bet · GB01AU10 · 1987-12-31 00:00:00 — Arbetstagare som stadigvarande är verksamma i ettkommissionärs- eller dotterförelag men som har sina anställningsavtal träffademed kommittent-resp. moderföretaget skall enligt proposifionens förslag vidtillämpningen av den nya lagen betraktas som anställda även i kommissionärs-eller dotterföretaget. Därmed ges arbetstagarna rätt tillstyrelserepresentation i det företag i vilket de arbetar. En förutsättning förrätt till styrelserepresentation föreslås vara att kollektivavtal föreliggerantingen hos det företag som är arbetsgivare eller hos det där de anställdaarbetar. Utskottet tillstyrker vad som anförs om den framlagdalagregeln i propositionen i denna del. Utskottet tar slutligen beträffande lagstiftningenstillämpningsområde upp frågan om antalet anställda för rätt tillstyrelserepresentation. Enligt såväl LSA som LSABF gäller somhuvudförutsättning för rätt till styrelserepresentation att företaget har minst25 arbetstagare. Detta villkor bibehålls i den nya lagen. Den nuvarandelegaldefinitionen om vem som enligt lagen skall anses vara anställd i företagslopas emellerfid. I stället föreslås att vanliga civilrättsliga regler skallavgöra den frågan. Utskottethar ingen erinran mot vad som anförs i här aktuellt avsnitt. De anställdas representation i styrelsen Som framhålls i propositionen har frågan om antaletarbetstagarrepresentanter i ett företags styrelse diskuteratsingående. Det har allmänt ansetts att möjligheten att tillvarata de anställdasintressen i styrelsen endast iringa utsträckning hänger samman med antalet arbetstagadedamö- AU1987/88:10 ter. Styrelserepresentationen för de anställda har i stället sinfrämsta betydelse genom att vara en kanal för insyn och ömsesidig informationmellan företagets ledning och de anställda. Mot denna bakgrund föreslås i propositionen ingen ändringi lagstiftningens huvudregel att de anställda skall ha rätt att delta istyrelsen med två ledamöter och två suppleanter. Någon ändring är inte helleråsyftad vad gäller principen att de anställda inte får vara i majoritet istyrelsen. Emellertid kan det i vissa större företag, ofta koncerner,inte sällan uppkomma informationsproblem till följd av att företaget ellerkoncernen har många anställda och att verksamheten bedrivs inom skildabranscher. Det förekommer t.ex. att ett större företag bedriver näring inomskogsbruket, pappersindustrin och trävaruindustrin. I propositionen föreslås därför att de anställda iföretag, som bedriver verksamhet inom skilda branscher och som under detsenaste räkenskapsåret här i landet har sysselsatt i genomsnitt minst 1 000anställda, skall ha rätt att delta med tre arebetstagarledamöter och tresuppleanter för dessa i styrelsen. Detsamma föreslås gälla för ett moderföretaginom en koncern, om motsvarande förhållanden råder inom koncernen i desshelhet. Utskottet tillstyrker propositionens förslag om antaletarbetstagarrepresentanter i styrelsen. Som också anförs i propositioneninnebär förslaget ett försök att bredda de anställdas styrelserepresentation iföretag som genom verksamhet inom skilda branscher har arbetstagare som äranslutna till en rad olika fackliga organisationer. Detta ligger helt i linjemed lagstiftningens syfte. En annan fråga beträffande de anställdas representation istyrelsen som regleras i lag (ABL m.fl.) är kravet på styrelseledamots medborgarskap. Enligt 8 kap. 4 § ABL skall styrelseledamot ochverkställande direktör vara svenska medborgare och bosatta i . Medsvenskt medborgarskap jämställs medborgarskap i annat nordiskt land. Närmedborgare i annat nordiskt land skall vara styrelseledamöter krävs dock attminst styrelseledamöter är bosatta i . Från kravet påmedborgarskap och bosättning kan kommerskollegium ge dispens. Krav påmedborgarskap och bosättning i för valbarhet till uppdrag som styrelseledamotfinns också i andra associationsrättsliga lagar. Bl.a. uppställs i 6 kap. 4 §lagen om ekonomiska föreningar ett valbarhetskrav som motsvarar ABL:s. I propositionen förordas att valbarhetskravet iföreningslagen och ABL skall upprätthållas också i fortsättningen när detgäller arbetstagarledamöter. I motion 1987/88: AIO av () framhållsatt den grundläggande principen bör vara att bolagsstämman utan hänsyn tillmedborgarskap skall kunna utse de mest lämpade personerna till styrelseledamöter.Medborgarskapskravet i ABL bör därför slopas. Motionärerna yrkar att detanförda ges regeringen till känna. erinrar i sitt yttrande tillarbetsmarknadsutskottet i denna fråga om att reglerna i ABL om kvalifikationskrav på styrelseledamöter och verkställande direktör fick sin nuvarande utformning (prop. 1983/ 84:184, LU 1984/85:8) och trädde i kraft . infördessärskilda regler i lagen (1983:1034) om kontroll över tillverkningen AU1987/88:10 av krigsmateriel, m.m. som ger regeringen möjlighet att bestämma attbl.a. styrelseledamöter i krigsmaterielindustrin skall vara svenska medborgareoch bosatta i . gällde enligt ABL att nordiska medborgareliksom medborgare i andra länder endast kunde vara styrelseledamot ellerverkställande direktör efter dispens. anför vidare att det av motionären upptagnaspörsmålet har aktualiserats hos regeringen genom en skrivelse somkommerskollegium ingivit i anslutning till myndighetens anslagsframställningför /89. I skrivelsen föreslår kommerskollegium att kravet påmedborgarskap slopas i bl.a. ABL och föreningslagen samt att bosättningskravetutformas så att endast styrelseledamöter behöver varabosatta här i landet. Enligt lagutskottets mening kräver frågan om ett slopandeav behörighetsvillkoret i ABL ingående överväganden med hänsyn särskilt tillden betydelse nationalitetskravet har inom krigsmaterielföretagen och försvarsindustrini övrigt. Regeringens ställningstagande till spörsmålet bör enligtlagutskottets mening inte nu föregripas genom något uttalande i saken frånriksdagens sida, varför utskottet förordar att motionen avstyrks av arbetsmarknadsutskottet. delar lagutskottets ovanredovisade bedömning i denna fråga. Motion AIO bör med hänvisning till vadsålunda anförts inte föranleda någon åtgärd. Utskottet övergår härefter till frågan om utseende avarbetstagarrepresentant bland de anställda. I propositionen föreslås somhuvudregel att arbetstagarrepresentanterna utses bland de anställda vidföretaget eller inom koncernen. Regeln är dock inte ovillkorlig utan även annanperson skall kunna anlitas. Denna ordning tillämpas enligtstyrelserepresentationslagen för aktiebolag och ekonomiska föreningar. I motionerna 1987/88: A13 av m.fl. (fp) och1987/88: A12 av m.fl. (c) avvisas propositionens förslag pådenna punkt. De anser att arbetstagarrepresentanterna skall utses bland deanställda vid företaget eller, i fråga om moderföretag, inom koncernen. Bl,a.framhålls vikten av att de som företräder de anställda har en stark förankringi företaget och en god kännedom om hur företaget fungerar. Detta anser manendast är möjligt att Uppnå som anställd i företaget. Den aktuella paragrafen iförslaget till styrelserepresentationslag - 9 § - bör ändras i enlighet härmed. Utskottet delar uppfattningen i propositionen att detgivetvis är av stort värde, både för arbetsgivaren och för de anställda, om arbetstagarrepresen tanterna i styrelsen har sina anställningar hos företaget. De har därmed som regel en nära personlig kännedom om förhållandena i företaget. Det är en tillgång i styrelsearbetet och i kontakterna med de anställda som de representerar. Inom de fackliga organisationerna råder också uppfattningen att man inte annat än i undantagsfall bör utse någon som inte är anställd i företaget till arbetstagarrepresentant. Det kan dock förekomma att man t.ex. i ett företag - på grund av brist på lämpliga kandidater eller därför att sådana inte fått erforderlig utbildning för uppdraget - blir nödsakad att tillfälligt anlita en annan person, t.ex. enlokal 11 ombudsman,för uppgiften. Regeln ger de fackliga organisationerna möjlig- AU1987/88:10 het att i sådana fall gå utanför personkretsen i företaget,som den ger uttryck åt att de i första hand bör anlita de anställda iföretaget för uppdrag som arbetstagarrepresentant. Utskottet vill i sammanhanget ansluta sig till uttalandeti propositionen att det ankommer på de fackliga organisationerna och ingenannan att, inom ramen för de regler som gäller, avgöra om det är motiverat atttill arbetstagarrepresentant utse någon som inte är anställd i företaget. Slutligen vill arbetsmarknadsutskottet - som berederfrågor om jämställdhet - stryka under vad som anförs i propositionen ombetydelsen av att åtgärder vidtas i syfte att öka kvinnorepresentationen ibl.a. Det ankommer på de fackliga organisationerna attbeakta kraven på jämställdhet när representanter i styrelserna utses. Med det anförda tillstyrker utskottet vad som anförs ipropositionen beträffande utseendet av arbetstagarrepresentanter bland deanställda. De i sammanhanget behandlade motionerna A12 och A13 avstyrks itillämpliga delar. Utskottet tar slutligen beträffande avsnittet om deanställdas representation i styrelsen upp frågan omarbetstagarrepresentanternas fördelning på organisationer. I propositionenanförs att den omständigheten att arbetstagarna i vissa större företag skallfå utse tre styrelseledamöter i stället för två föranleder vissa justeringar avbestämmelserna om hur arbetstagarrepresentanterna skall utses, omorganisationerna inte enas om annat. Liksom reglerar bestämmelsernahur arbetstagarplatserna skall fördelas mellan förbund som tillhör skildahuvudorganisationer. Vilken fördelning som skall göras mellan förbund inom enoch samma huvudorganisation förblir enligt propositionens förslag däremotoreglerat även i den nya lagen. Om mer än fyra femtedelar av de kollektivavtalsbundna arbetstagarnavid företaget eller koncernen tillhör samma lokala arbetstagarorganisation, fårdenna enligt lagförslaget utse samtliga arbetstagarrepresentanter. Med huvudorganisation avses de organisationer på densvenska arbetsmarknaden, t.ex. LO och SAF, som företräder de centralaorganisationerna. Vid tillämpningen av de föreslagna bestämmelserna anseslokala arbetstagarorganisationer som tillhör samma huvudorganisation som enorganisation. I propositionen erinras slutligen om att rätten tillminoritetsrepresentation bara gäller i de fall då annars endast enhuvudorganisation skulle bli företrädd. Det förutsätts att organisationerna vidfördelningen av platserna i styrelsen strävar efter att åstadkomma en bredrepresentation. I motion 1987/88:A13 av m.fl (fp) framhållsatt många mindre organisationer med propositionens förslag kan komma att ståutan styrelserepresentation. Detta anser motionärerna vara olyckligt då ävendessa organisationer i några fall företräder ett betydande antal arbetstagareinom företaget. Platser i styrelsen bör därför förbehållas just dessa, vilketföranleder ändringar i 8 §. Mer än en organisation som företräder minst entjugondel av de kollektivavtalsbundna bör få utse suppleant. Utskottet tillstyrker den föreslagna lydelsen av 8 § i dennya lagen. Som framhålls i propositionen har den nya bestämmelsen i huvudsak godkänts av 12 remissinstanserna.Utskottet vill härutöver stryka under föredragandens AU 1987/88:10uttalande att organisationerna vid fördelningen av platserna i styrelsensträvar efter att åstadkomma en bred representation. Med hänvisning till detanförda avstyrks motion A13 i aktuell del. Utskottet tar i detta avsnitt först upp frågan om representationi beredningsorgan m.m.. gäller för banker och försäkringsbolag att en avarbetstagarrepresentanterna har rätt att närvara och delta i ettberedningsorgan bestående av styrelseledamöter eller befattningshavare iföretaget, om det gäller ett ärende som senare skall avgöras av styrelsen.Denna bestämmelse förs enligt propositionens förslag in i den nya lagen. I motion 1987/88: A12 av m.fl. (c) anförsatt arbetstagar-representanten bör ha samma rätt som övriga ledamöter i styrelsen,vilken innebär att han inte bör ha en ovillkorlig rätt att delta i dylikaberedningsorgan. Som framhålls i propositionen får förslaget i denna delses mot bakgrund av att arbetstagarrepresentanterna bör ha möjlighet att på etttillfredsställande sätt förbereda och påverka utformningen av de beslut somsenare skall fattas i styrelsen. Ätminstone i större företag är det nämligenvanligt att viktiga frågor hänskjuts till beredningsorgan. Om de anställda intemedverkar i det beredningsarbetet, blir följden att frågorna i praktiken avgörsutan reell möjlighet för de fackliga representanterna att påverka. Genom denföreslagna ordningen ökas i stället förutsättningarna för att ärendena redanfrån början blir allsidigt belysta. Genom det föreslagna förfarandet bör bättre effektivitetuppnås i det egentliga styrelsearbetet. I själva verket torde - som framhålls ipropositionen - den föreslagna ordningen ofta redan tillämpas med godaerfarenheter. Med hänvisning till vad ovan anförts beträffanderepresentationen i beredningsorgan tillstyrker utskottet den föreslagnalydelsen i 13 §. Motion A12 avstyrks sålunda i aktuell del. En annan fråga som hänger samman med arbetet i styrelsenår jävsreglerna. I propositionens lagförslag förtydligas jävsreglerna. Deskall i princip' gälla enbart ärenden där ett mer utpräglat motsatsförhållanderåder mellan arbetsgivaren och de fackliga organisationerna. Jäv bör som regelinte anses föreligga när sådana frågor behandlas i styrelsen som är ellersenare kan bli föremål för s.k. samverkansförhandlingar. Utskottethar ingen erinran mot propositionens förslag i denna del. Utskottet tar härefter upp förhållandel till 2 § MBL, enfråga som är närbesläktad med jävsreglerna i LSA och LSABF. Enligt 2 § MBL har från den lagens tillämpningsområde undantagits vissa verksamheter som får sin inriktning och sina mål bestämda i vissa särskilda demokratiska former eller är av opinionsbildande eller ideell natur. Exempel på sådana verksamheter är fackliga, politiska och religiösa organisationer liksom företag inom press, radio och TV. I företag och sammanslutningar av dessa slag har arbetstagar- inflytandet inte ansetts böra få sträcka sig till verksamhetens mål och .,-, inriktning.Lagstiftaren har menat att arbetstagarnas intresse av inflytande AU1987/88:10 bör stå tillbaka för de andra intressen som gör sig gällande i dessafall. Någon motsvarande reglering istyrelserepresentationslagstiftningen finns inte. I propositionen framhålls attde ändamålssynpunkter som ligger bakom bestämmelsen i 2 § MBL mycket väl, ominte i ännu högre grad, bör göras gällande beträffande arbetstagarledamöter ien företagsstyrelse. Arbetsta-garledamöterna, som också företräder sinafackliga organisationer, har ett -till skillnad från övriga anställda - direktinflytande på samtliga frågor som rör såväl företagets verksamhet som dess måloch inriktning. I propositionen föreslås mot den angivna bakgrunden att ensärreglering vad gäller frågor som avses i 2 § MBL förs in i den nya lägen omstyrelserepresentation. Det framlagda förslaget innebär att arbetstagarrepresentanternai styrelsen för sådana företag som avses i 2 § i MBL inte får delta istyrelsens beslut i en fråga som rör verksamhetens mål och inriktning men väldess behandling av frågan. Propositionens förslag i denna del avvisas i fyramotioner. Samtliga motioner förordar i stället att arbetstagarrepresentanternai dessa fall inte skall få delta i vare sig behandlingen eller beslut. Detsagda framförs i motionerna 1987/88: A13 av m.fl. (fp), 1987/88:A12 av m.fl. (c), 1987/88:A6 av () och1987/88:A11 av och (fp,m). Bl.a. anförs att det framlagda förslaget innebär ett kringgåendeav de regler som gäller i övrigt på det arbetsrättsliga området. Vidare anförs(motion All) att man med propositionens förslag riskerar att behandlingen avdessa frågor får karaktären av förhandling. Slutligen hänvisar motionärernatill att utredningen förordat en lösning som överensstämmer med motionärernas. Utskottet ansluter sig till uppfattningen i propositionenatt den föreslagna modellen är tilltalande från den synpunkten att den ienlighet med intentionerna bakom 2 § MBL inte begränsar de berörda företagensmöjligheter att fritt besluta i frågor som rör verksamhetens mål ochinriktning. Men alternativet är också positivt från den synpunkten att detbibehåller de anställdas möjlighet att direkt genom sin styrelserepresentantframföra åsikter och lägga fram förslag i dessa frågor. Det bör - somföredraganden påpekar - enbart vara till gagn för företaget, om man på etttidigt stadium får del även av arbetstagarnas synpunkter. Vidare har förslaget också den fördelen attarbetstagarrepresentanterna får bättre förutsättningar att själva bedömahuruvida ett kommande beslut avser en fråga som rör verksamhetens mål ochinriktning. Med det anförda tillstyrks propositionens förslagbeträffande förhållandet till 2 § MBL. De i sammanhanget behandlade motionernaavstyrks därför i aktuella delar. Utskottet har ingen erinran mot vad som anförs ipropositionen i detta avsnitt beträffande sekretess och närvarorätt vid stämma. Beträffande den förstnämnda frågan föreslås ingen uttrycklig regel i lagen om tystnadsplikt för styrelseledamöter. Vad gäller närvarorätten vid stämma anges i den nya lagen uttryckligen att suppleant för arbetstagarledamot har rätt att närvara och yttra sig vid företagets stämma, även om ledamoten är närvarande. Sanktionsregler AU 1987/88:10 Den associationsrättsliga lagstiftningen innehållersanktionsregler av olika slag. I ABL exempelvis finns, som berörts tidigare,skadeståndsregler. Vidare finns straffbestämmelser (se 19 kap. 1 § punkten 2ABL med hänvisningar till 8 kap. 8 § andra stycket och 8 kap. 9 § förstastycket samma lag) som avser att säkra att arbetstagarledamöterna får tillfälleatt effektivt delta i styrelsearbetet. LSA och LSABF däremot saknar heltsanktionsbestämmelser. En arbetsgivare eller en arbetstagarorganisation sombryter mot styrelserepresentationslagens bestämmelser kan således inte drabbasav någon påföljd. Däremot kan parterna vända sig till AD och genomfastställelse- eller fullgörelsetalan få avgjort det som är tvistigt. Ettavgörande i domstolen med anledning av en fullgörelsetalan kan också förenasmed ett vitesföreläggande. En förutsättning för att en tvist om tillämpningen av LSAeller LSABF skall kunna prövas av AD är att tvisten avser förhållandet mellanföretaget och de anställda (21 § LSA, 20 § LSABF). Tvisten är i så fall enarbetstvist. Den kan t.ex. gälla frågan om en arbetstagarrepresentants rätt attdelta i arbetet inom ett arbetsutskott eller en fråga om jäv förarbetstagarrepresentant. Tvister som uteslutande rörarbetstagarorganisationernas interna förhållanden, såsom t.ex. ordningen föratt utse arbetstagarrepresentanter enligt 12 § LSA, är undantagna från AD:sprövning. I den nya lagen tillförs bestämmelser om skadestånd.Enligt dessa kan en arbetsgivare eller en arbetstagarorganisation som brytermot lagen åläggas att betala ekonomiskt och allmänt skadestånd. Den som vill kräva skadestånd enligt den nya lagen skallunderrätta motparten om sitt anspråk från det skadaninträffade. Har inom påkallats förhandling rörande anspråk enligt MBLeller med stöd av kollektivavtal, skall talan väckas efterdet att förhandlingen avslutats. I annat fall skall talan väckas inom åttamånader från det skadan inträffade. I motion 1987/88:A13 av m.fl. (fp) framhållsatt den föreslagna skadeståndsskyldigheten är alltför vittgående. Endast i defall företag förvägrar de anställda styrelserepresentation bör skadeståndsskyldighetuppstå, menar motionärerna. Som framhålls i propositionen har bestämmelserna omskadestånd i det föreliggande lagförslaget utformats efter mönster avskadeståndsbestämmelser i annan arbetsrättslig lagstiftning. Detta innebär atten arbetsgivare eller arbetstagarorganisation som bryter mot lagen kan åläggasatt betala skadestånd. Skadeståndet kan avse både ersättning för den förlustsom uppkommer (ekonomiskt skadestånd) och ersättning för den kränkning somlagbrottet innebär (allmänt skadestånd). Om det är skäligt, kan skadeståndetsättas ned eller helt falla bort. Utskottet delar sålunda propositionens uppfattning attstyrelserepresenta-tionslagstiftningen på samma sätt som annan kollektivarbetsrättslig lagstiftning skall vara skadeståndssanktionerad. Skadeståndsbestämmelsernai den nya lagen avser, som anförs i propositionen, endast åsidosättande av bestämmelseri den lagen. Skadeståndsansvaret skall slutligen endast åvila AU1987/88:10 arbetsgivare och arbetstagarorganisationer. Med det anförda tillstyrker utskottet vad som anförs ipropositionen om skadeståndsbestämmelserna i den nya lagen. Den i sammanhangetbehandlade motionen A13 avstyrks i tillämpliga delar. Utskottet har slutligen i denna del ingen erinran mot vadsom anförs i propositionen beträffande tidsfrister för att väcka talan. Detinnebär att den som vill kräva skadestånd enligt den nya lagen skall underrättamotparten om sitt anspråk från det skadan inträffade. Harinom påkallats förhandling rörande anspråket enligt MBL eller medstöd av kollektivavtal, skall talan väckas efter det attförhandlingen avslutades. I annat fall skall talan väckas inom åtta månaderfrån det skadan inträffade. Personligt betalningsansvar enligt 13 kap. 2 § ABL m.m. Enligt 15 kap. 1 och 4-6 §§ aktiebolagslagen (ABL) kanstyrelseledamöter bli skadeståndsskyldiga för skada som de uppsåtligen eller avoaktsamhet tillfogar bolaget och tredje man. Vid sidan av detta skadeståndsansvar kan ett personligtbetalningsansvar inträda för bl.a. styrelseledamöter enligt 13 kap. 2 § ABL. Ilagrummet finns bestämmelser om tvångslikvidation av ett aktiebolag närbolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet.Enligt paragrafens första stycke är styrelsen vid befarad kapitalförlustskyldig att vidta vissa åtgärderför att bolaget skall försättas i likvidation.Fullgör styrelsen inte sina åligganden blir styrelseledamöterna solidarisktbetalningsansvariga för bolagets förpliktelser som uppkommer efter dentidpunkt då åtgärden skulle ha vidtagits. Till skillnad mot vad som följer avreglerna i 15 kap. ABL uppkommer ansvarigheten enligt 13 kap. 2 § vare sig denskada som drabbar borgenärerna har orsakssammanhang med styrelseledamöternasunderlåtenhet eller ej. En annan skillnad är att betalningsansvaret vidunderlåtenhet att försätta bolaget i likvidation inte kan jämkas. Liknandebestämmelser finns i bankaktiebolagslagen (1987:618) ochförsäkringsrörelselagen (1982:713). I propositionen föreslås att 13 kap. 2 § ABL ändras så attbetalningsansvaret för en styrelseledamot skall inträda endast när ledamotenuppsåtligen eller av oaktsamhet underlåtit att vidta de i paragrafenföreskrivna åtgärderna. Den nya bestämmelsen har utformats som enpresumtionsregel, vilket innebär att styrelseledamoten går fri från ansvar baraom han kan bevisa att hans underlåtenhet inte berott på egen försummelse. Hithörandefrågor behandlas i två motioner. I motion 1987/88: A9 av m.fl. (m) föreslåsatt dels avslår förslaget till ändring i ABL dels som sin mening ger regeringentill känna att frågan om styrelseledamots betalningsansvar bör bli föremål för fortsatt utredningsarbete. Motionärerna hävdar att uppdraget som styrelse ledamot ställer krav på ansvarskänsla och helhjärtad arbetsinsats och det är angeläget att detta krav inte urholkas. Motionärerna är därför inte beredda att utan närmare utredning godta den nu föreslagna uppmjukningen av styrelseledamöternas betalningsansvar. I motion 1987/88: A8 av och () framhålls AU 1987/88:10 att det finns betydande skillnader mellan detstyrelseuppdrag som arbetstagarnas representanter har och det som de avbolagsstämman utsedda ledamöterna skall fullgöra. Enligt motionärerna bör deanställdas styrelserepresentanter helt undantas från betalningsansvar enligt13 kap. 2 § ABL eller i vart fall bli ansvariga i endast börsnoterade företag.I den mån ett generellt betalningsansvar skall gälla för arbetstagarledamöternabör någon presumtionsregel inte uppställas. Lagutskottethar i här aktuell fråga yttrat sig till arbetsmarknadsutskottet.