bet · GB01KU40 · 1987-12-31 00:00:00 — Som justitieminister ansåg jag det självfallet angelägetatt hålla mig allmänt underrättad om tillämpningen avkriminalvårdslagstiftningen. Därvid lade jag särskild vikt vid intresset avatt kriminalvården i anstalt präglas av den fasthet och konsekvens som ärönskvärd från allmänna synpunkter. Bland de åtgärder som jag vidtog för detta ändamål kannämnas att jag dels tillkallade en arbetsgrupp inomjustitiedepartementet med uppgift att se över straffverkställigheten förpersoner som dömts till fängelse för främst ekonomiska brott, dels i juli 1986tillkallade en utredare för att mera allmänt se över tillämpningen avkriminalvårdslagstiftningen beträffande långtidsdömda. Jag nämner detta redannu, eftersom det har en viss betydelse för den fortsatta framställningen. När det gäller straffverkställighet har frågormed anknytning till denna aktualiserats för mig vid ett fåtal tillfällen förehans avvikande. Jag skall i det följande redogöra närmare för dessa. Det första av de tillfällen jag åsyftar var i februari1985, då hade blivit igenkänd under en vistelse på iKolmårdens djurpark. Man utgick i den allmänna debatten från att han hade fåttpermission för att vistas på hotellet för rekreationsändamål, vilket väckteupprördhet på flera håll och bl.a. föranledde en fråga till mig i (prot. 1984/85:90 s. 21-24). Vid närmare undersökning befanns det att skälet tillBerglings vistelse på hotellet var att han skulle stå till förfogande förutfrågning av personal från ochförsvarsstaben. Från sida hade man därvid tillämpat 43§ lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, som ger kriminalvårdsstyrelsenbefogenhet att på begäran bestämma att en intagen skall inställas inför annanmyndighet. Jag upplyste om detta i med anledning av den fråga somhade ställts till mig och förklarade vidare att jag avsåg att uppdra åt dentidigare nämnda arbetsgruppen att överväga de metoder som hade kommit tillanvändning i det aktuella fallet. Arbetsgruppenredovisade sina överväganden i rapporten (Ds KU1987/88:40 Bilaga A 8 Underbilaga 2 Ju 1985:1 jLyxfångar-finns dom? Därvid anförde gruppen bl.a. följande om det aktuella fallet. Fallet gällde en intagen som avtjänar livstidsfängelsestraff för grovt spioneri och som vid den aktuella tidpunkten hadeavtjänat av straffet. Ett önskemål förelåg från ochförsvarsstaben att få tillfälle att inhämta vissa upplysningar från den dömde.En överenskommelse träffades mellan - som tog initiativet iärendet - och om att den intagne skulle stå tillförfogande för utfrågning . Det vill synas som man inomrikspolisstyrelsen utgick från att utfrågningen skulle äga rum i samband medatt den intagne beviljades särskild permission medan istället tillämpade 43 § KvaL. I samband med utfrågningen vistades den intagneunder bevakning på ett hotell med hög standard. Vi har inhämtat att valet avplats för utfrågningen gjordes mot den bakgrunden att de upplysningar som denintagne eventuellt skulle kunna tänkas lämna ansågs vara av stor vikt förlandet. Man såg det därför som befogat att sörja för att utfrågningen kunde ägarum i en miljö som kunde antas ge så goda förutsättningar som möjligt för attden skulle ge avsett resultat. Det aktuella fallet får betecknas som extraordinärt ochger uppenbarligen inte underlag för att föreslå några generella ändringar igällande regler eller anvisningar. Vi vill dock förorda att rikspolisstyrelsenoch i lämpligt sammanhang närmare överväger formernaför den aktuella typen av förfaranden. Slutligen ger det inträffade ossanledning att understryka vikten av att alla beslut söm innebär att denintagne får lämna ändamål som avses här dokumenteras pålämpligt sätt. Jag ansåg mig kunna dela arbetsgruppens bedömning ochvidtog inga åtgärder med anledning av det inträffade utöver att arbetsgruppensrapport -som i andra hänseenden föranledde vissa författningsändringar -överlämnades till . Det andra tillfället då förhållandena kring Berglingsstraffverkställighet aktualiserades för mig var då söktenåd första gången. tillstyrkte bifall till hans ansökanunder hänvisning bl. a. till att hans anstaltstid "präglats av slutenhetoch avskildhet i ovanligt hög grad". Både överbefälhavaren ochrikspolisstyrelsen avstyrkte däremot. var emellertid positivtill att en översyn gjordes av de särskilda restriktioner som enligt ettregeringsbeslut gällde för i fråga om besök, telefonsamtal och brevoch till att åtgärder även i övrigt inleddes för en positiv återanpassning. Akten i ärendet innehöll inga uppgifter om att Berglinghaft några permissioner. När ärenden om nåd i brottmål föredras förjustitieministern brukar emellertid en kopia av kriminalvårdensbehandlingsjournal finnas tillgänglig (en sådan kopia bifogas rutinmässigtkriminalvårdsstyrelsens remissyttrande i de aktuella ärendena och återställslikaledes rutinmässigt när ärendet har avgjorts). Sannolikt har så skett även idetta fall och därvid har förmodligen de bevakade permissioner som Berglingerhållit och (jfr justitiekanslerns utredning1987-10-19 s. 10) funnits redovisade. Regeringen avslog första nådeansökan den 11 juli1985 och avslog därefter också en i nådeansökningen intagen KU1987/88:40 Bilaga A 8 Underbilaga 2 hemställanfrån sida om upphävande av restriktionerna i fråga om besök,telefonsamtal och brev. tog dåvarande chefen förrikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning upp en fråga rörandeBergling vid ett av våra återkommande sammanträden för säkerhetsinformation.Vad Hjälmroth då nämnde var den numera allmänt bekanta incidenten då Berglingsökte smuggla ut ett brev från anstalten till en utländsk ambassad. Hjälmrothnämnde också att isolering med anledning av det inträffade skulle blisträngare. sökte nåd på nytt. Han ansöktesamtidigt om att de särskilda restriktionerna skulle upphävas. tillstyrkte liksom tidigare enomvandling av livstidsstraffet. ansåg sig ännu inte böratillstyrka nåd men angav att, om nåd ändå beviljades, straffet borde bestämmastill . Styrelsen hade ingen erinran mot att de särskildarestriktionerna upphävdes. Överbefälhavaren ansåg att först skullekunna beviljas omvandling av straffet. Först då kunde enligt överbefälhavarende viktigaste åtgärderna för att reducera skadeverkningarna av Berglingsspioneri vara avslutade. Enligt överbefälhavaren förelåg också påtaglig riskför att fortfarande har kunskaper som - om de kom främmande makt tilldel - skulle kunna medföra men för rikets säkerhet. När nådeärendet föredrogs för mig den 11 augusti 1987fanns i enlighet med den rutin som jag förut beskrivit en kopia avkriminalvårdens behandlingsjournal tillgänglig. Denna var därvid ä jourförd t.o. Den senaste av permissioner som nämndes varen särskild bevakad permission som genomfördes den 1 mars 1987.Att man från den ansvariga enhetens sida inte hade låtit komplettera underlagetgenom att inhämta uppgifter för tiden efter torde få ses motbakgrund av att enskildheterna beträffande straffverkställighetens förlopp intebedömdes ha någon egentlig betydelse för bedömningen av nådeärendet. En kopia av den promemoria som föredraganden i ärendetöverlämnade till mig inför min egen föredragning av ärendet i regeringen harvisat sig finnas i behåll. Jag bilägger den till detta yttrande. Regeringenavslog andra nådeansökan . Det är alltså i dessa sammanhang som jag fått vissinformation om förhållanden under verkställighetstiden.Omständigheterna kring straffverkställighet och permissioner har inteaktualiserats för mig vid något annat tillfälle än de nu nämnda före hansavvikande. har det bl. a. genom justitiekanslerns utredningklarlagts att det under var och en av tre senaste permissioner- vilkaägde rum , - har förekommit att han under någratimmar lämnats helt utan tillsyn, genom att säkerhetspolisens övervakningdragits in under tid då inte heller den kriminalvårdstjänsteman som haft uppgiftenatt beledsaga varit tillsammans med denne. Jag hade inte före avvikande någon kännedom omvare sig planeringen eller genomförandet av dessa permissioner, och såvitt jaghar kunnat utröna var förhållandet då också okänt för mina medarbetare i KU1987/88:40 Bilaga A 8 Underbilaga 2 departementet.Det material som vid de i det föregående angivna tillfällena KU 1987/88:40 funnits tillgängligt eller föredragits för mig före hans avvikande harinte Bilaga A 8 heller gett någon antydan om de nu berörda permissionerna. Det har emellertid i sedan den 24september 1987 funnits en inom upprättad promemoria, ivilken det dels redovisades vissa uppgifter angående permission ijuli 1987, dels omnämndes att ytterligare en permission under liknandeförhållanden planerades. Promemorian överlämnades av kriminalvårdsstyrelsensdåvarande generaldirektör vid ett besök hos en tjänsteman idepartementet. Enligt vad jag har inhämtat från och den berördedepartementstjänstemannen var bakgrunden till att promemorian lämnades inföljande. Regeringen hade inte i samband med nådeärendets avgörandefattat beslut med anledning av hemställan om upphävande av desärskilda restriktioner som gällde för honom i fråga om brev, telefonsamtal ochbesök, utan denna fråga behandlades som ett särskilt ärende. Som ett led iberedningen av det ärendet skulle synpunkter inhämtas från ,och överbefälhavaren. (ämnade vid det aktuellabesöket muntligen synpunkter, vilka i korthet gick utpä att styrelsen, i den situation som förelåg i och med att nådeansökningenblivit avslagen, inte ville ta ställning i fråga om behovet av restriktionerna.Som stöd för minnet hade på promemorian gjort blyertsanteckningar somåterspeglade synpunkter i frågan. Departementstjänstemannenbad att få behålla dessa anteckningar, så att de skulle finnas tillgängliga vidden föredragning i frågan som var avsedd att äga rum sedan samtliga instanseryttrat sig. avsikt var alltså inte att delge departementet innehålleti själva promemorian. Jag har inhämtat att akt i ärendet(dnr 87-2646) och därmed den berörda promemorian finns tillgänglig förkonstitutionsutskottet. Själv saknade jag före avvikande varje kännedomom den aktuella promemorian och tog inte närmare del av den förrän fredagen den16 oktober. Läser man i efterhand promemorian isolerad, ligger det nära tillhands att säga sig att den kunde ha gett anledning till misstanke om att denbevakning av som planerades inte var betryggande. Den omständighetenatt promemorian hade visat sig finnas i departementet innan avvek vardärför en starkt bidragande orsak till att jag hos statsministern hemställde omentledigande från förordnandet att vara statsråd och chef för . KU 1987/88:40 Bilaga A 8 Underbilaga 2 Ansökanom nåd i brottmål av och för , född d6n . Påföljd och brott; Fängelse på livstid för grovt spioneri och grov olovligbefattning med hemlig uppgift. (Brotten begångna 1972-1977.) Domstol; tingsr&tts dom den 7 december1979. Frihetsberövanden; har varit anhållen och hiiktad till den 27december 1979 då verkställigheten påbörjades. Hemst&llan av ; Undanröjande av livstidsstraffet ochomedelbart försättande på fri fot eller omvandling tilltidsbestämt straff. HeastSllan av Borrheden; Omvandling av livstidsstraffettill tidsbestiiat straff. har anfört följande skäl; Densekretessbelagda information som han haft kännedom om har blivit inaktuell,varvid åberopar tidningsartiklar där Säpochefen och förre uttalat sig om effekternaav brott. I artiklarna har Hjälmroth uttalat att blev inte, som man påstått en katastrof för Säpos verksamhet, och haruttalat att Berglingaffärenblev inte lika besvärlig att korrigera som spioneri för räkning . Den långa verkställighetstiden ned "den strängaste isolering någon fånge utsatts för i modern tid". I samband härmed har citerat yttrande från - "StigBerglings anstaltstid har således präglats av slutenhet och avskildhet 1ovanligt hög grad. Med hänsyn till den tid har avtjänat anser styrelsen det angeläget att nu kunna planera hansframtida frigivning". Borrhedenhar ej angett några skäl. Personalia;Genomgått folkskola, realskola och två KU1987/88:40 Bilaga A 8 Underbilaga 2 årskurser vid gymnasieskola. Anställd 1958 vid . Tjänstgöring vid ordningspolisen till1968. Aktiv inom FBU, fänriksgrad 1967. Anställning vid 1969-1977 ochtidvis placerad vid försvarsstabenssäkerhetsavdelning. Polistjänst vid 1977.FN-tjänst (polis, observatör) på , i , ochEgypten . Sade upp sin polistjänst . Mantalskrev sig iJordanien i början på 1979. Efter placering 1984 på normalavdelning studerat språk. Aktuellaframtidsplaner framkommer ej i nådeärendet. Behandlingsjournalenoch andra handlingar utvisar följande: 27 december1979- 10 januari 1980- 21 juni 1982-30 juni 1982-27 oktober 1982- 8 februari1985- 16 april 1985- 5-6 juni 1985- 13-14 augusti 1985- 11-12 oktober 1985- Regeringsbeslut angåe.nde restriktioner med hänsyn till rikets säkerhet Förflyttadtill Allmänna häktet i för läkarundersökning 7 januari 1986- Särskild bevakad permission 1 mars 1986- Särskild bevakad permission 16 maj 1986- Särskild bevakad permission 7-8 december 1986- Särskild bevakad permission 24 januari 1987- Särskild bevakad permission 1 mars 1987- Särskild bevakad permission Allmänna häktet, kroppssjukvårds- Bvdelning har tillstyrkt att regeringen av nåd omvandlar livstidsstraffet tillett tidsbestämt straff, se bil. har avstyrkt att regeringen av nåd omvandlar livstidsstraffet tillett tidsbestämt straff. Skulle så ske bör straffet inte fastställas till än fängelse, se bil. överbefälhavaren har avstyrkt attregeringen av nåd undanröjer eller omvandlar Berglingslivstidsstraff till ett tidsbestämt straff, se bil 3 Frigivning; För som varit frihetsberövad och gäller reglerna om halvtidsfrigivningefter avräkning av anhållnings och häktningstid. Föreventuell jämförelse några data beträffande ; 19 juni 1963- Anhållen KU 1987/88:40 Bilaga A 8Underbilaga 2 KU 1987/88:40 Bilaga A 8 Underbilaga 2 20 juni1963-28 juni 1963-12 juni 1964- 3 juli 1964-6 oktober 1972- Dom livstidsstraffarbete för grovt spioneri Regeringsbeslut -livstidsstraffet omvandlas till fängelse . Frågan om villkorlig frigivning skallprövas av regeringen. 1/2 tidavtjänad 2/3 tid avtjänad Regeringens förordnande att skall villkorligt friges efter som kriminalvårdsnämnden bestämmer. beslut att skall villkorligt friges den 18september 1974. fick således tidsbestämt straff och drygt tre månaders frihetsberövande. Han frigavs villkorligtefter att ha varit frihetsberövad . I sammanhanget kan nämnas att bestämmelserna om obligatorisk avräkning av anhållnings-och häktningstid trädde 1 kraft . KU 1987/88:40 Bilaga A 8Underbilaga 3 den ?7-/l-f Dnr &/S'/'?f Angående praxis vid benådning av livstidsdömda Såvittframgår av nådeenhetens diarium har sedan den 1januari 1981 utdömda livstidsstraff genom nåd omvandlats till tidsbestämda straff i nio fall. Samtliga haravsett personer som dömts för mord. I sex fall bestämdes straffet till fängelse , i två fall till och i ett fall till . I samtliga fall har häktningstid i fått räknas in i strafftiden. Det normala har sålunda varit att livstidsstraffomvandlats till fängelse . Regeringens beslut i nådeärenden motiveras inte, men dettorde ändå kunna konstateras att, i de två fall då omvandling har skett till fängelse , bedömningen har påverkats av att det förelegat särskilt försvårande omständigheter som fråga varit om personer vilka tidigaregjort sig skyldiga till våldsbrott.Tiden fastställdes för den för mord på en jugoslavisk ambassadör dömde . Beträffandehandläggningen kan följande nämnas. Regelmässigt inhämtas yttrande från . Om detta innefattarett tillstyrkande av nådeansökningen sker också remiss till kriminalvårdsnämnden. I de flesta av de ovannämnda fallen har dessutom högsta domstolens yttrande inhämtats. Nådebeslutetbrukar i regel fattas innan halva den tid som sålunda fastställshar avtjänats. Här förekommer dock variationer. Hur lång den faktiska verkställighetstiden blir beror på kriminalvårdsnämndens beslut om villkorligfrigivning som fattas . Enligt 26 kap 6 och 7 SS är därvid huvudregeln att villkorligfrigivning sker efter halva strafftiden, med undantag bl.a. för det fallet att domen avser särskilt allvarlig brottslighet somhar riktat sig mot eller medfört fara för liv eller hälsa och påtaglig risk föreligger för fortsatt brottslighet av sammaslag. Hur prövningen utfaller hos kriminalvårdsnämnden när denna undantagsregel kanaktualiseras saknar regeringen kännedom om när nådebeslutet meddelas. KU1987/88:40 Bilaga A 8 Underbilaga 4 Konslituti.;r. ;Lj;t;:cMcfrjnr 87-3242 Ink.don S';-//-/9 Dnr & /äy? Angående handläggningen av nådeärende rörande m.m. dömdes för grovt spioneri . tillstraffarbete på livstid. Han hade vid tiden för domen varit frihetsberövad som anhållen och häktad . sökte nåd företa gången 1970. , efter fjärde ansökningen och från det att straffet började verkställas, samt från det ursprungliga frihetsberövandet, bestämde Kungl. Maj:t av nåd straffet till fängelse med föreskrift att frågan om villkorlig frigivning skulleprövas av Kungl. Genom beslut förordnade Kungl. Maj:t att skulle villkorligt friges . efter den 9 september 1974som kriminalvårdsnämnden bestämde. Efter beslut av kriminalvårdsnämnden frigavs . Den sammanlagda tiden från gripandet till villkorligfrigivning uppgick sålundatill och . Beträffandeverkställigheten i övrigt framgår följande av akten i nådeärendet. och drygt halva verkställighetstiden hölls under sträng bevakning. Ar 1970 förflyttades han emellertid till öppen anstalt. hade han sin första permission. Hans uppförande var under hela tidenklanderfritt. tillstyrkte nådeansökan med hänvisning till ovannämnda omständigheter. ÖB avstyrkte med hänvisning till en sekretessbelagdPM. (hade för övrigt tillstyrkt nåd redan i första ansökan som avslogs 1970) Några nådeansökningar i övrigt för personer som dömts till långa straff för spioneri har inte förekommit efter tiden för beslutet om benådning av (med undantag för att en "utomstående" person 1985 sökte nåd för under påstående att denne var oskyldigt dömd). Ett känt fall då nåd beviljats från kortare straff för brott mot rikets säkerhet representeras av ärendet rörande nåd för journalisten i dens.k. Det tordeemellertid saknas anledning att redogöra för omständigheterna i det ärendet i förevarande sammanhang. PM omsektionen för särskild inhämtning (SSI) KU1987/88:40 Bilaga A 9 Inledning (vpk) har för granskning anmält uppgifterom otillåten verksamhet vid SSI och informationsutbyte mellan SSI och säpo.Anmälaren har hänvisat bl.a. till en reportageserie i . förekom i början av september 1987uppgifter om att SSI skulle bedriva otillåtet "inrikes spionage". Medanledning av detta redovisade försvarets underrättelsenämnd den 6 oktober 1987en undersökning av sakförhållandena bakom uppgifterna. Chefen för försvarsstaben, generallöjtnant kommendören av första graden redovisade den 20 oktober 1987inför försvarsutskottet vissa aktuella säkerhetsfrågor, bl.a. rörandeverksamheten vid SSI i anslutning till underrättelsenämndens undersökning. Bestämmelser om verksamheten vid SSI Enligt 11 § förordningen (1983:276) om verksamheten inomförsvarsmakten åligger det överbefälhavaren () särskilt att leda och bedrivamilitär underrättelse- och säkerhetstjänst. Ansvaret för den militäraunderrättelse-och säkerhetstjänsten inom ÖB:s stab (försvarsstaben) ligger påoperationssektion 5 (Op 5). Op 5 består av ett sektionssekretariat, enledningsavdelning, en underrättelseavdelning (Fst/Und), en säkerhetsavdelning(Fst/Säk) och en attachéavdelning (Pst/Att). Dessutom är SSI organisatorisktknuten . till Op 5 genom att chefen för 5 är SSI:s öppet redovisade chef.Den direkta ledningen av SSI utövas av en chef, vilken inte redovisas öppet. SSI är i fredstid indelad i arbetsenheter. Personalen iSSl:s kaderorganisa-, tion har till uppgift att ta kontakt med personer som kanantas vara värdefulla från underrättelsesynpunkt och antingen fråga ut dem omvad de redan vet eller be dem skaffa viss information. På grundval av dennainformation skall kaderpersonalen upprätta rapporter för vidare befordran tillFst/Und, där rapporterna sedan bearbetas tillsammans med övrigtunderrättelsematerial. SSI är sålunda ett organ som enbart arbetar medinhämtning av underrättelser. ÖB har utfärdat en hemlig instruktion för SSI. Av dennaframgår bl.a. att SSI skall inhämta underrättelser som berör rikets yttresäkerhet och att SSI:s verksamhet inte får vara inriktad på uppgifter somankommer på polisen. För SSI finns vidare en hemlig arbetsordning. Den nugällande arbetsordningen har i två olika delar utfärdats och fastställts avchefen för att gälla fr.o.m. den resp. J985.Den närmare . inriktningen av SSl:s verksamhet anges av ÖB i form av engrundinriktning och årsinriktningar. Med ledning av dessa gör SSI upp eninhämtningsplan. Inriktningsdokumenten och inhämtningsplanen avser aldriginhämtning av personuppgifter utan rör enbart underrättelser om utländskamilitära, militärpolitiska och militärgeografiska förhållanden. SSI inhämtar avsiktligt personuppgifter bara i samband medrekrytering av personal och när det gäller att skydda SSI:s verksamhet och desskällor. kan t.ex.gälla att ta reda på om en källa umgås med personer som försöker KU 1987/88:40infiltrera organisationen. 'Vid sidan av SSI:s inriktning av sin kaderpersonalBilaga A 9 och sina källor förekommer emellertid en spontan rapportering frånvissa uppgiftslämnare. Den rör information av militärt intresse men kan äveninnehålla sådana uppgifter som närmast är av betydelse för rikspolisstyrelsenoch då framför allt dess säkerhetsavdelning (RPS/Säk). Den senare informationenöverförs till som bedömer dess värde och bearbetar den. mån informationen har betydelse för försvarsmaktens säkerhetsskyddöverförs den även till Fst/Säk. () inrättades den 1 juli1976 efter beslut av på regeringens förslag i propositionen om insyni och kontroll av den militära underrättelsetjänsten m.m. (prop. 1975/76:189,FöU 40, rskr. I riksdagsbeslutet angavs att särskilda förtroendemän bordefå i uppdrag att fortlöpande stå i nära förbindelse med underrättelseväsendetoch följa verksamheten inom detta. Förtroendemännens verksamhet skulle inteinnebära någon inskränkning i försvarsledningens ansvar för verksamheten elleri t.ex. JO:s och JK:s tillsyn. Förtroendemännen skulle inte heller ha någonbeslutsrätt i fråga om underrättelseorganens mål och inriktning.Förtroendemännen borde inskränka sig till att fortlöpande följa och informerasig om försvarsmaktens underrättelsetjänst och att lämna de förslag somföranleddes av granskningen. Olika uppfattningar i samhällsfrågor borde enligtriksdagsbeslutet vara representerade i underrättelsenämnden. Dessutom bordenågon av ledamöterna ha särskild juridisk sakkunskap. ansågdet inte nödvändigt att alla ledamöter utgörs av riksdagsmän. Underrättelsenämndenbestår av ordförande och fem andra ledamöter. Regeringen utser ledamöterna ochnämndens sekreterare, ledamöter för av högst . Enligt sin instruktion (1976:498, ändrad 1986:895) skallförsvarets underrättelsenämnd följa underrättelsetjänsten inom försvarsmaktenpå central och högre regional nivå och därvid ägna särskild uppmärksamhet åt deenheter som inhämtar underrättelser med särskilda metoder, dvs. försvaretsradioanstalt och SSI. Dessutom skall nämnden särskilt granska anslagsframställningarrörande underrättelsetjänsten, uppläggande och förande av de register sombehövs för verksamheten, medel och metoder för inhämtning av underrättelsersamt principer för rekrytering, utbildning m.m. av personal inomunderrättelsetjänsten (1-2 §§). skall lämna ÖB desynpunkter och de förslag till åtgärder som föranleds av granskningsverksamheten.Om det behövs, skall nämnden också lämna förslag till regeringen (3 §). Nämndenskall sammanträda minst (6 §). har utfrågat chefen för 5. tillikaöppen chef för , kommendören av första graden , den hemligechefen för , chefen för inhämtningsenheten vid SSI samt den kontaktman vidSSI som hartagit emot det aktuella materialet. Nämndens ordförande och KU 1987/88:40sekreterare har vidare hört den i massmedia utpekade uppgiftslämnaren Bilaga A 9 (källan).