bet · GB01KU14 · 1987-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlas sex motioner från den allmännamotionstiden . I fem av dessa tas upp frågor som utskottet kommer attbehandla i ett senare sammanhang. Den återstående, som avser förbud motnarkotikapropaganda, avstyrks under hänvisning tillyttrandefrihetsutredningens bedömning av frågan. 1985/86:K221 av Äke () vari yrkas attriksdagen hos regeringen anhåller om åtgärder för att stärkatryckfrihetsförordningen, radiolagen och radioansvarighetslagen i förhållandetill skyddslag. 1985/86:K402 av m.fl. (s) vari yrkas 1. att riksdagenhos regeringen anhåller om förslag till lag om förbud mot pornografi med inslagav våld, sadism och tortyr, 2. att riksdagenhos regeringen anhåller om förslag till ändring av 7 kap. 4 § itryckfrihetsförordningen och 16 kap. 8 § i , så att också bilderoch texter som uttrycker missaktning för kön förbjuds, 3. att riksdagenhos regeringen anhåller om förslag till skärpning av 7 kap. 4 § i tryckfrihetsförordningenoch 16 kap. 10 § i , så att också pornografisk bild, som producerasmed uppsåt att ge intryck av att skildra barn, förbjuds. 1985/86:K404 av () vari yrkas 1. att riksdagenbeslutar att hos regeringen begära att förslag till lag om förhandsgranskningav de filmer och videogram som försäljs eller uthyrs till allmänheten skyndsamtföreläggs , 2. att riksdagenbeslutar uttala att en sådan lag om förhandsgranskning bör innehålla krav påatt godkända filmer och videogram åtföljs av en innehållsredovisning utfärdadav granskningsmyndigheten. 1985/86:K405 av () vari yrkas attriksdagen beslutar uttala sig för att förbud för narkotikapropaganda införs inarkotikalagen. 1985/86:K406 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omskärpta krav på förhandsgranskning av videofilm, skärpt lagstiftning samt merakraftfull 1 1987/88. tillsyn vad gäller efterlevnad av förbud och lagar om uthyrning och KU 1987/88:14försäljning inom vålds- och pornografibranschen. 1985/86:K411 av m.fl. (c) vari yrkas, såvittnu är i fråga (yrkande 2), 2. att beslutar att hos regeringen begäraförslag om förhandsgranskning av videogram med extremvåld i enlighet med vad imotionen anförts. I motionerna K402 (s), K404 (c), K406 (s) och K411 yrkande2 (c) föreslås olika åtgärder mot våldsinslag i videofilmer, våldspornografim.m. I motion K221 (s) tas upp vissa frågor gällande tryckfrihetsförordningen,radiolagen och radioansvarighetslagen. Samtliga frågeställningar har sambandmed vissa av förslagen i regeringens proposition 1986/87:151 om ändringar itryckfrihetsförordningen ih.m. Det ärendet är under beredning och skallbehandlas av utskottet . Motionerna föreslås besvarade medhänvisning till nämnda beredningsarbete. I motion K405 (c) föreslås lagstiftningsåtgärder motnarkotikapropaganda. Enligt motionen skulle förbudet gälla lovprisande avnarkotikamissbruk, instruktioner om hur narkotika brukas och allmännabeskrivningar av var och hur narkotika brukar säljas. Motionären anser det avvikt att ett förbud av angivet slag särskilt inriktas på narkotikapropaganda iolika medier såsom film, video m.m. Svensk lagstiftning innehåller i princip inte något förbudmot sådana företeelser som åsyftas med motionen. Vissa av de förfaranden somåsyftas i motionen torde dock vara straffbara enligt narkotikastrafflagen(1968:64). Vidare skall nämnas att jämlikt 16 kap. 5 § (BrB) kanden straffas för uppvigling som i t.ex. meddelande till allmänheten uppmanareller försöker förleda till brottslig gärning. Sker sådant meddelande genomtryckt skrift enligt 1 kap. 5 § tryckfrihetsförordningen (TF) kan ansvar endastkomma i fråga i den ordning som är stadgad för tryckfrihetsmål. Enligt 7 kap. 4§ 6. TF jämförd med 16 kap. 5 § första stycket BrB skall såsom otillåtetyttrande i tryckt skrift avses framställning innefattande uppvigling, varigenomnågon söker förleda till brottslig gärning. föreslogi sitt betänkande (SOU 1983:70) yttrandefriheten att motsvarandereglering skulle införas för bl.a. filrner och videogram. I ett särskiltavsnitt diskuterade utredningen frågan om det fanns anledning att ingripa medlagstiftning mot förhäriigande narkotikaskildringar i filmer och videogram.Utredningen framhöll bl.a. följande (s. 286): har man i och på andra håll fästuppmärksamheten på ytterligare en fråga angående skadlig påverkan av rörligabilder. Vad saken gäller är filmer och videogram som innehåller skildringar avnarkotikaanvändning. Man har menat att narkotikaanvändning i dessa skildringarframställs på ett förhärligande sätt och att främst ungdomar löper risk att avsådana framställningar påverkas till att själva pröva narkotika. Samhället måste bekämpa narkotikamissbruket med all kraft.Men precis som våldet måste narkotikamissbruket få skildras ingående ochbelysas allsidigt för attproblemen kring det skall kunna bearbetas. Det betyder att KU 1987/88:14det till en början är otänkbart med en lagreglering av innebörd att endast sådananarkotikaskildringar som verkar direkt avskräckande från missbruk skulle varatillåtna. Ettav yttrandefrihetsbrotten i både den nuvarande och den av oss föreslagnalagstiftningen är uppvigling. Med detta brott avses att någon "muntligeninför menighet eller folksamling, i skrift som sprides eller utlämnas förspridning eller i annat meddelande till allmänheten uppmanar eller eljest sökerförleda till brottslig gärning". Visserligen är det inte brottsligt i sigatt missbruka narkotika, men narkotikainnehav är ett brott. En film eller ettvideogram med ett innehåll som är avsett att förleda till anskaffning avnarkotika är alltså redan enligt gällande rätt brottslig. Opinionenmot "narkotikaförhärligande" framställningar i rörliga bilder syftaruppenbarligen till en längre gående kriminalisering. Hur en sådan skallutformas utan risk för att man undergräver grundläggandeyttrandefrihetsrättsliga principer är emellertid svårt att se. Brottsrekvisitet"söker förleda till brottslig gärning" är ju så allmänt hållet attdet inte gärna kan sträckas längre. Med tanke på den uppsåtspresumtion somgäller i samband med ensamansvaret (jfr 8 kap. 12 § TF) utgör utgivarens"subjektiva rekvisit" heller knappast något problem vid lagföring idet här sammanhanget. Vi lägger därför inte fram något förslag tillytterligare begränsning av yttrandefriheten. Yttrandefrihetsutredningensförslag om ändrade grundlagsregler för bl.a. filmer och videogram togs med iden lagrådsremiss som ligger till grund för den tidigare omnämnda propositionenom ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. (prop. 1986/87:151) men fördesinte fram i propositionen. Frågan om särskilda åtgärder mot förhärligandenarkotikaskildringar i filmer och videogram berördes inte i lagrådsremissen. Justitieutskottethar i yttrande över motionen anfört följande (JuU 1987/88:1 y): Idenna fråga vill utskottet först erinra om att i fråga om insatsernamot narkotikan har lagt fast en inriktning som innebär att kampen motnarkotikamissbruket skall föras inom alla samhällsområden. Kampen motnarkotikamissbruket får inte begränsas till att enbart minska dess förekomstutan måste syfta till att eliminera missbruket. Målet måste vara ettnarkotikafritt samhälle (se bl.a. JuU 1984/85:12 och 26). Ibelysning av dessa uttalanden kan utskottet i och för sig förstå de tankar sombär upp motionsönskemålet. På saken måste emellertid uppenbarligen anläggasäven synpunkter av oHka slag som ligger utanför utskottets beredningsområde.För det fall att en lagstiftning direkt mot "narkotikapropaganda"skulle närmare övervägas vill utskottet framföra sin tveksamhet inför tankenatt en sådan reglering skulle upptas i narkotikastrafflagen. Vid sådanaöverväganden bör enligt utskottets mening också beaktas att vissa av deförfaranden som motionären vänder sig emot synes kunna träffas-avnarkotikastrafflagens bestämmelser om förfaranden som är ägnade att främjanarkotikahandeln, gärningar som är straffbara även som försök, förberedelse ochstämpling. Konstitutionsutskottetfår anföra följande. Som framgått har yttrandefrihetsutredningen berört den imotionen väckta frågan. Det förslag utredningen lade fram täckte sådana formerav narkotikaförhärligande framställningar som kan föras in under brottet uppvigling.Utredningen ansåg det emellertid intemöjligt att lägga fram förslag som innebar ett mer långtgående ansvar KU1987/88:14 med hänsyn till risken för att därigenom komma i konflikt medgrundläggande yttrandefrihetsrättsliga principer. har i sitt yttrande bl.a. pekat på attvissa av de förfaranden som åsyftas i motionen redan torde vara kriminaliseradeenligt narkotikastrafflagens bestämmelser. , som ansluter sig tillyttrandefrihetsutredningens bedömning, anser inte att det finns skäl att ta deti motionen begärda initiativet. Utskottet avstyrker således yrkandet i motionK405. 1. beträffandevissa yttrandefrihetsfrågor att riksdagenförklarar motionerna 1985/86:K221, 1985/86:K402, 1985/86:K404, 1985/86:K406 och1985/86:K411 yrkande 2 besvarade med vad utskottet anfört, 2. beträffande förbud mot narkotikapropaganda att avslår motion 1985/86:K405. Närvarande: (), (),(), (), (), HansNyhage (m), (), (), (), BengtKindbom (c), (vpk), (), (), IngelaMårtensson (fp) och ().