bet · GB01JuU19 · 1987-12-31 00:00:00 — om telefonavlyssning (skr. 1987/88:53) I skrivelse 1987/88:53 har regeringen() berett tillfälle aft ta del av vad chefenför , statsrådet , anfört om tillämpningen avbestämmelserna i om telefonavlyssning vid förundersökning ibrottmål. Vid förundersökning i brottmål kan telefonavlyssning ägarum. De grundläggande bestämmelserna finns i 27 kap. 16 § (RB). För att telefonavlyssning skall få ske krävs aff någon skäligen kan misstänkasför eft brott för vilket def lägsta straffet är fängelse . En annanförutsättning är atf det bedöms vara av synnerlig vikt för utredningen atttelefonavlyssning äger rum. Avlyssning får ske av telefoner som den misstänkteinnehar eller som han annars kan antas komma aft begagna. Def är domstolarnasom beslutar om telefonavlyssning. Def får ske efter yrkande av förundersökningsledareneller åklagaren. Tillstånd att avlyssna telefoner skall meddelas ,högst . Tillstånd får dock meddelas , högst en månad, ommisstanken gäller grovt narkotikabrott eller grov varusmuggling av narkofika. Regler om telefonavlyssning finns också i bl.a. lagen(1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och lagen(1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyffe i vissa fall. För en närmareredogörelse för dessa lagar, för regleringen i ämnet i övrigt och förriksdagens initiativ i fråga om den parlamentariska kontrollen av hurlagstiftningen om telefonavlyssning tillämpas hänvisar utskottet till sinanyligen avgivna betänkanden JuU 1987/88:4, 11 och 17. I betänkandet JuU 1987/88:4 behandlade utskottetregeringens skrivelse 1986/87:162 med redogörelse för telefonavlyssning vidförundersökning i brottmål . 1 anslutning därtill gjorde utskottetvissa uttalanden - i linje med initiativ - om arten, bl.a. ikvalitativt hänseende, av de uppgifter som bör ingå i regeringens redogörelserför telefonavlyssning. 1 1987/88. Telefonavlyssningunder m. m. JuU 1987/88:19 I den skrivelse som utskottet nu behandlar lämnarregeringen en redogörelse för tillämpningen av bestämmelserna iRB om telefonavlyssning vid förundersökning i brottmål. Redogörelsen bygger påuppgifter som har lämnat till regeringen i en skrivelse den18 . I regeringens skrivelse redovisas att domstolarna under år1986 meddelade fillstånd att avlyssna samtal till eller frän telefonapparatersom innehafts eller begagnats av sammanlagt 213 personer misstänkta för grovtnarkofikabrott. Antalet fall var följande. Antalet fall då telefonavlyssning skett enligt RB vidförundersökning om andra brott än narkotikabrott uppges ha varit 15. Av skälsom närmare utvecklas i skrivelsen har i sammanhanget uteslutits dentelefonavlyssning som ägt rum i utredningen av mordet på statsminister . De 15 fallen har gällt mord och grovt rån. Motsvarande siffror har varit17 , 13 och 6 . Dessa fall har gälHmord, mordbrand, grovt rån och grovt koppleri. Redogörelsen till har i den nu aktuellaskrivelsen byggts ut med sådana kvalitativa element som tidigareefterlyst. Sålunda anges att den genomsnittliga avlyssningstiden åren 1985 och1986 var 60 resp. . Det redovisas att det finns ärenden däravlyssningen pågått bara under någon dag men också några enstaka fall däravlyssningen pågått . När det gäller frågan' i vilkenmån telefonavlyssningen fyllt avsett ändamål framgår att avlyssningen har haftbetydelse för förundersökningen i fråga om den misstänkte i ca 77 resp. 64 %av fallen. Det framgår vidare att det intehar förekommit något fall där domstol lämnat en ansökan om telefonavlyssninglitan bifall. Däremot har vid förhandsprövningar avärenden om telefonavlyssning med anledning av grova narkofikabrott lämnatnegativt besked i fyra fall och begärt kompletteringar i ett tiotal ärenden:Utfallet av denna prövning ligger på samma nivå som . Antalet telefonavlyssningar på grund av misstanke om grovnarkotikabrottslighet har - efter en fortlöpande ökning - underde tre senaste redovisningsperioderna gått ned; är deffråga om en betydande minskning.Antalet redovisade fall där telefonavlyssning utnyft- JuU 1987/88:19 jatsvid förundersökning om andra grova brott än narkotikabrott har legat på entämligen , låg nivå. Utskottetvill fästa uppmärksamheten vid att den nu aktuella redogörelsen - som framgårav det föregående - har byggts ut och till skillnad från redogörelserinnehåller uppgifter om avlyssningstider, om i vilken mån avlyssningen fylltavsett ändamål och om utfallet av prövningen av ärenden om telefonavlyssning.Detta finner utskoftet tillfredsställande och def ger eft bättrebedömningsunderiag . Utskottetvill, liksom tidigare, betona vikten av restriktivitet när def gälleranvändningen av eft så ingripande tvångsmedel som def här är fråga om. Avbetydelse i detta sammanhang är den praxis, enligt vilken ärenden omtelefonavlyssning på grund av misstanke om grovt narkofikabrott anmäls förrikspolischefen (jfr prop. 1980/81:76 s. 277 f och JuU 1987/88:4 s. 4).Telefonavlyssning kan, som departementschefen anför, uppenbarligen infe avvarasi kampen mot narkotikabrottsligheten och annan särskilt grov brottslighet. tidigare uttalat är det emellertid eft oavvisligt krav att åtgärden ivarje enskilt fall så långt det är möjligt begränsas i fråga om både antaletavlyssnade telefonapparater och den tid som avlyssningen pågår. Iövrigt ger utskottets granskning äv redogörelsen inte anledning till någotsärskilt uttalande. att läggerskrivelse 1987/88:53 till handlingarna. Närvarande:Karin Ahrland (fp), i (s), (),(), (), (), (),(), (), (), (), (), (), () och Sven-OlofNordlund (s).