bet · GB01SoU16 · 1987-12-31 00:00:00 — Motionären anför attprivatanställda barnmorskor inte har rätt all skriva ut p-piller och anser altde bör få en sådan förskrivningsrätt. Efter en tvåårig försöksverksamhet med rätt för vissabarnmorskor att förskriva läkemedel som används i födelsekontrollerande syftebeslutade regeringen att hinder inte skulle föreligga för attrnedge rätt för vissa barnmorskor att, enligt bestämmelser som styrelsenmeddelar, även i fortsättningen förskriva sådana läkemedel. Med anledning däravutfärdade föreskrifter rörande rätt för vissabarnmorskor att förskriva läkemedel, som används i födelsekontrollerande syfte(SOSFS (M) 1980:21 jämte ändringar i SOSFS (M) 1982:32). Som villkor för att erhålla förskrivningsrätt anges iföreskrifterna att man måste vara legitimerad barnmorska med viss fortbildningi antikonception och preventivmedelsrådgivning eller barnmorska somutexaminerats efter . Vidare gäller att förskrivningsrättendast får meddelas då barnmorskan är verksam inom preventivmedelsrådgivningenoch därvid arbetar under läkares förmanskap. Rätten att förskriva läkemedelmeddelas den enskilda barnmorskan genom individuell delegation. Beslut fattasav den läkare under vars förmanskap barnmorskan vid tillfället arbetar inomprevenlivmedelsrådgivningen eller av vederbörande mödrahälsovårdsläkare.Läkaren skall förvissa sig om alt barnmorskan har erforderlig utbildning och iövrigt är tillräckligt kompetent. En särskild inskolningsperiod rekommenderas.Receptförskrivningsrätlen är begränsad till att gälla registreradefarmacevliska specialiteter som intas genom munnen och får endast avse användningav medlen i födelsekontrollerande syfte. En barnmorska som har fåttförskrivningsrätl får bara utöva denna rätt i samband med sin tjänstgöringinom preventivmedelsrådgivningen. Av föreskrifterna framgår att läkare som delegerarförskrivningsrätt till en barnmorska skall anmäla detta till socialstyrelsen.Delegationsbeslutet gäller till dess det återkallas men barnmorskan får endastanvända sig av förskrivningsrätten när hon arbetar inompreventivmedelsrådgivningen under läkares förmanskap. Från har inhämtats att drygt 2 400barnmorskor fram t.o.m. 18 utgången av år 1986erhållit rätten att förskriva p-piller. 1 675 av dessa SoU 1987/88:16 arbetarpå av sjukvårdshuvudmän drivna mödravårds- och mödrahälsovårds-centraler. 372barnmorskor arbetar på kvinnokliniker på sjukhus, 172 inom andra av landstingenbedrivna verksamheter (distriktsbarnmorskor, gynekologmottagningar, särskildaungdoms-, familjeplanerings- och prevenfivme-delsmottagningar). 31 barnmorskorpå ungdomsmottagningar med primärkommunal eller kyrklig huvudman och inomskolhälsovård, 8 vid och 6 på privat läkarmottagning (läkarhus) eller hosprivatpraktiserande gynekolog har erhållit förskrivningsrätt. 165 barnmorskormed delegation tjänstgör inte längre som barnmorskor. Utskottetkonstaterar att rätten att förskriva p-piller och andra läkemedel som används ifödelsekontrollerande syfte i princip är begränsad till barnmorskor som arbetarinom preventivmedelsrådgivningen under läkares förmanskap. Det är enligtutskottets uppfattning rikfigt att mycket höga krav ställs på den som skall harätt alt förskriva läkemedel. Särskilt avseende måste fästas vid att den somfår en sådan räll har erforderlig utbildning och erfarenhet. Detta bör i delindividuella fallet avgöras av en ansvarig läkare. Under förutsättning attdessa säkerhetskrav är uppfyllda finns såvitt utskottet kunnat finna ingaformella hinder för att en barnmorska anställd hos en privat vårdgivare skallkunna förskriva p-piller. Utskottet anser därför inte att det finns anledningtill något inifiativ med anledning av mofion So490 (fp), som alltsåavstyrks. Meritvärdering av läkares FN-tjänstgöring Imotion 1987/88:So408 ay () hemställs att hosregeringen begär åtgärder i enlighet med motionens förslag i syfte attundanröja de hinder för läkares FN-tjänstgöring som de ofidsenliga meritvärderingsreglernainnebär. Motionären pekar på att nuvarande meritvärderingsregler försvårarrekryteringen bl.a. lill FN-sjukhuset i i södra och därför börändras. Enmotion av motsvarande innebörd behandlades av utskottet . Ibetänkandet SoU 1987/88:7 redovisas gällande bestämmelser för meritvärdering avläkartjänslgöring m.m. Där redovisas också visst utredningsarbete. Eflerremissbehandling av motionen uttalade utskottet följande: Detär självfallet angeläget att rekryteringen av läkare lill del av svenskardrivna FN-sjukhuset i inte försvåras genom onödiga formella hinder.Frågan om ändring i reglerna om s.k. tjänsteårsräll är emellerfid kompliceradoch har samband med fiera aktuella utredningsförslag på hälso-ochsjukvårdsområdet. Utskottet vill särskilt peka på att ett förslag omavskaffande av tjänsteårsrätten redan finns anhängigt hos regeringskansliet.Utskottet anser därför inte alt etl initiativ från sida skullepåskynda frågans lösning. Regeringens överväganden bör således avvaktas. Medhänvisning lill det anförda avstyrkte utskottet den då aktuella motionen.Riksdagen följde utskottet (RD 1987/88:32, rskr. Utskottetanser att ingenting framkommit som motiverar ett ändrat ställ ningstagande. Motion So408 (m) avstyrks. Vissaåtgärder mot läkemedelsrnissbruk SoU 1987/88:16 I motion 1987/88:So445 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär en utredning om möjligheten ätt genom databaserat register på beroendeframkallande farmaka förhindra uppkomsten av avan cerat läkemedelsmissbruk i enlighet med vad i motionen anförts. Motionären ' tar i sin motion upp olika problem när det gällei" förskrivningen av beroendeframkallande läkemedel. Utskottet behandlade frågor om läkemedelsberoende ochläkemedels- missbruk i två betänkanden . I SoU 1986/87:16 behandlades förskrivningen av vissa beroendeframkallande läkemedel. Utskottet erinra- ' de om tidigare uttalanden att etl överdrivet bruk av psykofarmaka bör motverkas och att andra och kompletterande behandlingsformer bör fram-, ' jas.Utskottet hyste oro för utvecklingen när del gäller konsumtionen av vissa beroendeframkallande medel och hänvisade fill nya oroande forskningsrön om riskerna för bl.a. skador på och nyfödda i samband med läkemedelsmissbruk. Utskottet ansåg det angeläget att åtgärder vidtas på en ,, radområden för all man skall kunna komma till rätta med det överdrivna " bruket avvissa beroendeframkallande läkemedel. Utskottet hänvisade därefter till läkemedelsutredningenspågående arbete , och till resultatet av socialberedningens översyn avLVM. Utskottet ansåg inte att det förelåg något,behov av initiativ frånriksdagens sida utan avstyrkte de då aktuella motionsyrkandena. Vården av de läkemedelsberoende behandlades i SoU 1986/87:27.1detta konstaterade utskottet med anledning av några motionsyrkandenattjäkeme-delsmissbruk och läkemedelsberoende är problem som haruppmärksammats alltför litet och att det föreligger stora brister påsjukvårdssidan när det gäller att upptäcka sådant missbruk och att geerforderlig vård och hjälp. Utskottet ansåg det angeläget att konkreta åtgärdervidtas för att komma till rätta med nuvarande brister. Utskottet anförde attutformningen av vården visserligen ankommer på sjukvårdshuvudmännen resp. på deför ansvariga primärkommunerna men att regeringen bordeöverväga lämpliga åtgärder för att uppmärksamma landsting och kommuner på deproblem som finns och påtala behovet av särskilda insatser. Vad utskottetanfört beslutade sedermera ge regeringen lill känna (rskr. 1983 årsläkemedelsutredning avlämnade sitt slutbetänkande ' ' (SOU1987:20) Läkemedel och hälsa. Utredningen behandlar i olika sammanhang frågan om förskrivning av s.k. bensodiazepiner. Utredningen konstaterar alt betydande informafionsinsatser krävs för att öka de förskri vande läkarnas kunskaper om främst bensodiazepinernas egenskaper och' verkningar. Informationen lill patienterna anses också böra utvecklas. Vidareutvecklingen av psykofarmakainformationen bör enligt förslaget omfatta olika organ, bl.a. , Apoteksbolaget och sjukvårdshu vudmännen. Det föreslås att skall få till uppgift att arrangera årliga symposier rörande frågor som bruk och missbruk, beroende och abstinens, planerade åtgärder, forskningsläget m.rii: Speciella informations insatser riktade till gruppen privatpraktiserande läkare föreslås. Utredning en anser vidare att forskningen måste intensifieras. också atten funktion motsvarande den läkemedelstillsyn som de tidigare SoU1987/88:16 länsläkarna utförde behövs. ,1 ',, När det gäller överförskrivning och över-men ävenunderkonsumtion av läkemedel anser utredningen att en del av dessa problem kan motverkas-om än inte helt undanröjas - genom att information om läkemedel som tidigare förskrivits görs tillgänglig för pafienten, läkaren och apotekspersonalen som lämnar ut läkemedlet. Apoteksbolaget och sjukvårds- , huvudmännenanses ha visst behov av .informafion om förskrivning av läkemedel påindividnivå. Det framhålls dock att ett informationssystem endast kan omfattaregistrering av förskrivningar och expediering av läkemedel medan det givetvisinte är möjligt att registrera patienters faktiska förbrukning av läkemedel.Utredningen anser vidare all det behövs åtgärder för att utvecklakunskapsunderlaget när det gäller läkemedelsanvändningen. Utredningen föreslåratt regeringen skall utreda de närmare tekniska förutsättningarna för ettsystem med en patientbok eller ett patientkort för alla medborgare. Läkemedelsulredningens förslag remissbehandlas förnärvarande och kommer därefter att beredas i . Utskottet gör följande bedömning. Utskottet erinrar om utskottets tidigare uttalanden om attdet är angeläget att åtgärder vidtas på en rad områden för alt man skall kunnakomma till rätta med det överdrivna bruket av vissa beroendeframkallande medel.Utskottet har också framhållit att läkemedelsmissbruk och läkemedelsberoende ärproblem som har uppmärksammats alltför litet och alt det föreliggerbrister på sjukvårdssidan när det gäller att upptäcka sådant missbruk och attge erforderlig vård och hjälp. Utskottet har ansett del angelägel att konkretaåtgärder vidtas för att komma till rätta med nuvarande brister. Detta harriksdagen givit regeringen lill känna. När det gäller förslaget i den aktuella motionen So445 (m)att registrera förskrivningen av beroendeframkallande medel vill utskottetvidare erinra om att vissa förslag till en sådan registrering lagts fram av1983 års läkemedelsulredning, som remissbehandlas. Utskottetdelar uppfattningen att del både för patienter och hälso- och sjukvården kan habetydelse att kunna erhålla en tillförlitlig information om läkemedel somtidigare förskriviis till en individ. Även i vissa andra fall är ökad kunskapom förskrivningen på individnivå viktig. En individbaserad registrering avförskrivning och registrering av läkemedel innebär å aridra sidanintegritets-problem och måste noga övervägas. har som framgått av redovisningenovan också föreslagit att någon form av hälsobok eller hälsokort prövas för attpatienterna skall kunna få säkrare information om tidigare läkemedelsanvändning.Utskottet anser det angeläget alt denna fråga belyses yllerligare i samband medberedningen av utredningens förslag. Medhänvisning till vad utskottet sålunda anfört avstyrks motion'So445 (m). Förbättraderekommendationer för läkemedelsdosering SoU1987/88:16 En mofion tar särskilt upp frågan om läkeniede;lsdoseringtill äldre patienter. I motion 1987/88:So455 av () hemställssålunda att begär att regeringen hos skall initieraförändrade doseringstest enligt vad i motionen anförts (yrkande 1). Det begärsockså ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförts om behovetav forskning om farmakologi och äldre människor (yrkande 2). Mofionären tar uppproblemen med dosering av läkemedel för äldre patienter och riskerna föröverdosering. Motionären pekar på erfarenheter från sjukhem för äldre,ålderdomshem och och tar framför allt upp sådana läkemedel somhjärtmediciner, lugnande medel och insulin. Motionären framhåller också att detbehövs mera forskning på detta område. Utskottet har från läkemedelsavdelningerfarit att frågan om läkemedel för äldre fått ökaduppmärksamhet. Doseringsrekommendationer är alltid är av stor betydelse vidregistrering av läkemedel. För att ett läkemedel skall få registreras har underhela 1980-talel krävts dokumentation från företagens sida om hur läkemedletskall användas på den grupp patienter som läkemedlet är avsett för. Om ettläkemedel skall användas på t.ex. äldre patienter krävs särskild dokumentation(klinisk prövning m.m.) för delta. Etl område som speciellt har uppmärksammatsoch där rekommenderade doser redan justerats är doseringen av lugnande medeloch sömnmedel, där äldre men också andra patienter med nedsatta funktioner anses behöva mindre doser ån tidigare. har som ett led i arbetet påatt harmonisera riktlinjerna för läkemedelsprövningen i utarbetat vissarekommen-dafioner även när det gäller läkemedelsdosering (Drug Applicafions,NLN Publication No 12, 1983). I fråga om klinisk.dokumentation och terapeutiskeffekt anförs att undersökningar bör göras på patienter i olika åldersgrupperinkluderande de äldre, barn och bägge könen. Detta är dock beroende av påvilken indikation och för vilken patientgrupp som läkemedlet är avsett (s. 45).När det gäller dosering rekommenderas alt normal dosering baserad på bl.a. denkliniska prövningen skall anges. Om dosering för barn anges måste dettadokumenteras genom särskilda studier. För äldre patienter och pafienter medsärskilda sjukdomar (t.ex. njursjukdomar) rekommenderas särskilda studier föratt dokumentera doseringen under sådana förhållanden. Läkemedel för äldre anses också vara en viktig fråga förläkemedelsinformationen. , ett branschorgan förläkemedelsföretagen, har ett särskilt program för användning av läkemedel föräldre människor. Detta program är föremål för en viss översyn,även om några större förändringar inte anses aktuella. Som framgått i detföregående avsnittet om Vissa åtgärder mot läkemedelsmissbruk behandlarläkemedelsutredningen ingående informationsfrågorna i sitt belänkande (SOU1987:20) Läkemedel och hälsa. arrangerades etl internationellt symposium förgenomgång av bl.a. olika forskningsfrågor. Vid detta behandlades även forskningen om äldre människors läkemedelslolerans och konsumtion. Detta område ansågs 22 dock inte för närvarandevara i behov av särskilda forskningsinsatser, även SoU 1987/88:16 omforskningen på detta område anses angelägen. Utskottetgör följande bedömning. Utskottetkonstaterar att motion So455 tar upp viktiga frågor. Utskottet har i tidigaresammanhang understrukit betydelsen av förbättrade kunskaper när det gällerförskrivning och konsumtion av läkemedel. Dessa uttalanden gäller givetvis ävenden förskrivning av läkemedel som sker fill äldre patienter. Närdet gäller doseringen av läkemedel för äldre har utskottet vidare erfarit attsärskild dokumentation numera krävs vid registreringen av läkemedel som äravsett att användas på denna patientgrupp. harutarbetat rekommendationer för den kliniska dokumentationen och prövningen. Isammanhanget finns anledning att framhålla att det också är en etisk fråga ivilken utsträckning olika läkemedel skall testas på äldre människor. Fråganom dosering av läkemedel för äldre är viktig också ur informationssynpunkt.Läkemedélsutredningen har föreslagit en rad olika åtgärder för att förbättraläkemedelsinformafionen både till förskrivarna/läkarna och konsumenterna/patienterna.Utskottet vill här endast framhålla informationens utomordentligt storabetydelse för en god och säker läkemedelsanvändning och utgår från attinformationsfrågorna kommer att behandlas i en kommande proposition omläkemedelsfrågorna. MotionSo455 (fp) tar också upp behovet av forskning inom det aktuella området.Utskottet vill i det sammanhanget erinra om att läkemedelsutredningen i sittarbete konstaterat alt det fortfarande föreligger ett omfattandeforskningsbehov inom hela området konsumtion och förskrivning av läkemedel.Utskottet förutsätter att även forskningsfrågorna kommer att behandlas i denproposifion om läkemedelsfrågorna som efter avslutat beredningsarbete kommeratt läggas fram för . Utskottetär mot denna bakgrund inte berett att föreslå någon åtgärd frånutskottets sida med anledning av den aktuella mofionen So455 (fp), vilkensålunda avstyrks. Förskrivning av antibiotika till barn Imotion 1987/88:So422 av () hemställs att begär förslag frånregeringen som kan resultera i att förskrivningen av antibiotika till små barnkan minskas. Antibiotikaförskrivs till små barn framför allt i samband med öroninflam-mafioner ocholika luftvägsinfektioner. Därvid används nästan uteslutande s.k. V-penicillinvilket ur biverknings- och resistenssynpunkl anses vara klart överlägset annananfibiofika. Endast mera sällan används penicillin- av bredspektrumtyp på barn.Sverige har högt ställda krav när det gäller renheten på läkemedel. Sålundaanvänds inte kombinationer av antibiotika i ett och samma läkemedel. AvApoteksbolagets försäljningsstatistik kan endast utläsas antalet för skrivna recept per 1 000 invånare. Nedbrytning av uppgifterna görs också i 23 fråga omolika åldersgrupper,'Av de individbaserade studier av läkemedels- SoU1987/88:16 förskrivning som finns inom ramen för de s.k. Tierps- och Jämtlandsprojek ten kan utläsas att av alla pojkar och av flickorna i åldrarna ,. . förskrivs ett antibiotikum. Förskrivningen är högst bland de minsta barnen och cirka en tredjedel av alla 0-4-åringar använder ett antibiotikum. ' Förskrivningen av antibiotika till barn har i olikasammanhang varit föremål för uppmärksamhet. Sålunda arrangerade för några ' är sedanen s.k. work shop om förskrivningen av antibiotika vid luflvägsin- fekfioner, varvid särskilt förskrivningen till barn behandlades.' Apoteksbolaget, som har en särskild vändning, den s.k. ANNA-gruppen, arrangerade ett arbetsmöte . för deltagande barnläkare om barn och läkemedel och då särskilt antibiotika för barn. Vid mötet behandlades nuvarande kunskapsläge och olika forsk ningsprojekt. Man diskuterade också hur man skall gå vidare i denna fråga. ANNA-gruppen stöder flera olika projekt när detgäller antibiotika för barn. Del pågår sålunda projekt som behandlar antibiotika och biverk ningar, allergier, resistensproblem, högriskbarn och riskmiljöer mim. Vid öronkliniken i pågår ett projekt med minskad förskrivning av antibiotika vid öroninflammationer hos små barn. Utskottet kan med anledning av motion So422 (c) konstateraatt problemen med den höga antibiotikaförskrivningen lill barn redan är en i olika sammanhang uppmärksammad fråga. Med hänvisning härtill anser utskottet inte att denna fråga erfordrar någon åtgärd. Utskottet avstyrker därför motion So422 (c). I motion 1987/88:So463 av () hemställsall hos regeringen begär att uppdrar åtApoteksbolaget alt införa ' svensk text på läkemedel som innehåller socker.Enligt motionären har många diabetiker problem med att kunna undvika bådereceptfria-och receptbelagda läkemedel med sockerinnehåll. Frågan om märkning av läkemedel är noga reglerad.Bestämmelserna är gemensamma för hela och del finns etl omfattandenordiskt samarbete på läkemedelsområdet.Särkrav introduceras ogärna för etl enda nordiskt land. Enligt vad utskottet erfarit föreligger del inte i och försig något absolut krav på alt förekomsten av socker i läkernedel skall anges. Om etl läkemedel innehåller mer än vad som anses vara en liten mängd socker brukar detta anges med den internationellt vedertagna, beteckningen saecharum eller Saceh. Om endast mycket små mängder socker ingår kan detta ibland döljas under beteckningen constit. Ulskoltet vill betona vikten avatl diabetiker och andrapatienter som behöver undvika sockerintag skall ha goda möjligheter att göra detta när dé behöver läkemedel av olika slag. Det är därför ängeläget att förekomsten av socker också framgår av etl läkemedels innehållsredovisning och att lake- 24 medlenalltså bör vara tillfredsställande märkta på denna punkt. Utskottet SoU 1987/88:16 kan dock inte se något hinder mot att en internationellt använd beteckning , , användsför att redovisa eventuellt sockerinnehåll. Information om hur,olika ämnen brukar redovisas påläkemedel måste också nå konsumenterna. Diabetiker,kan här ha ett särskiltbehov av god ., information. Informationsfrågorna intar som framgått ovan encentral plats . , bland de förslag som läggs fram av 1983 årsläkemedelsutredning. Som tidigare framgått kan frågan om en förbättradläkemedelsinformation antas komma att utgöra en viktig punkt i en kommandeproposition om läkemedelsfrågorna. Utskottet anser mot denna bakgrund inte att de problem sombehandlas i motion So463 (fp) bör föranleda någon åtgärd från sida. Anslaget E 1. I budgetpropositionen föreslås att lillSocialstyrelsen för /88 anvisa ett förslagsanslag av . Utgiften för /87 uppgick till , medananslaget /88 är . ingår i deri särskilda försöksverksamhetenmed treåriga budgetramar för vissa myndigheter. Med hänvisning till detförestående översynsarbetet när del gäller organisation ocharbetsuppgifter, vilket redovisats ovan (s. 4-8), föreslås i proposifionen enettårig budgetram för /89. För nästkommande budgetår föreslås eftersedvanlig prisomräkning en minskning av anslaget E 1. . För deåterstående två åren i den nu aktuella treårsperioden anses isin planering tills vidare böra utgå från en anslagsnivå som är, realtoförändrad minskad med ett huvudförslag på sammanlagt . Två motioner har direkt avseende på anslaget El. I motion 1987/88:So427 av och (båda fp) hemställs sålunda att hos regeringen begär attsocialstyrelsens hälsoupplysning /89,inom ramen för det av regeringenföreslagna anslaget skall disponera minst hkvärdiga och helst ökade resiirser(yrkande .1). I yrkande 2 i motionen hemställs att hos regeringenbegär att medel för hälsoupplysning skall beräknas under ettseparat reservationsanslag. medel för hälsoupplysningsverksamhel ochmedel för tidskriften fördes över fill anslagspunkten E 1.från att tidigare ha tagits upp under del särskilda reservationsanslaget Bidragför hälsoupplysning. Vilken del av medel som avses utgå förhälsoupplysningsarbetet under nästa budgetår anges inte i budgetproposifionen. Regeringen utfärdar normall inte några föreskrifter för myndigheterhur en nedskärning av anslag som den nu aktuella skall ske utan det ankommer påmyndigheterna själva och i det aktuella fallet på all avgöra omminskningen skall ske på varje del i anslaget eller tas ut endast på vissa SoU 1987/88:16 områden. har i sin anslagsframställning utgått från dels , huvudalternativetmed en femprocentig nedskärning av anslaget för treårsperioden1988/89-1990/91, dels från ett oförändrat anslag. Av anslagsframställningenkan inte utläsas att hälsoupplysningsverksamhelen skulle särskilt drabbas viden nedskärning. I petita anförs att tyngdpunkten isocialstyrelsens hälsoupplysning kommer att förskjutas mot ett mer samhällsinriktatarbete. Delta anses svara mol målet att klargöra hälsofrågornas direktasamband med samhälls- och miljöförhållanden. Med ett reservationsanslag avses ett anslag som inte fåröverskridas men där icke utnyttjade medel får överföras till senare budgetår.Med ett förslagsanslag avses ett anslag som får överskridas. Icke utnyttjademedel får dock inte överföras för utnyttjande under senare budgetår. Vid sin behandling av liknande motionsyrkanden förra åretuttalade utskottet att det inte såg någon nackdel i att medel försocialstyrelsens hälsoupplysningsverksamhet anvisas under det störreförslagsanslag som avser styrelsens övriga verksamhet. Utskottet var därförinte berett att biträda ett då aktuellt motionsyrkande om alt medel försocialstyrelsens hälsoupplysning skulle beräknas under ett separatreservationsanslag. Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrkersåledes motion So427 (fp) yrkande 2. Enligt vad utskottet kunnat inhämta avses inte hellerdelta år någon minskning av medlen för socialstyrelsenshälsoupplysningsverksamhet.