bet · GB01JoU22 · 1987-12-31 00:00:00 — Utskottetdelar jordbruksministerns uppfattning att det i djurskyddslagen bör föras in en bestämmelse som skyddar djuren mot sådana otillbörliga åtgärder som kan betecknas som dopning. Av lagförslaget framgår att regeringen eller lantbruksstyrelsen får meddela närmare föreskrifter om vilka åtgärder som är otillåtna. Med den definition av begreppet dopning som görs i propositionen finns det anledning att antaga att de svenska bestämmel serna blir mera restriktiva än de internationella dopningsreglerna. Enligt vad utskottet erfarit finns det dock tecken som tyder på att de internationella reglerna successivt kommer att skärpas. Om lagförslaget försvårar genomfö randet av större tävlingar med internationellt deltagande bör problemen kunna lösas genom en rimlig övergångstid inom ramen för de bemyndigan den som lagförslaget innefattar i fråga om övergångsbestämmelser. Något initiativ från krävs ej i denna fråga. Ipropositionen föreslås att lantbruksstyrelsen skall utöva den centrala tillsynenoch miljö- och hälsoskyddsnämnden den lokala tillsynen om inte regeringenmeddelar föreskrifter om undantag härifrån. övrigtutövas av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. Avgiftskall kunna tas ut för tillsynen. I motion Jo48 (s) yrkande 1 anförs att lanlbruksstyrelsenbör ha tillgång till erforderlig sakkunskap och expertis i samband med attdetaljföreskrifter rörande djurens vård och behandling utfärdas. Liknandesynpunkter framförs i motion Jo53 (c), vari yrkas att representanter i ingår i lantbruksstyrelsens styrelse(yrkande 1). Utskottet har i det föregående sagt sig utgå från attlantbruksstyrelsen i angivna sammanhang samarbetar med representanter förforskningen och berörda organisationer m.fl. Inom styrelsen finns endjurskyddsgrupp där bl.a. den etologiska forskningen är representerad.Motionerna avstyrks i den mån de inte tillgodoses med vad utskottet anfört. I motion Jo50 (c) understryks distriktsveterinärernasvikliga roll i tillsynsarbetet. Även utskottet anser det angeläget att mantillvaratar den kompetens och sakkunskap som distriktsveterinärernarepresenterar. Med hänsyn till vad som i propositionen anförts härorii (bl.a.s. 24) utgår utskottet från att motionärernas synpunkter beaktas ulan någotsärskilt uttalande härom från sida. I motion Jo873 (fp) yrkande 4 anförs att länsveterinärenbör befrias från sina "dubbla lojaliteter" mot lantbruksnämnd och länsstyrelse ocharbeta främst för konsumenternas bästa. ' Utskottet har tidigare uttalat sig för en översyn avlänsveterinärens ställning och arbetsuppgifter. Frågan har därefter utretts ävlivsnfiedelskon-trollutredningen (SOU 1986:25 s. 123 f.) och bereds förnärvarande i . Motionsyrkandet avstyrks med hänvisninghärtill. Veterinärernas arbetsförhållanden tas upp i motion Jo530(fp). Enligt motionen råder vissa missförhållanden i fråga om arbetstid,lönefrågor m.m. Detta kan också påverka rekryteringen på ett menligt sätt. I en översynsrapport inom behandlasfrågor rörande bl.a. distriktsveterinärernas löne-och anställningsförhållanden (Ds ' Rapporten bereds inom departementet, och utskottetutgår från att de i motionen angivna förhållandena kommer att beaktas i dettaarbete. Någon särskild åtgärd med anledning av niotionen påkallas inte. Förbud att ha hand om dj ur och omhändertagande av dj urm. Bestämmelser om vissa tvångsåtgärder i djurhållningen m.m.har intagits i 29-35 §§ lagförslaget. 29 § motsvarar, med redaktionellajämkningar, 14 § 4 mom. andra stycket lag. Liksom lag har befogenheten att besluta iiförbudsfrågan förbehållits . Även i de fall då någon annan tillsynsmyndighet har meddelat det föreläggande som inte ållyds ankornmer det således på att pröva frågan om förbud att i forlsätlriingen handha djur. Härigenomfår man en enhetlig ordning för hanteringen av förbudsfrågorna JoU1987/88:22 oavsett hur tillsynsfrågan i övrigt är ordnad. När förbudsbestämmelsen infördes i djurskyddslagenunderströks (se prop. 1968:170 s. 21) att förbud fick tillgripas endast isärskilt kvalificerade fall med hänsyn till de avsevärda ingrepp i dendrabbades försörjningsmöjligheter som ett förbud kunde innebära och deverkningar i övrigt som detta kunde få för den enskilde. Detta bör gälla även ifortsättningen. Paragrafen möjliggör att förbud meddelas utan att någotföreläggande om rättelse först har meddelats. Det skall då vara fråga omallvarliga missförhållanden eller misshandel. Att, ingripande då kan skedirekt är betingat av , djurskyddsskäl. Djurens lidande bör inte onödigtvisförlängas om del inte finns några utsikter att få till stånd förbättring genommindre ingripande åtgärder. Enligt ordalydelsen lag skulle ett missförhållandeföreligga för att ett förbud att handha djur skulle kunna utfärdas. Vid fall där ett missförhål lande förelegat, men inte längre var för handen uppkom med den lydelsen i flera fall tveksamhet om ett förbud att handha djur kunde utfärdas. propositionen är det väsentligt ätt eventuella oklarheter i det avseendet undanröjs. Lagtexten har därför omarbetats så att det klart framgår att förbud mot att handha djur kan utfärdas även med anledning av missförhål landen som inte längre föreligger då skall fatta beslut. med alt beslut om förbud meddelas bör ocksåbeslut kunna" meddelas om att omhänderta de djur som omfattas avvanvården. Bestämmelser härom finns i 31 och 32 §§. I motion Jo42 (fp) yrkande 13 föreslås att 29 § utformasså alt del blir möjligt att besluta om förbud att inneha en viss djurart utöverett bestämt antal. För att förhindra försäljning av djur till en bulvan(skenöverlåtelse) bör också av lagtexten framgå att den nye ägaren skallgodkännas av . I fråga orri åtgärder för att förhindraskenöverlåtelse frariiförs liknande synpunkter i motion Jo52 (m) yrkande 6. I enlighet med vad som anförs i motion Jo 42 anserutskottet aft det kan uppstå situationer där det är motiverat att utforma ettförbud enligt 29 § så att ett visst högsta antal djur specificeras. I sambandmed t.ex. åtgärder rörande, större djurbesättningar kari det finnas skäl ätttillåta en viss djurhållning för husbehov. I förarbetena till paragrafen i dessnuvarande lydelse anges emellertid att ett beslut kan ges sådan innebörd attdet utgör hinder endast mot att hålla djur utöver ett visst angivet antal(prop. 1968:170 s. 22). Detta bör gälla även vid tillämpningen av den nuföreslagna bestämmelsen. Motion Jo42 yrkande 13 påkallar således ingen åtgärd idenna del. Vad beträffar frågan om åtgärder för att förhindraskenöverlåtelse m.m. får utskottet hänvisa till uttalandena härom på s! Där anförs att det inte är tillräckligt alt överlåta djuren tillnågon annan om inte djuren också avlägsnas så att den faktiska kontakten meddem upphör. För att någon skall anses ha gjort sig av med ett djur måste krävasatt han inte längre hardjuret i sin omedelbara närhet, t.ex. i sin bostad eller på en 39 fastighetsom han äger och brukar. Dessa uttalanden bör enligt utskottets meningtill stor del kunna motverka problemen med s.k. skenöverlåtelser. Ettformellt krav på godkännande av en ny ägare i enlighet med motionerna kräverytterligare överväganden rörande bl.a. de civilrättsliga verkningarna av enöverlåtelse som ej godkänns i efterhand. Med det anförda avstyrker utskottetmotion Jo42 yrkande 13 i återstående del och motion Jo52 yrkande Bestämmelserna om omhändertagande av djur innebär bl.a.att får förordna att ett djur som utsätts för onödigt lidandeskall omhändertas om inte rättelse sker efter tillsägelse avtillsynsmyndigheten. Detsamma gäller om vissa förelägganden och förbud inteföljs. Djuret skall omhändertas genom polisens försorg. I ett beslut omomhändertagande skall det anges hur man skall förfara med djuret. I vissa fall får , en tillsynsmyndighet ellerpolismyndigheten förordna att ett djur skall omhändertas. I propositionen redovisas bl.a. vissa överväganden omproblemen med större djurbesättningar (s. 47). Utskottet tillstyrker regeringens förslag i denna del ochavstyrker därmed förslaget i motion 1986/87:Jo510 (s) att skyldigheten altomhänderta djur överförs på annan myndighet än polismyndigheten. Som ipropositionen anförts är polismyndigheten bäst skickad att genomföra denomedelbara verkställigheten. Vissa funktioner i övrigt som åvilarpolismyndigheten föreslås dock i propositionen överförda på annan myndighet,vilket är ägnat alt i viss mån tillgodose motionen i övrigt. Utskottetavstyrker således niotion Jo510. Användning av djur för vetenskapliga ändamål Regeringens förslag innebär sammanfattningsvis attnuvarande ordning för tillståndsprövning och etisk prövning av användning avdjur för vetenskapliga ändamål i huvudsak bibehålls oförändrad. Den eliskaprövningen utsträcks dock till att omfatta alla djurförsök och inte bara meraingripande sådana. Prövningen får även i fortsättningen en rådgivande karaktär.Vid inrättningar där försöksdjur används skall det finnas en föreståndare förverksamheten. Krav införs på att de som arbetar med djurförsök skall haden utbildning som behövs. Vidare skall föreskrifter kunna meddelas omskyldighet för den som använder försöksdjur att lämna uppgifter omanvändningen. Skälen för dessa förslag redovisas på s. 33-41 i propositionen. När del gäller organisationen av den etiska prövningen avdjurförsök innebär propositionen att centrala försöksdjursnämnden förstärks ochomorganiseras samt övertar vissa uppgifter som tidigare åvilat lanlbruksstyrelsen. Lekmannarepresentationen i de djurförsöksetiska nämndernaförstärks (prop. s. 79-82). Utskotlet koncentrerar sin behandling i det följandefrämst till sådana frågor rörande försöksdjursanvändningen som uppmärksammats ihithörande motioner. Alternativametoder, förbud mot vissa testmetoder m.m. 'otJ 1987/88:22 Kommittémotionen Jo42 (fp) innehåller ett yrkande omkomplettering av 19 § så att det av lagtexten framgår att paragrafen omfattarsåväl psykiskt som fysiskt lidande. Då det av motiveringen klart framgår attbegreppet lidande avser både fysiskt och psykiskt lidande (se prop. s. 63)avstyrker utskottet motionen i denna del (yrkande 10). Yrkande 11 i samma motion går ut på att börförbjuda LD50-metoden. Liknande yrkanden framställs i motionerna Jo50 (c) yrkande10, Jo52 (m) yrkande 8, Jo535 (c) yrkande 1 och 1986/87:Jo507 (fp) yrkande 3. Som framgår av propositionen har den s.k. LD50-melodenbehandlats i . För läkemedel, bekämpningsmedel och vissaandra ämnen med hög toxicitet finns i liksom i många andra länderföreskrifter med krav på att toxicitelen testas innan ämnena tillåts komma utpå marknaden. Alltjämt används i liksom utomlands LD50- metoden i dettasyfte. Testet som vanligen utförs på råttor innebär att man lar reda på vidvilken dos av försöksdjuren dör. Metoden, som är enkel men som kräver ettstort antal djur; har ifrågasatts från vetenskaplig synpunkt. Som utskottetkonstaterade i sitt belänkande (JoU 1986/87:11) går utvecklingen mot en alltmindre användning av LD50-metoden. Uppfattningen att metoden bör begränsas harvunnit allmän anslutning även internationellt. beslut (rskr. 110)med anledning av utskottets betänkande innebar att frågan om ett förbud motmetodens användning i borde övervägas i samband med arbetet meddjurförsöksfrågorna inom . Frågan om möjligheterna att införa ett sådant förbud ocheventuella konsekvenser härav har dock enligt jordbruksministern inle närmarebelysts av djurförsöksulredningen. Det har därför inte varit möjligt att nu laställning till frågan om ett förbud. Regeringen har i stället givit centralaföisöksdjursnämnden i uppdrag att utreda frågan. Utskottet anser det angeläget att det fortsatta arbetet idenna fråga inriktas mot en avveckling av LD50-metoden i . Utskottet ärdäremot inte berett att nu föreslå någon tidsgräns för införande av etteventuellt förbud mot denna metod. Inom ramen för den utredning som anges ipropositionen bör närmare belysas vilka fullvärdiga alternativ som kan finnas ochvilka förutsättningar i övrigt som bör föreligga för en avveckling avLD50-metoden. Bedömningarna angående tidsperspektivet måste bl.a. göras motbakgrund av de överväganden som beskrivits. bör dessutom iinternationella fora arbeta för att denna testmetod avskaffas. Vad utskottetanfört med anledning av motionerna Jo42 yrkande 11, Jo50 yrkande 10, Jo52yrkande 8, Jo535 yrkande 1 och 1986/87:Jo507 yrkande 3 bör som sinmening ge regeringen till känna. 1 motionerna 1986:Jo517 (m) yrkande 2 och 1986/87:Jo5.35(c) yrkande 5 yrkas förbud mot försöksmetoder som innebär svårt lidande för försöksdju ren. Utskottets bedömning ovan rörande LD50-metoden ligger delvis i linje med motionärernas synpunkter. Givetvis finns det även andra metoder än denna som kan innebära ett större mått av lidande för djuren. åtagandeninom ramen för rörande användning av JoU 1987/88:22 försöksdjur(se propositionen s. 40) skall sådana försök särskilt anmälas och motiverashos ansvarig myndighet. Utskottet utgår från att den etiska prövningenutformas i enlighet härmed och ätt detta bl.a. innebär en restriktivprövning av särskilt smärtsamma försök. Något särskilt uttalande i övrigtpåkallas ej från sida i anslutning till motionerna 1986/ 87:Jo517och 1986/87:Jo535 i nu berörda delar. Frågan om alternativa metoder tdl djurförsök tas upp i ettflertal motioner. Enligt motion Jo53 (c) yrkande 4 och 1986/87:Jo535 (c)yrkande 4 bör djurförsök förbjudas när alternativa metoder finns tillgängliga.Yrkanden i övrigt om utveckling och stimulans av alternativa metoder m.m.framförs i motion Jo531 (s) och i följande motioner från /87:Jo507(fp) yrkande 4, Jo513 (s), Jo517 (m).yrkande 1, Jo522 (m), Jo529 (c) yrkande 3,Jo535 (c) yrkande 3 och Jo536 (fp). Några av dessa motioner knyter frågan om alternativametoder till yrkanden om en vetenskaplig utvärdering av djurförsökens relevans. Utskottet vill i anslutning till del sist sagdaunderstrykaatt problemställningarna kring djurförsökens relevans förhumanbiologiska förhållanden givetvis är välkända för forskningen. Någonsärskild utredning eller utvärdering av dessa grundläggande förhållanden ärknappast rriotiverad. Det faktum att forskningsresultaten inte är direktöverförbara på människan leder inte utan vidare till slutsatsen attdjurförsöken är onödiga eller ger missvisande resultat. Viktig informationerhålls i djurförsöken om bl.a. centrala biologiska verknings- ochfunktionsprinciper hos levande varelser. Denna information är väsentlig i t.ex.den kritiska fasen av toxicitetstester rörande läkemedel m.m., i utvecklingenav nya operationsmetoder och över huvud taget i sökandet efter nya kunskaper,inom den biomedicinska forskningen. Emellertid delar utskottet motionärernassynpunkter så till vida att det är angeläget att alternativa och kompletterandemetoder utvecklas och kommer till användning när sådana metoder kan ge likvärdigakunskaper. Del bör därvid framhållas att sökandet efter alternativa metoderbör omfatta metoder som dels är baserade på icke-djurförsök, dels går ut på attminska försöksdjursanvändningen genom bl.a. förfinad teknik och förhöjning avdjurens egenskaper i olika avseenden. Jordbruksministern har i detta sammanhang anfört attdjurförsök inte bör få förekomma om likvärdig kunskap kan vinnas genomalternativa metoder (propositionen s. 35). Sådana metoder finns delvis ,och enligt propositionen kan en snabb utveckling av nya metoder förväntas.Liksom jordbruksministern utgår utskottet från att de myndigheter somföreskriver djurförsök följer denna utveckling och fortlöpande ser över sinakrav. Den centrala försöksdjursnämnden (CFN) skall verka för alt användningenav försöksdjur begränsas genom att främja utvecklingen av alternativa metoder. Del bör också ankomma på de djurförsökseiiska nämndernaatt i sin prövningsverksamhet verka i samma riktning. Enligt utskottets meningfår ingen möda lämnas osparad när det gäller utnyttjandet av alternativa ochkompletterande metoder. Det börtilläggas alt propositionen också innehåller förslag om fortsatta 2 resursertill CFN för alt främja utvecklingen av alternativa och kompletteran- JoU1987/88:22 de metoder till djurförsök. Med det anförda föreslår utskottet att hithörande motionerlämnas utan vidare åtgärd på den grunden alt de i huvudsak tillgodoses genomutskottets uttalanden och regeringens överväganden i motsvarande delar. Vad utskottet anfört ovan om djurförsökens vetenskapligarelevans innebär dock att utskottet avstyrker motionsyrkandena om en särskildutredning eller utvärdering i denna fråga (Jo531, 1986/87:Jo 517 yrkande 1 och1986/87:Jo535 yrkande 1). Utskottet utgår från att forskningen och gjorda erfarenheter successivt leder till ökade kunskaper i deavseenden motionärerna anger. Utskottet ställer sig emellertid tvivlande tillmöjlighe- .. ten att genomföra en sammanhållen och någorlunda fullständigutredning på detta synnerligen omfattande område av utpräglad grundforskningskaraktär. Djurförsök vid tillverkning av kosmetiska produkter m.m. I propositionen las i ett sammanhang (s. 35-38) upp delsfrågan om förbud för djurförsök som avser kosmetiska och vissa andra produkter,dels frågan om skyldighet alt på sådana produkter ange om produkterna hartestals på djur. Jordbruksministern uttalar för sin del att det avlagutskottet (LU 1984/85:39) anförda motivet för enmärkningsskyldighet, nämligen alt den verksamt skulle kunna bidra till enövergång till andra testmetoder, har bärkraft endast under förutsättning attandra testmetoder finns tillgängliga, en förutsättning som dock i allmänhetinte är för handen. I avsaknad av alternativa testmetoder finns.det i ställetanledning att befara att märkningsskyldigheten skulle få negativa effekter.Sålunda skulle enligt jordbruksministern ett genomförande av en begränsadmärkningsskyldighet på grundval av förslag kunna leda till allkonsumenterna missleddes, detta särskilt med hänsyn tijl att sannolikt samtligade ämnen som ingår i kosmetiska produkter har djurtestats i något sammanhang.Vidare skulle uppkomma risk för marknadsföring av produkter som varotillräckligt undersökta av tillverkarna och därför skadliga för konsumenterna.Jordbruksministern förklarar sig helt dela uppfattningen att skälen motdjurförsök är särskilt starka när del är fråga om all undersöka andraprodukter än sådana som har medicinsk betydelse eller på annan grund kan sägasvara livsnödvändiga. är det enligt hans mening inte försvarbart attundanta kosmetika från de undersökningskrav söm gäller i fråga om kemiskaprodukter i övrigt. I det sammanhanget erinras om att tillverkare ochimportörer enligt lagen om kemiska produkter är skyldiga att utreda i vad månderas produkter kan vara skadliga för människor och miljö. Sammanfattningsvis anser jordbruksministern att bristen påalternativa testmetoder gör att del inte nu går att införa ett förbud mot djurförsök på ifrågavarande område och att han inte heller kän förorda att det införs en skyldighet alt genom en särskild märkning ange om kosmetiska produkter har djurteslats. understryks dock det angelägna i alt alternativa testmetoder utvecklas. Om sådana inte utvecklas inom rimlig tid - . eller befintliga metoder av detta slag inle används-bör enligt jordbruksmi- ., nisternett totalförbud niot djurtest övervägas. Jordbruksutskottetbehandlar i detta sammanhang motioner om dels förbud JoU 1987/88:22 motkosmelikatester m.m. på djur, dels åtgärder för att genomföra riksdagenstidigare fattade beslut om innehållsmärkning av kosmetika. Krav på förbud mot kosmetikatester på djur framförs imotionerna Jo43 (vpk), Jo52 (m) yrkande 7 och 1986/87:Jo507 (fp) yrkande 2. Yrkanden om fullföljande av beslut rörandemärkning av kosmetiska produkter framförs i motionerna Jo44 (c), Jo45 (c)yrkande 2, Jo47 (s), Jo53 (c) yrkande 5 och L723 (c). har på jordbruksutskottets begäran avgeltyttrande över propositionen såvitt avser frågan om märkning av kosmetiskaprodukter jämte de i föregående stycke angivna motionerna. Yttrandet bifogastill delta betänkande. 1yttrandet anför lagutskottet bl.a. följande. Om avsaknaden av alternativa testmetoder medför attdjurförsök tills vidare inte kan undvaras av produklsäkerhetsskäl har onekligendet av lagutskottet tidigare åberopade skälet för märkningsskyldighet förloratnågot i bärkraft. Kvar står emellertid alt införandet av en sådan skyldighetkan öka tillverkarnas och importörernas intresse av att alternativa testmetodertas fram, något som kan leda till ökade satsningar på forsknings- ochutvecklingsarbete inom området. Vad som särskilt talar förmärkningsskyldigheten är den allmänna opinionen mot plågsamma djurförsök, enopinion som - att döma av antalet motioner som väckts i ämnet - vuxit sedanriksdagen senast prövade frågan. All många människor upplever djurförsöken somoetiska medför att det finns ett starkt konsumentintresse av att produkterna ifråga märks med uppgift huruvida djurtest förekommit. Enligt utskottets mening finns detsåledes fortfarande starka skäl för införandet av en märkningsskyldighet. Som utskotlet framhöll är det emellertid förenat med vissa svårigheter att utforma regler om innehållsde klaration av kosmetika. En del av dessa svårigheter torde bortfalla om märkningskravel i enlighet med förslag begränsas till försök som utförts av tillverkaren av den slutliga produkten eller av en råvaruleve rantör. Även en så begränsad märkningsskyldighet är dock inle invändnings- fri. Som påpekas i propositionen finns det risk för att konsumenterna vilseleds och för att otillräckligt undersökta produkter kommer att mark nadsföras. I sislnämna hänseende vill utskottet understryka att införandet av ett märkningsobligatorium självfallet inte får leda till att skadliga produkter förs ut på marknaden. I den mån en tillverkare eller importör bedömer att hans produkt inle kan bli tillförlitligt testad på annat sätt än genom djurförsök har han alltså att välja mellan alt förse varan med uppgift om att djurtesl förekommit och alt helt avstå från marknadsföring av varan. Av betydelse när det gäller alt bedöma riskerna för undermåliga produkter är inle bara den undersökningsplikt som enligt redan gällande bestämmelser åvilar tillverkare och importörer av kemiska produkter utan också - kanske i särskilt hög grad - det skadeståndsansvar som kan inträda vid produktska dor. Frågan om en lagstiftning rörande produktansvar bereds inom med sikte på att en proposition i ämnel skall föreläggas . Genomförs en sådan lagstiftning torde den kunna utgöra ett verksamt medel mot att skadliga produkter marknadsförs. När det härefter gäller risken för att konsumenterna vilseleds vill utskotlet hänvisa till att denna risk beaktades av men då inte ansågs böra medföra att man avstod från att försöka få till stånd en information på kosmetikaförpackningar. Någon anledning alt nu ändra ståndpunkt kan ' utskottetinte finna, särskilt som risken i stor utsträckning torde kunna JoU1987/88:22 elimineras genom att konsumenterna får information om att avsaknadenav uppgift om djurtest inte innebär att någon beståndsdel i preparatet inteprövats vid djurförsök. Av anförda skäl vidhåller utskottet sin tidigareuppfattning att det är angeläget att en varudeklaration på kosmetiskaförpackningar om utförda djurtesl kommer till stånd. Regeringen bör därför tillförnyat övervägande ta upp spörsmålet om hur regler om sådan produktinformationskall utformas. Det av framlagda förslaget om en begränsadmärkningsskyldighet bör kunna läggas till grund för övervägandena. Utskottetvill betona att införandet av en varudeklaration om djurtester somsluttillverkare och råvaruleverantörer utfört får ses som ett första steg iavvaktan på att efter hand som alternativa testmetoder framkommer, en mervidsträckt informa-tionsphkt kan genomföras. Vad utskottet sålunda anföri med anledning av motionernaL723, Jo44, Jo45, Jo47 och Jo53 yrkande 5 bör ges regeringen till känna. får för sin del anföra följande. Det etiska dilemma som inställer sig i samband meddjurförsök framträder med särskild styrka när syftet med försöket är altutveckla eller undersöka produkter som objektivt sett kan betecknas somöverflödiga eller lyxbetonade.