bet · GB01TU1 · 1987-12-31 00:00:00 — Varning och återkallelsebeslutas av förvaltningsdomstol (länsrätt i första instans) efter ansökan avallmänt ombud, som är knutet till . När det gäller böter enligt VTK kan föraren - enligtbestämmelser i 48 kap. och i riksåklagarens beslut (1981:716)om ordningsbot för vissa brott - av polisman föreläggas ordningsbot föröverskridande av högsta tillåtna hastighet med följande belopp. När hastighetsgränsen är eller lägre . iböter vid överskridande med och . vid överskridandemed upp fill och med . När hastighetsgränsen är högre än . iböter vid överskridanden med , . vid överskridande medöver upp till och med samt . vid överskridande medöver upp till och med . Har högsta tillåtna hastighet överskridits med mer än 30km/fim resp. skall målet överlämnas fill åklagaren. Därvid kan högstabötesbelopp, , enligt 164 § VTK ifrågakomma. och innebär sammantaget en skärpning i /88:1förhållande till tidigare, då bl.a. den högsta ordningsbot som kundeföreläggas av polisman var . I motion 1986/87:T231 (m) begärs att sanktionssystemet motfortkörning skall utformas enligt principen om kraftigt höjda bötesbelopp jumer trafikanten överskrider gällande hastighetsbegränsning. Förslaget motiverasmed att det bör vara möjligt att öka trafikanternas laglydnad om sanktionssystemetvid överträdelse av hastighetsgränserna utformas annorlunda än det nuvarandesystemet. Ett likartat förslag finns i motion 1986/87:T232 (m). Utskottet vill först erinra om att - medanledning av motionsyrkanden om åtgärder mot hastighetsöverträdelser medhänsyn till bilavgasernas negativa miljöeffekter och det ökade antalettrafikolyckor - på förslag av utskottet under förra som sin meninggav regeringen till känna att hastighetsövervakningen på vägarna bordeförstärkas och sanktionerna mot hastighetsöverirädelser skärpas (/87:1s. 12 och 28, rskr. Om åtgärder som har vidtagits ellerföreslagits för att motverka hastighetsöverträdelser - bl.a. mot bakgrund avnämnda uttalande av - kan nämnas följande. I kommunikafionsdepartementets promemoria Sanktioner ivägtrafiklags-fiftningen av har det föreslagits att ett sanktionssystemmed avgifter som är anpassade till hastighetsöverträdelsernas omfattning skallinföras och att straffbestämmelserna i för överträdelser av högsta tillåtnahastighet därvid skall upphävas. I promemorian framhålls angelägenheten av attdet allvarliga i hastighetsöverträdelser markeras. Ett sätt är, sägs det, attskärpa påföljderna för dem som kör för fort. En påföljdsskärpning är dockenligt promemorian knappast möjlig inom straffrättens ram, medan avgiftsbeloppeti ett system med en administrativ sanktionsavgift kan bestämmas utan direkthänsyn till bötesmaximum. De ekonomiska konsekvenserna för den som kör för fortskulle därmed kunna bli sådana att det inte är värt risken att bli påfördavgiften. För att avgiftssystemet skall få avsedd effekt bör det enligtpromemorian vara tillämpligt även om gärningen utgör brott enligt lagen omstraff för vissa trafikbrott. Promemorieförslaget är föremål för fortsattberedning med anknytning till det inom pågåendetrafikpolitiska utvecklingsarbetet. Justitieministern häri årets budgetproposition (bil. 4s.34-35) bl.a. uttalat att kontroll av fordons hastighet skall vara ett prioriteratområde inom polisens trafikövervakning. Regeringen har gett iuppdrag att utreda förutsättningarna för att införa automatiseradhastighetsövervakning. Genom t.ex. en övervakningsanordning som består av enradaranläggning som är ansluten till en kamera kan övervakningen automatiseras. skärptes såsom redovisats ovanbötesstraffet för överskridande av högsta tillåtna hastighet. Vad som gällerom återkallelse av körkort med anledning av hastighetsöverträdelse redovisas iett följande avsnitt. I syfte att kraftigt öka förståelsen och respekten förgällande hastighets gränser och därigenom sänka hastigheterna på vägarna genomför för trafiksäkerhetens främjande (NTF) 1 har för innevarande budgetår anvisat 2 TV1987/88:1 milj. kr. I TSV:s trafiksäkerhetsprogram framhålls, somnämnts ovan, hastighetsanpassning som ett väsentligt problemområde förtrafiksäkerhetsarbetet. Av den lämnade redovisningen framgår att åtgärder mothastighetsöverträdelser har prioriterats i olika sammanhang och att förslagtill ett sanktionssystem av den art som förordas i ovannämnda motioner harframförts och bereds inom . Mot denna bakgrund avstyrkerutskottet de här aktuella motionsyrkandena. 1.2.2 Återkallelse av körkort antog vissa ändringar i 16 §KKL som bl.a. innebär att körkort skall återkallas i större utsträckning än vadsom har varit fallet vid grova hasfighetsöverträdelser (prop.1985/86:115, , rskr. Ändringarna i nu nämnt avseende trädde i kraftden . Före dessa ändringar ansågs överskridande med /timutgöra grund för återkallelse av körkortet, men vid en dylik, enstakahastighetsöverträdelse hade dock oftast varning ansetts vara en tillräckligtingripande åtgärd. Rörde det sig om ett ännu större hastighetsöverskridande (50km/fim) hade körkortet i flertalet fall återkallats - i vart fall omöverskridandet hade ägt rum inom tättbebyggt område. skall emellertidett överskridande av den tillåtna hastigheten med mer än vara av denarten att återkallelse av körkortet kan komma i fråga. I vissa fall - vidbegränsningar till låga hastigheter såsom t.ex. utanför skolorm.m. - skall redan ett överskridande med kunna anses vara av denkaraktären att återkallelse bör komma i fråga (prop. 1985/86:115 s. 9). 1 motion 1986/87:T231 (m) framhålls bl.a. att det finnsstarka skäl för att i möjligaste mån undvika körkortsåterkallelse vidhastighetsöverträdelse, då innehavet av körkort har betydelse för den enskildaindividens möjlighet att fungera väl i vardagen. Motionärerna begär därför attden genomförda skärpningen av KKL skall upphävas. Vid behandlingen av förslaget om ökad användning avåterkallelseinstitutet, till vilket förslag utskottet anslöt sig, redovisade utskottet hur antaletolyckor och dödade i trafiken hade ökat samt framhöll att det var allmänt omvittnat att respekten hade minskat för de från trafiksäkerhetssyn punkt väsentliga reglerna - främst hastighetsbegränsningar - både ute på vägarna och i tätorterna. Trafikrytmen hade blivit hårdare. Denna utveck ling kunde enligt utskottets mening inte accepteras utan olika åtgärder måste prövas för att bryta olycksutvecklingen. En viktig åtgärd när det gäller att bryta denna utveckling var enligt utskottets mening en ökad användning av återkallelseinstitutet. Någon anledning att ändra sitt ställningstagande i denna fråga har utskottet inte innan erfarenheter har vunnits av effekter i olika avseenden av lagändringen. Utskottet kan därför inte biträda det här aktuella motionsyrkandet utan föreslår att det avslås. Liksom föredragande departementschefen gjorde i anslutning fill förslaget . om ökadanvändning av återkallelseinstitutet vid grova hastighetsöverträdel- TU1987/88:1 ser (prop. 1985/86:115 s. 9) vill utskottet emellerfid erinra om attkörkortslagstiftningen allmänt förutsätter en individualiserad bedömning.Vidare vill utskottet med skärpa framhålla att bedömningen i en fråga omkörkortsåterkallelse således kan - och bör - påverkas av omständigheterna idet enskilda fallet. När den enskilde har gjort sig skyldig till entrafikförseelse som föranleder körkortsingripande är det självfallet avbetydelse för honom att ingripandet inte fördröjs. kan det händaatt ett körkort återkallas efter det att trafikförseelsenbegicks. Utredningen om vissa körkortsfrågor har emellertid, som nämnts ovan,lagt fram förslag som skall möjliggöra snabbare körkortsingripanden mot föraresom inte följer väsentliga trafikregler. 1.3 Utrustning med och användning av bilbälten för barn Om utrustning med bilbälten gäller enligt 11 § FK attpersonbil och lätt lastbil skall vara utrustade med bilbälten avsedda förförarplatsen och varje passagerarplats. I tung lastbil skall finnas fästpunkterför bilbälten. Krav på bilbälten i framsätet i personbilar gäller fr.o.m.1969 års modell och krav på bilbälten i både framsätet och baksätet fr.o.m.1970 års modell. infördes i VTK (117 a §) bestämmelsermed krav på användning av bilbälte i framsäte på bil. Fr.o.m. den 1 juli 1986har kravet genom en ändring i 117 a § VTK (SFS 1986:16) utsträckts till attäven avse baksäte. Kravet på bilbältesanvändning omfattar dock inte barn under15 år m.fl. Enligt nuvarande lydelse av 117 a § VTK skall sålunda densom färdas i en personbil, en lätt lastbil eller en buss på en sådan sittplatssom är utrustad med bilbälte använda bältet, om han har fyllt och har enlängd av . Vissa undantag från kravet finns dock. Bl.a. behöverbilbälte inte användas av föraren i yrkesmässig trafik för personbefordraneller när det finns medicinska hinder enligt läkarintyg som har utfärdats förefärden. Den som bryter mot bestämmelserna döms enligt 164 § första stycket 5VTK till böter. För att personbil eller buss skall få användas för ickeyrkesmässig skolskjutsning krävs godkännande vid lämplighetsbesiktning (70 § FK). Medgivande kan lämnas - när det gäller både yrkesmässig och icke yrkesmässig sådan trafik - till att i personbil eller buss får befordras flera "låg- och mellanstadiebarn" än det antal vuxna personer för vilkafordonet är godkänt. Närmare bestämmelser om skolskjutsning som anordnas av det allmänna har meddelats i förordningen (1970:340) om skolskjutsning. Enligt 6 § i förordningen får vid sådan trafik med personbil passagerare befordras i framsätet endast om de använder bilbälte. TSV får föreskriva att särskilda skyddsanordningar för barn skall användas tillsammans med bilbältet eller i stället för detta. I TSV:s föreskrifter om skolskjutsning (TSVFS 1986:99) föreskrivs bl.a. att vid skolskjutsning bilbälte bör användas i baksäte även av elever som enligt 117 a § VTK inte är skyldiga att använda bilbälte samt att ti. vidbefordran av elev med en längd mindre än bälteskudde, /88:1 eller liknande anordning bör användas (punkt 8). I motion 1986/87:T412 (fp) begärs regler om att alla barnunder färd med bil skall använda bilbälte eller motsvarande skyddsanordning. I motion 1986/87:T409 (fp) begärs regler om att alla barnsom åker med skolskjuts skall ges möjlighet att använda bilbälten. I proposition 1985/86:62 om bilbältesanvändning m.m., varibl.a. förslag om att utsträcka kravet på bilbältesanvändning till att även avsebaksäte lades fram, förutskickade föredragande departementschefen att ensärskild arbetsgrupp skulle tillsättas för att se över bl.a. frågan om krav påsärskilda skyddsanordningar avpassade för barn och för skolskjutsbruk. Arbetsgruppen- vilken tillsattes med företrädare för kommunikationsdepartmentet, TSV,och - har tillchefen för överlämnat rapporten i bil medredovisning för arbetsgruppens överväganden. I fråga om privata transporter föreslår arbetsgruppen attregler med följande innebörd införs och får träda i kraft . Från det år barnet fyller skall ordinariebältesutrustning användas. skall särskild skyddsanordninganvändas. Vid vissa transporter där särskild skyddsanordning inte finnstillgänglig får barn använda det ordinarie bilbältet. Det generella undantagetför kortväxta, vuxna personer () skall slopas. Föraren skall ansvaraför att barn är fastspända. Arbetsgruppens förslag fill regler i fråga omskolskjutsning, vilka föreslås träda i kraft , har följandeinnebörd. Vid skolskjutsning skall förare och passagerare användabilbälte där sådana finns. Fordonets ordinarie bältesutrustning fårkompletteras med anordning så att antalet platser med bälte utökas. Förarenansvarar för att barnen är fastsatta vid färdens start.Skolstyrelse/trafiknämnd ges rätt att medge dispens från användningskravet ifordon som saknar monterade bilbälten. Dessa fordon skall dock ha godkänts vidlämplighetsbesiktning före . Arbetsgruppens rapport är efter remissbehandling föremålför fortsatt beredning inom . Förslag på grundval av rapportenberäknas komma att föreläggas . Utskottet konstaterar med fillfredsställelse att riksdagensåledes kan beräknas att få behandla förslag om krav påskyddsanordningar för barn vid färd med bil. I avvaktan på den fortsattabehandlingen av arbetsgruppens förslag bör motionsyrkandena inte föranledanågon särskild åtgärd av . 1.4 Regler för användning av mobiltelefon i motordrivnafordon I motion 1986/87:T405 (s) anförs bl.a. att när förarenunder bilkörning samtalar i mobiltelefon detta med stor sannolikhet leder tillatt han brister i uppmärksamhet. Motionärerna frågar sig om inte bilförare somvill använda mobiltelefonen bör köra in på en parkeringsplats eller, om hanbefinner sig påmotorväg, bör köra av denna vid en avfart och där ringa upp. Om TU1987/88:1 bilförarenfår ett telefonsamtal under färden bör han be att få ringa upp om någraminuter, när han har parkerat bilen. som sinmening skall ge regeringen till känna att det , då det finns fler vilka det finns mobiltelefon, kan behövas särskilda bestämmelser föranvändning av mobiltelefonen från trafiksäkerhetssynpunkt. Enligt grundregeln för vägtrafik i 5 § första stycket VTKskall vägtrafikant iaktta den omsorg och varsamhet som till förekommande avtrafikolycka betingas av omständigheterna. Med utgångspunkt i denna regel är i19 § VTK för förare av fordon föreskrivet att fordon inte får föras av den sompå grund av sjukdom, uttröttning eller påverkan av starka drycker eller andrastimulerande eller bedövande ämnen eller av annat skäl (här understryket) ejkan föra fordonet på betryggande sätt. Till nu nämnda regler i VTK är inteknutna straffbestämmelser i . Brott mot reglerna kan emellertid bestraffasenligt lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott såsom för t.ex.vårdslöshet i trafik. Enligt utskottets mening torde det redovisaderegelsystemet vara fillräckligt som vägledning i fråga om användande avmobiltelefon i fordon. Det bör vidare nämnas att det på marknaden finns och därefterfrågas mobiltelefoner som är försedda med sådana mikrofoner och högtalaresorn medger att bilföraren inte behöver hålla i en lur vid användningen avmobiltelefonen. bakgrund avstyrker utskottet motionen. 1.5 Rätten att medge biltrafik i kollektivtrafikfiler Enligt 147 § andra stycket 1 VTK äger kommunen meddelalokala trafikföreskrifter om förbud mot trafik med fordon av visst slag och kanmed stöd härav t.ex. reservera körfält (fil) för kollektivtrafik. Undantag från lokala trafikföreskrifter av nu nämnt slagmeddelas likaledes av kommunen om undantaget begränsar sig till kommunen. Omundantaget rör mer än en kommun inom ett län meddelas undantag avlänsstyrelsen. Rör det mer än ett län meddelas undantaget av TSV (159 § VTK).Undantag från lokal trafikföreskrift får enligt 160 § VTK medges om det behövsav särskilda skäl och det kan ske utan fara för trafiksäkerheten, skada påvägen eller annan avsevärd olägenhet. Det finns i tre olika slag avkollektivkörfält, nämligen (1) körfält reserverade för enbart , (2)körfält reserverade för bussar samt (3) körfält reserverade för bussar ochtaxibilar. Kollektivkörfält har funnits . Flertaletkollektivkörfält för bussar och taxibilar i är inrättadeenbart under rusningstrafik . Övriga tiderär dessa körfält tillåtna för alla. Undantag från förbud mot trafik ikollektivkörfälten har medgetts i stort sett som körfälten harfunnits. Undantagen har uteslutande gällt i sådana kollektivkörfält som ärupplåtna för både bussar och taxibilar. I motion 1986/87:T408 (vpk) framförs kritik mot attlänsstyrelsen i Stock holms län har medgett vissa undantag för trafik i kollekfivkörfält, trots att enligt motionären har haft invändningar mot /88:1 attundantag skulle medges. Mofionären framhåller att det är kommunen som inrättarbussfiler och som ansvarar för trafikpolitiken och gatorna inom sitt område.Med hänsyn härtill och till att kommunen och ingen annan bäst kan avgöra vilkatrafikanter som har det största behovet av att kunna ta sig fram snabbt pågatunätet bör enligt motionären kommunen ha vetorätt vid handläggningen avfrågor om undantag från förbud för biltrafik i kollektivtrafikfiler.Motionären begär bestämmelser som ger kommunen sådan rätt. Enligt 169 § andra stycket VTK får beslut som länsstyrelsefattat enligt vägtrafikkungörelsen överklagas hos TSV. TSV:s beslut i ettöverklagat ärende får dock inte överklagas vidare. Utskottet anser att rättenatt hos TSV överklaga sådana beslut av varom här är i fråga börvara fillräcklig. En vetorätt som föreslås i mofionen är utskottet inte berettatt förorda. Utskottet avstyrker därför motionen: 1.6 Viss styrning av transporter av miljöfarligt gods Enligt 147 § andra stycket 1 VTK får kommunen meddelalokala trafikföreskrifter om förbud mot trafik med last av viss beskaffenhet.Enligt tredje stycket i samma paragraf får också meddela lokalatrafikföreskrifter för transport av farligt gods. I mofion 1986/87:T416 (fp) framhålls bl.a. de risker somolyckor vid transporter med miljöfarligt gods kan innebära för tätorter,vattendrag och grundvatten. Motionärerna begär regler som skall skapa bättremöjligheter än de nuvarande att styra trafik med miljöfarligt gods till mindrekänsliga områden. (Kn 1979:01) behandlade i sittslutbetänkande (SOU 1983:77) Effektiv räddningstjänst frågan om vägvalsstyrningför transporter av farligt gods. Kommittén föreslog (s. 46872) attlänsstyrelserna skulle åläggas att utarbeta planer för vägvalsstyrningen ilänen och med dessa planer som underlag fatta de beslut om transport av farligtgods som fordrades samt att länsstyrelser i län som gränsade till varandraskulle samråda i ärenden om förbud mot transporter som berörde vägar överlänsgränsen. Handläggningen på central nivå av frågor om vägvalsstyrningföreslogs ligga på ett räddningstjänstverk. Det inrättade harfått uppgiften att bl.a. vara central förvaltningsmyndighet för frågor omlandstransporter av farligt gods. Under verkets första verksamhetsår har fråganom vägvalsstyrning för transporter av farligt gods prioriterats iverksamheten. Man har emellertid funnit att man inte utan en föregående studieav lämpligheten och behovet av vägvalsstyrning - med utgångspunkt i riskbilder,statistik och en total transportteknisk bedömning- kan överväga att utfärdarekommendafiöner om sådan styrning. Arbetet med att införskaffa statistik m.m.som underlag för övervägandena har inletts. Här kan även nämnas att TSV har antagit ett vägmärke,varmed fordon lastade med farligt gods rekommenderas att välja särskilt angivnavägar vid sidan omkänsliga områden. Beslut om uppsättning av märket fattas av /88:1väghållaren-vägverket eller kommunen. Mot bakgrund av den lämnade redovisningen för åtgärderm.m. som torde kunna tillgodose syftet med den här aktuella motionen tordedenna kunna lämnas utan någon särskilda åtgärd. 2 For(ionsfrågor m.m. 2.1 Automatisk tandning av halvljus på bil ochmotorcykel Vid färd med motordrivna fordon skall enligt 91 § VTKhalvljus användas, om inte annat följer av 92 eller 93 § VTK. I 92 § finnsbestämmelser om när skall användas. 193 § finns bestämmelser om attvarselljus och dimljus kan ersätta halvljus. I paragrafen föreskrivs sålundaatt i stället för halvljus får vid färd med bil eller motorcykel användas annatljus som är tillräckligt för att uppmärksamma andra trafikanter på fordonet. Dettagäller dock inte vid färd under mörker, i gryning eller skymning eller dåväderieksförhållan-dena eller liknande omständigheter föranleder att halvljusetbehöver vara tänt. I dimma eller vid kraftig nederbörd får enligt paragrafendimljus användas i stället för halvljus. Enligt motion 1986/87:T429 (s) glömmer eller underlåtermånga bilförare att tända halvljuset under mörker, i gryning eller skymningetc. Då funktionen och beskaffenheten hos varselljus inte kontrolleras vidkontrollbesiktningen av bilen underlåter enligt motionen fordonsägare att setill om och hur varsellyktor fungerar. Riskerna med dålig synbarhet undermörker, i gryning eller skymning etc, vill motionärerna undvika genom denordningen att halvljuset automatiskt tänds då fordonet startas. Motionärernabegär bestämmelser som kräver detta. De flesta nya bilar som säljs i vårt land är försedda medanordningar som tänder halvljusen eller varselljusen då motorerna startas.Sådana bestämmelser som motionärerna begär synes inte vara påkallade. 2.2 Stimulans till köp av bilar med utrustning som ökar trafiksäkerheten I motion 1986/87:T231 (m) framhålls bl.a. att ettpositivt, trafiksäkerhetshö-jande inslag i utvecklingen av bilarna under senareår har varit framtagandet av ett elektroniskt, vid inbromsning låsningsfrittbromssystem. Framtagning och användande av teknisk utrustning avtrafiksäkerhetshöjande slag bör enligt motionärerna uppmuntras, t.ex. genomnedsättning av bilaccisen (försäljningsskatten på motorfordon) för bilar somförses med utrustningen. Motionärerna begär förslag av regeringen med dennainriktning. Som exempel på att nedsättning av bilaccisen används föratt stimulera försäljning av bilar som förses med viss anordning som ansesönskvärd kan nämnas följande. Man stimulerar sålunda introduktionen avpersonbilar som 2 1987/88. uppfyllerde avgasreningskrav som gäller för personbilar av 1989 eller senare TU1987/88:1 års modell genom att bilaccisen har satts ned för personbilar av 1987och modeller som uppfyller dessa krav (prop. 1985/86:145, SkU 41,rskr. Utskottet är emellertid inte berett att göra ettprinciputtalande om att introduktionen av utrustning som ökar trafiksäkerhetenbör stimuleras genom nedsättning av bilaccisen. Det bör beaktas att utrustningsom ökar trafiksäkerheten kan ha en stimulerande effekt på efterfrågan av enbiltyp som har denna utrustning. Först om denna stimulans inte räcker till föratt öka efterfrågan på utrusning som från allmän synpunkt anses önskvärd kanandra efterfrågestödjande medel kunna komma under övervägande. Mot bakgrund avdet anförda bör motionen inte nu föranleda något initiativ av riksdagen.Motionen avstyrks således. 2.3 Villkor för trafik på väg med traktortåg ochmotorredskap För att få föra traktor som är försedd med gummihjul ellermotorredskap på väg räcker det med att ha traktorkort, som får utfärdas för densom har fyllt eller, om särskilda skäl föreligger, för den som har fyllt15 år. För att få traktorkort behöver sökanden inte genomgå körprov. Traktor och släpvagn som används i lantbruk behövervanligen inte registreras och kontrollbesiktigas. Bestämmelser om högsta fillåtna vikt och längd m.m. somgäller bl.a. för trafik med traktortåg på väg finns i 106-114 §§ VTK. Motorredskap förutsätts i vägtrafiklagstiftningen varakonstruerade för en hastighet av högst och endast med svårighet kunnaändras till högre hastighet (s.k. konstruktiv hastighet). Exempelvis enmobilkran med högre konstrukfiv hastighet skall betraktas som lastbil. Traktorer - utom sådana som är försedda med järnhjul - ärregistreringspliktiga. För motorredskap inträder registreringsplikt endast närde används på allmän väg för transport av personer och gods. Vägtrafikskatt i form av fordonsskatt uttas enligtvägtrafikskattelagen (1973:601) för traktorer och motorredskap som är eller börvara registrerade. Traktorer och motorredskap indelas i skattehänseeende i tvåklasser. Skatten enligt klass I är högre än enligt klass II. Traktor hänförs till klass I(trafiktraktor) under förutsättning att den har en tjänstevikt över ochatt den - dock med vissa undantag- används för transport av gods på väg sominte är enskild. Annan traktor än trafiktraktor hänförs till klass II (jordbrukstraktor). Ettskattepliktigt motorredskap beskattas som en jordbrukstraktor, om det har entjänstevikt som inte överstiger och inte är en till motorredskapombyggd bil, och i annat fall som en trafiktraktor. I mofion 1986/87:T409 (fp) begärs att rimliga regler förhastighetsbegränsning och beskattning av mobilkranar och andra fordonsslagskall införas. I motion 1986/87:T410 (s) kritiseras att traktortåg- somenligt motionärer na kan ha lastvikter på bortåt och i inte ringa utsträckning användsi för transport av spannmål och sockerbetor - får framföras på väg utan att vara kontrollbesiktigade och att redan en 16-årig förare med 28 traktorkortär behörig att föra ett traktortåg.