bet · GB01LU13 · 1987-12-31 00:00:00 — Utskottet ser en uppenbar fara i att detta i sin tur leder fillatt allmänhetens engagemang och vilja aff ge stöd åt statsmakternas strävandenbeträffande tobakskonsumfionen avtar eller helt upphör. Risken med ettbibehållande av annonseringsfriheten är nämligen att organisationer ochenskilda upplever det som föga meningsfullt att exempelvis delta i en kampanjmot rökning på arbetsplatsen som det på samma arbetsplats finnstidningar med annonser om köp av olika cigarrettmärken. Detav utskottet påtalade förhållandet utgör ett tungt vägande argument för atthela frågan om tobaksreklamens tillåtlighet bör tas upp fill omprövning.Härfill kommer att det inom finns långt framskridna planer på enrekommendation om enhetliga regler om förbud mot tobaksreklam samt att det iEG-länderna igångsatts en intensiv verksamhet i syfte att minskatobakskonsumtionen, varvid reklamfrågan utgör en av huvudpunkterna. mening skulle det vara olyckligt om i dessa sammanhangskulle komma att framstå som en nation som motsätter sig ett reklamförbud. Detfinns således starka skäl som talar för att ett förbud mot reklam för tobaksvaror bör införas efter mönster av vad som gäller beträffande alkoholdrycker. Utskottet vill understryka att bedömningen inte grundas på tron att eft reklamförbud automafiskt leder till minskad tobakskonsumtion. Erfarenheterna från länder där förbud införts tyder på att så inte är fallet. Ställningstagandet beror heller infe på att det svenska tobaksbolaget, som 17 har endominerande ställning på tobaksmarknaden i , skulle ha LU1987/88:13 bedrivit sin marknadsföring på ett lagstridigf eller eljestklandervärt sätt. Som utskottet utförligt redovisade vid 1985 årsriksdagsbehandling av reklamfrågan (se LU 1985/86:13 s. 13) är emellerfidinförandet av eft reklamförbud förenat med åtskilliga problem och risker.Utskottet vill särskilt peka på faran för att reklamen söker sig nya vägar ochatt den s.k. smygreklam som förekommer kan komma att öka kraftigt.Marknadsföringsåtgärder i form av smygreklam är svårkontrollerade och torde ivissa fall - särskilt när def gäller den typ som består i att exempelvis kläderoch andra produkter saluförs under ett välkänt varumärke för ett tobaksföretag-vara omöjliga atf ingripa mot. Det måste också beaktas aft en ökadmarknadsföring kan komma fill stånd via satellit- och kabel-TV. En annansvårighet är att ett reklamförbud inte är konkurrensneutralt och att deinternationella tobaksföretagens marknadsandelar kan komma aff öka på detsvenska tobaksbolagets bekostnad, en utveckling som inte är önskvärd med hänsyntill att tobaksbolagets produkter i många fall inte är lika hälsofarliga somkonkurrenternas. Av anförda skäl anser utskottet atf förbud mot annonsering förtobaksvaror bör införas först sedan konsekvenserna av eft sådant förbud närmareutretts. En utredning med denna inriktning bör därför komma till stånd snarastmöjligt. Det bör ankomma på regeringen att bestämma formerna förutredningsarbetets bedrivande. Utskottet vill dock framhålla atf i utredningensuppgifter bör ingå inte blott att framlägga förslag till erforderliglagsfiftning och belysa konsekvenserna av förslaget utan också aft övervägabehovet av och möjligheten fill särskilda lagstiftningsåtgärder beträffandes.k. Vad utskottet sålunda anfört med anledning av motionernaL709 och L717 bör som sin mening ge regeringen till känna. I motionerna L702 (fp), L707 (s) och L713 (c, fp) tas uppfrågor om marknadsföring av alkoholdrycker. I motiveringen ttll motion L702 påtalas att det finns enmotsättning mellan samhällets strävan att minska alkoholkonsumtionen och defekonomiska intresset av att producera och sälja alkohol. Särskilt framhålls aftsprit- och vinagenter har starka ekonomiska intressen av att marknadsföra ochförsälja alkohol, något som leder till ökad konsumtion med åtföljande ökning avalkoholskador. Mot denna bakgrund bör enligt motionärerna agenturverksamhetenkontrolleras genom skärpta bestämmelser mot olika marknadsföringsåtgärder(yrkande 1). I motion L707 anförs ätt alkoholreklamlagens regler kringgås ochatt alkoholkonsumtionen tycks ha ökat . Mofionärerna återger ettuttalande från Systembolaget, enligt vilket en del av konsumtionsökningen fårtillskrivas den positiva alkoholbild massmedierna ger genom vinspalter ochgenom reklam i fackpress. I mofionen understryks vikfen av att erfarenheternaav KOV/KO;s utredning om marknadsföring i specialtidningar på hotell m.m.beaktas äv regeringen. Vidare framhålls atf bryggerinäringen utnyttjarmöjligheten att göra reklam för starköl genom att skenbart annonsera förlättöl. Med hänvisning till det anförda anser motionärerna aff def behövs enöversyn av alkoholreklamlagen. Också i motion L713 framhålls aftalkoholreklamlagen kringgås. Mofionärerna pekar på attexempelvis de stora hotellkedjorna liksom LU 1987/88:13 flygbolag i inrikestrafik fortfarande tillhandahåller specialtidningar med alkoholreklam även påplatser som inte är försäljningsställen i alkoholreklamlagens mening.Motionärerna gör gällande att KOV;s arbete för att komma till rätta med dessaförhållanden inte har haft någon framgång. I mofionen anförs också aftalkoholreklamlagstiftningen är allför vagt utformad. Enligt motionärernabehöver den aktuella lagstiftningen utvärderas. Medanledning av vad som anförs i motionerna vill utskottet erinra om attmarknadsföring av alkoholdrycker som riktas till konsumenter omfattas avalkoholreklamlagen, vilket bl.a. innebär atf tidningsannonsering inte fårförekomma. I fråga om facktidskrifter, som sprids fill näringsidkare i derasegenskap av tillverkare eller distributörer av alkoholhalfiga drycker, råderdäremot inget annonsförbud eller några särskilda krav på måttfull annonsering.Enligt utskottets mening kan det inte anses orimligt aft vin- och spritagentergenom annonsering i sådana facktidskrifter får marknadsföra sina produkter.Några negativa effekter av denna annonsering har, såvitt utskottet har sigbekant, inte påvisats. Utskottet kan därför inte dela motionärernas uppfattningatt förekomsten av alkoholreklam i fackfidskrif-ter bör föranleda någraåtgärder från sida. I fråga om den påtalade reklamen i form avvinspalter kan utskottet vidare endast konstatera att det tryckfrihetsrättsligaskyddet förhindrar en begränsning av reklamen. Vadhärefter gäller den krifik i övrigt mot nuvarande ordning som framförs imotionerna vill utskottet understryka att den nämnda typen av specialtidningaromfattas av alkoholreklamlagens bestämmelser och därmed av kravet på särskildmåttfullhet. Annonseringsförbudet gäller dock inte specialfid-ningarna.Undantaget från detta förbud, soni gjordes i första hand med tanke påSystembolagets prislistor och kataloger, gäller endast sådana skrifter somenbart tillhandahålls på försäljnings- och utskänkningssfällen. Dit hör t.ex.Systembolagets affärer, restauranger, hofellmatsalar, SAS utrikeslinjer m.fl.På flygets inrikeslinjer försäljs inga alkoholhaltiga drycker, varför tidningarinnehållande alkoholreklam inte får delas ut på flygplan i inrikes trafik. Somnärmare redovisats ovan (s. 5 och 11) har under senare fid vidtagits flera åtgärderfrån KOV/KO i syfte att undanröja de av motionärerna påtalademissförhållandena. Sålunda har KOV/KO och ett antal hotellföretag träffat enöverenskommelse som innebär att alkoholreklam inte längre skall förekomma ispecialfidningar som delas ut på hotellrum. En särskild specialtidning, somtillhandahålls av flygbolaget , omfattas dock inte av överenskommelsen.Beträffande den fidningen har KOV/KO kommit fram till att det sättvarpå tidningen tillhandahållits infe varit förenligt med alkoholreklamlagen.KOV har därför rikfat en uppmaning.till SAS aft inte vidare tillhandahållatidningen på ett lagstridigf sätt. Såvitt avser den i motion L707 krifiseradeölreklamen noterar utskottet att den reklamen fills vidare upphört och attKOV/KO har inlett kontakter med angående eft s.k.egenåtgärdsprogram. Motbakgrund av det anförda anser utskottet att något inifiativ från riksdagenssida med anledning av motionerna inte är påkallat. Utskottet avstyrker därförbifall till motionerna L702 yrkande 1, L707 och L713. I mofiveringen fill motionL703 (fp) anförs att handeln med snabbviner 19 utgör ettalkoholpolitiskt problem och atf förbud för reklam och marknadsfö- LU1987/88:13 ring av snabbvinsatser är en tänkbar åtgärd. Motionärerna yrkar attriksdagen begär atf regeringen överväger åtgärder som är ägnade aft stävja deproblem som är förknippade med snabbvinsatser. Även i motion L702 (fp)framhålls aft handeln med snabbvinsatser utgör eft hot mot alkoholpolifiken ochmofionärerna yrkar (yrkande 2) att marknadsföringen förbjuds. Liknande yrkandeframställs i motion L715 (c). Fråganom en utvidgning av alkoholreklamlagens fillämpningsområde till att gällasnabbvinsatser har övervägts av alkoholhandelsutredningen i slutbetänkandef(SOU 1986:35) Handel med teknisk sprit m.m. På närmare anförda skäl harutredningen avstått från att föreslå någon lagändring. Samfidigt harutredningen understrukit vikten av att frivilliga överenskommelser träffas omen begränsning eller nedtoning av marknadsföringen av snabbvinsatser. Betänkandethar remissbehandlats och övervägs inom . Ilikhet med vad skaffeufskoffet uttalat vid behandlingen av frågor om bl.a.förbud mof snabbvinsatser (se SkU 1987/88:5) anser lagutskottet att regeringensställningstagande till betänkandet inte bör föregripas, och utskottet avstyrkerdärför bifall fill mofionerna L702 yrkande 2, L703 och L715. Imofion L706 (s) framhålls aft den svenska lagstiftningen inte är utformad medsikte på frågor som är specifika för TV-reklam som sänds direkt via satelliteller vidarebefordras genom kabel. Vidare anförs atf lagstiftningen harbegränsad räckvidd vad gäller marknadsföring som görs från utlandet. 1 motionengörs gällande atf det behövs särskilda regler för satellitburen reklam och attSverige i internafionella sammanhang bör verka för att betydhgf hårdare krav änför närvarande ställs på safellitreklamen. Särskilt bör uppmärksammas sådanTV-reklam via satellit som vänder sig direkt fill barn. Utskotteterinrar om att safellifsända TV-program i princip inte får vidaresändas tillallmänheten genom kabel om inte särskilt fillstånd lämnats. Närmarebestämmelser om kabelsändningar finns i radiolagen (1966:755) och i lagen(1985:677) om lokala kabelsändningar. Fortsatt vidaresändning av enprogramkanal från en satellit kan under vissa förutsättningar förbjudas om deti kanalen under längre fid och i betydande omfattning har förekommitkommersiell reklam som måste anses riktad särskilt fill svenska konsumenter.Kravet på särskilt tillstånd fill kabelsändningar gäller inte sådanavidaresändningar som infe når fler än 100 bostäder. Vidare undantaskabelöverföring av satellitsändningar som är aft anse som rundradiosändningar,dvs. sändningar som är avsedda att tas emot direkt av allmänheten. Somframhålls av mofionären finns def - med undantag för ovannämnda bestämmelse om förbud mot fortsatt vidaresändning - inte några särskilda regler om marknadsföringsåtgärder i form av TV-reklam. För kommersiell reklam i satellitsändningar vilka kan fas emot i gäller i princip de allmänna bestämmelserna i marknadsföringslagen. I praktiken torde det i - allmänhet vara omöjligtatt ingripa mot TV-reklam med stöd av marknadsfö- LU 1987/88:13 ringslagennär - som fallet ofta är med satellitburen reklam - den ansvarigenäringsidkaren inte finns här i landet. Oavsettvilken inställning man än har fill den allmänna frågan om önskvärdheten avTV-reklam måste det konstateras att reklam i satellitsända TV-program i dagförekommer och når åtskilliga människor i vårt land. måste manräkna med en ökad spridning av sådana program. Mot den bakgrunden är def enligtutskottets mening ofillfredsställande att det saknas praktiskamöjligheter aft ingripa mot denna typ av marknadsföring när den sker iotillbörliga eller eljest olämpliga former. Både från konsumentskyddssynpunktoch med hänsyn till vikten av konkurrensneutralitet är det angeläget aft deftillskapas marknadsföringsregler för den satellitsända reklamen. Utskottetmåste emellertid konstatera att våra möjligheter att lagstiftningsvägen kommafill rätta med det problem som den satellitsända reklamen innebär är begränsadeav olika orsaker. En anledning är att en effekfiv kontroll över efterlevnadenav regler för TV-reklam bara kan upprätthållas i fråga om tillståndspliktigakabelsändningar. I många fall föreligger emellertid inte något krav på särskiltfillstånd. Varje enskilt hushåll som har tillgång till erforderligmottagningsutrustning har sålunda rätt att fritt ta emot safellifsändaTV-program. Sådana program får också fritt vidaresändas genom centralantennanläggningari exempelvis hyreshus och i mindre kabelnät. Som ovan nämnts föreligger detinte heller fillståndsplikt för vidaresändning av satellitsändningar som ärrundradiosändningar. I sammanhanget vill utskottet dock påpeka attradiolagsufredningen i ett avlämnat delbetänkande, (SOU 1987:63)Vidaresändning av satellitprogram i kabelnät, föreslagit att sådanvidaresändning med vissa undantag skall omfattas av kabellagens regelsystem. Detanförda leder utskoftet fill den uppfattningen att problemet med reklam isatellitsända TV-program i första hand måste lösas på det internationellaplanet, något som mofionärerna själva också förordar. Utskottet ser därför medtillfredsställelse att def inom nu pågår ett arbete med eneuropeisk konvention om gränsöverskridande TV-sändningar. För ändamålet har ensärskild redaktionsgrupp tillsafts i vilken är representerat. Tillgrund för arbetet ligger bl.a. två rekommendafioner från rörande principer för satellitreklam resp. förprogramverksamheten i övrigt. Enligt vad utskottet inhämtat har fill en konferens i i slutet av år 1988rörande europeisk massmediepolifik. Med hänsyn fill att man från svensk sidaredan tar aktiv del i arbetet med en konvenfion på området utgår utskoftet frånatt man då också verkar för att reklamfrågan får en från våra utgångspunktertillfredsställande lösning. Utskoftet vill även understryka vikten av affSverige i övrigt tar fill vara de möjligheter som kan finnas fill eninternationell reglering av safellitreklamen. Med def anförda avstyrkerufskottet bifall till motion L706. Hemställan LU 1987/88:13 att medanledning av mofionerna 1986/87:L709 och 1986/ 87;L717 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, aft avslårmofionerna 1986/87:L702 yrkande 1, 1986/ 87:L707 och 1986/87:L713, ' 3. beträffandemarknadsföring av snabbvinsatser atf avslårmotionerna 1986/87;L702 yrkande 2, 1986/ 87;L703 och 1986/87:L715, att avslårmotton 1986/87;L706. Stockholmden På lagutskottets vägnar Närvarande;(), (), (). (), (), (), (),(), (), (), GunnarThollander (s), (), (), (). Tobaksreklam (mom. 1) Per-OlofStrindberg, och (alla m) anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 18 börjar med "Som utskottet" och som slutar med"s.k. smygreklam" borf ha följande lydelse; Somutskoftet utförligt redovisade vid riksdagsbehandling av reklamfrågan (se LU 1985/86:13 s. 13) är emellertid införandet av ett reklamförbud förenat med åtskilliga problem och risker. Utskottet vill särskilt peka på faran för att reklamen söker sig nya vägar och att den s.k. smygreklam som förekommer kan komma att öka kraftigt. Marknadsföringsåtgärder i form av smygreklam är svårkontrollerade och torde i vissa fall - särskilt när det gäller den typ som består i aftexempelvis kläder och andra produkter saluförs under ett välkänt varumärke för ett tobaksföretag - vara omöjliga att ingripa mot. Det måsfe också beaktas att en ökad marknadsföring kan komma fill stånd via satellit- och kabel-TV. En annan svårighet är att ett reklamförbud inte är konkurrensneutralt och att de internafionella tobaksföretagens marknadsandelar kan komma att öka på det svenska tobaksbolagefs bekostnad, en utveckling som infe är önskvärd med hänsyn till att tobaksbolagets produkter i många fall inte är lika 22 Av nu anförda skäl anser utskottet att LU 1987/88:13 konsekvenserna av eftförbud noga måste genomlysas innan slutlig ställning kan tas till frågan ominförandet av ett annonsförbud för fobaksvaror. utredning bör därförtillkallas med uppgift atf allsidigt och förutsättningslöst åskådliggöra de samladeeffekterna av eft reklamförbud och aff mot bakgrund härav övervägabehovet av lagsfiftningsåtgärder. tna på regeringen attbestämma de närmare formerna för utredningsarbetets Tobaksreklam (mom. 1) UllaOrring och (båda fp) anför; Utskottetframhåller att det inte kan förväntas att ett reklamförbud för tobaksvarorautomatiskt leder till minskad toba.kskonsumfion. Vivill emellertid för vår del tillägga att eft sådant förbud kan ledafill minskad konsumtion. Dessutom vill vi understryka aft ett reklamförbud kanmedverka till att nya grupper av befolkningen avstår från att börja användatobaksprodukter. Det vore naturligtvis en synnerligen positiv effekt omtobaksvanor ej grundläggs hos våra nya generationer av barn och ungdomar. Detta är effekter somsärskilt bör beaktas i den föreslagna utredningen.