bet · GB01JuU21 · 1987-12-31 00:00:00 — Meddessa uttalanden avstyrker utskottet bifall fill motion Jul4 i nu aktuell del. Allmän rättshjälp för näringsidkare Möjligheterna för en näringsidkare atf få allmän rättshjälpär begränsade. Enligt 8 § första stycket 3 RHL får näringsidkare infe beviljasrättshjälp, om det infe med hänsyn fill verksamhetens art och begränsadeomfattning, näringsidkarens ekonomiska och personliga förhållanden elleromständigheterna i övrigt finns skäl för rättshjälp. I motionerna Jul2 och Ju712 förordas ökade möjligheter förnäringsidkare att få allmän rättshjälp. Den förstnämnda motionen innehållerförslag om aff bör uttala sig för en liberalare praxis när def gällerrättshjälp för småföretagare som är aft likställa med löntagare. I den andramofionen föreslås förbättringar i småföretagares möjligheter aff få rättshjälpför aff tillvarata sin rätt efter konkurs. I propositionen (s. 43) redovisar departementschefen atfräftshjälpskom mittén i sitt huvudbetänkande (SOU 1984:66) Den allmänna rättshjälpen har undersökt hur bestämmelsen om rättshjälp för näringsidkare har tillämpats och att kommittén därvid konstaterat atf näringsidkare beviljas rättshjälp i .,q denutsträckning som har förutsatts i fidigare lagstiftningsärenden. omnämnerdepartementschefen aft det under remissbehandlingen av rätts- JuU1987/88:21 hjälpskommifféns betänkande framfördes krav pä att näringsidkareoftare än bör komma i fråga för allmän rättshjälp. Med hänvisning fillaff begränsade resurser står till buds förklarar sig emellertid departementschefeninte vara beredd att föreslå några ändringar i detta hänseende. I specialmofiveringen (s. 97) framhålls aff det vidprövningen av om en näringsidkare skall beviljas allmän rättshjälp eller ej börgöras en helhetsbedömning av den rättssökandes situafion. För atf dettatydligare skall komma fram föreslås atf def i lagtexten görs en redaktionelländring, som närmare framgår av lagförslaget (se ovan s. 3). Ispecialmofiveringen sägs vidare aft näringsidkare även i fortsättningen skallkunna beviljas rättshjälp om de har en sådan ekonomisk situation aft de kanjämställas med löntagare i vanliga inkomstlagen. I fråga om rättshjälp efterdef atf näringsverksamheten har upphört överensstämmer den föreslagna lagtextenenligt departementschefens mening bättre än gällande lydelse med denuppfattning som har kommit fill uttryck i ett antal avgöranden av högsta domstolen. Frågan om ökade möjligheter för näringsidkare atf fåallmän rättshjälp har varit en regelbundet återkommande fråga för utskottet,senast vid 1984/då utskoftet behandlade en mofion i ämnet.Utskottet hänvisade i sitt av godkända betänkande fill aftremissbehandlingen av räftshjälpskommitféns nämnda betänkande ännu inte varavslutad (JuU 1984/85:21 s. 2). LJtskottet anser att def finns skäl aff ansluta sig fillvad departementschefen - med åberopande av räftshjälpskommitféns slutsatser -har uttalat om möjligheterna för näringsidkare atf beviljas allmän rättshjälp.De synpunkter härvidlag som har redovisats i specialmotiveringen är enligtutskottets mening ägnade atf i väsenfiig män tillgodose syftet med de nuaktuella två motionerna. Några sådana åtgärder som föreslåsi.motionerna Jul2 och Ju712 är således inte erforderliga. Frågor i övrigt om tillämpningsområdet 1 mofion JuLl kritiseras atf det aren omfördelning inomgivna kostnadsramar som enligt propositionen skall ligga fill grund för deförbättringar som föreslås. Detta måste enligt motionärerna innebära aff mantar från eft område och ger till eft annat, när i stället rättshjälpen bordetillföras ytterligare medel. 1 mofionen rikfas vidare särskild kritik mot attallt fler rättshjälpsuppgifter överförs till försäkringsbolag. Utskoftet har för sin del inget aff erinra mot grundtankenbakom def nu aktuella förslaget, nämligen atf förbättra rättshjälpen genomomfördelningar inom nuvarande kostnadsramar. Av vad utskoffef tidigare anförtframgår vidare aff utskottet ansluter sig till vad departementschefenföreslagit beträffande begränsningar i olika hänseenden inom området för allmänrättshjälp. Detta innebär aft utskottet infe ställer sig bakom den kritik somframförs i motion Jul3. Vad särskilt angår anmärkningarna mot att ytterligareområden förs över till försäkringssystemet och.de farhågor som detta enligtmofionärerna föranleder vill utskottet erinra om atf departementschefenbetonar aft det är angeläget att, räftsskyddsförsäkringarnas villkorinte förändras på eft sådant sätt aff de räftssökandes möjligheter atf fa JuU1987/88:21 sin rätt till vara begränsas i en oacceptabel omfattning. Vidareunderstryks att departementschefen utgår från att den fortsatta utvecklingenkommer atf följas av berörda myndigheter och aft det för förslagen varit avbetydelse aff försäkringsverksamheten är reglerad i lag och står under tillsynav försäkringsinspektionen . Med dessa uttalanden avstyrker utskottet bifall tillmofion Jul3 i nu aktuell del (yrkande 1). I några motioner uttrycks önskemål om förbättrademöjligheter fill rättshjälp på vissa särskilda områden, vilka i och för siginfe berörs i proposifionen, men som utskottet anser det vara lämpligt aftbehandla i detta sammanhang. De frågor som tas upp i motionerna är rättshjälpät intagen på kriminalvårdsanstalt, rättshjälp vid felbehandling inomsjukvården och rättshjälp i mål inför för de mänskligarättigheterna m.m. Enligt motion Ju703 bör möjligheterna för intagna påkriminatvårdsanstaU att få rättshjälp i disciplinärenden utvidgas. Frågan om rättshjälp åt intagna i disciplinärenden harbehandlats av , senast med anledningav en liknande motion som den nu aktuella. Utskottet redogjorde då (JuU1986/87:26 s. 7 f) för innehållet i reglerna om disciplinär bestraffning av densom är intagen i anstalt och för förfarandet i sådana ärenden. Utskottetkonstaterade atf RHL i och för sig lämnar utrymme för allmän rättshjälp åtintagna som är föremål för disciplinförfarande, men atfkravet på atf behov skall föreligga för rättshjälp inte annat än undantagsvistorde var uppfyllt i sådana ärenden. Ufskottet ansåg att regleringen i med den ordning soni gäller för handläggningen av disciplinärendeninnebar aff de intagnas berätfigade intressen är fillgodosedda. Under beredningen av detta ärende har utskottet från rättshjälpsnämnderna inhämtat aft ansökningar frän intagna om rättshjälp idisciplinärenden är mycket sällan förekommande. Utskottet saknar anledning atf ha en annan uppfattning ifrågan än den utskottet uttryckte . Utskottet avstyrker bifall fillmofion Ju703. I motion Ju721 begärs förbättringar vad gällermöjligheterna fill rättshjälp för felbehandlad patient. Enligt mofionären börrättshjälp kunna beviljas i sådana ärenden utan särskilda skäl om ärendet pågrund av preskription inte har kunnat prövas inom patienfförsäkringssysfemetoch - för def fall prövning har skett - om det föreligger särskildaomständigheter. En liknande mofion behandlades av för två årsedan. Utskottet-lämnade då (JuU 1985/86:26 s. 7-10) en ingående redogörelseför reglerna i RHL och deras tillämpning i praxis, och utskottet beskrev ocksåhuvuddragen i patientskadeförsäkringssystemet. Vid förra behandladeriksdagen ett par motioner om bl.a. patienfförsäkringsfrägor. och lagutskottetredogjorde därvid (LU 1986/87:7) ingående för försäkringssystemet och för deskadeståndsräftsliga reglerna på området. I fråga om rriöjligheferna fill rättshjälp i ärenden ombehandlingsskada uttalade justifieufskottef vid sin fidigare behandling avfrågan atf det finns skadefallsom inte ersätts genom försäkringen och där patienten är hänvisad JuU1987/88:21 fill att söka ersättning på annat sätt, t.ex. genom aff framställaskadeståndsanspråk. Enligt utskottet torde i sådana fall behov av biträdeenligt RHL i och för sig anses föreligga, men utgångsläget kunde skilja sigfrån fall till fall. Utskottet ansåg aft om ersättningskravet fidigare hadeprövats i sak enligt pafienfförsäkringsvillkoren och ogillats, risken tordevara större atf en ansökan om rättshjälp skulle avslås - på grund av atfsökanden skulle anses sakna befogat intresse av aft få saken prövad - än omsådan prövning i sak infe skett. Utskottet framhöll aft stor försikfighet hadeförordats vid användningen av denna avslagsgrund, såväl i förarbetena fill RHLsom i rättspraxis. Vidare betonade utskottet atf kravet i RHL på befogatintresse syftade till att förhindra missbruk av rättshjälpen i uppenbara falloch aff en sådan ordning inte kan undvaras helt ens i patienfskadeärenden.Avslutningsvis anförde utskoftet att def vid en riktig tillämpning av degällande bestämmelserna inte fanns skäl aff göra några sådana ändringar i RHLsom hade föreslagits i den då aktuella motionen. De överväganden som redovisats i fråga om möjligheternatill rättshjälp i patienfskadefall är enligt utskottets mening gilfiga också . Utskottet avstyrker bifall fill motion Ju721. 1 mofion Ju720 förordas aft def infe skall krävassärskilda skäl för aff få allmän rättshjälp i ärenden om klagomål enligt deneuropeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna. Enligt mofionären har praxis kommit aff utveckla sigså atf möjligheterna fill rättshjälp i dessa ärenden i prakfiken saknas. Utöveratf kravet på särskilda skäl bör utmönstras åberopas i motionen att detegenfligen saknas anledning aft behandla klagomål enligt Europakonvenfionensom utlandsärenden. Def är nämligen, menar mofionären, en betydande skillnadmellan de organ som behandlar dessa klagomål och utländska myndigheter somhandlägger ärenden med tillämpning av sin egen lagstiftning. Hans tanke är aftklagomålen enligt är aft se som eft fullföljande av enprocedur i , och det är mera en tillfällighet att prövningsinstanseninte ligger i . Allmän rättshjälp får enligt RHL i princip inte beviljas iangelägenhet som skall prövas eller på annat sätt behandlas utomlands.Undantagsvis kan sådan hjälp beviljas under förutsättning aff den räftssökandeär bosatt här i landet och det föreligger särskilda skäl för rättshjälp (8 §första stycket 1 RHL). I förarbetena fill RHL uttalade departementschefen(prop. 1972:4 s. 244) aft rättshjälp i princip infe bör kunna lämnas vare sigsvenska medborgare eller andra när det gälier angelägenheter som behandlasutomlands. Han framhöll dock att det undantagsvis borde kunna komma i fråga atflämna rättshjälp i sådana angelägenheter. 1 praxis har bestämmelsen rörande angelägenhet sombehandlas utomlands fillämpats så aff sakens särskilda beskaffenhet varitutslagsgivande för frågan om rättshjälp skall beviljas eller ej. 1 fiera fallhar hänvisats till den räftssökandes personliga förhållanden. 1 de fall därrättshjälp har beviljats kan två grupper urskiljas. Den ena gruppen gällerärenden som rör statusfrågor, dvs. frågor om äktenskapsskillnad, vårdnad ombarn, medborgarskap m.m. Den andra gruppen utgörs av ärenden med humanitärtinslag. t.ex.ärenderisom gällt skadestånd på grund av nazistisk förföljelse eller JuU1987/88:21 återförening av familjemedlemmar. behandlade en liknande motion som den nuaktuella vid /76. Utskottet redogjorde då (JuU 1975/76:17 s.20-22) för förde mänskliga rättigheterna och förbehandlingen av sådana ärenden i kommissionen och domstolen. Efter att haredovisat den praxis som utvecklats i fråga om att bevilja rättshjälp i ärendensom prövas utomlands konstaterade utskottet att möjligheterna fill rättshjälp iärenden om åsidosättande av mänskliga rättigheter och grundläggande friheterinte . var så begränsade som förmodats i den mofion som ufskottet dåbehandlade. Utskottet ansåg emellerfid att det vid fillämpningen kunde uppkommaavvägningsproblem som det fanns anledning att överväga i den allmänna översynav rättshjälpssysfemet som pågick . I rättshjälpsutredningens betänkande (SOU 1977:49) Översynav rätts- . hjälpssysfemef föreslogs inte några ändringar i reglerna om rättshjälp .i . utlandsärenden.Också vid 1978/79; års ; behandlade en ,. , motion somgällde rättshjälp i angelägenhet som behandlas utomlands. I motionen förordades- mot bakgrund av kravet på särskilda skäl för rättshjälp i sådana ärenden -generösare principer för rättshjälp då behovet uppstått på grund av felaktigthandlande av svensk myndighet. Utskoftet (JuU 1978/79:30 s. 55-57) hänvisadefill sina tidigare uttalanden och fillade att tillämpningen av regeln omrättshjälp i utlandsärenden liksom andra problem i sådana ärenden bordeuppmärksammas i den översyn av rättshjälpssysfemet som ufskottet förordade. uttalar i betänkandet (SOU 1984:66)Den allmänna rättshjälpen (s. 93) att def beträffande rättshjälp i angelägenhetutomlands synes ha utvecklats en sträng praxis och aff det därför enligtkommitténs mening inte föreligger anledning aft överväga ytterligareinskränkningar. Mot bakgrund av kravet på besparingar i utredningsdirektivenförklarar kommittén atf def heller infe kan bli fråga om aft utvidga rättentill rättshjälp i sådana ärenden. Utskottet kan för sin del konstatera atf det i praxisuppenbarligen har intagits en restrikfiv hållning när def gällt aft beviljarättshjälp i nu ifrågavarande ärenden. En sådan utveckling ligger också i linjemed uttalandena i förarbetena till RHL om atf rättshjälp i dessa fall skallkomma i fråga endast undantagsvis. Enligt utskottets mening kan det dock finnasanledning framhålla att det är vä) förenligt med gällande rätt atf rättshjälpbeviljas i ärenden som visserligen skall handläggas utomlands men där detföreligger sfarka humanitära skäl för den rättssökande att få sin sak prövad,något som infe sällan kan vara fallet vid klagomål enligt Eiiropakonven-tionen. Med dessauttalanden avstyrker utskottet bifall till motion Ju720. 1 flera motioner berörs frågor om rättshjälp iuflänningsärenden. I motioner na Jul3 (yrkande 3), JuU och Ju718 (yrkande 2) förordas ökade möjligheter till allmän rättshjälp i uflänningsärenden. Två mofioner innehåller förslag 33 3 RiLsdagcn 1987/88. som rörfrågan om det skall förordnas offentligt biträde i JuU1987/88:21 asylärenden. I motion Ju718 (yrkande 1) föreslås atf det skall ske ? 'redan vid gränsen" och i mofion Jul3 (yrkande 6) att def skall ske inom eff dygnfrån def utlänningen har tagits i förvar. 1 den sistnämhdamotionen tas också upp (yrkande 5) en fråga om biträdesersäffning. Enligt vad som framhålls i mofionen innebär de långa handläggningstidernai ärenden enligt utlännings lagsfiftningen atf jurister som ägnar sig åt sådana ärenden får likviditetspro blem. . i .' En utlännings särskilda'behov av juridiskt biträde har iförsta hand tillgodosetts genom atf de flesta av de för utlänningar mest betydelsefulla rättsliga angelägenheterna omfattas av bestämmelserna om offentligt biträde i 41 § 5-9 RHL. Möjligheterna för én utlänning ätt få allmän rättshjälp i andra ärenden än dem som omfattas av bestämmelserna om offentligt biträde är inte särskilt reglerade i RHL utan får bedömas i enlighet med de allmänna principer som gäller för rätt till allmän rättshjälp. . . Beträffande möjligheterna'-till allmän-rättshjälp: i utlänningsärenden :-redovisardepartementschefen till en början (s. 371) innehållet i en skrivelse frånombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), i vilken denne förordar aftåtgärder vidtas för förbättrad rättshjälp för invandrare. Enligt DO är det fyraärendefyper som är aktuella, nämligen frågor om 1. flyktingförklaring ochresedokument, 2. upphävande av utvisning på grund av brott, 3. svensktmedborgarskap i vissa fall och 4. etnisk diskriminering. Departementschefen framhåller att det för bedömningen avde frågor DO tagit upp är av avgörandebetydelse i vad mån rätt till allmän rättshjälp föreligger i förvaltningsärenden.Mot bakgrund av de skyldigheter i utred-ningshänseende m.m. somåvilar.myndigheterna i dessa ärenden redovisar departementschefen därefter attdet för aff behov av allmän rättshjälp skall anses föreligga iförvaltningsärenden brukar krävas att det föreligger särskilda omständighetersom kan hänföras antingen fill den räftssökandes personliga förhållanden ellertill ärendets omfattning eller svårighetsgrad. Vidare konstaterar departementschefen atf denomständigheten, atf de för utlänningarna mest betydelsefulla och ingripandeangelägenheterna omfattas av bestämmelserna om offentligt biträde, självfalletinfe får leda till slutsatsen att utrymmet för allmän rättshjälp i övrigaangelägenheter som rör utlänningar är mer begränsat än vad de allmännaprinciperna om rätt till allmän rättshjälp i förvaltningsärenden motiverar.Enligt departementschefen torde av praxis i stället framgå aft utrymmet förallmän rättshjälp i förvaltningsärenden där utlänningar är inblandade generelltsett är stort, och atf språksvårigheter och bristande erfarenhet av svenskaförhållanden allfid måste väga tungt vid bedömningen av behovet av biträde. Fortsättningsvis konstaterar departementschefen aft allmänrättshjälp redan med nu gällande regler kan beviljas utlänningar iförvaltningsärenden i en betydande omfattning och aff en utlänning enligtgällande ordning endast i speciella fall torde kunna vägras allmän rättshjälp ide av DO berörda angelägenheterna. Vidare uttalar departementschefen att honutgår från aff DO även i fortsättningen bevakar utvecklingen på området, ochavslutningsvis förklarar hon sig själv ha för avsikt aff framöver ägna sakenuppmärksamhet. DO har beretts tillfälle aff yttra sig över vad som haranförts i propositio- JuU 1987/88:z.l nen. Han har därvid uttalat att han medtillfredsställelse konstaterat att departementschefen anslufit sig till hanssynpunkter och önskemål, men att-praxis dock enligt hans mening varit betydligtmer stelbent och restriktiv än vad departementschefens tolkning av reglernaborde medgett. Enligt DO är det inte endast språksvårigheter som normalf liggerutlänningen i fatet utan oförmåga-fill följd av bristande kunskaperom svenskatänkesätt och rufiner . - aft över huvud taget framträda och föra sin talan, såaff den blir rätt uppfattad av förvaltningsmyndigheterna. Behovet av biträdeblir därför enligt DO:s mening ofta ej synligt i utredningsskedet utan först dåfrågan om eft överklagande blir aktuell. Som nämnts regleras möjligheterna fill rättshjälpgenom offentligt biträde i uflänningsärenden 141 §5-9 RHL. Enligt 42 § RHLskall rättshjälp genom offcdigt biträde beviljas om det inte måste antas attbehov av biträde saknas, def föreligger med andra ord en presumtion förrättshjälp i dessa ärenden. I utlänningsärenden prövas räffshjälpsfrågorna avräffshjälpsnämnderna. Rättshjälp beviljas och biträde förordnas efter ansökaneller annars då anledning föreligger. När polismyndighet beslutar om avvisningmed stöd av 28 eller 29 § uflänningslagen (1980:376) har utlänningen inte rättfill rättshjälp om infe utlänningen hålls i förvar längre än . Rättfill offentligt biträde föreligger emellertid redan under polisutredningen såsnart anledning föreligger atf överlämna eff avvisningsärende fillinvandrarverket liksom vid polisutredning när fråga har uppkommit om utvisning.I regel förordnas biträde i dessa fall efter anmälan från polismyndigheten. har i sitt slutbetänkande (SOU 1986:48)Rättssäkerheten vid direktavvisningar behandlat frågor som rör rättshjälp vidsådana awisningar. Med direktavvisning avses i princip sådana beslut omavvisning av en asylsökande som under vissa förutsättningar kan fattas avpolismyndigheten själv. betänkande har remissbehandlafs. 1propositionen (s. 79) upplyser departementschefen om aff frågan om rättshjälpvid direktavvisningar övervägs inom arbetsmarknadsdepartementetoch aft hon därför avstår från aff i detta sammanhang ta upp frågan om behovetav offentligt biträde eller annan rättshjälp i dessa ärenden. Sedan den nu aktuella propositionen beslutades har tväutredningar som gällt översyn av utlänningslagstiftningen slutförts. Sålundahar utredningen för översyn av utlänningslagen och asylärendeutredningen lagtfram betänkandena (SOU 1988:1) Översyn av uflänningslagen resp. (SOU 1988:2)Kortare vänfan. Båda utredningarna har-haft till uppgift att lägga fram förslagsom kan förkorta handläggningstiderna i uflänningsärenden; Betänkandenaremissbehandlas och enligt vad utskottet erfarit kan en remissfill lagrådet i frågor om utlänningslagstiftningen bli aktuell senare i vår. 1 propositionen föreslås (s. 80 f) aft i ärenden angåendeavvisning eller verkställighet av avvisning eller utvisning rättshjälp skallbeviljas, om utlänningen har hållits i förvar än i ställetför som längre än . Vad först gäller frågan om allmän rättshjälp iutlänningsärenden vill JuU 1987/88:21' utskottet uttala förståelse för de synpunkter som kommer fill uttryck i . motionerna. Det är emellertid också enligt utskottets mening så atf de ; nuvarandereglerna - rätt tillämpade - får anses ge tillräckliga möjligheter till allmänrättshjälp i de ärenden som avses. Enligt utskottets mening är det dockangeläget atf utvecklingen följs noga. Med dessa uttalanden avstyrker utskoftetbifall till motionerna Jul3, Jul4 och Ju718 i här aktuella delar. Beträffande rättshjälp genom offentligt biträde iuflänningsärenden kon staterar utskoftet att den ändring som föreslås i propositionen får anses innebära en väsenfiig förbättring i den asylsökandes möjligheter atf genom eff offenfiigt biträde tillvarata sin rätt i de fall där utlänning tagits iförvar. Av redogörelsen ovan har framgått att frågor av betydelse för möjligheterna fill rättshjälp genom offentligt biträde i uflänningsärenden övervägs inom ramen för den översyn av utlänningslagstiftningen i dess helhet som pågår. I def läget bör det enligt utskottets mening infe göras något uttalande med anledning av motionerna Jul3 och Ju718 i nu behandlade delar. Den pågående översynen av utlänningslagstiftningen har somnänmts fill syfte aff förkorta handläggningstiderna i uflänningsärenden. Långahandläggningstider torde vara den huvudsakliga orsaken till de olägenheter iersäftningshänseende som har påtalats i motion Jul3. 1 avvaktan på resultatetav def arbete som pågår föreligger def enligt utskottets mening infe skäl förriksdagen att göra något sådant uttalande som förordas i mofionen. Det kandäremot vara skäl att påpeka atf ärenden om förskott och om slutregleringsjälvklart bör handläggas med skyndsamhet. Utskoffef utgår från aftcentralmyndigheten för rättshjälpen i sitt löpande arbete uppmärksammar dennasida av saken och vidtar de åtgärder som kan påkallas. Med dessa uttalanden avstyrker utskottet bifall fillmofion Jul3 också i denna del (yrkande 5). Inkomstgränsen för allmän rättshjälp och avgifterna Inkomstgränsen för allmän rättshjälp Rätten fill allmän rättshjälp har alltsedan tillkomsten avRHL varit avhängig av bl.a. aff den räftssökandes beräknade årsinkomst inteöverstiger eff visst belopp. Fram till var inkomstgränsen knutenfill basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Den som hade enberäknad årsinkomst som översfeg åtta gånger basbeloppet kunde då inte komma ifråga för allmän rättshjälp. När kopplingen fill basbeloppet upphävdes gickgränsen för rätt till rättshjälp vid en årsinkomst om . I samband med1983 års ändringar i RHL bestämdes gränsen till . och den gränsen harinte ändrats utan gäller alltjämt. förslog i sitt betänkande (SOU1984:66) Den allmänna rättshjälpen (s. 98 f) atf inkomstgränsen skulle slopas.Departementschefen är av annan mening och förklarar - på i propositionennärmare angivna skäl (s. 43) - atf en inkomstgräns för rätt fill allmänrättshjälp bör behållas. Enligtdepartementschefen bör man emellerfid återgå till aff koppla 3 inkomstgränsen- och övriga beloppsnivåer i RHL - fill basbeloppet enligt JuU 1987/88:21lagen om allmän försäkring. Hon föreslår en gräns som motsvarar sju gångerbasbeloppet, vilket innebär att den högsta beräknade årsinkomsten för rätt tillallmän rättshjälp skulle uppgå till . I motion förordas-med hänvisning tillrättshjälpskommitténs förslag - atf inkomstgränsen för rätt till allmänrättshjälp slopas. Utskottet delar departementschefens uppfattning aft detbör finnas en inkomstgräns för rätt fill allmän rättshjälp.