionsärenden. En tidsgräns för att avge betänkanden iuppskjutna ärenden kommer ytterligare att påverka utskottens handlande pähösten i denna riktning. Behandling av motionsbetän-kanden böräven i fortsättningen få förekomma men endast undantagsvis. Den förändring avbudgetprocessen som föreslagits medför möjligen ett visst ökat behov av detta.Mofion 1987/88:K313 yrkande 2 avstyrks. Imotion 1987/88:K310 (c) föresläs införande av fler sammanträdesfria veckor.Enligt motionen skulle arbetet effektiviseras om var Qärde vecka varsammanträdesfri. uppfattning skulle det förslag som framförs i motionen ha vissafördelar när det gäller riksdagsledamöternas arbete i den egna valkretsen. Detär däremot tveksamt om det skulle medföra några positiva effekter förriksdagsarbetet. Tvärtom ser utskottet en viss risk för att ytterligaresvårigheter skulle uppkomma i strävandena att hålla en jämn arbetstakt iutskotten och kammaren. Utskottet avstyrker mofionen i denna del, Imotion 1987/88:K312 av och Hans Nyhage (m) framhålls att enligtriksdagsordningen avslutning skall äga rum , ominte synnerliga skäl föreligger. respekterar emellertid interiksdagsordningen pä denna punkt. Denna nonchalans är enligt motionen skadligför respekten för våra lagar och bör upphöra. Detär rikfigt som framhålls i motionen att endast undantagsvis harslutat före . Med det förslag rörande arbetet som utskottetovan tillstyrkt är utsikterna något större för att skall kunna slutatidigare än vad som har varit normalt under senare är. Mofionen i denna delavstyrks. Fråganom undvikande av kvållsplena tas' upp i motionerna 1987/88:K310 (c) och K312 avLars och Hans Nyhage (m). Detta förutsätts kunna ske genom bättreplanering och ändring av arbetsformerna. Utskottetvill uttala att den långsiktiga målsättningen för arbetsplane ringen bör vara att kvällsplena undviks. Undantag torde få göras under slutskedet av vår- och höstsessionerna då det sannolikt är ofrånkomligt att arbeta även i kammaren. Det är utskottets förhoppning att de förslag om jämnare arbetsrytm i som läggs fram i detta betänkan de kommer att minska behovet av kvällssammanträden i kammaren. Mo- 20 fionerna förklaras besvarade med det anförda. Tillsist i detta avsnitt behandlar utskottet några mofiönsyrkanden som KU1987/88:43 har samband med motionsrätten m. m. Införandeav fri motionsrätt under hela föreslås i motion 1986/87:K208 avOswald (vpk). En sådan ordning skulle enligt motionen höjakvaliteten på förslagen, ge en jämnare och lugnare arbetsbelastning ochavsevärt minska antalet interpellationer och frågor. Detframgår av grundlagberedningens betänkande att beredningen övervägde attavskaffa de tidsmässiga begränsningarna i rätten att väcka s. k, friståendemotioner. Beredningen betonade (SOU 1972:15 s. 262) att initiativrätten för deenskilda ledamöterna var en omistlig beståndsdel i svenskt riksdagsskick. Detframhölls också att principerna om att varje ärende skulle utskottsberedas ochleda till beslut i sak gav de enskilda ledamöternas mofionsrätt en,internationellt sett, ganska unik kvalitet. Grundlagberedningen intogsamtidigt ståndpunkten att motionsrätten måste vara begränsad tidsmässigt.Detta skulle enligt beredningen ses mot bakgrunden av de betydanderättsverkningar som anhängiggörandet av en mofion utlöser. Utskottetdelar grundlagberedningens uppfattning och avstyrker motionen. Imotion 1987/88:K302 av () föreslås begränsningar imotionsrätten. En enskild ledamots rätt att motionera i samma fråga skallenligt motionen begränsas till en gäng per mandatperiod. Folkstyrelsekommitténtog 1985 avgivna betänkande om Försök med nya arbetsformer iriksdagen upp frågan om utnyttjandet av motionsrätten (prop. 1984/85:190 s.44). Kommittén framhöll att den fria motionsrätten är ett karakteristisktinslag i arbete. Man bör därför undvika att införa någrabegränsningar i denna rätt. Enligt kommitténs uppfattning fanns det emellertidanledning att se med viss oro pä utvecklingen på motionssidan. Särskilt iutskottsarbetet är motionsbehandlingen en betungande del, som tar i anspråkmycket fid och resurser. Det fanns därför, menade kommittén, anledning förledamöter och partigrupper att överväga om avslagna motioner behöver upprepasoch om flera motioner av samma innehåll behöver väckas av motionärer inom sammapartigrupp. Ledamöter och partigrupper bör också avstå frän att försöka"tänja ut" följdmofionsinsfitutet. En följdmotion som väcks måstealltid kunna hängas upp pä ett förslag i en proposifion. Fråganberördes inte närmare i betänkande (KU 1984/85:36). är den oro för motionsutvecklingen som kommittén uttalade i dagän mer berättigad. Antalet motioner vid 1986/uppgick fill 3770och antalet yrkanden i dessa motioner till ca 9 500, Enbart under innevarande väcktes 3 271 motioner jämfört med2541 /som också var det sista under envalperiod. Denna starkt ökade tillströmning av motioner utgör en ytterligarebelastning på en redan hårt ansträngd organisafion. Utskottethar övervägt att föreslå införande av begränsningar i motions- . Men bortsett från att det är närmast ogörligt att konstruera regler 21 som är verkningsfulla ochinte leder till en omfattande byråkrati skulle en KU 1987/88:43 begränsningdessutom innebära att man gav upp en viktig princip i svenskt parlamentarisktliv. Utskottet vill i stället starkt rekommendera att partierna frivilligtsöker åstadkomma en uppbromsning av utvecklingen. Utskottet vill särskilt pekapä följande förhållanden. Detförekommer att vid behandling av en viss fråga har att ta ställningtill flera identiska motionsyrkanden frän ledamöter av samma parti. Det kanbero på att frågan uppskjutits frän ett tidigare och därför en nyallmän motionstid inträffat, då en ny, likalydande motion väckts. Det inträffarockså att enskilda motionärer frän ett visst parti för fram sammamotionsyrkande som finns i en parti- eller kommittémotion. Det låter sigvisserligen sägas att det från utskottens och kammarens synpunkt spelar mindreroll hur många yrkanden som framförs om de är likalydande. 1 sak tar manställning bara en gång. Men då bortses från att varje motionsyrkande, oavsettinnebörd, föranleder en rad åtgärder av administrafiv art i utskotts- ochkammarkanslier. Det finns enligt utskottets mening ingen anledning att pådetta sätt i onödan belasta riksdagsorganisationen. Utskottetvill således instämma i syftet med motionen men kan inte tillstyrka förslaget, Imotion 1987/88 :K218 av () behandlas/öZ/V/atio-tionstiden. Det föreslås attden förlängs till en månad för att möjliggöra en bättre granskning avpropositiorier (yrk, 2), mening bör i allmänhet vara en fullt tillräcklig tid föratt granska en proposition. Svårigheter uppkommer emellerfid då fleraproposifioner, särskilt om de berör närliggande frågor, läggs fram samtidigt.Botemedlet mot detta bör dock i första hand vara att försöka åstadkomma enspridning av propositionsavlämnandet. Här kan hänvisas till den granskning ochde kritiska uttalanden som gjorts i konstitutionsutskottetsgranskningsbelänkanden . Idet föregående har föreslagits vissa åtgärder som skulle medföra en jämnarearbetsrytm i . Som kommittén framhöll är det gemensamma för förslagenatt de ställer kammarens behov av fastare arbetsplanering framför utskottens.Utskottet delar kommitténs uppfattning att denna prioritering är riktig medhänsyn till att kammarens arbetsschema binder alla riksdagsledamöter, ett visstutskotts schema endast dess ledamöter och tjänstgörande suppleanter. Utskottenbör således kunna vara mer flexibla i sin arbetsplanering. Kommitténansåg att talmannens och partigruppernas inflytande i ar betsplaneringen borde förstärkas i syfte att åstadkomma en fastare och mer medveten ledning av kammarens arbete. Detta kunde enligt kommit téns mening ske genom inrättande av en beredningsdelegation till talmans konferensen, bestående av talmannen (ordförande) och partigruppernas företrädare i konferensen. Delegationens uppgift skall vara att bereda och 22 föreslå beslut i deärenden som skall behandlas i talmanskonferensen. KU 1987/88:43 Kommitténsförslag tas upp i propositionen utan kommentarer. Talmanskonferensenhar vid sitt sammanträde beslutat attriksdagsorganisationen skall bli föremål för utredning och översyn. Några särskildadirektiv för utredningen har inte meddelats. Utskottetdelar helt kommitténs uppfattning att en fastare och mer medveten ledning avkammarens arbete bör åstadkommas. Dä bl.a. ledningsfrågan ärföremål för översyn genom en särskild utredning avstår utskottet från att läggafram förslaget om en beredningsdelegation. Avsikten med förslaget iproposifionen bör emellertid vara tillgodosett genom utredningens arbete. Motionsrätt på skrivelser m. m. Regeringentillstyrker kommitténs förslag att införa motionsrätt på samtliga skrivelserfrän regeringen och redogörelser från olika riksdagsorgan. För närvarandeföreligger en sådan rätt för vissa skrivelser och redogörelser. Enmöjlighet för riksdagsledamöterna att väcka motioner med anledning av sädanaskrivelser där regeringen redovisar sin syn på en aktuell politisk fråga skulleenligt proposifionen bidra till att stärka ställning i den polifiskädebatten. Eventuellt bör det övervägas att ge möjlighet att undantasädana skrivelser som kommittéberättelsen och re dogörelsen för behandlingenav skrivelser sä att man inte i onödan belastar utskotten medärenden. Denna fräga bör det ankomma på att ensam ta ställning till,eftersom den får anses som en intern arbetsfråga. Utskottettillstyrker förslaget att vidga motionsrätten på det sätt som föreslagits ipropositionen. Utskottet har övervägt att undanta kommittéberättelsen ochredogörelsen för behandlingen av skrivelser frän motionsrätten. Medhänsyn till att dessa skrivelser framläggs i samband med eller strax före denallmänna motionstiden skulle dock en sådan åtgärd fränarbetsbelastningssynpunkt vara föga verkningsfull. Utskottetvill liksom kommittén och departementschefen understryka att en motion medanledning av en skrivelse frän regeringen skall gå ut pä att skallgöra ett uttalande i någon fråga som berörs i skrivelsen. En motion; medförslag om ändrad lagstiftning, höjning av anslag e.d. måste däremot anses gåutanför ramen för de ärenden regeringen har väckt. En sådan motion bör därförinte få väckas. Kommitténföreslär att det totala antalet ordinarie utskottsplatser fördelas proportionellt mellan departier som passerat 4-procentsspärren. På så sätt 23 garanteras enligtkommittén att alla dessa partier får delta i utskottsarbe- KU 1987/88:43tet. Representanterna för de tre borgerliga partierna i kommittén reserveradesig mot förslaget. 1 propositionen förs kommitténs förslag vidare utankommentarer. Förslagetfillstyrks i mofion K13 (vpk) men avstyrks i mofionerna KIO yrkande 1 (fp). Kilyrkande 3 av (), K14 yrkande 1 delvis (m) samt K17 yrkande 4 (c).Även i mofion 1987/88:K202 motsätter man sig förslaget (yrk, 11), Enligtmotion KIO är det främsta skälet mot förslaget att det leder till att det parfieller de partier som har majoritet i kammaren inte kommer att förfoga över enmajoritet i alla utskott. Detta anses vara en nackdel frän parlamentariskasåväl som från principiella och praktiska synpunkter. Samma argument återkommeri motion K14. Imotion K14 framhålls också att det normalt förhållit sig så att alla ' partiersom erhållit av rösterna i riksdagsvalet beretts plats i utskotten iförhällande till sin storlek och att. enighet uppnåtts mellan de politiskapartierna om utskottsrepresentationen. Imotion K17 betonas också att enighet i de allra flesta fall har kunnat uppnåsom utskottsrepresentationen. Enligt mofionen tillgodoser inte heller detframlagda förslaget ki-avet på én regelordning som kan tillämpas i alla lägen. Imofion sägs att den föreslagna paragrafen är diskutabel till sinkonstruktion och iindanröjer bestämmelserna om val i . vid sin tidigare behandling av denna fråga understrukit är det ettstarkt intresse att alla de i representerade jsartierna som passerat4-procentsspärren deltar i utskottsarbetet. Ett parti som står utanförutskotten har små möjligheter att påverka ärendebehandlingen. Likaså kommer ettsådant parti inte att få samma insyn i beredningsarbetet som de partier som ärföreträdda i utskotten. Det är också en nackdel frän kammararbetets synpunktatt inte alla partiers ståndpunkt framgår av utskottsbetänkandena. Detär enligt utskottet en riktig princip att det totala antalet utskottsplat ser fördelas proportionellt mellan de riksdagspartier som uppnätt av rösterna i valet. Genom kommitténs arbete har klarlagts att det är fullt möjligt att lagreglera denna princip. Härigenom skulle skapas en garanti för en rättvis utskottsrepresentation. Det är att starkt beklaga att det inte gått att uppnå enighet mellan partierna om denna ändring av riksdagsord ningen. Frågan om en lagreglering har därmed fallit och utskottet måste på formella grunder tillstyrka motionerna. Med anledning av det i propositio nen framlagda förslaget bör dock göra ett uttalande av innebörd att principen om samtliga utskottsplatsers proportionella fördelning mellan 24 de partier som passerat4-procentsspärren bör vara grundvalen för ut- KU 1987/88:43skottsrepresentafionen. Utskottsminoritets rätt att begära utredning Kommitténerinrar om att en utskottsminoritet utgörande en tredjedel av ett utskottsledamöter kan begära att upplysningar eller yttranden inhämtas från en statligmyndighet. Denna begäran skall verkställas om inte utskottsmajoriteten finneratt utredningen skulle jeda till ett. sådant dröjsmål med ärendets behandlingatt avsevärt men uppstår (se 4 kap. 10 § riksdagsordningen). Det är enligtkommitténs uppfattning rimligt att lagfästa kravet på att utskottsmajoriteteni betänkandet anger skälen för att avvisa ett minoritetsönskemål. Ipropositionen förs förslaget vidare utan kommentar. Förslagethar inte föranlett någon följdmotion. En motion från den allmänna motionstiden1987, 1986/87:K232 yrkande 2 (c), innehåller ett liknande förslag sompropositionen. Utskottetbehandlar i sammanhanget några motioner som väckts under de allmännamotionstiderna 1987 och 1988. Imotionerna 1986/87:K206 yrkande 13 (m) och 1987/88:K202 yrkande 17 (m) föreslåsatt en minoritet i ett riksdagsutskott skall ges en ovillkoriig rätt att begäraatt lagrådet skall yttra sig över ett lagförslag. För att hindra en tänkbarfördröjningstaktik av en minoritet kan den ovillkorliga rätten kombineras medett krav att lagrådets yttrande skall avges inom en viss kortare fid,förslagsvis tvä veckor,: Enligtmotion 1987/88:K218 yrkande 3 av () kan undantagsregeln i4 kap. 10 § RO alltför lätt missbrukas av majoriteten och bör därför avskaffas.Om man anser att det finns risk för missbruk från minoritetens sida kanföreskrivas att en begäran om utredning inte behöver bifallas mer än en gång isamma ärende. Utskottetfillstyrker förslaget om motiveringsplikt för utskottsmajoriteten i de fall dåden avvisar ett yrkande om inhämtande av upplysningar eller yttrande från enstatlig myndighet, vilket framställts av minst en tredjedel avutskottsledamöterna. Mofion 1986/87:K232 yrkande 2 förklaras besvarad meddetta. Närdet gäller motionskraven på att ge minoriteten en ovillkorlig rätt att begära lagrådsgranskning eller rätt till vidare utredning över huvud taget vill utskottet framhålla att enligt praxis tillgodoses i allmänhet önskemål inom utskottet om ytterligare sakupplysningar i ett ärende. Det är emeller tid också angeläget att majoriteten har möjlighet att handla ibrådskande . Risken finns annarsatt minoriteten begagnar sin rätt att påkalla KU 1987/88:43 utredning föratt förhala ett beslut som den själv starkt ogillar. Med hänvisning detanförda avstyrker utskottet motionerna 1986/87:K206 yrkande 13, 1987/88:K202yrkande 17 och 1987/88:K218 yrkande 3. ställning i den politiska debatten bedömning har ställning som centralt politisktdebattforum försvagats . För att hävda sin ställning måsteriksdagen ändra sina arbetsformer på flera sätt. Viktiga och intressantadebattärenden måste spridas ut bättre över året. Aktualiteten i riksdagsdebatternamåste förbättras. Själva formerna för debatterna måste förändras med sikte påförkortning av inläggen och ökad livaktighet. Denförsöksverksamhet med nya arbetsformer som kommittén tog inifiativ till våren1985 (prop. 1984/85:190, KU 36) och som böljade tillämpas /86 ärsriksmöte hade ökad aktualitet och livaktighet som huvudsyfte. Några nya förslaglägger kommittén inte fram i sitt slutbetänkande. Den understryker att detinte enbart är genom lagstiftningsåtgärder och rekommendationer förändringaråstadkoms på detta område. Riksdagsledamöter och statsråd måste också genomsitt handlande verka för att återfår sin ställning i den polifiskädebatten. Närdet gäller frågeinstitutet innebär försöket att frågor som har väckts senastkl. 13.00 pä tisdagen besvaras vid en frågestund i samma vecka. En fråga sominte besvaras förfaller, om inte den ledamot som ingivit frågan meddelar kammarkansliet att frågan skall kvarstå tillnästa frågestund. I praktiken har så gott som alla ej besvarade frågorförnyats. början besvarades frågor endast . Fr. o. m. den 1januari 1987 äridrades tidpunkten till . öppnades enmöjlighet att anordna frågestund än om arbetsförhållandenai kräver det. Denna möjlighet har utnyttjats under slutet av våren1987 och slutet av samt under samtliga veckor däarbetsplenum ägt rum . Frågestunden har då anordnats på fredagenkl. gäller också att en fräga kanbesvaras tillsammans med en interpellation i samma eller närliggande ämne. Vadgäller frägedebatterna innebar de nya reglerna fill en början att varje talare fick hålla högst tre anföranden, varav det första fick räcka längst och vart och ett av andra och tredje anförandet längst en minut. gäller att efter det att statsrådet har lämnat ett frågesvar får det första anförandet frän varje talare räcka längst tvä minuter och varje följande anförande längst en minut. Någon begränsning av antalet anföranden finns alltså inte längre. Denya regler som prövas för interpellationsdebatterna innebär att anta- KU1987/88:43 let anföranden och längden på dessa begränsats. Det svarandestatsrådet och interpellanten har rätt till högst tre anföranden vardera. Andraledamöter som deltar i debatten har också rätt till tre anföranden om deanmält sig till debatten dagen före. Ej föranmäld talare kan yttra sig högsttvå gånger. Statsrådetsförsta anförande får räcka längst , de därpå följande längst sexminuter. Interpellantens första anförande får räcka längst och deövriga längst . Detsamma gäller de föranmälda talarna. Ej föranmäldtalare får tala längst i sitt första anförande, längst tre minuteri sitt andra. Påkortare inlägg från statsråd (se 2 kap. 15 § RO), som i en interpellationsdebattej får överstiga , får inte genmäle avges. Somett led i försöket rekommenderades anordnandet av fristående debatter iaktuella ämnen. Redan existerande regler möjliggjorde sådana debatter. Aktuelladebatter har ägt rum vid ett par fillfällen under vaije avförsöksperioden. De regler som gällt vid dessa debatter har fastställts vidvarje tillfälle av talmannen efter samråd med partigruppernas företrädare italmanskonferensen. Inomramen för försöket finns också möjligheten att anordna en informationsstundföre frågestunden då statsråd redovisar viktigare regeringsbeslut förriksdagen. I anslutning till redovisningen kan frågor som gäller kompletterandesakupplysningar ställas. Statsråden har begagnat sig av denna möjlighet endasti begränsad utsträckning. Någramotioner som avser försöksverksamheten har inte väckts. Ifyra motioner som väckts under den allmänna motionstiden läggs fram olikaförslag som gäller debattordningen i kammaren m. m. Imofion 1986/87:K301 av () förordas en ändring iriksdagsordningens regler om replikskiften. Ett sätt att ändra på den steladebattformen i vore enligt motionären att ge en ledamot rätt till omgåendereplik när denne direkt apostroferas eller kritiseras i pågående anförande avannan ledamot. En sådan replik skulle enligt motionen få avges påföregående talares anförande och skulle vara mycket kort, t. ex. . Enligtmotion 1986/87:K303 av () skulle applåder underkammardebatterna vara ett välkommmet inslag i riksdagsarbetet. Mofionären anseratt riksdagsordningen bör förtydligas så att det klart framgår att det ärtillåtet för ledamöter att applådera avslutade anföranden. Imotion 1986/87 :K304 av () ifrågasätts om inte riks dagen bör ta i anspråk en annan lokal än plenisalen för fråge- och interpel lationsdebatterna.