bet · GB01LU33 · 1987-12-31 00:00:00 — 1 syfte att förhindra att en förälder som förlorat ett vårdnads-eller umgängesmål omgående öppnar en ny process i saken föreslår utredningenatt domstolen under vissa förutsättningar genast skall få meddela dom i måletoch utan att stämning har utfärdats. Vidare lägger utredningen fram en skisstill en annan ordning för handläggningen av frågor om verkställighet av domaroch beslut angående vårdnad och umgänge. Även förutsättningarna förverkställighet av vårdnads- och umgängesavgöranden berörs i skissen. Syftetmed den nya ordningen är att man skall komma till rätta med det dubblaprocessandet som kan förekomma. I avvaktan på regeringens ställningstagande tillutredningens förslag bör motionerna L412 yrkande 1 i denna del, L414 och L419 idenna del inte föranleda någon åtgärd från sida. Underhållsbidragtill barn och kostnader för umgänge med y 1987/88-33 gällande bestämmelser om underhållsbidrag till barninnebär i huvudsak följande. Föräldrars underhållsskyldighet gäller i principfram till dess barnet fyller . Underhållspliktens omfattning beror avföräldrarnas ekonomiska förmåga och barnets behov. En förälder har rätt attförbehålla sig ett belopp för sitt eget underhåll när underhållsbidrag skallbestämmas till ett barn. Förbehåll får också ske för skälig bostadskostnad. 1vissa fall kan den underhållsskyldige förbehållas även belopp för hemmavarandemakes eller samboendes underhåll. Också försörjningsskyldighet mot egna barn somvistas hemma beaktas när bidraget skall beräknas. Den förälder som inte harvårdnaden om barnet och inte heller varaktigt bor tillsammans med barnet haratt fullgöra sin underhållsskyldighet genom att betala underhållsbidrag tillbarnet. Om föräldrarna har gemensam vårdnad föreligger skyldighet för förälderatt utge underhållsbidrag om barnet varaktigt bor tillsammans med endast denandra föräldern. En förälder som är skyldig att betala underhållsbidrag härrätt till avdrag pä bidraget, om han eller hon har haft barnet hos sig av minst fem hela dygn. Avdraget är en fyrtiondel av underhållsbidragetför varje helt dygn som barnet vistas hos föräldern. Om det finns särskildaskäl kan domstol bestämma andra villkor för denna avdragsrätt. Föräldrarna kanockså själva avtala om andra villkor. Underhållsbidrag fastställs genom avtal eller av allmändomstol genom dom. I princip har föräldrarna full frihet att träffa avtal omunderhållsbidrag. Dom eller avtal om underhållsbidrag kan jämkas, bl. a. omändring i förhållandena föranleder det. Vidare kan ett löpande underhållsbidragomprövas utan att någon ändring i förhållandena inträtt. Underhållsbidrag till barn är indexreglerade genom att deenligt lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag skall justerasvarje år i förhållande till penningvärdets förändring. Efter lagändring somträdde i kraft följer ändringen av underhållsbidraget heltändringarna av basbeloppet. Nära samband med reglerna om underhållsbidrag harbestämmelserna i lagen (1964:143) om bidragsförskott. Bidragsförskott utgår iprincip när ingendera eller bara den ena föräldern har vårdnaden om barnet.Normalt utgår bidragsförskott av basbeloppet . När en underhållsskyldighar delgivits beslut om att bidragsförskott har beviljats, skallinbetalningarna av underhållsbidraget upp till bidragsförskottsnivån i fortsättningengöras till . Utgivna bidragsförskott skall i principåterbetalas av den bidragsskyldige föräldern. Den ovan redovisade rätten tillavdrag på uhderhållsbidrag föreligger också då bidragsförskott utgår. Om denunderhållsskyldige har rätt att göra avdrag minskas utgående bidragsförskott imotsvarande mån. 1 motion L410 (s) anförs att reglerna för fastställandeoch utbetalning av underhållsbidrag är krångliga och bidrar till att konflikteruppkommer mellan parterna. Motionärerna anser att underhållsbidragets storlekskall fastställas av och inte som av domstol. uppgiftbör inskränkas till att, i tvistiga fall, avgöra om underhållsskyldighet LU 1987/88:33 alls föreligger. Motionärerna yrkar (yrkande 7) att det anfördages regeringen till känna. Motionärerna framhåller vidare att i de fall föräldrarnabor på skilda orter barnet ofta inte har något egentligt umgänge méd denförälder som barnet inte bor hos på grund av brist på ekonomiska resurser.Motionärerna anser att samhället bör stödja dessa barn genom att lämna bidragtill ett visst antal umgängesresor . Motionärerna yrkar (yrkande 5) attdet anförda ges regeringen till känna. I motion L415 (m) anförs ätt de nuvarande reglerna omindexuppräkning av underhållsbidrag kan skapa betydande svårigheter för denunderhållsskyldige, eftersom dennes nominella löneökningar i regel inte räckerför att kompensera bidragsuppräkningen. Effekten härav förstärks av de skattekonsekvensersom inträder vid inkomstökning. kan det uppstå en betydande skevhet ide ekonomiska relationerna mellan bidragsgivaren och bidragstagaren. Motionärenbegär (yrkande 1) att regeringen skall lämna förslag till nya regler förbidragsuppräkningen samt anför att en lösning på problemet kan vara att anpassaindexhöjningen så att den inte överstiger de genomsnittliga reallönehöjningarnaunder året. Vidare framhåller motionären att en frånskild make sominte har vårdnaden om barnen men som vill utnyttja sin umgängesrätt ofta ådrarsig betydande kostnader för resor. För att skilsmässor i sådana situationerinte skall leda till att kontakten mellan den maken och barnen bryts bör enligtmotionären resekostnaderna göras avdragsgilla vid inkomstbeskattningen.Motionären yrkar (yrkande 2) att beslutar om sådan avdragsrätt. Motionärerna i motion L416 (m) framhåller att ett hinderför ett väl fungerande umgänge kan vara att föräldrarna inte kommit överens omfördelningen av den kostnad som umgänget medför. Om den förälder som harvårdnaden om barnet flyttar långt från den andra föräldern kan denne fåvidkännas dryga kostnader för utövandet av umgänget. Med, hänsyn härtill ochtill att det är av största vikt för barnet att det har fortlöpande kontakt medbada föräldrarna yrkas i motionen att regler införs om att kostnaderna förumgänget skall delas lika mellan föräldrarna, såvida inte annat avtalats. Även i motion L419 (m) betonas vikten av att barn ochföräldrar kan behålla kontakten efter det att föräldrarna separerat. Ett sättatt underlätta att så sker sägs vara att. i de fall vårdnadshavarens flyttningorsakar utgifter för den andre föräldern vid utövande av umgänge med barnet,låta föräldrarna solidariskt svara för dessa merkostnader. 1 motion L420 (c) hävdas bl. a. att männen ofta blirorättvist behandlade vid en separation. De kan, framhåller motionärerna, hamna i situationer där de mer eller mindre tvångsmässigt förlorar möjlighet till fördjupade och utvecklande kontakter med sina barn. tvingas männen betala dryga underhåll, varigenom de förlorar ekonomiska möjligheter att bygga upp ett eget positivt liv inräknat goda relationer med barnen. Särskilt besvärlig blir situationen för dem som har sina barn boende på avlägset håll. Motionärerna yrkar att vad de i motionen anfört om behovet av att stärka de ensamstående männens situation ges regeringen till känna. Utskottet erinrar om att regeringen tillkalladeen kommitté (S LU 1987/88:33 1986:05) med uppgift att göra en översyn avreglerna för underhållsbidrag till barn och bidragsförskott. Kommittén skallsom närmare redovisats ovan (s. 4 f) enligt sina direktiv bl. a.förutsättningslöst se över bestämmelserna om underhållsbidrag, bidragsförskottoch andra regelsystem som påverkar särlevande föräldrars ekonomi. Med hänsyn till det utredningsarbete som sålunda pågår börmotionerna L410 yrkande 7 och L415 yrkande 1 inte föranleda någon åtgärd frånriksdagens sida. Vad härefter angår frågan om resekostnader vid utövande avumgänge med barn vill utskottet i linje med vad utskottet uttalat dåspörsmålet tidigare aktualiserats i (se senast LU 1986/87:25) -stryka under att det är olyckligt om ekonomiska omständigheter lägger hinder ivågen för barnets umgänge med den ene av sina föräldrar. Mot bakgrund av vadutskottet framhållit i det föregående om barnets behov av goda och närarelationer till båda sina föräldrar är det enligt utskottets mening angelägetatt problemet med resekostnaderna får en lösning. Utskottet har också tidigare(se LU 1985/86:2 y och 1986/87:25) ställt sig positivt till att spörsmålet ihela sin vidd tas upp till överväganden i samband med den nu pågående översynenav reglerna för underhållsbidrag och bidragsförskott. Utan att i sak taställning till hur frågan skall lösas anser utskottet att motionerna L410yrkande 5, L415 yrkande 2, L416 samt L419 i denna del, bör jämte utskottetsbetänkande i ärendet överlämnas till kommittén för översyn av reglerna förunderhållsbidrag till barn och bidragsförskott för att tas i beaktande vidutredningsarbetet. Enligt utskottets mening bör även vad som anförs i motionL420 beaktas vid den pågående översynen. Också den motionen bör såledesöverlämnas till kommittén. Olovligt bortförande av barn i internationellaförhållanden och beslut som meddelas i beträffande frågorom vårdnad och umgänge kan i princip endast verkställas i . I fråga omverkningar i av utländska avgöranden i sådana frågor saknas generellaregler. Genom särskilda författningar har emellertid införts regler om verkställigheti av avgöranden i vårdnads- och umgängesfrågor som meddelats i annatnordiskt land eller . Lagstiftningen har föranletts av överenskommelsersom träffat med de nämnda länderna varigenom varje land åtagit sig atterkänna giltigheten av avgöranden som meddelats i något av de andra länderna. Iövrigt har inte ingått några internationella överenskommelser omerkännande av vårdnads- och umgångesavgöranden. En följd av det anförda är attdet i regel saknas möjlighet att få svenska avgöranden om vårdnad eller umgängegenomdrivna i andra länder än de nämnda. I syfte att ett internationellt samarbete skall komma tillstånd för att motverka olovliga bortföranden och kvarhållanden av barn i internationella förhållanden antog en konvention om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om åter- "+2 ställandeav vård om barn. tillkom ytterligare en konvention i LU1987/88:33 ämnet då för internationell privaträtt antog enkonvention om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn. Ett flertal stater, huvudsakligen i , harratificerat eller undertecknat den ena eller båda konventionerna. Frågan omSveriges tillträde till konventionerna övervägs inomjustitiedepartementet. 1 en departementspromemoria (Ds Ju 1986:7) föreslås attSverige ansluter sig till båda konventionerna. Promemorians förslag innebär attkonventionerna införlivas med svensk rätt genomatt bestämmelserna ikonventionen tas in i en ny lag om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn. En proposition pågrundval av promemorian beräknas bli avlämnad till . I motion L412 (fp) påtalas att det ökande antalet fall avolovligt bortförande av barn utgör ett tilltagande problem i internationellarättsförhållanden. Som olovliga bortföranden räknas inte bara fall då enförälder utan lov för med sig barnet till ett annat land för att undanhålla denandra föräldern vårdnaden om barnet utan även när en förälder håller kvarbarnet i ett annat land efter umgängestidens utgång eller efter det domstol haranförtrott vårdnaden åt den andra föräldern. Motionärerna framhåller att detbehövs en internationell reglering på området. konstaterar motionärernaatt de stater med vilka de största problemen föreligger inte år anslutna tillnågra internationella konventioner. Det är därför angeläget att verkarför bilaterala avtal med dessa länder. Enligt motionärerna är det ocksåangeläget att internationella organ som är verksamma i det land dit barnetbortförts, exempelvis Rädda barnen och Röda korset, automatiskt kopplas in föratt i görligaste mån ge hjälp och stöd samt kontrollera t. ex. barnetshälsotillstånd. Motionärerna anser att det är mycket viktigt att dessa organupprättar kontakt med den i kvarvarande föräldern, så att dennes känslaav övergivenhet minskar och barnets återflyttning till underlättas.Motionärerna yrkar (yrkande 2) att vad i motionen anförts om bortförande avbarn ges regeringen till känna. Som utskottet underströk vid behandlingen avmotioner med samma syfte som den nu aktuella utgör de s. k. internationellabarnaroven ett synnerligen allvarligt samhällsproblem. När ett barn olovligenbortförs eller kvarhålls utomlands får det oftast tragiska konsekvenser förbåde barnet och den kvarvarande föräldern. Den ovisshet om t. ex. hur och närden ofrivilliga separationen skall upphöra, som såväl barnet som förälderntvingas leva i, medför vidare stora påfrestningar för dem. Eftersom möjligheternaatt återföra ett barn, som bortförts till eller kvarhålls i ett annat land, iavsaknad av internationella överenskommelser är starkt begränsade kan förälderninte heller påräkna någon effektiv hjälp från vare sig svenska eller utländskamyndigheter. Det sagda gäller i vart fall när kvarhållandet inte direkt stridermot det landets lagstiftning. Visserligen kan en vårdnadshavare vars barnolovligen hålls kvar i ett annat land vända sig till föratt få hjälp med att få tillbaka barnet. Antalet framställningar tillutrikesdepartementet om sådan hjälp är dock inte särskilt Entrolig förklaring härtill är att departementet har begränsade möj- 2 ligheteratt lämna biträde i dessa fall. Då spörsmålet nu åter aktualiserats vill utskottet än engång framhålla det LU 1987/88:33 angelägna i att man från svensk sida kraftfullt engagerar sig i kampen mot . ' detproblem som de internationella barnaroven utgör. Utskottet vidhåller sinuppfattning att det är tillfredsställande att en proposition om tillträdetill och förbereds inomjusfitiedepartementet men måste i likhet med vad som uttalades våren 1987konstatera att en svensk anslutning till konventionen inte innebär någonlösning av frågan i förhållandet till de stater med vilka problemet är störst.En angelägen uppgift för regeringen är därför att försöka få till ståndöverenskommelser med dessa länder i syfte att motverka internationellabarnarov. Fördelarna med sådana överenskommelser måste dock alltid vägas mot deskyldigheter som vi genom överenskommelserna ikläder oss gentemot andra länder.Eftersom det i många fall kan visa sig svårt att få till stånd en godtagbarlösning förhandlingsvägen måste man också pröva andra vågar. Utskottet villhärvidlag hänvisa till vad utskottet uttalade om möjligheterna förSverige att verka inom de internationella organisationerna och betona att manfrån svensk sida även i övrigt bör ta till vara den hjälp som organisationernakan erbjuda i enskilda fall. Viktigt är också att svenska myndigheter på olikasätt bistår vårdnadshavarna i deras strävan att återfå sina barn. I anslutning till det anförda vill utskottet erinra om attjustitieministern (rd 1987/88:103) besvarade en interpellation omrättsskyddet för barn i äktenskap mellan svenskar och invandrare och därvid bl.a. framhöll att regeringen arbetade med att få till stånd lösningar av fråganom internationella barnarov i förhållande till'de stater med vilka vi har destörsta problemen. I svaret tog justitieministern också upp de straffrättsligaaspekterna och förklarade att hon såg mycket allvarligt på frågorna och atthon om den nuvarande lagstiftningen skulle visa sig otillräcklig var beredd attta upp saken på nytt. har också utrikesministern som närmareredovisats ovan (s. 27 f.) besvarat en fråga om förhandlingar om återförande avbarn som olovligen bortförts flll (rd 1987/88:111). Mot bakgrund av vad de båda departementscheferna anförtutgår utskottet från att regeringen fortlöpande ägnar uppmärksamhet åtproblemet med de internationella barnaroven och tar de initiativ som ärpåkallade både för att få till stånd internationella överenskommelser och föratt åstadkomma positiva lösningar i enskilda fall. Något särskilt uttalandefrån sida med anledning av motion L412 yrkande 2 är därför inteerforderligt. 1. beträffande utformningen av vårdnads- ochumgängesreglerna att avslår motion 1987/88:L402 och motion 1987/88;L412yrkande 1 i denna del. 2. beträffande obligatoriska samarbetssamtal vidvärdnadstvister LU 1987/88:33 att avslår motionerna , 1987/88: L410 yrkande 2 och 1987/88:L421. attriksdagen avslår motion 1987/88:L412 yrkande 3, 4. beträffandejuridiskt biträde till barn attriksdagen avslår motion 1987/88:L410 yrkande 4 och motion 1987/88;L419 i dennadel. ' 5. beträffandeinterimistiska vårdnadsbeslut attriksdagen avslår motion 1987/88:L412 yrkande 1 i denna del, attriksdagen avslår motionerna 1987/88:L410 yrkande 1 och ]987/88:L419 i dennadel, 7. beträffandeumgängessabotage m.m. attriksdagen avslår motionerna 1987/88:L410 yrkandena 3 och 6. 1987/88:L419 idenna del och 1987/88:L422, 8. beträffande verkställighet av vårdnads- ochumgängesavgöran den attriksdagen avslår motion 1987/88:L412 yrkande 1 i denna del, 9. beträffandehandläggningen av mål rörande barn attriksdagen avslår mofionerna 1987/88:L414 och 1987/88:L419 i denna del, attriksdagen avslår motionerna 1987/88:L410 yrkande 7 och 1987/88:L415 yrkande 1, 11. beträffanderesekostnader vid utövande av umgänge, m.m. att riksdagenhos regeringen begär att motionerna 1987/88:L410 yrkande 5, 1987/88:L415yrkande 2, 1987/88:L416,1987/88:L419 i denna del och 1987/88:L420 jämteutskottets betänkande i motsvarande del överlämnas till kommittén (S 1986:05)för översyn av reglerna för underhållsbidrag till barn och bidragsförskott, 12. beträffandeinternationella barnarov attriksdagen avslår motion 1987/88:L412 yrkande 2. Närvarande: (), (), (), (), (), Inga-BrittJohansson (s), (). (), (), BengtHarding (), (), (), BeritLöfstedt (s), () och (). Reservationer LU 1987/88:33 Utformningen av vårdnads- om umgängesreglerna (mom. 1) (), (), () och () anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s.31 med "Enligt utskottets" och slutar på s. 32 med "motionL402" bort ha följande lydelse: De nuvarande reglerna om umgänge med barn är enligtutskottets mening i vissa avseenden bristfälliga. Kritik kan riktas inte baramot reglernas utformning utan även mot bestämmelsernas praktiska tillämpning.En grundläggande brist i regelsystemet är att hänsynen till vad som är bäst förbarnet inte lyfts fram tillräckligt tydligt. Som framgår av motion L402 och avmotiveringen till motion L412 har det också förekommit fall där umgängetillerkänts en förälder trots att detta uppenbarligen inte varit förenligt medbarnets bästa, något som givetvis är i hög grad olyckligt. Bristerna i reglernasnuvarande utformning blev belysta även då utskottet i samband med ettstudiebesök i sammanträffade med företrädare förtingsrätterna i och , länsrätten i ochsocialförvaltningarna i de båda kommunerna. Även i de fall då umgänge i och för sig ligger i barnetsintresse kan schablonmässiga umgängesbeslut av innebörd exempelvis att barnetskall umgås med den inte vårdnadshavande föräldern vartannat veckoslut, vissangiven period och vid större orsaka svårigheter dåumgänget skall utövas i praktiken, detta särskilt med hänsyn till att beslutenofta gäller . Stereotypa beslut av detta slag medger sålunda inteatt umgänget anpassas till parternas och barnets växlande förhållanden.Inte heller kan de anses tillgodose barnets intresse av att någorlundaregelbundet få tillfälle till en längre tids umgänge med den förälder sombarnet inte normalt bor hos. I de fall då, till följd av brottslig handlingriktad mot barnet eller av annan orsak, något umgänge över huvud taget inte börförekomma med hånsyn till barnets bästa flnns det vidare risk för att enschabloniserad bedömning av umgängesfrågorna leder till att ett för barnetskadligt umgänge trots allt kommer till stånd. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att det ärnödvändigt med en större flexibilitet och en bättre anpassning tillförhållandena i det enskilda fallet vid avgörande av umgängesfrågor. För attfå till stånd en mindre kategorisk rättstillämpning vid tillerkännande avumgänge skulle, såsom anges i av motionärerna i motion L412, vissa ändringarkunna göras i FB. Sålunda skulle formuleringen i 6 kap. 15 § FB om att barnetsbehov av umgänge skall "så långt möjligt tillgodoses" kunna ersättasmed uttrycket "tillgodoses efter vad som är bäst för barnet".Paragrafen skulle vidare kunna kompletteras med ett nytt fjärde stycke, somskulle innehålla en precisering av vilka faktorer som skall beaktas vidbedömningen av vad som är bäst för barnet. Det skulle då främst gälla barnetsålder och mognadsgrad, känslomässig anknytning mellan barn ochumgängesförälder, barnets egen inställning samt föräldrarnas inbördesförhållande. I enlighet med vad utskottet nu anfört bör det ankomma påregeringen att LU 1987/88:33 lägga fram förslag till lagstiftning som ledertill en mindre schablonmässig och till omständigheterna i det särskilda falletbättre anpassad rättstillämpning i umgängesfrågor. Vad utskottet anfört börges regeringen till känna. Ställningstagandet innebär att utskottet tillstyrkerbifall till motion L412 yrkande 1 i denna del. Syftet med motion L402 fårhärigenom anses i huvudsak tillgodosett. dels att utskottets hemställanunder moment 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande utformningen avvårdnads- och umgängesreglerna att med bifall till motion1987/88:L412 yrkande 1 i denna del och med anledning av motion 1987/88:L402 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Expertmedverkan (mom. 3) och (båda fp) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s.34 med "I likhet" och slutar på s. 35 med "yrkande 3" bortha följande lydelse: I likhet med motionärerna i motion L412 anser utskottetatt det i mål som rör barn ofta flnns behov av sårskild sakkunskap i fråga ombarns förhållanden. Utan barnpsykologiska kunskaper kan det varai det närmaste omöjligt att rätt bedöma vilken lösning som är bäst för barnet imål om vårdnad och umgänge. Det är inte realistiskt att förutsätta att dedomare och nämndemän som har att ta befattning med mål av denna karaktär självaskall besitta sådan kunskap. Inte heller är det aUtid tillräckligt attdomstolen föranstaltar om utlåtanden av eller förhör med särskilt utseddasakkunniga. Enligt utskottets mening bör det därför finnas en möjlighet att vidbehov utöka rätten med en ledamot som har ingående kunskaper om barnsutveckling och behov. En sådan möjlighet, som också ligger helt i linje medrättegångsutredningens förslag, skulle kunna bli till stort gagn för barn isådana mål där det fordras särskilda kunskaper om barns utvecklingsgång ochbehov. Vad utskottet sålunda anfört om möjligheten att anlitabarnpsykolog eller motsvarande barnexpert vid handläggningen av vårdnads- ochumgängesmål bör, med bifall till motion L412 yrkande 3, ges regeringen tillkänna. dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande expertmedverkan attriksdagen med bifall till motion 1987/88:L412 yrkande 3 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Interimistiskavårdnadsbeslut (mom. 5) LU 1987/88:33 och (båda fp) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 36 sombörjar med "Regeringens ställningstagande" och slutar med "dennadel" bort ha följande lydelse: Utskottet vill för sin del, med instämmande i vadmotionärerna i motion L412 anfört och i linje med vad utskottet tidigareuttalat i denna fråga, framhålla det angelägna i att det tillskapas enmöjlighet att i vårdnadstvister interimistiskt förordna om vem av föräldrarnasom skall handha den faktiska vården av barnet utan att någon ändring i rättsligthänseende görs beträffande föräldrarnas gemensamma vårdnad. Det förslag häromsom framlagts av utredningen om barnens rätt bör alltså enligt utskottetsmening genomföras. Vad utskottet anfört bör med bifall till motion L412 yrkande1 i denna del ges regeringen till känna.