bet · GB01UU4 · 1987-12-31 00:00:00 — Många frivilliga organisationer är akdva i arbetet med attmotverka tvångsförsvinnanden och hjälpa de försvunna och deras familjer; (Federacion latinoamericana de associasiones de familiares de deteni-dosdesparecidos) är en latinamerikansk paraplyorganisation för olika nationellaföreningar som arbetar med frågor om försvunna eller fängslade personer. 1986bildades en svensk stödförening för FEDEFAM; Initiativgruppen mottvångsförsvinnanden i . Andra organisationer som inom ramen för sittarbete på mänskliga rättighetsområdet arbetar mot tvångsförsvinnanden är bl.a.Amnesty International, . för mänskliga rättigheter. Internationella röda korset (ICRC) ochsammanslutningen av demokratiska advokater (lADL). Den oberoende kommissionen för internationella humanitärafrågor som tillkom som en följd av Generalförsamlingens antagande av enny internationell humanitär ordning presenterade en rapport omtvångsförsvinnanden. Vid ett möte som hölls i och som hadeorganiserats av ett antal internationella folkrättsorganisationer lades förslagfram till en internationell konvention mot tvångsförsvinnanden. Detta leddefram till att FEDEFAM presenterade ett konventionsförslag till FN:sarbetsgrupp för tvångsförsvinnanden. Det arbete som utförs av arbetsgruppen för tvångsförsvinnandenstöds till fullo av den . Med de begränsade resurser som gruppen har, utför den ett värdefullt arbete. stöder, såsom redan redovisats i 18 deninledande bakgrunden dll detta betänkande, genom sitt humanitära stöd UU1987/88:4 till och de organisadoner som arbetar förmänskliga rättigheter. Häri ingår även stöd dll de som drabbats avtvångsförsvinnanden, såväl de försvunnas familjer som de organisationer somarbetar på att återfinna de försvunna. FEDEFAM har via och erhållitbidrag från SIDA. Den ökade satsning som regeringen i sitt biståndsprogramkommer att lägga vid demokrati och främjande av mänskliga rättigheter kommeräven att innebära ett ökat stöd till det arbete som nedläggs på att förhindraoch avhjälpa tvångsförsvinnanden. Det föreligger ingen tvekan om att de regimer som sattförsvinnandet av opposidonella i system gör sig skyldiga till mycket allvarligabrott som innebär kränkningar av existerande folkråttsliga regler. Utskottet delar den djupa oro som framförs i motionernaU533, U537 och LJ538 lör en terrormetod som får allt vidare utbredning och somfört in en ny dimension i brotten mot mänskliga rättigheter i och med att desker utanför det civila och offentliga samhället och dess normala rättssystem.Utskottet delar motionärernas uppfattning att ökade ansträngningar måste görasinternationellt för att förhindra tvångsförsvinnanden och ställa de regimer därdenna form av terror förekommer till ansvar. Därmed anser inte utskottet detvara säkert, att en konvention mot tvångsförsvinnanden just nu är det mesteffektiva sättet att angripa frågan. Erfarenheterna frän FN:s konventionsarbete visar, att detför närvarande är bättre att försöka förstärka de instrument som redan finns.Detta sker genom att fler stater ansluter sig till instrumenten. Enförstärkning sker även genom att uppföljnings-och sanktionsmöjligheterna ökar. Det är en mängd risker förknippade med arbetet på nyakonventioner rörande mänskliga rättigheter. En överhängande risk är att destater som motsätter sig en konvention ser till att konventionstexten försvagasäven om de själva inte har för avsikt att ansluta sig dll densamma. Enytterligare risk med konventionsarbete är att det praktiska arbetet på områdetriskerar avstanna eller förlorar betydelse till dess att en konventionstextligger klar. Som framgår av bakgrundsredovisningen av denna fråga täcksredan tvångsförsvinnanden av ett antal internadonella folkråttsliga instrumentoch mekanismer har redan utarbetats för att främja efterlevnaden av dessainstrument. Utskottet anser av de olika skäl som angivits ovan attregeringen i första hand bör fortsätta verka för en förstärkning av deexisterande konventionerna som inbegriper tvångsförsvinnanden. Det är även utskottets uppfattning att regeringen bör geökat stöd till arbetsgruppen för tvångsförsvinnanden. Svårigheterna för arbetsgruppen att utföra sitt arbete är stora framför allt på grund av regeringarnas motstånd mot att samarbeta och genom att gruppen inte har möjligheter till andra sanktioner än opinionsbildning. Den metod som arbetsgruppen utvecklat att 19 direktinformera en berörd regering om ett tvångsförsvinnande har visat sig UU1987/88:4 varaeffektiv och kan skydda familjer och vittnen till tvångsförsvinnandet samt i viss män förhindra andra försvinnanden. Eftersom en del av arbetsgruppenseffektivitet kommer sig av att den kan agera snabbt bör regeringen verka för att arbetsgruppens och andra mellanstatliga och frivilligaorganisationers arbete mot tvångsförsvinnanden underlättas och samordnas.Med detta får utskottet anse motionerna U533, U537 och U538 har vid ett flertal tillfällen behandlatfrågan om dödsstraffets avskaffande, senast i betänkande UU 1985/86:23. Det finns ingen konvention om förbud mot dödsstraff.I FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter stadgas inte dödsstraffetsavskaffande utan endast begränsningar i dess användande, t.ex. att straffetendast får utmätas för de allvarligaste brotten och inte för brott som begåttsav minderåriga. har aktivt verkat för dödsstraffetsavskaffande. Bl.a. har vi under starkt motstånd arbetat för att frågan skallstå kvar på dagordningen för . Är 1980 lade framett resoludonsförslag i FN om dödsstraffets avskaffande. En klar majoritetröstade för att frågan inte skulle behandlas. Ett förslag om frivilligt tilläggsprotokoll tillkonventionen om medborgerliga och politiska rättigheter i vilket tilltrådandestater skulle åta sig att avskaffa och inte återinföra dödsstraffet ladeslikaså fram i FN av tillsammans med . Förslagetstötte på stort motstånd. Förslaget om ett frivilligt tilläggsprotokollremitterades till Kommissionen för de mänskliga rättigheterna varefter Kommissioneni sin tur remitterade frågan till sin underkommission för hinder motdiskriminering och skydd av minoriteter. gav FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC)underkommissionens särskilde rapportör i uppdrag att genomföra en analys avförslaget. Den färdiga analysen som baserats på de synpunkter sommedlemsländerna framfört i olika FN-forum framlades inför underkommissionen iaugusti men torde inte kunna behandlas förrän vid nästa års möte. Arbetet på att avskaffa dödsstraffet inom gårdäremot framåt. Över hälften av medlemsländer har undertecknatett tilläggsprotokoll till den europeiska konventionen angående avskaffandet avdödsstraffet i fredstid. Nio av dessa länder har ratificerat protokollet. Ansträngningar för att avskaffa dödsstraffet fortsätteräven i andra forum eftersom m.fl. länder söker nya vägar och nyaangreppssätt för att kunna vända utvecklingen i en positiv riktning. Frågan harsålunda tagits upp på mötet i om säkerhet och samarbete i . Enligtett förslag anmodas staterna rapportera om framstegen i arbetet i resp. land påatt En positiv utveckling har i detta sammanhang varit att -n Östtysklandi år som första öststat avskaffat dödsstraffet i fredstid. utskottet ' UU 1987/88:4 Enligt utdömde67 länder dödsstraff till 1272 personer. Därav verkställdes dödsstraff i 743fall fördelade på 39 länder. Detta innebär en nedgång jämfört med de tvåföregående åren. Även om antalet avrättade och dödsdömda minskat är det attmärka att dödsstraffet utdömts i fler länder än de två föregående åren.Det år även allt fler länder som belägger narkotikabrott med dödsstraff även omdet som påpekar "inte finns klara belägg för attdödsstraffet haft någon märkbar brottsförebyggande effekt i fråga om droghandeloch missbruk". Det är enligt utskottets uppfattning positivt att noteraatt antalet avrättningar och dödsdomar minskar. I den analys av förslaget omett frivilligt tilläggsprotokoll om avskaffande av dödsstraffet som framladesinför underkommissionen för hinder mot diskriminering och skydd av minoriteterkonstaterar även den särskilde rapportören att det märks en svag rörelse motett avskaffande av dödsstraffet, men att motståndet fortsätter attvara stort i många länder. Det är utskottets uppfattning att de svenskaansträngningarna måste fortsätta i oförminskad styrka på att få bort denna denyttersta kränkningen av människans rättigheter. Det är av vikt att det arbete som pågått inomramen för och som U ngsamt kröns med framgång sprids till Europasöstra delar så att dödsstraffet slutligen avskaffas i . Utskottet stöderdärför ansträngningarna på att föra upp frågan om dödsstraffets avskaffande iESK. Med det anförda torde yrkandena 2 och 3 i motion U531 fåanses besvarade. I motionerna U520 och U521 beskrivs de sovjetiska judarnassituation. Motionerna tar även upp svåra situationer som medborgarrättskämparnai befinner sig i samt de mer eller mindre påfrestande förhållandensom de judar lever i, som ansökt om att få utvandra. 1 motion U520 som väckts av företrädare för samtliga femriksdagspartier återfinns i bilaga en förteckning över 12fängslade samvetsfångar och 24 f.d. samvetsfångar som visserligen släppts urfängelse eller straffläger, men som förvägrats utresevisum. Det är frän judiska internationella organisationer ochfrån emigranter från som den övriga världen erhåller informationom den svåra situation som sovjetmedborgare, som ansökt om att få utvandra,befinner sig i och detta gäller då särskilt de judiska sovjetmedborgarna. Från sovjetisk officiell sida förnekas all form avdiskriminering. Efter en period av öppenhet som kulminerade då de sovjetiska myndigheterna tillät 50000 judar att utvandra, blev det fram till slutet av åter nästan omöjligt för de sovjetiska medborgare som så önskade att lämna landet. uppges antalet utresevise- 21 ringar förjudiska sovjetmedborgare ha understigit 1000 . UU 1987/88:4 Antalet samvetsfångar i är okänt. Metodenatt åtala oliktänkande och medborgarrättskämpar för fiktiva brott som"ligistfaso-ner", "antisovjedsk verksamhet" etc. striderenligt motionärerna mot de mänskliga rättigheterna. /87 har dock ett ökat antalutreseviseringar givits och ett betydande antal samvetsfångar har frigivits.Många av dessa har även givits möjlighet att emigrera. Några av dessa återfinnspå den förteckning som bifogats motion U520. Fortsätter denna utveckling förväntas det att antaletutreseviseringar för judiska sovjetmedborgare kan komma attuppgå till 10000. Den nya öppenheten som karakteriserar dagens Sovjetsamhällehar även lett till ett något friare kulturklimat för den judiska befolkningen. har anslutit sig till 1966 årsFN-konventioner om mänskliga rättigheter. har därtillundertecknat slutakten från konferensen om samarbete och säkerhet i . Den har tagit varje tillfälle i akt attpåtala de sovjetiska judarnas och samvetsfångarnas situation. Regeringen har iolika internationella sammanhang som t.ex. FN, ESK och kritiseratSovjetunionen för brotten mot de mänskliga rättigheterna, för förföljelsen ochfängslandet av oliktänkande samt för att människor förvägrats rätten attemigrera. Även om det inträtt vissa lättnader iSovjetunionen vad gäller oliktänkandes situation samt att antalet personer somtillåtits utvandra har ökat, så är det ännu långt kvar innan haruppfyllt de förpliktelser som åvilar alla de stater som undertecknat FN:skonventioner om de mänskliga rättigheterna och som dessutom ligger i linje medslutdokumentet års konferens om säkerhet och samarbete i . Rätten till personlig rörelsefrihet finns klart definieradsåväl i konventionen (artikel 12) som i FN:s allmänna förklaringom de mänskliga rättigheterna som antagit. Utskottet anser därför att regeringen även ifortsättningen bör upprätthålla trycket på den sovjedska ledningen att visarespekt för de mänskliga rättigheterna enligt överenskomna internationellaprinciper samt att såväl judar som andra sovjetmedborgare ges sinagrundläggande rättigheter vari inkluderas rätten att utvandra. MotionernaU520 och U521 får därmed anses besvarade. Modon U519 behandlar de brott mot de mänskligarättigheterna som enligt motionären begås av den rumänska regimen. Trots att anslutit sig såväl till FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter som 22 konventionenom ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt UU 1987/88:4undertecknat Helsingforsdokumentet är efterlevnaden dålig. Amnesty Internationalbeskriver i sin årsrapport att organisationen fåttkännedom om ett antal samvetsfångar som fällts för propaganda mot densocialistiska staten, vilket ger fängelse mellan fem och . Som påpekas imotion U519 har även rapporterat om långvarigafängelsestraff för människor som delat ut biblar och hållit andakter med sinaarbetskamrater. Rätten att utvandra från är strängt begränsad, och densom anhåller om att få utvandra riskerar enligt atttrakasseras, förlora sitt arbete och i vissa fall att bli fängslad. Försök attta sig utanför landets gräns kan ge fängelse dll mellan och tre år.Människor fängslas för att de på ett fredligt sätt försökt hävda sina mänskligarättigheter eller sin rätt att yttra sig fritt. Religiösa samfunds möjligheteratt utöva sin religion är enligt motionären kringskurna. Enligt uppgifter tillAmnesty International misshandlas politiska fångar. Rumänsk lag innehållerbestämmelser om dödsstraff. Inget dödsstraff har uppenbarligen utmätts under1986. kritiserar närhelst tillfälle ges i olikainternationella sammanhang brott mot de mänskliga rättigheterna. Utskottet delar den kritik som kommer till uttryck imotion U519 rörande brott mot de mänskliga rättigheterna. Rumänienhar anslutit sig till FN:s konventioner om de mänskliga rättigheterna ochförbundit sig dll . Därtill har undertecknat slutakten frånkonferensen om säkerhet och samarbete i (Helsingforsdokumentet) ochdärmed förklarat sig berett att tillämpa och genomföra slutaktens principer ochbestämmelser, bl.a. på det humanitära området. Det skulle säkerligen vara betydelsefullt förefterlevnaden av mänskliga rättigheter om FN hade möjlighet att i högre grad änvad som är fallet studera förhållandena i enskilda länder på det sätt sommotionärerna föreslår i fråga om . Som beskrivits i detta betänkande är detemellertid svårt att få enighet om beslut om rapporter ochundersökningskommissioner. Detta gäller oavsett om rapporten skall behandlaskonfidentiellt av Kommissionen för mänskliga rättigheter enligt den s.k.1503-proceduren eller om det gäller att tillsätta en ny rapportör som skallrapportera regelbundet till Kommissionen om situationen i de länder där brottmot de mänskliga rättigheterna är ofta och systematiskt förekommande. Förnärvarande finns rapportörer för situationerna i , , ,och . Förutom svårigheterna att ta upp nya länder tillbehandling inom FN-systemet kommer det som utskottet redan tidigare i dettabetänkande diskuterat, nämligen de existerande instrumentens svagheter ochavsaknaden av effektiva sanktionsmöjligheter. I denna situation är det enligt utskottets meningangeläget att regeringen utnyttjar de möjligheter som redan finns för att fästauppmärksamheten pä systematiska kränkningar av mänskliga rättigheter inte minstfrån de länders sida somanslutit sig till internationella avtal och konventioner på området. UU1987/88:4 Sådana möjligheter finns även i fråga om förhållandena i Rumänien,bl.a. inom ramen för ESK och genom tematiska undersökningar som Kommissionenför mänskliga rättigheter kan utföra. Undersökningar görs bl.a. beträffandereligiös ofördragsamhet, minoriteter och tortyr. Därutöver är det av största vikt att regeringen strävarefter att ytterligare effektivisera existerande system för tillämpning ochkontroll av det internationella regelverket på området för mänskligarättigheter. MotionU519 får med hänvisning till det anförda anses besvarad. I yrkande nr 1 i motion U514 begärs att regeringen tar uppden kurdiska frågan i FN eller i andra sammanhang enligt utskottets uttalandeförra året. Utskottet sade då i sitt betänkande att "det finnerdet motiverat att regeringen, eventuellt tillsammans med övriga nordiskaregeringar, överväger vilka möjligheter det kan finnas att i någon form få detkurdiska folkets situation anhängiggjord i internationella fora, såsom ett stegmot ökad internationell uppmärksamhet av detta folk" (UU 1985/86:21). Kurdernas situation har varit föremål för utskottetsbehandling under en följd av år. En utförlig beskrivning av det kurdiskafolkets situation och geografiska belägenhet har givits under tidigarebehandlingar av frågan och utskottet får hänvisa till dessa (UU 1982/83:4, UU1983/84:123 och UU 1985/ 86:2. Den kurdiska identiteten går i tiden.Under denna tidsperiod har det kurdiska folket hållit hårt på sin egenart ochsitt oberoende och så långt möjligt vägrat att assimilera sig i de länder, ivilka de utgör en minoritet (, , , , ochLibanon). Ett nationellt oberoende eller någon form avautonomistatus har varit ett hägrande mål för denkurdiska frihetskampen. Man får nämligen tala om ett flertalmer eller mindreorganiserade befrielserörelser eftersom det inte finns en enad nationellrörelse. Såväl det kurdiska samhällets traditionella stamkaraktär, som denheterogena grupp som kurderna utgör, skapar ett avsevärt hinder för att en enadnationell rörelse skall kunna växa fram. En större vilja till samarbete ochkompromisser mellan olika kurdiska grupperingar har dock kunnat skönjas underdet , vilket även kan tas som ett tecken på en växande kurdisknationell medvetenhet. och befinner sig i krigmed varandra. Kriget har inneburit svåra lidanden för den kurdiska befolkningenliksom för befolkningen i övrigt. Vissa tecken tyder på att och pågrund av det rådande kriget har minskat pä repressionen mot kurderna. Dennatemporära lättnad i repressionen kan ha bidragit till en ökad sammanhållningoch en dialog mellan de olika kurdiska befrielserörelserna. Kriget har äveninneburit att de irakiska kurderna med iransk hjälp kunnat öka kontrollen övertraditionella kurdiska områden i . har den kurdiska kontrollenöver kurdiska områden i kunnat behållas. utskottet VU 1987/88:4 Så länge kriget mellan och pågår och så längesom inte erkänner att det finns en stor kurdisk minoritet i landet samtinnan någon stabilt enad kurdisk front har kunnat skapas, så fortsätterförutsättningarna för att få gehör för kurdernas situation inom FN att varasmå. får med beklagande och i likhet medtidigare år konstatera att det är svårt att väcka en bredinternationell opinion för kurdernas sak. Det kan heller inte bedömas sommeningsfullt att ta upp en fråga i FN där man på förhand vet att otillräckligtstöd finns från medlemsländerna. Såsom utskottet redan tidigare yttrat (UU 1985/86:21) ärEuroparådet inte primärt forum för frågor rörande kurdernas situation ochrättigheter eftersom endast är ett av de länder som har en kurdiskminoritet. Det borde trots detta vara möjligt att behandla frågan om kurdernassituation i . Utskottet har dock med tillfredsställelse noterat Turkietsförklaring om att landet nu erkänner kommissionens behörighetatt pröva enskilda klagomål enligt artikel25. Härmed öppnaseventuellt även möjligheter för kurder att få sina klagomål behandlade aveuropeiska kommissionen för mänskliga rättigheter. Såsom ovan påpekats så befinner sig och i krig med varandra. Det fortsatta krigstillståndet torde avsevärtminska de eventuella möjligheter som ett svenskt initiativ för närvarandeskulle ha att påverka och behandling av de kurdiska minoriteterna iresp. Utskottet anser dock att regeringen bör fortsätta attbevaka det kurdiska folkets situation för att, så snart tillfälle ges,undersöka möjligheterna att ta upp frågan i lämpligt forum. Med det anförda torde yrkandena 1, 2 och 4 i motion U514få anses besvarade. 1. beträffandekommissarie för mänskliga rättigheter attriksdagen förklarar yrkande 4 i motion 1986/87;U531 besvarat med vad utskottetanfört, 2. beträffande förstärkning av FN:sresurser till mänskliga rättigheter att förklarar yrkande 1 i motion1986/87:U531 besvarat med vad utskottet anfört, 3. beträffande stöd till länder därfolkrätten hotas attriksdagen förklarar yrkande 5 i motion 1986/87:U531 besvarat med vad utskottetanfört, 4. beträffandeFN-universitet för mänskliga rättigheter attriksdagen förklarar yrkande 7 i motion 1986/87:U531 besvarat med vad utskottetanfört, 5. beträffande ratifikation avEuropakonventionens art. 25 om Individuell klagorätt attriksdagen förklarar yrkande 8 i motion 1986/87:U531 besvarat med 25 6. beträffande frågor om barns rättigheter ochbarnarbete UV 1987/88:4 att förklarar yrkandena 9 och 10 i motion 1986/87:U531 samtmotion 1986/87:U535 besvarade med vad utskottet anfört, attriksdagen avslår yrkande 1 i motion 1986/87:U536, 8. beträffande särskild rapportör för attundersöka förtryck och våld mot kvinnor attriksdagen förklarar motion 1986/87:U516 besvarad med vad utskottet anfört, attriksdagen förklarar motionerna 1986/87:U533, 1986/87:U537 och 1986/87:U538besvarade med vad utskottet anfört, 10. beträffandeavskaffande av dödsstraff attriksdagen förklarar yrkandena 2 och 3 i motion 1986/87:U531 besvarade med vadutskottet anfört, 11. beträffandemänskliga rättigheter i attriksdagen förklarar motionerna 1986/87:U520 och 1986/87:U521 besvarade med vadutskottet anfört, 12. beträffandemänskliga rättigheter i attriksdagen förklarar motion 1986/87:U519 besvarad med vad utskottet anfört, 13. beträffandestöd till det kurdiska folket attriksdagen förklarar yrkandena 1, 2 och 4 i motion 1986/87:U514 besvarade medvad utskottet anfört. På utrikesutskottets vägnarStig Alemyr Närvarande: (), (c), StureEricson (s), (), Axel (), (),(), (), (), GunnarHökmark (m), (), (), (),(vpk) och ().