bet · GB01AU9 · 1987-12-31 00:00:00 — och (vpk) anför i motion 1986/87: A232 att erfarenhetenvisar att kvinnor som könsdiskrimineras inte får den hjälp och det stöd debehöver av de fackliga organisationerna. En orsak kan vara att de fackligaföreträdarna oftast är män och inte alltid ser dessa problems fackliga vikt.Som en åtgärd för att komma till rätta med problemet föreslås en kompletteringav jämställdhetslagen. Imotion 1986/87: A810 av m.fl. (s) anförs att JämO:sundersökning bekräftar det som många kvinnor redan känt till och atttrakasserierna bidrar till att ytterligare försvaga kvinnors ställning påarbetsmarknaden. Vidare betonas att rättssäkerheten är i stor fara, om den somanser sig missgynnad på grund av kön inte vågar anmäla detta av rädsla förtrakasserier. Därför krävs i motionen ett tillägg till jämställdhetslagen föratt skydda enskilda mot trakasserier på arbetsplatser. Ann-CathrineHaglund och () hänvisar i motion 1986/87: A812 till den nämndaJämO-rapporten och begär att jämställdhetslagen kompletteras med en särskildregel om skydd mot trakasserier för den som använder sig av lagen. Enligtmotion 1986/87: A819 av m.fl. (c) bör jämställdhetslagen varautformad så att varje kvinna eller man har ett fullständigt rättsskydd motkönsdiskriminering. I lagen bör därför ingå en särskild regel om skydd mottrakasserier för den som använt sig av lagen. En sådan regel bör klart fastslåatt arbetsgivare som underrättas om trakasserier kan ställas till ansvar försåväl egna som anställdas trakasserier av en arbetstagare. Somnämnts tar även i motion 1986/87: A813 - i samband med förslag omen utredning i syfte att skärpa jämställdhetslagen - upp kravet på skydd mottrakasserier på grund av anmälan. Utskottetdelar uppfattningen i motionerna att det finns ett behov av ett förbättratskydd mot trakasserier för den som gör anmälan om könsdiskriminering. Motbakgrund av problemets omfattning utgår utskottet från att man vid denutvärdering av jämställdhetslagen som planeras inom - ochsom redovisas ovan - ingående kommer att studera denna fråga. Med hänvisninghärtill kan de i sammanhanget behandlade motionerna anses vara tillgodosedda. Utskottetövergår härefter till att behandla frågan om könsdiskrimineran- de trakasserier i arbetslivet. Denna fråga behandlas i motion 1986/87: A819 av 10 m.fl. (c). Imotionen framhålls betydelsen av att JämO har AU 1987/88:9 möjlighet attutreda samtliga anmälningar om sådana trakasserier. Motbakgrund av att omfattningen av de könsdiskriminerande, däribland de sexuella,trakasserierna är förhållandevis okänd är det enligt utskottets uppfattningvärdefulh att JämO har gjort en undersökning på området. Av rapporten mot kvinnor i arbetslivet framgår att av dem som svarat påJämO:s enkät hade utsatts för sexuella trakasserier. Rapporten med JämO:söverväganden när det gäller sexuella trakasserier är föremål förremissbehandling tillsammans med den tidigare nämnda rapporten om trakasserierpå grund av anmälan. Utskottet utgår från att frågan om sexuella trakasserierkommer att tas upp i samband med den planerade - ovan redovisade -utvärderingen av jämställdhetslagen. Med hänvisning härtill avstyrks motionen. Imotion 1986/87: A729 av m.fl. (vpk) yrkas på åtgärder för en ,kraftigt ökad kvinnorepresentation i arbetsdomstolen. Eftersom mäns ochkvinnors erfarenhet av arbetslivet skiljer sig åt, anser motionärerna att detär , viktigt att förändra mansdominansen i arbetsdomstolen. En jämnare könsfördelningär också väl motiverad utifrån det faktum att kvinnorna är ungefär lika mångasom männen på arbetsmarknaden. Dettotala antalet ledamöter i arbetsdomstolen är 22, fördelade över trekategorier, nämligen ämbetsmannaledamöter, arbetsgivar- och arbetslagar-ledamöter(se tabell 2). Av arbetsgivarledamöterna kommer fyra från SAF och tre från denoffentliga arbetsgivarsidan. Arbetstagadedamöterna fördelar sig på fyra frånLO och två från TCO. Sammanlagt finns 57 ersättare, däribland två /SR-representanter.Av de sammanlagt 79 ledamöterna och ersättarna var femtonkvinnor. har en kvinnlig ordförande utnämnts. Antalet kvinnor inom parentes 22 (1) 22 (3) 57 (8) 57 (12) Utskottetvidhåller sin tidigare uppfattning att det är självklart att såväl kvinnor som män deltar i den dömande verksamheten (se AU 1984/85:8). Skälen härför är att all dömande verksamhet i större eller mindre utsträck ning påverkas av bakgrund, värderingar och erfarenheter hos dem som dömer. står det klart att kvinnor och män fortfarande har olika erfarenheter av arbetslivet och att dessa erfarenheter kan ha betydelse för synen på t.ex. jämställdheten. Följaktligen ställs stora krav på domstolarnas representativitet och kunskaper. Däremot kan dessa förhållanden enligt utskottets mening inte utgöra skäl för att införa särskilda regler att én 11 domstol är domför endastom både män och kvinnor finns representerade i AU 1987/88:9 En sådanordning skulle nämligen medföra principiella problem. Utskottet vill framhållaatt sammansättningen av svenska domstolar inte har fått påverkas avden sak som målet gäller. Det är en viktig princip att varje ledamot i domstolendeltar som objektiv och obunden domare och inte som representant för enpart. Utskottet vill dock - mot bakgrunden av den ringa förändringen iarbetsdomstolens sammansättning mellan åren 1983 och 1987 - återigen framhållavikten av att jämställdhetsaspekten beaktas vid rekryteringen av ledamötertill arbetsdomstolen samt att arbetsmarknadens parter tar sitt ansvar isammanhanget. Medhänvisning till vad som anförts ovan bör motion 1986/87:A729 inte föranledanågon åtgärd. Ansvaretför jämställdheten mellan kvinnor och män ligger på arbetsmarknadsdepartementet.Arbetsmarknadsministern är tillika jämställdhetsminister. Inom departementetfinns en jämställdhetsenhet med uppgift att bereda hithörande frågor. Enhetenhandhar även utåtriktad verksamhet såsom spridande av information ochpublikationer. För samordningen inom regeringens kansli finns en särskildjämställdhetsberedning med representanter för samtliga departement.Beredningens arbete har varit nära knutet till budgetarbetet. Tillverksamheten på regeringsnivå har också knutits ett rådgivande organ,jämställdhetsrådet. I rådet ingår representanter för de politiska partierna,kvinnoorganisationerna, arbetsmarknadens parter och folkrörelserna. Våren 1987knöts två idégrupper till jämställdhetsrådet, nämligen idégruppen förmansrollsfrågor och idégruppen för kvinnofrågor. Idégrupperna syftar till attstimulera till debatt, utveckla nya idéer och främja opinionsbildning kringjämställdhetsarbetet. Därutöver finns en särskild delegation för att initieraoch följa forskning på jämställdhetsområdet, delegationen förjämställdhetsforskning (Jämfo). Delegationen består av ett antal forskare samt företrädareför de politiska partierna. Civildepartementetsvarar för jämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen. Tillcivildepartementet har knutits en ledningsgrupp för jämställdhet istatsförvaltningen - med företrädare för staten som arbetsgivare, ,de statsanställdas huvudorganisationer samt de centrala stabsmyndigheterna. (JämO) och jämställdhetsnämnden skall se till att jämställdhetslagen efterlevs.En viktig uppgift för JämO är också att informera allmänheten och på andralämpliga sätt främja jämställdhet i arbetslivet. Detparlamentariska inflytandet över jämställdhetsarbetet behandlas i tre motioner. Imotion 1986/87:A813 av m.fl. (fp) krävs en starkare organisation av jämställdhetsarbetet genom en återgång till ett system med en parlamentariskt sammansatt jämställdhetskommitté. Kommittén bör ha till uppgift att ansvara för centralt initierade jämställdhetsprojekt, opinions bildning samt visst utredningsarbete. Även i motion 1986/87:A819 av 22 Thurdin m.fl. (c)argumenteras för ett återinförande av jämställdhetskom- AU 1987/88:9mitten. Det anförs att den tidigare organisationen gynnade kontakt- ochinformationsverksamheten. GörelBohlin och () föreslår i motion 1986/ 87:A809 ett ökatparlamentariskt inflytande på jämställdhetsarbetet, dock utan ett direkt kravpå att det skall ske inom en särskild kommitté. Motionärerna anför attinformation och insatser inom jämställdhetsarbetet är splittradepå för många instanser. Vidare framhålls att jämställdhetsarbetet inte är någonpolitisk stridsfråga, även om uppfattningen om lämpliga metoder kan skiljamellan partierna samt att parlamentarikernas kunskaper och engagemang bör tastill vara bättre än vad som är möjligt i nuvarande organisation. Fråganom jämställdhetsarbetets organisation har varit föremål för uppmärksamhetunder . Utskottet har därvid konstaterat att organisationeneffektiviserats i förhållande till vad som tidigare gällde. Under sistlidna århar organisationen ytterligare setts över i syfte att svara upp mot kraven.Således har idégrupperna för mansrolls- resp. kvinnofrågor knutits tilljämställdhetsrådet för att ytterligare främja opinionsbildningen. Det tidigarejämställdhetssekretariatet inom ingår numera iorganisationen under benämningen jämställdhetsenheten. Jämställdhetsrådetssammansättning innebär att frågorna har en bred förankring. De politiskapartierna är dessutom representerade i delegationen för jämställdhetsforskning.Utskottet kan inte se att inrättandet av ännu ett organ med parlamentariskförankring skulle innebära någon förbättring av organisationen. Utskottetavstyrker med det anförda motionerna A813, A819 och A809 i aktuella delar. Imotion 1986/87: A814 av och () yrkas att detcentrala ansvaret för det statliga jämställdhetsarbetet skall läggas påarbetsrnarknadsdepartementet. Motionärerna vänder sig mot den nuvarandeuppsplittringen mellan arbetsmarknads- och civildepartementen. uppfattning bör det vara naturligt att varje departement tar sittansvar för jämställdhetsarbetet inom det egna verksamhetsområdet. Enligtdepartementsförordningen (1986:1417) under rubriken förvaltningsärenden hararbetsmarknadsdepartementet ansvar för jämställdhet mellan kvinnor och män,medan har ansvar för jämställdhet mellan kvinnor och män vadbeträffar offentliga anställningar och uppdrag. I fråga om lagstiftningsärendenhar ansvar för jämställdhet mellan kvinnor och mäni arbetslivet. Med hänvisning till det sagda och till att det ankommer påregeringen att själv bestämma om arbetsfördelningen mellan departementenavstyrks motionen. och (vpk) föreslår i motion 1986/87:A807 en särskildminister för kvinnopolitiska frågor. Bakgrunden är att dagensjämställdhetspolitik har ett antal bestående brister vad gäller kvinnornasmöjligheter till deltagande på lika villkor i samhället. Enligtregeringens arbetsfördelning är arbetsmarknads ministern också jämställdhetsminister. Utskottet finner därför att motionä rernas krav vad gäller en minister med särskilt ansvar för kvinnornas situation kan anses vara tillgodosett. Till skillnad mot motionärerna anser 13 utskottet emellertid attjämställdhetspolitiken skall avse både kvinnor och AU 1987/88:9 män. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion A807. Vänsterpartietkommunisterna begär i motion 1986/87: A257 en utvärdering av den nya tekniken isyfte att särskilt belysa dess konsekvenser för kvinnors liv och arbete. Dennya tekniken innebär att datorerna inte bara gör sitt intåg i arbetslivet utanäven i hemmen. Det som är kvinnoarbete kommer antingen att avskaffaseller att överflyttas till hemmen. Kvinnan kommer därigenom att isoleras frånandra vuxna, bortsett från den egna familjen. Enligt motionärerna är det därförbrådskande med en studie av möjligheterna och riskerna med den nya tekniken. har framhållit - senast i AU 1986/87:5 - är det angelägetatt åtgärder vidtas för att förhindra arbetslöshet, försämradearbetsförhållanden och utarmning av arbetsuppgifter i samband med att ny teknikinförs. I sammanhanget bör också erinras om den tekniska utvecklingens positivaeffekter i form av bl.a. nya arbetsuppgifter och en förbättrad arbetsmiljö.Utskottet vill emellertid , liksom tidigare, framhålla betydelsen avatt kvinnornas tradionella yrkesval breddas. Som redovisas på annan plats idetta betänkande pågår en omfattande projektverksamhet i detta syfte. Den nyateknikens konsekvenser för kvinnor och män ingår också i det forskningsprogramsom delegationen för jämställdhetsforskning har lagt fram. Utskottet utgår frånatt parterna på arbetsmarknaden, liksom regeringen, även fortsättningsvis ägnardessa frågor uppmärksamhet, varför motionen avstyrks. Ipartimotion 1986/87: A239 av m.fl. (vpk) pekas på behovet av enuppvärdering av traditionella kvinnoyrken och på den offentliga sektornsbetydelse för kvinnors möjlighet till arbete. I motionen framhålls att, även omkvinnors arbetsmarknad måste breddas, det är nödvändigt att detarbete som kvinnor traditionellt utför uppvärderas av samhället. I motionennämns att samhället måste vara villigt att betala för kvinnornas omsorgsarbete. Liksommotionärerna finner utskottet att den offentliga sektorn har en stor betydelseför kvinnornas förvärvsarbete. ökade antaletsysselsatta i åldern inom detta område med över 550 000 personer,varav var kvinnor. Barn- och äldreomsorg, skolväsende och sjukvårdär exempel på kraftigt expanderande områden. Även kommer kvinnoroch män att behövas inom offentligt service- och vårdarbete. Enligt utskottetsuppfattning bör det överlåtas åt arbetsmarknadens parter att bestämmaersättningen för insatserna på olika samhällsområden. Med hänvisning härtillavstyrker utskottet motion A239 i denna del. Folkpartietframhåller i motion 1986/87:A813 att den projektverksamhet som hittillsbedrivits i taget för att förbättra kvinnornas ställning påarbetsmarknaden nu borde få en mera långsiktig inriktning. I motionen föreslåsatt hos regeringen begär ett treårsprogram för ifrågavarandeprojektverksamhet. Utskottet delaruppfattningen i motionen att den här aktuella projektverk- 14 samheten är väsentlig fÖratt åstadkomma de långsiktiga attitydförändringar AU 1987/88:9 som krävs föratt förbättra kvinnornas situation på arbetsmarknaden. Vid sidan av vissaforskningsmedel har för innevarande budgetår 9milj. till sitt förfogande för den nämnda projektverksamheten. Mednuvarande anslagsteknik prövas behovet av projektmedel vid den årligabudgetbehandlingen. En viss långsiktighet i arbetet uppnås därigenom attprojekt som bedöms värdefulla och är av långsiktig karaktär kan få ekonomisktbidrag . Vidare har en projektledare anställts för utvärdering avgenomförda projekt. Projektstödet har slutligen ändrats till att avse ettbegränsat antal områden. Utskottet anser att dessa åtgärder är väl ägnade attåstadkomma den större långsiktighet som motionärerna förespråkar. Motion A813avstyrks därför i denna del. Imotion 1986/87:A804 av (vpk) pekas på manliga chefers syn påkvinnan i samhället. Motionärerna vill avskaffa det patriarkaliska synsätt somhos myndigheter och på statliga företag präglar manliga chefersförhållningssätt till kvinnan. Utskottetanser för sin del att de förhållanden motionären pekar på i första hand börangripas genom upplysningsarbete, opinionsbildning och forskning. De statligainsatserna på detta område framgår av vad utskottet tidigare anfört omjämställdhetsarbetets organisation. Med det anförda avstyrks motion A804. I två motioner yrkas påmeritvärdering för vård av egna barn. Centerpartietbegär i motion 1986/87: A707 förslag av regeringen angående meritvärdering förbarnavårdande tid i hemmet. Arbete med barnen under småbarnsperioden bör liggatill grund för sjukersättning och framtida Enförkortad arbetstid borde därmed framstå som mer attraktiv för många män. () föreslår i motion 1986/87: A716 att tjänstledighet för vård avegna barn får samma meritvärde som aktiv tjänst. Föräldrar som vårdar sina barnbör inte komma i sämre ställning än sina arbetskamrater i vad gäller t.ex.befordran. Utskottetvill erinra om att motionärernas krav till viss del redan är tillgodosett pådet statliga området. Enligt förordningen 1985:335 räknas föräldraledighet frånen anställning som "förtjänst", dvs. tiden räknas in i tjänsteåren.På det privata området finns emellertid inte några regler om hur olika kvalifikationerskall värderas ur meritsynpunkt. Med den begränsning som anges avjämställdhetslagens förbud mot könsdiskriminering har arbetsgivarna enprincipiell frihet att anställa efter eget gottfinnande. Enligt utskottetsmening saknas därmed de förutsättningar som måste finnas i form av ettetablerat normsystem för att motionärernas förslag skall kunna få någon reellbetydelse. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet de bådamotionerna i aktuella delar. Folkpartietföreslår i motion 1986/87: A813 en kartläggning av de kvinnliga företagarnas verksamhet och behov. I motionen anförs att ett ökat nyföreta- gande inte kan administreras fram på politisk väg. Det går emellertid att minska byråkratin, förbättra företagarklimatet, undanröja hinder såsom offentliga monopol samt förbättra stödet och rådgivningen med särskild 15 inriktning på kvinnor. Föratt bedöma vilka insatser som behövs är det nödvändigt med enkartläggning av i vilka branscher kvinnorna finns, vilken AU 1987/88:9 typav företag de driver, vilka problem de har, vilka förutsättningar som finns förvidareutveckling', deras speciella behov av stöd och hjälp och vad samhälletkan vinna på att satsa på en ny företagartyp. Utskottethar inhämtat att har visst grundmaterial frånarbetskraftsundersökningarna rörande antalet företagare, med resp. utananställda, uppdelade på olika näringsgrenar. Med tanke på att den offentligastatistiken inte är tillräckligt utförlig på detta område, har man inomuniversitetsforskningen påbörjat olika forskningsprojekt på området. Inom Umeåuniversitet har man gjort en rikstäckande undersökning av samtliga kvinnligaföretagare 1980. Inom företagsekonomiska institutionen vidStockholms universitet påbörjades en bred kartläggning avnyföretagandet i . Materialet databearbetas med avseende påkommun, företagarens ålder och kön, bransch, betalningssvårigheter m.m. Enviktig del i projektet är att finna metoder för att få fram och bearbetamaterial ur de olika statliga register som har företagsuppgifter.Forskningsprojektet stöds av och utvecklingsfonden i Stockholmslän, och vissa av forskningsresultaten väntas bli publicerade . Medhänvisning till den forskning som sålunda pågår på detta område bör motion A813i aktuell del inte föranleda någon åtgärd. Imotion 1986/87:A206 av m.fl. (s) pekas på behovet av särskiltstöd till kvinnliga företagare. Det anförs att kvinnlig företagsamhet håller påatt bli ett viktigt inslag i regioner med arbetsmarknadsproblem. Detta berordelvis på arbetslöshet men även på att kvinnorna vill sälja sina produkter påett affärsmässigt sätt. Den kvinnliga företagsamheten kan emellertid hämmas avatt länsorgan och näringslivssekreterare ibland är främmande inför kvinnornasprodukter. De kvinnliga företagarna behöver därför extra stöd frånutvecklingsfonden eller kommunen. Utskottetkan konstatera att utvecklingsfondernas insatser vad gäller finansiering,rådgivning m.m. i första hand riktas mot den tillverkande industrin, motföretag som tillhandahåller tjänster till industrin samt mot turistföretag.Utveckhngsfondernas etableringsrådgivning och starta-eget-kurser m.m. äremellertid tillgängliga för företag i samtliga näringsgrenar. I vissa länlämnar fonderna också särskilt bistånd till önskar starta egna företag. Erfarenheterna visar att denna del av fondernasverksamhet i stor utsträckning riktas till personer som har för avsikt attstarta företag inom handel och service. Föratt stödja den kvinnliga företagsamheten har fem utvecklingsfonder bedrivit ensärskild projektverksamhet och . De slutsatser somkan dras av projektet är att behovet av stöd till kvinnliga företagare ärstort, såväl vad gäller utbildning och rådgivning som skapande av nätverk. Enannan slutsats är att det behövs forskning inom detta område för att få enbättre bild av kvinnor som företagare. Utskottetkan konstatera att de fem utvecklingsfondernas pilotarbete på detta område harlett till att ett flertal av de övriga utvecklingsfonderna har initierat nyatyper av insatser för de kvinnliga företagarna. förutsätteratt regeringen uppmärksamt följer utvecklingen och vid behov tar AU1987/88:9 nya initiativ i frågan. Utskottet vill också erinra om starta-eget-bidragetsbetydelse för kvinnor och för regioner med arbetslöshet. Enligt en rapport frånAMS' har bidraget haft sin största betydelse i län med hög arbetslöshet, t.ex.skogslänen. Bidragets betydelse för kvinnorna framgår av att andelen kvinnorsom startat eget företag med hjälp av bidraget uppgår till . Denna andel ärsåledes större än andelen kvinnliga företagare, vilken uppgick till år1985 enligt SCB:s statistik. Med hänvisning till det anförda är någon åtgärdmed anledning av motion A206 i denna del inte påkallad. och () föreslår imotion 1986/ 87:A801 att kvinnor skall ges ökade möjligheter tillegenföretagande och entreprenadverksamhet genom att de offentliga monopolenbryts. Barnomsorg, vård och sjukvård - områden där de flesta anställda ärkvinnor -förutsätts huvudsakligen bedrivas i allmän regi. Motionärerna menarockså att kvinnornas arbetsmarknad skulle vidgas, om det gavs möjligheter attvälja mellan anställning i enskild eller offentlig verksamhet. Utskottet vill först erinra om att andelen kvinnligaföretagare har ökat sedan 1970-taIet. är emellertid endast ca 30 %av alla företagare kvinnor. Detaljhandel och service är två stora sektorer vadgäller kvinnligt företagande. Enligt utskottets mening bör det vara en målsättningatt åstadkomma ett ökat kvinnligt företagande även inom näringslivet i övrigt.I detta sammanhang kan erinras om att de regionala utvecklingsfonderna fylleren viktig uppgift för de mindre företagens utveckling genom sina tjänster vadgäller finansiering, rådgivning och information. Som tidigare nämnts har flerautvecklingsfonder särskilda stödaktiviteter som vänder sig till kvinnligaföretagare, t.ex. utbildning och uppbyggande av nätverk. Enligt utskottetsmening är det åtgärder av detta slag som behövs för att öka och sprida detkvinnliga företagandet. Den mer övergripande frågan om fördelningen mellanprivat och offentlig verksamhet behandlas av i andra sammanhang. Medhänvisning till det anförda avstyrks motion A801. Kvinnor i traditionella arbeten 1 motion 1986/87: A806 av m.fl. (s)yrkas på åtgärder för en mindre könssegregerad utbildning och arbetsmarknad. Arbetsmarknaden är fortfarande starkt könssegregerad med typiska kvinno- resp. mansyrken. Så gott som alla åtgärder har inriktats på att få flickor/kvinnor att iökad utsträckning komma in på mansdominerade områden. Enligt motionärernas mening skulle det vara värdefullt om resurser även satsades på att vidga pojkars/mäns möjligheter till otraditionella utbildnings- och yrkesval. Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärernabeträffande betydelsen av att också pojkar/män prövar typiska kvinnliga yrken.I sammanhanget kan nämnas att SCB i rapporten och mansvärlden redovisaratt kvinnor har en större koncentration till vissa yrken, vilket enligt ' Andra uppföljningen av starta-eget bidraget, november1986. 2 RiksdagenI9S7/8S. rapporten inte behövervara något uttryck för att kvinnor är mer begränsade AU 1987/88:9 än män vad gällerarbetsuppgifter. Till en del kan kvinnornas yrkesmässiga koncentration bero på hurstandarden för att klassificera yrken är uppbyggd. Som exempel kan nämnas atttillverkningssektorn, som domineras av män, karaktäriseras av en högdetaljeringsnivå, medan servicesektorn, som domineras av kvinnor, harbetydligt färre yrkestitlar. Detär enligt utskottets mening en angelägen uppgift att stimulera såväl flickorsom pojkar till ett yrkesval, som inte begränsas av traditionen. I detta syftebeviljar finansiellt stöd till olika projekt somsyftar till otraditionellt yrkesval - projekt riktade mot såväl pojkar somflickor. Flera projekt syftar exempelvis till att motivera pojkar att pröva påvårdyrken. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion A806.