bet · GB01FiU20 · 1987-12-31 00:00:00 — Enligt utskottets mening är det också nödvändigt atf finnaett sysfem där arbetsmarknadens parter ges incitament för atf sluta löneavtalsom inte bör statsmakterna stå fast vid sitt ansvar för FiU1987/88:20 dem som ändå blir arbetslösa. Ett inslag i en sådan politik är enreformerad arbetslöshetsförsäkring. Enligt utskottet krävs förändringar isystemet så att dels en större del av finansieringen belastar parterna, bl.a.genom högre egenavgifter, dels försäkringen i större utsträckning finansierarnödvändiga arbetsmarknadspolitiska insatser. En sådan reform skulle understrykaarbetsmarknadspolitikens roll som en integrerad del av den ekonomiska politiken. Enligt utskottet innehåller motionerna Fi223 (m), Fi232(fp) och Fi220 (c) sålunda en rad gemensamma förslag som skulle förbättraförutsättningarna för en balanserad och långsiktig ekonomisk tillväxt därhänsyn till regionala skillnader och miljöpåverkan tas. Vad utskoftet ovan anfört medanledning av mofionerna Fi223 (m) yrkande 1, Fi232 (fp) yrkandena 1 och 3 ochFi220 (c) yrkande 1 bör som sin mening ge regeringen fill känna.Innebörden härav är att utskottet avstyrker propositionens förslag fillriktlinjer för den ekonomiska politiken. Detta innebär atf utskottet infe kan tillstyrka deninriktning av den ekonomiska politiken som förordas i mofion Fi224 yrkandena 1och 2 av (). De riktlinjer som förordas i motionerna Fi214 yrkandena1, 5, 6, 7, 8, 10 och 11, Fi219 (vpk) och Fi227 (vpk) innebär en socialistiskpolitik som totalt avviker från vad utskottet ovan förordat. Där förespråkassålunda bl.a. ett nationellt industrialiseringsprogram i samhällelig regi,kraftig expansion av den offentliga sektorn, samhällelig styrning avinvesteringarna samt stora skattehöjningar. Utskottet avvisar en sådanekonomisk polifik och avstyrker sålunda kommunisternas motioner. dels atf den del av utskottefs yttrande på s. 31 som börjarmed rubriken och slutar med "()" bort utgå, deb aft utskottets hemställan under 1 a) bort ha följandelydelse: 1. beträffande de allmänna riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken a) aft med avslag på regeringens förslag i proposifion1987/88:100 bilagal mom. 1 och motionerna 1987/88:Fi214 yrkandena 1, 5, 6, 7,8, 10 och 11, 1987/88:Fi219, 1987/88:Fi224 yrkande 2, 1987/88:Fi227 och1987/88:Fi308 och med anledning av motionerna 1987/88:Fi220 yrkande 1, 1987/88:Fi223yrkande 1 och 1987/88:Fi232 yrkandena 1 och 3 godkänner vad utskottet anförtoch som sin mening ger regeringen detta till känna. Deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken (mom. 1 a) i (vpk) anser dels atf den del av utskottets yttrande som på s. 22börjar med "Bytesbalansen beräknas" och på s. 26 slutar med "påbytesbalansen" bort ha följande lydelse: 5 1987/88. Densvenska ekonomin F' U 1987/88:20 Utvecklingen av den inhemska efterfrågan har stått icentrum för den politiska debatten. Som fidigare,nämnts har reallönerna underde börjat återhämta sig samfidigt som sysselsättningen har ökat.Detta har inneburit stigande inkomster för hushållen sedda som grupp och därmeden ökad efterfrågan. Beräkningar som gjorts visar emellerfid att om regeringenslönetak får gälla kommer vanliga löntagare atf åter förlora i köpkraft. Densvenska finansvärlden har naturligtvis ett dubbelt förhållande till denna förkapitalismen så centrala fråga, nämligen att både hålla nere lönerna förprofitmaximering och hålla lönerna på en tillräckligt hög nivå så attefterfrågan på de producerade varorna hålls uppe. Denna balansgång är viktigför kapitalismens fortbestånd; fortsatt och ökad utsugning utan atf förlorakonsumenter. Utifrån föreställningen att det är nödvändigt med enexportledd tillväxt kan detta dilemma lösas genom nedpressning av lönerna ochförsäljning på andra marknader. Detta framgår också av tabell 2. Enligtfinansplanen skall ekonomin "räddas" genom att löneökningarna hållsnere på nivån . På kommer dock den stora arbetslösheten i andraländer och skuldproblem att utgöra stora problem förexportfilosofin. Till detta kommer atf den vanlige löntagarens begränsadeekonomiska resurser utsätts för en orättvis inflafion med kraftigareprisstegringar på mat och bosfäder än för andra varor. De som har högainkomster och/eller kan lånefinansiera sin konsumtion kommer att söka sig motimporterade varor. - Som också framgår av tabell 2 innebär den internationellakapitalistiska arbetsdelningen, med ett ökande importinnehåll i svenskaexportvaror, att det blir svårt att att klara utrikeshandeln. I ' förlängningen av detta problem finns en vikandeförsörjningsberedskap, vilket vid olika tillfällen uppmärksammats av berördamyndigheter. Den offentliga konsumfionen som har en efterfrågan vänd mot deninhemska marknaden har dessutom medvetet hållits tillbaka med känt resultat för' ' fördelningspolitiken i vid mening. I skuggan av den vurm som kan spåras hos kapitalintresseninför en kommande EG-anpassning finns det skäl att starkt stryka under behovet av åtgärder mot de starkt ökande utlandsinvesteringarna och mot transnationalisering av typ . Maktkoncentration och utlandsinvesteringar har även i ett inrikes perspekfiv sin motsvarighet i den regionala koncentrationen. Tillväxt och utarmning sker på samma gång, men naturligtvis på skilda ställen i landet. När regeringen hävdar aft tillgångenfill arbetskraft är en restriktion, så måste det tillägget göras att denrestriktionen främst gäller överhettade områden och speciella yrkeskategorier. Samfidigt med denna tendens till överhettning inom vissa områden karakteriseras den svenska ekonomin av arbetslöshet i glesbygd bland f.d. bruksarbetare, kvinnor och ungdom. Där saknas arbetstillfällen, kommunikationer, sam hällsservice och kulfur. Detta är återigen den andra sidan av de goda vinsternas ekonomi. Skall dessa problem kunna lösas ställs stora krav på utbildnings- och lokaliseringspolitiken, men det krävs också ingrepp i den privatkapitalisfiska makten för att nå resultat. Den fördaekonomiska politiken FiU 1987/88:20 I finansplanen presenteras en återblick över perioden1982-1987. Enligt regeringens bedömning har politiken varit framgångsrik. Sombevis härför pekar man på de förbättringar som skett vad gäller BNP,industriproduktion, sysselsättning och inflation dä de borgerligatvingades bort från regeringsmakten. Som utskottet ser det finns bakom dessa siffror dock enannan verklighet. Det finns dels oerhörda framgångar i form av växande förmögenheter och makt för ett fåtal, dels förvärrade problem för andra. Båda dessa fenomen har sin grund i en förstärkt kapitalism med påföljande utsugning av arbetskraften. Utskottet måste således konstatera aft de enskildasvinstintressen harfått gå före. Ett fåtal har tillåtits berika sig påflertalefs och det gemensammas bekostnad. Det finns också skäl att här peka påden kraftiga tillväxten av spekulativa inslag i ekonomin som kommit i tydligdager i samband med börsnedgången. I finansplanen anger regeringen de områden där åtgärderbehöver vidtas och man nämner några restriktioner för den ekonomiskapolitiken. Uppenbart är emellertid att man helt har fixerat sig vidlöneutvecklingen för de många och normalt avlönade och inte alls rätt värderatden av regeringen själv undersfödda kapitalistiska utvecklingen. Detta framstårtydligt när man i finansplanen anser att man står inför en "nyutmaning" i den ekonomiska politiken. "Utmaningen" är, enligtregeringen, att försöka klara det "hot" mot en balanserad ekonomi somlöneökningar fill lågavlönade sägs utgöra. Regeringen sätter också makt bakom orden genom att inteföreslå några av de nödvändiga fördelningspolitiska reformer som utlovades avden socialdemokratiska kongressen. För att lägga fram förslag till reformerkräver regeringen atf de fackliga organisafionerna visar återhållsamhet ilönerörelsen. Utskottet kan inte godta den av regeringen fördapolitiken. Enligt utskottets bedömning måste en "ny utmaning" för denekonomiska politiken rimligen innebära en aktiv fördelnings- och miljöpolitiktillsammans med en kamp för berättigade lönelyft. Vikfiga reformer, som bl.a.medför en expanderande offentlig sektor, bör genomföras. Den nu framlagdabudgeten ligger dess värre väl i linje med den perspektivlöshef somkännetecknat den ekonomiska politiken . De borgerliga partierna far ställning fill inriktningen avden ekonomiska polifiken i motionerna Fi223 (m), Fi232 (fp) och Fi220 (c). Ävenom det går att peka pä olikheter i förslagen från dessa partier kan enligtutskottets uppfattning den gemensamma huvudinriktningen i mofionernakarakteriseras genom följande exempel: - Tillväxtenmåste vara exportledd och konkurrenskraften måste stärkas. - Konkurrenskraftenskall förbättras genom att hålla tillbaka löneökningarna. - Låga lönekrav skall redan tillnästa avtalsrörelse åstadkommas genoni en FiU 1987/88:20 förändring av "förutsättningarna" för avtalsrörelsen. Det skall skegenom skattesänkningar till förmån för främst högavlönade och välbeställda individermed betydande tillgångar. Den fackliga rörelsen skall försvagas ekonomisktgenom en s.k. reformering av arbetslöshetsförsäkringen. - Den gemensamma sektorn skallminska i omfattning genom besparingar i budgeten och indragning av medel från kommunerna. Utskottet vill framhålla att de föreställningar om hurekonomin fungerar, som redovisas i dessa mofioner, inte har någonverklighefstäckning. Exportens och konkurrenskraftens kris är en myt. Myten harunderhållits delvis genom brister i statistiken. Exporten tillhörde de delar avekonomin som klarade sig bäst både före och efter devalveringarna.Den stora utlandsskulden är pä motsvarande sätt en myt. externatillgångar och skulder visar en helt normal för atf inte säga fördelaktig bild. Löneökningarna i var betydligt lägreper producerad enhet än i flertalet . Självfallet harexportföretagen haft betydande fördelar av detta. - dålågkonjunktur rådde - var problemet inte lönenivån utanoförmågan atf utnyttja kapaciteten. Löneökningarna har sedanbedömts utan aft man ställt dem i relation till den totala värdestegringen iden samlade arbetsprestationen, arbetskraftens förändrade sammansättning ochproduktionens ökade fjänsteinnehåll. Allmänt sett leder ijtvecklingen på sikttill en minskning av lönekostnadernas andel av de totalaproduktionskostnaderna. En jämförelse mellan olika visar inte helleratt det existerar några samband mellan budgetunderskott, inflationstakt,ränteläge, privatinvesteringar och omfattning av offentliga verksamheter.Någon grund för de borgerliga teorimodellerna i dessa stycken finns sålundainfe. Utskottet vill här också nämna atf budgetunderskottensbetydelse har förvrängts och överdrivits. Dels såg man vanligen endast tillstatsbudgeten, dels ändrade man redovisningen, så attdrift- och kapifalbudgef sammanfördes, vilket fördunklade sambandet mellanupplåning och investering. Utskottet vill emellertid understryka atf ihållande ochstora budgetunderskott givetvis är en belastning som leder till en socialtogynnsam fördelning. Men en motsvarande nedskärning av utgifter får en än värreeffekt och är ogynnsam också för näringslivet. En förhållandevis stor ochnågorlunda stabil offentlig verksamhet har varit en fördel i svensk ekonomi.Däri ligger en väsentlig del av orsaken till aft massarbetslöshet avvästeuropeiska mått trots allt inte drabbat . dels aft den del av utskottets yttrande som på s. 27börjar med "Vad gäller" och på s. 28 slutar med "och 3"bort ha följande lydelse: Utskottet vill bestämt avvisa den inriktning av denekonomiska politiken som föreslås i motionerna Fi223 (m), Fi232 (fp) och Fi220 (c). Om dessa riktlinjer skulle bli vägledande skulle resultatet bli, vid sidan av starka negativa fördelningseffekter, aft arbetslösheten åter börjar öka samfidigt som utvecklingen på arbetsmarknaden närmar sig den som råder i de stora västeuropeiska industriländerna. deb attden del av utskottets yttrande som på s. 29 börjar med "Utskottet FiU1987/88:20 vill" och på s. 30 slutar med "motion Fi308" bort haföljande lydelse: Utskottet delar den uppfattning som framförs i mofionernaFi214 (vpk), Fi219 (vpk), Fi227 (vpk) och Fi308 av (vpk) att detär nödvändigt aft ge politiken en ekologisk-ekonomisk inriktning och att läggaom fördelningspolitiken i den inriktning som motionärerna anger. Detta kräveren förstärkning av de ekonomisk-politiska styrmedlen. Utskottet finner såledesaft förslagen i här nämnda motioner bör vara utgångspunkt för en förändring avden nuvarande ekonomiska politiken. dels att den del av utskottets yttrande på s. 31 sombörjar med "Riktlinjer för" och slutar med "()" bort ha följande lydelse: Riktlinjer för den ekonomiska politiken Följande sju punkter bör enligt utskottets mening varautgångspunkterna vid utformningen av den ekonomiska politiken. Demokratiskstyrning av övergripande riktlinjer för ekonomins utveckling. Det skulleinnebära ett slut på bankers och storföretags maktmonopol över investeringarna.En demokrafisk beslutsordning via valda representant-skåp och styrelser i desamhälleliga fonderna måste komma fill stånd. En ekologisknärings- och teknologipolitik som kan upphäva motsättningen mellan produktionssystemoch natur. En omfördelningav resurser i samhället till de breda folklagrens förmån. Stärkt skolningoch ökad social medvetenhet hos folkflertalet vilket gynnar både demokratin ochden ekonomiska aktiviteten. Större resurserfill infrastruktur och offentlig sektor. Enteknologiutveckling som sprider makt och motverkar elitism. Kortarearbetsdag för alla. Denna inriktning av den ekonomiska politiken kräver atfviktiga reformer genomförs som innebär en ökad satsning på den offentligasektorn. En utveckling av vård-, omsorgs-och ufbildningssektorn kräver entillväxt i den offentliga konsumtionen på . Den skall jämföras med enneddragning fill som föreslås i finansplanen. Utrymmet för reformer kandärvid skapas genom en rättvis beskattning som bl.a. innebär indragning av,företagens övervinster och beskattning av stora förmögenheter. Utskottet vill idetta sammanhang understryka aft det beslutade lönetaket i den offentligasektorn innebär, utöver att det är en grov inblandning i avtalsrörelsen, aftregeringen avsäger sig ansvaret för nödvändiga verksamhetsförändringar i dengemensamma sektorn. Som utskottet ser det fordrar den ambifionshöjning somutskoftet här angivit för den ekonomiska politiken starkare styrmedel och en ijämförelse med mer målmedveten inriktning av den ekonomiska polifiken. Åtgärder som måste vidtas eller påbörjas inomde närmaste åren är följande: - Omläggning av skatteskalornafill förmån för de vanliga inkomsttagarna. Matmomsen måste slopas. - Ett program för arbete åt alla bör upprättas som omfattar både FiU 1987/88:20 näringslivet och den offentliga sektorn. till 6timmars arbetsdag bör genomföras. - För ennödvändig förändring av makt- och ägandestrukturer i samhället måste ennationalisering av affärsbanker, investmentbolag, finansbolag, kreditinstitut,privata försäkringsbolag och viss nyckelindustri genomföras. - Ettregionalpolitiskt program med inriktning' mot de mest utsatta regionerna måsteupprättas. För ett genomförande krävs stark styrning av - Ett politiskt fackligt råd börinrättas för atf ange riktlinjerna för investeringspolitiken och den teknologiska utvecklingen. i längre perspektiv är det nödvändigt aft samhälletsresurser stärks om det skall vara möjligt att fullfölja en ekologiskt inriktadekonomisk polifik. En sådan politik kräver emellertid långsiktiga ochmålmedvetna satsningar med främst en styrning av investeringsverksamheten.Bl.a. från denna, synpunkt bör man enligt utskottefs uppfattning övervägaförslaget i motion Fi227 (vpk) om atf inrätta samhällsfonder med demokratisktvalda styrelser. Fonderna skall finansieras genom beskattning av produktion,vinster och stora förmögenheter. En central riksfond skall finnas för att fäfill stånd stora samhällsnyffiga projekt. Dessutom bör 24 länsfonder inrättas.Dessa skall användas dels för att skapa arbetstillfällen genom investeringar inya samhällsägda företag, dels för att stödja kooperativa och lönfagarägdaföretag. I båda faUen beslutar länsfonden om investeringarna. Vidare skall, enviss del av länsfonden användas för att investera i befintliga privata företagefter beslut av de lokala fackföreningarna. Utskottet föreslår mot denna bakgrund att en utredningtillsätts med uppgift atf lägga fram ett förslag fill fondsysteminför . Sammanfattningsvis vill utskottet understryka kravet pä enförändrad inriktning av den ekonomiska polifiken. En förnyelse måste ske av densvenska arbetarrörelsen. Rörelsen måste återerövra sin historiska roll som i bärare av ett samhälleligt alternativ tillkapitalismen. Den måste forma ett nytt ekonomiskt tänkande. En sådan förnyelsenödvändiggörs av samhällets själva utveckling och den politiska situationen. Med hänvisning till vad utskoftet anfört fillstyrkerutskottet här aktuella yrkanden i motionerna Fi214 (vpk), Fi219 (vpk), Fi227(vpk) och mofion Fi308 av (vpk). Utskottet avstyrker således det förslag till ekonomiskpolitik som läggs fram i finansplanen liksom förslagen i mofionerna Fi223 (m),Fi232 (fp), Fi220 (c) och Fi224 av (), i här berörda delar. deb att utskottets hemställan under 1 a) bort ha följandelydelse: 1. beträffande de allmänna riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken a) attriksdagen med avslag pä regeringens förslag i proposition 1987/88:100bilagal mom. loch mofionerna 1987/88:Fi220 yrkande 1, 1987/88:Fi223yrkande 1, 1987/88:Fi224 yrkande 2 och 1987/88:Fi232 yrkandena 1 och 3 .godkänner vad som förordas i mofionerna FiU 1987/88:201987/88:Fi214 yrkandena 1, 5-8, 10 och 11, 1987/88:Fi219, 1987/ 88:Fi227 samt1987/88:Fi308 och som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken(mom. 1 b) och (båda c) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 30börjar med "Utskottet delarmotionärernas uppfattning atf" och pä s. 31 slutar med "yrkande5" - bort haföljande lydelse: Den ekonomiska polifikens mål har i sedan längevarit full sysselsättning, stabilt penningvärde, hög ekonomisk tillväxt, jämnfördelning av levnadsstandarden och balans i utrikesbetalningarna. Utskottetanser att dessa mål är riktiga men de måste kompletteras med mål som ren miljö,resurshänsyn samt regional balans. För en långsikfig ekonomisk utveckling krävsatt alla dessa mål beaktas. Det måste slås fast att en ökad ekonomisk standard infedefinifionsmässigt är samma sak som en ökad livskvalitet. Ofta kan värdet av enarbefsfidsför-korfning, bättre arbetsmiljö, trygghet på arbetsmarknaden, orördnatur liksom värdet av atf få bo kvar på sin hemort ge en högre välfärd än énekonomisk standardhöjning och därmed vara aft föredra framför en ökad tillväxt. Utskottet anser att miljöhänsyn måste få genomslag i denekonomiska politiken. Producenter och konsiimenter måste känna de verkligakostnaderna för produkfionen. Andra än producenterna och konsumenterna får bära de kostnader som miljöföroreningarna orsakar i form av minskadskogstillväxt, vårdkostnader, produktionsbortfall och korrosion. Producentenmåste belastas för dessa kostnader genom atf betala miljöavgifter. Därmedkommer marknadspriset på ett bättre sätt att spegla den verkligaproduktionskostnaden. På defta sätt kan också den ekonomiska polifiken användasför att minska samhällets kostnader för miljöutsläpp genom äft avgifternasfimulerar fill minskade utsläpp. En sådan inriktning ger förutsättningar fören varaktig ekonomisk tillväxt. Vad utskottet här anfört innebär att utskottet biträderförslagen i motionerna Fi220 (c) yrkande 3 och Fi 225 (c). En förutsättning för en stabil ekonomi är att välståndetfördelas på ett rättvist sätt. Alla måste ha en ekonomisk grundtrygghet. Dettagäller särskilt vid ålderdom, sjukdom, handikapp och arbetslöshet. Den allmänna försäkringen har mer och mer blivit enförsäkring mot inkomstbortfall. Grundskyddet har relativt sett försvagats. Skillnaderna i förmåner har ökat. Människor utan förvärvsinkomst hamnar vid sidan av de flesta försäkringsförmåner. Defta gäller inte minst de många som ställs utan arbete och på så sätt får ett svagare socialförsäkringsskydd. Utskottet anser _. afttrygghetssystemet i större utsträckning måste byggas upp enligt grund- FiU1987/88:20 trygghetsprincipen. Utskottet vill, i likhet med vad som anförs i motion Fi220(c), framhålla nödvändigheten av att man i reformarbetet lägger särskild viktvid utsatta gruppers behov. Det gäller infe minst utvecklingen av vården, därbl.a. friåret i sjukvärden bör bevaras och där en utveckling av personalenssituation kan ge grund för såväl ökad effektivitet som kvalitet för devårdsökande. En sänkning av marginalskatterna är angelägen ochnödvändig. En sådan åtgärd måste kombineras med fördelningspolitiska insatser.Avgörande skaftepolitiska åtgärder härvidlag är en sänkning av matmomsen och eneffektiv skatfeufjämning. Det är vidare viktigt atf minska denstatliga inkomstskatten också för låginkomsttagare. Utskottet anser det också vara angeläget att förbättraungdomarnas situation. Viktiga insatser här är en utveckling av detstudiesociala systemet och en stimulans för byggande av ungdomsbostäder. Vad utskottet anfört med anledning av motionerna Fi220yrkandena 3 och 5, Fi224 yrkande 1 samt Fi225 bör som sin mening geregeringen till känna. dels aft utskottets hemställan under 1 b) bort ha följandelydelse: 1.beträffande de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken b) atfriksdagen med bifall fill motionerna 1987/88:Fi220 yrkandena 3 och 5samt 1987/88:Fi225 och med anledning av motion 1987/ 88:Fi224 yrkande 1 som sin mening ger regeringen tillkänna vad Deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken (mom, 1 b) i (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 31 sombörjar med "Utskottet vill" och slutar med "yrkande 5" bortha följande lydelse: Utskottet vill med anledning av detta förslag anföraföljande. En framtida skattereform bör enligt utskottets mening innehålla enslopad matmoms, främst av fördelningspolitiska skäl. Olika finansieringar avreformen bör övervägas. Det kan lösas inom ramen för den översyn avskaffesysfeniet som pågår. I motsats till vad som anförs i motion Fi220 (c)anser utskottet dock atf en finansiering utanför mervärdeskatfeområdet är attföredra. Det är angeläget aft nödvändighetsvaror inte drabbas av höjd skaft. Vad utskoftet anfört med anledning av mofion Fi220 (c) börriksdagen som sin mening ge regeringen fillkänna. dels att utskottets hemställan under 1 b) bort ha följandelydelse: 1.beträffande de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska poUtiken b) aftriksdagen med avslag på mofionerna 1987/88:Fi220 yrkande 3, 1987/88:Fi224yrkande 1 och 1987/88:Fi225 samt med anledning av motion 1987/88:Fi220 yrkande 5 som sin mening gerregeringen till FiU 1987/88:20 känna vad utskoftet anfört. 5.Lönebildningen (mom. 2) (), (), (), LarsDe (), (), () och () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 32börjar med "När utskottet" och på s. 33 slutar med "yrkande4" bort ha följande lydelse: Förslagen i den s.k. innebär i korthet attarbetstagare, arbetsgivare och regering förhandlar om löner, skatter, bidragoch priser, investeringar m.m. uppgift reduceras till att iefterhand godkänna vad som redan har överenskommits. Utskottet vill med anledning härav anföra följande.Statsmakternas huvudsakliga uppgift inför löneförhandlingarna är att lägga faststabila förutsättningar genom den allmänna ekonomiska politiken. Särskiltviktigt är det aft skapa förtroende hos parterna för atf den ekonomiskapolitiken leder till en låg prisökningstakt. Det kan i och för sig varalämpligt att regeringen diskuterar dessa allmänna förutsättningar med parterna.Sädana diskussioner bör emellerfid endast innebära informationsutbyte om hurman på skilda håll ser på det ekonomiska läget. Det är viktigt aft regeringenredovisar sin bedömning av storleken på det "samhällsekonomiska utrymmet"och andra betydelsefulla förutsättningar inför förhandlingarna.