bet · GB01KU40 · 1987-12-31 00:00:00 — 1987/88:37 redovisade föredraganden sina överväganden och förslag i fråga om det nya verkets uppgifter ochorganisation m.m. Den nya myndigheten, plan- och bostadsverket, föreslogs inrättas . Frågan om verkets lokaliseringbehandlades inte i propositionen. Det förutsattes att det nya verket skulle lokaliseras tillStockholm. Under riksdagsbehandlingen aktualiserades ånyo lokal i sen ngsf rågan. godkände regeringens förslag till den huvudsakliga inriktningen och organisationen avverksamheten vid ett nytt plan-och bostadsverk samt att det nya verket inrättas (BoU 5, rskr.106). I fråga om lokaliseringen föreslog bostadsutskottet riksdagenatt som sin mening ge regeringen till känna att verket bör lokaliseras till . beslöt i enlighet med utskottets förslag. STATSRÅDSBEREDNINGEN KU 1987/88:40 Upplysningar i anledning av anmälan tillkonstitutionsutskottet om regeringens utnämningspolitik, KU:s dnr578/87 Härmedöverlämnas följande material med upplysningar i ärendet: Förteckning över externa ambassadörsutnämningar iUD (underbil. Promemoria med sammanställning avsvenska kandidater 1976-1987 till högre poster i internationella organisationerdär kandidaten erhållit officiellt svenskt stöd och fått den post till vilkenhan kandiderat (underbil. Förteckning över pressråd och pressattachéer i UDsedan 1976 (underbil. Förteckning över kulturråd (underbil.4). Promemoria angående punkt 3Styrelseposter m. m. i statliga eller halvstatliga företag (underbil. Förteckning över utnämningar av generaldirektörer1976-1988 (22/2) (underbil. Förteckning över utnämningar av JK, RÄ,rikspolischef, och försvarsgrenschefer 1976-1988 (22/2) (underbil. Externaambassadörsutnämningar m. fl. i UD KU 1987/88:40 , ambassadör 1966 it h hi Kling , ambassadör 1969 Schein ,generalkonsul 1976 Nettelbrandt ,generalkonsul 1976 Hasslev ,ambassadör 1977 Thunborg ,ambassadör 1977(1974) Nordenfalk ,ambassadör 1979 Wirmark , ambassadör 1979 , tjänstgöringi UD med chefslön 1982 Ådahl , ministerParis 1982 ,generalkonsul 1982 (1980) Klackenberg ,ambassadör 1983 Sundbom ,ambassadör 1986 Fälth , ambassadör 1988 KU1987/88:40 Bilaga A 12 Underbilaga 2 Sammanställningav svenska kandidater 1976-1987 till högre poster i internationellaorganisationer där kandidaten erhållit officiellt svenskt stöd (enligt tillgängligauppgifter på ) ,, , , , 1986 Emblad, Hans FNNew UNDP, Resident representative, UNHCR, Europakoordinator UNDP Director Office of Projects Exeeution USG ochchef nedrustningsavd. FAO AnimalProduction and Health Division UNDPDirector Office for Projects Exeeution ,, , , , ,, , . HansEngblom, , , , , RegionalDirector for Europé, UNIDO,Head of Branch ,Chef liaison office Heppling, SixtenKariström, , , ,Director General nedrustningsavdelning Commissioner General EFTA,bitr. KU 1987/88:40 Bilaga A 12Underbilaga 2 pressråd och pressattachéer i UD sedan KU 1987/88:40 Bilaga A 12,. (samtliga pa) Alsterdahl * S* 76-82 82-85 85-87 88- 73-77 77-80 80-84 84- (samtliga pa) (pa, pr, min) (samtliga pa) (samtliga pa) *Personens första tjänst som pressråd/attaché eller förstatillsvldareförordnandet i UD; dvs. KU 1987/88:40 (samtliga pa) (pa, pr) (pa, pr) (samtliga pa) (pa, pr) (pa, pr) 'Personens första tjänst som pressråd/attaché eller förstatillsvidareförordnandet i UD. UTRIKESDEPARTEMENTETAdministrativa avdelningen Första enheten Handläggare: KU1987/88:40 Bilaga A 12 Underbilaga 4 75-76 76-83 83-86 87-89 Zettersten, , , , , , , , 74-76 76-78 79-83 83-87 (kulturatt) (kulturråd 77) v. (stat. STATSRÅDSBEREDNINGEN KU1987/88:40 3 Styrelseposter m.m. i statliga eller halvstatliga Underbilaga 5 företag Det hänvisas inledningsvis t1ll 1987 årS'redogörelse förde statliga företagen (1987/88:20). Där finns uppgifter om styrelseledamöter och verkställande direktörer 1 de statliga företagen. Frågorom regeringens förhållande till de statliga företagen har tidigare behandlats avkonstitutionsutskottet, se bl.a. (KU 1979/80:50 s. 29, 41 f. och 245 f. samt1982/83:30 s. 31 f., 49 f. och 192 ff.). Den formella styrningen av de bolag där staten helt eller delvis direkt äger aktierna utövas vid bolagsstämman. Styrelsen utses vid bolagsstänwnan där ett ombud företräder staten/aktieägaren med stöd av det föredragande statsrådets fullmakt. Statsrådet har därvid som företrädare for regeringen - direkt eller t.ex. genom sin statssekreterare - om den avseddasammansättningen av styrelsen. VD utses av styrelsen. Det är styrelsen som ansvarar för att VD är kompetent och i övrigt lämpad för uppgiften. I mänga fall har styrelseordföranden haft underhandskontaktermed huvudägaren Inför utseendet av VD 1 bolaget. Sådana kontakter är Inte ovanliga 1 näringslivet. Konstitutionsutskottethar också tidigare prövat ett ärende där sådan kontakt förekom mellan styrelsens ordförande och företrädare för regeringen (se KU 1985/86:25 s.34 f. och 55). I av staten ägda Industriföretagär det regeringens Inriktning atttillsätta styrelser med bred näringslivserfarenhet. Erfarenheterfrån det offentliga livet kan dockockså grunda kompetens och lämplighet för uppgifter 1 styrelsen eller somVD, Inte minst 1 "publika" företag av typ . Det ärInte ovanligt 1 näringslivet att en VD utses tillstyrelseordförande. Bakom sådana beslut ligger äqarnas och styrelsens förtroende. Sådant förtroende är också bakgrunden till beslut att utse entidigare styrelseordförandetill VD. KU1987/88:40 Bilaga A 12 Underbilaga 6 Utnämningar av generaldirektörer 1976-1988 (22/2) ExportkreditnämndenÖverstyrelsen för ekonomiskt försvar Statistiska centralbyrånStatens arbetsgivarverk (1970) förpersonalutveckling KU 1987/88:40 Bilaga A 12 Underbilaga 6 (7/11198512/12 1985) KU1987/88:40 Bilaga A 12 Underbilaga 6 iFiskeristyrelsen Statens pris-och kartellnämndKriminalvårdsstyrelsen (tillträdde ) Styrelsen för tekniskutveckling KU 1987/88:40 Bilaga A 12Underbilaga 7 Utnämningar av JK, RÅ, rikspolischef, och försvarsgrenschefer 1976-1988 (22/2) ((BengtHamdahl Hans Stark Angåendetillsättande av tjänster som justitieråd och ku 1987/88:40 regeringsråd ''s har regelbundet kontakt med högstadomstoleii och regeringsrätten för att bl. a. få kännedom om vilken särskildkompetens.som högsta domstolen/regeringsrätten bör tillföras vid kommandeutnämningar av justitieråd/regeringsråd. När enutnämning blir aktuell bereds ärendet genom att frågan först / . Diskussionen äger vanligtvis rum mellan justitieministern,statssekreteraren, expeditionschefen och rättscheferna. När justitieministernkommit fram till vilken kandidat hon för sin del vill föra fram redovisar honärendet vid en beredning med regeringen. Därefter anmäls regeringens förslag avjustitieministern vid plenum i högsta domstolen/regeringsrätten. Sedan dentilltänkte tillfrågats och accepterat erbjudandet beslutar regeringen omutnämningen. Utnämningar av justitieråd och regeringsråd utnämndes 37 justitieråd (2 personerutnämndes 2 gånger efter att ha innehaft annan tjänst). Av de 14 justitieråd som rekryterades direkt från (1 statsråd, 3 statssekreterare, 1 expeditionschef, 6 rättschefer, 1 departe mentsråd, 1 utrikesråd, 1 rättssakkunnig) hade 13 genomgått sedvanlig domarutbildning och av dessa 13 var 10 innehavare av ordinarie domartjänst (1 hovrättslagman, 9 hovrättsråd) och 3 var hovrättsassessorer. Av de 4 justitieråd som rekryterades från myndigheter som är direkt underställda regeringen (justitiekanslern, riksåklagaren, brottsförebyggande rådet, jäm ställdhetsombudsmannen) hade 2 ordinarie domartjänst och 1 var hovrätts assessor. Av de utnämnda justitieråden kom 12 direkt från domstol. Av övriga utnämnda justitieråd var 1 professor, 2 advokater, 1 kanslichef i riksdagsutskott och 1 stadsjurist. De två sistnämnda hade domarutbildning (hovrättsråd). utnämndes 33 regeringsråd. (En personutnämndes 2 gånger efter att ha innehaft offentligt uppdrag. )Av de 17 regeringsråd som rekryterades direkt frånregeringskansliet kom 6 från . Av dessa 17 regeringsråd (1statssekreterare, 4 expeditionschefer, 5 rättschefer, 6 departementsråd, 1kommittésekreterare) hade 16 sedvanlig domarutbildning och av dem var 15innehavare av ordinarie domartjänst (1 kammarrrättslagman, 14 hovrättsråd/kammarrättsråd)och 1 var hovrättsassessor. Av de 5 regeringsråd som rekryterades frånmyndigheter som är direkt underställda regeringen (justitiekanslern, , länsstyrelse) var det 3 som innehade eller hadeinnehaft ordinarie domartjänst och 1 som var kammarrättsassessor. Av deutnämnda regeringsråden kom 6 direkt från domstol. Av övriga utnämndaregeringsråd var 1 justitieombudsman, 1 kanshchef för svenskadelegation och 2 kanslichefer i riksdagsutskott. Samtliga dessa 4 hadedomarutbildning (hovrättsråd/kammarrättsråd). KU 1987/88:40 Bilaga A 14 don gS'éZ-t'Dnr :iy/eS Återtagandeav återkallelse i förvaltningsärendenhos regeringen I granskningsbetänkande (KU 1986/87:33 s. 67 ff.) behandlades vissatillsättningsärenden. I ett av dessa hade en ansökan återkallatsoch återkallelsen hade senare återtagits. Frågan om praxis i fall av återtagande av återkallelsei förvaltningsärenden hos regeringen har numera varit föremål för Överläggningar inom , främst med expeditionscheferna och rättscheferna. Statsrådsberedningen har gjort en rättsutredningi ärendet och slutligen utfärdat en rekommendation i ämnet. Rekommendationen har gjorts som ett tillägg till - Förvaltningslagens tillämpning i . Rekommendationen överlämnas härmed förkonstitutionsutskottets kännedom. Den distribueras nu idagarna till departementen. 1.S 1987/88. 1 (7) Återtagandeav återkallelse i förvaltningsärendenhos regeringen händer det atten sökande eller klagande i ett förvaltningsärendehos regeringen återkallar ansökan eller överklagandetoch sedan ångrar sin återkallelse innan ärendet har avslutats genom ett beslut. Praxis i frågan huruvida återkallelseni ett sådant fall kan återtas har varit oenhetlig. Verkan av att återkallelsen ångrashar bedömts olika i utlänningsärendenoch bygg-di spensärenden. I utlänningsärenden hos regeringen har sålunda en återkallelseav ett överklagande ansetts kunna återtas endast så länge Överklagandetiden inte har gåttut (se t.ex. RÄ 1985 Ba 152). Det är samma princip som regeringsrätten påsitt område har följt i flera fall (R?. 1928 ref. 50, R?. 1969 s.8, RÅ 1984 1:61 och RÄ 1986 Not 295; j.fr dock RÄ 1973 Ba 65 och RK 82 1:11). I by.ggdispensärendenhar regeringen däremot intagit en annan ståndpunkt. Därhar en återkallelse-av ett överklagande kunnat återtas trots att överklagandetiden gått ut (regeringens beslut , bostadsdepartementetsdnr Pl,431A/87). Denna ståndpunkt står i. överensstämmelse med den praxis som högsta domstolen har. lagt fast på rättegångsområdetoch som innebär att.e.n återkallelse kan återtasså länge beslut om avskrivning inte har meddelats (se t.ex. NJA 1974 s. 386 och NJA 1978 s. 55). För en närmare redovisning av domstolarnas praxis, sebilaga. KU1987/88:40 Bilaga A 14 Underbilaga Fråganom återkallelse av återkallelsehar'kommit upp KU 1987/88:40 också ide tjänstetillsättningsärendensom regeringen 14 prövarsom första instans. Ett sådantfall har uppmärksammat i 1987 årsgranskningsbetänkande (KU 1986/87:33 s. 68). Fallet gälldeen tjänst som hade kungjorts ledig till ansökan.Den sökande som fick tjänstenhade först återkallat sin ansökanoch sedan återtagit återkallelsen. När återkallelsenåtertogs hade ansökningstidenvisserligen ' gått ut. Någon bestämmelseom att tjänsten fick tillsättasendast med någon som hade sökt tjänsteninom utsatt tid fanns emellertid inte. Jfr 4 kap. 4 §lagen (1976:600) om offentlig anställning. Ståndpunkten att en ' återkallelse av en ansökankan dras tillbaka i situationer av detta slag gåralltså att förena med såvälregeringsrättens som högsta domstolenslinje. Statsrådsberedningens råd .' . Detär knappast nödvändigteller lämpligt att regeringen har olika praxis påolika områden när det gäller möjlighetenatt dra tillbaka en återkallelse. Om det inte finns särskildaskäl som talar för någotannat på ett visst område, bören enhetlig linje följas. Entänkbar lösning är att regeringen konsekvent gårin ' för att ett återtagande av en återkallelsei princip skall bedömas som ett nytt överklagande,om återkallelsen gäller ett överklagande,och som en ny ansökan, om återkallelsen gälleren ansökan i ett ärende som regeringenprövar som första instans.Intresset av att regeringen och förvaltningsdomstolarna har en enhetlig praxis kananföras till stöd förden linjen. Detta intresse gör sig givetvis gällandeinte minst på byggnadslagstiftningens område,där ju regeringen ärslutinstans i vissa frågor och regeringsrätteni andra. En annan möjlighet äratt regeringen i alla förvaltnings- KU1987/88:40 ärenden följer principen att en återkallelse kan dras Bilaga A 14 tillbaka så länge ärendet inte har avslutats genom ett För en sådanordning talar att den är i viss mån generösare mot den klagande eller sökande. givetvissträva efter att underlätta för denenskilde att föra sin talan hos regeringen. För den enskilde kan det vara svårt att förstå varför man får dra tillbaka en ansökan eller ett överklagandemen inte en återkallelse. Till detta kommer att en ordning, enligt vilken en återkallelse kan återtasså länge ärendet inte har avslutats, liggeri linje med de allmänna domstolarnas praxis. Här kan noteras att möjligheten att återta en återkallelse har aktualiserats i sådana frågorom : , utvisning som regeringen prövar enligt utlänningslagen (1980:376) och att deallmänna domstolarna prövar andra frågorenligt den lagen, bl.a. frågor omutvisning på grund av brott. Övervägande skäl synes alltså tala för att regeringen i fortsättningen börfölja principen att en återkallelse kan återtas så länge ärendet inte har avslutats genomett beslut. Avsteg från denna princip bör dock givetvis görasnär det är föreskrivet i lag eller annan författning. Reglerna om nöjdförklaring i 70 § tredje stycket utlänningslagen ärett exempel på sådana föreskrifter. En särskild fråga är hur man bör behandla en skrivelse med återkallelse av en återkallelse när skrivelsen kommer in till regeringen först efter det att ärendet har avslutats. Självfallet skall man alltid lämna någon form avsvar på skrivelsen. Om det gäller ett ärendesom regeringen har prövat efter överklagande, ärdet i allmänhet ändamålsenligt att regeringen beslutaratt inte vidta någon åtgärd med anledning av den nya skrivelsen. Detta sätt att behandla skrivelsen kan vara lämpligt Bilaga A 14 också när regeringensom första instans har meddelat ett sådant beslut om t.ex. tjänstetillsättningsom enligt allmänna principer om förvaltningsbeslutens s.k. rättskraft inte kan återkallas (se prop. 1985/86:80 s. 39). I andra fall kan detfinnas skäl att behandla skrivelsen som enny ansökan. KU 1987/88:40 , Återtagande av återkallelsevid domstol Bedömningenav hur nan skall behandla ett återtagande av en återkallelse har gått isär i de allmänna domstolarna och i förvaltningsdomstolarna. För deallmänna domstolarna finns det ett antalregler kring återkallelse av talan samt återtagande av erkännande och nöjdförklaring. Vidare finns det reglerom parters skyldighet att ersätta rättegångskostnader vid försumlig processföring och om att processföringen kan tillmätas bevisverkan. Däremot saknas det regler om återtagande av en återkallelse. Högstadomstolen har i två refererade avgöranden behandlat frågan om återtagande av återkallelse i brottmål. I NJA 1974 s. 386 hade åklagaren återtagit sin återkallelse innan målet var avskrivet. I NJA 1978 s. 55hade den tilltalades ombud återkallat sin vadetalan hos hovrätten och sedan hovrätten avskrivit målet i besvär hos HD yrkat attavskrivningsbeslutet skulle undanröjas. I båda målen har HD kommit till denslutsatsen att en återkallelse av en vadetalan kan återtas innan beslut om avskrivninghar meddelats och i det sista fallet att ett återkallande inte kan ske därefter. För deallmänna förvaltningsdomstolarna saknas detregler om återtagande av återkallelse. Det finns inte hellernågra regler motsvarande dem för de allmänna domstolarna om återkallelse av talan m.m. eller omskyldighet att ersätta motpartens rättegångskostnad. De allmänna förvaltningsdomstolarnahar betraktat ett återtagande av en återkallelseav ett överklagande som ett nytt överklagande. Har återtagandet kommit in först efter överklagandetidens utgång har överklagandet inte tagits upptill prövning. KU 1987/88:40 Bilaga A 14Underbilaga Principenkom till uttryck redan i RÄ 1928 ref.50. Den klagande hade hos , efter besväi-stidens utgång, återkallat en återkallelse av besvär över ett förslag och ett val till en folkskollärartjänst. Regeringsrätten fann att inteborde ha prövat klagandens talan. I RÄ 1969 s. 8 hade ett bolag återtagit en återkallelse av besvär över ett beslut av länsstyrelsenangående rening av industrielltavloppsvatten. Regeringsrätten tog inte upp besvären till prövningmed motivering att bolaget återtagit sinåterkallelse efter besvärstidens utgång. I RÄ 1984 1:61, som gällde frågan om ändringav eftertaxeringstalan, hade regeringsrättensamma synsätt. Taxeringsintendenten hade sattned sitt yrkande om eftertaxering och sedan, i en komplettering efter utgången av tiden föransökan om eftertaxering, anfört att hennes ursprungliga yrkande kvarstod. Samtliga instanser fann att länsrätten inte kunde pröva yrkandet i vidare mån än vad som angivits i det nedsatta yrkandet. 1 rättsfallet finns dock skiljaktiga meningar. Regeringsrätten har i RÄ 1985 Ba 152 avslagit en ansökan om resning. Sökanden hade hos regeringen återtagiten återkallelse av besvär över ettbeslut om utvisning. Regeringen () tog inte uppbesvären till prövning med motiveringen att återtagandet kommit in till departementet först efter besvärstidensutgång. Slutligenhar regeringsrätten följt samma linje i RÄ 1986 Not 295. Målet rörde besvär över kammarrättens upphävande av ett förbudenligt 28 § socialtjänstlagen att ta ett barn från ett familjehem. Besvären återkallades av en företrädare för barnet, men därefteråtertogs återkallelsen. Regeringsrätten tog inte upp besvären till prövning med motivering att återtagandet kommit in till regeringsrätten förstefter besvärstidens utgång. KU1987/88:40 Bilaga A 14 Underbilaga Man kandock konstatera att vissa avsteg frånden angivna principen har gjorts i förvaltningsdomstolarnaspraxis. I RR 1973 Ba 65 hade en skattskyldig hos regeringsrätten förklaratatt han återtagit sin återkallelse av besvär hos kammarrätten. Regeringsrätten återförvisade målettill kammarrätten. Det fanns dock vissaspeciella skäl, bl.a. uppgav den skattskyldigeatt om han befanns skyldig till deklarationsfusk skulle han åtalas vid allmändom stol . 1 RK 82 1:11 hade ett bolag vägrats samma avdrag vid taxeringar. Taxeringsintendenten hade tillstyrkt att bolaget skulle medgesavdraget vid det senare årets taxering. Bolaget hade därefter återkallatsina besvär hos länsrätten, somavskrev båda målen. Kammarrätten fann att länsrätten borde -efter hörande av bolaget - ha omprövat i vart fall det senare årets taxering och återförvisade målet till länsrätten. KU 1987/88:40 Bilaga A 15 (736 3526) Svar till med anledning avregeringens beslut om industrietablering på Kockumsområdet 1 I en anmälan till (granskningsärende nr 87/88:27) har riksdagsmanBertil Fiskesjö begärt utredning angående regeringens beslut den 7 maj1987 om tillstånd enligt 136 a § byggnadslagen (1947:385) för att anlägga en bilfabrik på varvsområde i . Genom utredningen vill anmälaren få beslutets förenlighet med gällande miljölagstiftning klarlagd. Anmälaren vill också veta vilken beredning som företogs ur miljövårdssynpunkt. Regeringens beslut bifogas som bilaga 1. Beträffandeärendets gång i stort hänvisas till beslutet. Ärendet har handlagts inombostadsdepartementet. Gemensam beredning har ägt rum medkommunikationsdepartementet, ,industridepartementet samt miljö- och . 1 Allmänt om regeringens prövning av stora industrianläggningar och samordningen med miljöskyddslagstiftningen. Bestämmelsernai 136 a § byggnadslagen otn regeringsprövning av tillkomsten ochlokaliseringen av industriell eller liknande verksamhet infördes efter förslag i prop. 1972:111, bilaga 2,om hushållning med mark och vatten. Därefter har bestämmelserna kompletterats vid fleratillfällen. har deersatts av motsvarande bestämmelser 14 kap. naturresurslagen (1987:12); se prop. 1985/86:3. I detföljande behandlas reglerna i deraslydelse före 1Q87. Hänvisningarna till prop.uttal andeni det följande avser prop. 1979:111, bilaga2. Regeringsprövningen enligt 136 a § byggnadslagen avser tillkomsten KU 1987/88:40 och lokaliseringen av industriell eller liknande verksamhet,som Bilaga A 15 är av väsentlig betydelse för bl.a. hushållningen med landets samlade mark-och vattentillgångar. Avsikten med lagregleringen är primärt att styra lokaliseringen av sådan industriell verksamhet som tasi anspråk eller förändrar karaktären hos naturresurser, som det råder särskild knapphet på enligt den fysiska riksplaneringen,och som är eller kan förväntas bli föremål för konkurrerande anspråk (se prop s. 360 f). såväl ur samhällets som ur industrins synpunkthar det ansetts angelägetatt lokaliseringsprövningen sker på ett så tidigt stadium som möjligt, dvs. innan projekteringenoch övriga förberedelser drivits för långt. Ett önskemål har också varit att lokalise- . ringsfrågorna blir föremål för en samordnad och allsidig prövning. Denna prövning skall innefatta en sammanvägning av bl. a. miljöskyddssynpunkter medarbetsmarknadspolitiska, regionalpoli-tiska och näringspolitiska synpunkter samt ge möjlighet att pröva alternativa lokaliseringar.Endast regeringen har ansetts kunna göra en sådan allsidig prövning. Enligt 136 a § skall nyanläggningoch, under särskilda förutsättningar, utvidgning av vissa ilagrummet uppräknade verksamheter prövas obligatoriskt. Regeringen harockså möjlighet att för visst fall besluta om att nyanläggning eller utvidgning av annanindustriell eller liknande verksamhet skall prövas av regeringen, om verksamhetenhar det i lagrummet angivna hushållningsintresset (s.k. förbehållsbeslut). Tillstånd enligt 136 a § får meddelas endast om kommunen hartillstyrkt detta. Tillståndetkan förenas med villkor för att tillgodose allmänna intressen och göras beroende av att saken inomviss tid fullföljs genom ansökan till . Det har i förarbetena (prop s 363 f) förutsatts att skall spela en viktig rollvid beredningen av ett ärendeför prövning enligt 136 a §. Regelmässigt inhämtas därför koncessionsnämndens yttrande i dessa ärenden. nämndens medverkan är att ge en allsidig belysning avmiljöskydds- KU 1987/88:40 aspekterna.Det kan ske genom att nämndenhåller sammanträde och Bilaga A 15 besiktning på den aktuella platsen. Vid sådana sammanträden kan olika intressen komma tilltals. Nämnden kan också företa utredningar i olikaavseenden. Någon bestämd tid inom vilken nämnden skall yttra sig brukar iriteutsättas. I sitt yttrande till regeringen bör koncessionsnämnden belysa det ifrågavarande företagets lokalisering på den aktuella platsen med hänsyn till de krav som ställs 1 miljöskyddslagen (1969:387). sådana villkor för verksamheten som är av väsentlig betydelse från miljöskyddssynpunkt bör också belysas av nämnden. Om regeringen enligt 136 a § byggnadslagen har prövat frågan om tillkomsten ochlokaliseringen av en viss verksamhet med hänsyn till hushållningen med landets samlade märk- och vattentillgångar, är beslutet bindande vid prövning enligt miljöskyddslagen (2 § andrastycket miljöskyddslagen). Det gäller bl.a. verksamhetenslokalisering. Om ansökningenbifalls, måste regeringen i tillståndsbeslutet också precisera verksamheten till sinomfattning och art. Regeringen har därvid möjlighet att närmare bestämma den tillåtna verksamhetens omfattning ochart också med hänsyn till de försiktighetsmått som skall iakttas från miljöskyddssynpunkt (se prop. s. 398). mån frågan inte är reglerad genom regeringensbeslut, ankommer det att föreskriva de villkor som krävs från miljöskyddssynpunkt på grundval av bestämmelserna i 5 § miljöskyddslagen (se prop.