bet · GB01LU1 · 1987-12-31 00:00:00 — Även i övrigt är def av stort värde omsystemet är sä klart och enkelt utformat atf tvister i görligaste män kanundvikas. Självfallet får infe detta synsätt drivas därhän aft vidfvister,.där systemet tillämpas, den materiella utgången mestadels uppfattassom orättfärdig. Man ska emellerfid härvid komma ihåg atf varje system, hur detän är konstruerat, också verkar styrande på människornas fakfiska beteenden.Eftersom med nuvarande sysfem def är den som betalat förskott och möjligenden som köpt fill eff mycket billigt pris men infe krävt omedelbar leverans som vid säljarens insolvens kan göra en förlust, får det,antas aft systemetverkar dämpande eller återhållande på sådana beteenden. Folk som infe fåttsäljarens vederhäffighet bekräftad vill helt enkelt inte betala förskott om deinte får någon säkerhet att leverans också sker. Sådana effekter av systemets styrfunktioner behöver i ochför sig infe vara ovälkomna. I seriöst affärsliv är det inte något självändamål aff, i omsättningens intresse, se även i den här meningen ekonomiskt äventyrliga avslut som önskvärda. Vad som diskuteras är en infressekonfiikt mellan å ena sidan säljarens borgenärer däribland infe minst kreditgivare och leverantörer och ä andra sidan en eventuell köpare. Kommer, när sälja rens ekonomiska ställning är svag, något köp aldrig till stånd, behöver detta 1 infeallfid ses som en nackdel. Åtminstone när fallissemangef är nära torde LU1987/88:1 alla parter vara mest betjänta av aft några sädana transaktioner företrä- Bilaga desvis förskoftsköp där endera infressesidan riskeraratt göra en förlust, över huvud inte äger rum. Sedd mot denna bakgrund skulleen princip där köparen vinner skydd redan genom avtalet i stället få styrandeeffekter som närmast motverkar de syften man vill uppnå. Det nu sagda gäller företrädesvisköp mellan näringsidkare. Dét är där som det i första hand är realisfiskt atträkna med att någon solvensprövning med avseende pä säljaren föregår entilltänkt affär. Vid större konsumentköp, t. ex. köp av fritidsbåt ellermonteringsfardigt trähus, kan också en sådan prövning ibland aktualiseras. Ärdef fråga om vanliga konsumenfköp, understigande något tiotusental kronortorde det däremot infe vara vanligt aff köparen ställer sig frågan huruvidasäljaren är solvent. Vid sådana köp är det å andra sidan sällsynt affförskoftsbefalriingar förekommer. Enligt vad fingsrätten har sig bekant är detendast undantagsvis och då inom vissa speciella branscher som handpenningarförekommer. Eff exempel som kan anföras är möbelbranschen. Där förekommerstundom aft viss del av priset, vanligen , begärs i handpenning. Detuppburna beloppet ses därvid närmast som en säkerhet för eller som eff förskottpä eventuell avbesfällningsavgift.' Enstaka exempel frän andra, mera udda,branscher kan säkert också hittas. Det regelmässiga förfarandet inomkon-sumenfvarusektorn torde dock vara atf varan betalas först vid leverans ochatf inte någon som helst handpenning har erlagts. Detta gällerenligt uppgift även inom en så pass tung och ekonomiskt betydelsefull sektorsom exempelvis bilbranschen, såväl beträffande nya som begagnade fordon. Denna praxis, atf betalning sker först vid leverans, stårockså i överensstämmelse med konsumentskyddslagsfiftningen i stort. Villkor omförskottsbetalning inskränker bl. a. konsumenternas rätt enligt dendispositiva regeln i 14 § köplagen, som innebär att köparen har räff aff hållainne betalningen till dess säljarens prestation har ägt rum. Därigenomförlorar konsumenten def påtryckningsmedel som ligger i atf betalningen kanhällas inne fills säljaren fullgjort sina åligganden. Dessutom förlorarkonsumenten sina prakfiska möjligheter atf häva köpet eller att fordraprisavdrag, om det visar sig vara fel i def som levereras. Om parterna dä intenår en uppgörelse i godo måsfe konsumenten kanske föra process mot säljaren,och dessutom riskerar konsumenten aff göra en ekonomisk förlust om säljaren ärinsolvent. har av dessa skäl i två uppmärksammade fall (1985:19 köksinredning och 1986:14 dörrlås m. funnit villkor om förskottsbetalningvara oskäliga och enligt avfalsvillkorslagen förbjudit vederbörandenäringsidkare att använda sig av sådant villkor. Med hänsyn till vad som sagts nu ställer sig tingsrättentvivlande till motionärens påstående atf det i konsumentsammanhang finns"åtskilliga" situationer, då def framstår som helt naturligt aff enköpare betalar en vara utan aff ta den med sig. Än mer tveksamt ärom i de situafioner, där detta trots allt förekommer, detta indikeraren insolvenssifua-fion på säljarsidan. Villighet aft erlägga ett förskottförutsätter som regel aft säljarens marknad råder. I de branscher där defförekommer svaga säljare. vilkasobestånd kan tänkas gå ut över individuella köpare, torde markna- LU1987/88:1 den som regel inte se ut på def sättet. Betydligt vanligare tordeinom vikande Bilaga branscher vara atf f. o. m. kreditköp marknadsförs somextra förmånliga, just därför att, inte ens där, någon handpenning fas ut. Tingsrätten ställer sig därför starkt frågande fill omförhållandena inom konsumenfvarusektorn verkligen är sådana aff beträffande denmycket speciella fråga, som motionen avser, något behov av utökatkonsumentskydd över huvud föreligger. Vad som i så fall kunde övervägas ehuruav andra skäl än dem som ligger mofionären om hjärtat är om inte, i linje medtankarna i de fidigare refererade domarna frän , i ställeteff mer eller mindre generellt förbud mof förskottsbetalningar borde införasför konsumenfköpens dél. En sådan reform kan också aktualiseras med tanke påkonsumentköpsufredningens förslag (SOU 1984:25) till ny konsumentköplag. Dettaförslag irmehäller tvingande föreskrifter om atf faran för godset ska gå överpå köparen när godset avlämnas och om att avlämnande sker först när godsetkommer i köparens besittning genom aft def fas om hand av denne eller av någonför hans räkning eller på annat sätt överlämnas till honom (5 och 8 §§).Härigenom kommer den som säljer till konsumenter aff även vid disfansköp ha atfsvara för eventuella transportskador och förseningar. Detta talar ytterligareför aff konsumenten inte bör vara skyldig aff betala priset förrän han haftfillfälle att ta emot och besiktiga varan. Def ska i sammanhanget anmärkas aff def område inomkomsumenfva-rusektorn där tidigare eff starkt skyddsbehov verkligen ansettsföreligga, nämligen beställningsköpet avseende fritidsbåtar, rättsläget numeraär reglerat genom den möjlighet fill förmånsrätt som kan erhållas enligt lagen(1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskoff. Förmånsrätt enligt 4 § förmånsrättslagen tillskapas enligtdenna lag genom att parternas skriffiiga avtal tas upp i protokollet hosStockholms tingsrätt. Ar 1986 fogs dock blott 13 sådana avtal in itingsrättens protokoll. Mofionären tänker sig emellerfid atf en utredning ocksåska avse en eventuell räffsreform beträffande de kommersiella köpen mellannäringsidkare. Så till vida ligger, formellt sett, en god tanke i detta, som enuppsplittring också pä sakräffens område i två olika rättssystem ett förkonsumentförhållanden, ett för transaktioner i allmänhet säkerligen voreolycklig. Detta särskilt med tanke på aff de sakrättsliga reglerna, naturligtnog, har sin verkan också mof én obestämd krets av tredje män. Uppräffhällandefav eff uniformt system har i sådant fall ett särskilt värde, eftersom enborgenär annars skulle ha aft fillämpa fiera olika rättssystem samfidigt, såvälvisavi övriga borgenärer som mof gäldenären. Emellertid har infe ens den av mofionärenåberopade , i de reformförslag han presenterar i sin avhandling(Traditionsprincipen, 1985, s. 664), velat räkna med affavfalsprincipen skulle släppas fri även i kommersiella sammanhang. Risken försvåröverskådliga transaktioner och i förlängningen även formlösasäkerhetsöverlåtelser har bedömts som alltför stor. Just den av sist anförda synpunkten är i självaverket enligt tingsrättens mening den omständighet som starkast talar emot en eventuell förändring av det sakräftsliga systemet, begränsad till området för omsätt- 19 ningsöverlåfelser.Def sakräftsliga systemet hänger ihop och man kan exem- . LU 1987/88:1 pelvisinte gärna tänka sig att ha regler, som är strängare när def gäller att geBilaga en säkerhetsöverlåtelse sakräftslig verka,n, än de är beträffande sagdaverkan vid en omsäffningsöverläteise. Vad som frän prakfisk synpunkt möjligenframstår som mer angeläget än aff rikta in sig på.en förändring av reglerna förjust köp, synes vara aff i stället göra en grundlig genomgång av hur olika slagav lös egendom inte bara lösöre utan även sådant som bostadsrätt, byggnad påannans mark i förening med nyttjanderätt fill marken osv. bäst ska kunnautnyttjas som kredifsäkerhet. Def är inom det problemområdet som behov av efftidsenligare rättssystem i första hand torde föreligga. Systemet hängeremellerfid, som sagts, ihop. En utredning som säkerligen måsfe bliganska omfattande måste därför kom- ma aff omfatta de sakräftsligafrågorna såväl vid överlåtelse som pantsäffning. Syftet skulle därvid främstvara att göra det möjligt även för andra än för dem som har förefagsinteckning,atf på rimliga villkor tillhandahålla kredit mof realsäkerhet i lös egendomutan aft för den skull behöva fa egendomen i besittning. Sammanfattningsvis anser alltså tingsrätten att behovet.av förändrade sakräftsliga regler på konsumenfköpsområdet inte är sådant affdef ensamt motiverar en utredning om lagsfiftning, och framför allf infe ensärlagstiff-ning begränsad till enbart konsumentområdet. Vidare ansertingsrätten aff förändrade regler enbart gällande omsätfningsöverlåtelser,medan säkerhefsöverlåtelser och panfsättningar skulle lämnas utanför, infe ären sådan angelägen lagsfiftningsuppgiff aft den motiverar aff det traditionellaoch, kanske i synnerhet för köpens del, allmänt vedertagna systemet kastas överbord, som uniformiteten och enkelheten i def nuvarande systemetuppoffras. Ska en utredning sättas fill bör denna ges en bred inriktning, somtäcker de sakrättsliga frågorna vid säväl överlåtelse som pantsäffning, men medsärskild uppmärksamhet på atf det är inom kreditlivef som de praktiskt vikfigaproblemen föreligger. Eff sådant utredningsprojekt kan emellerfid förväntas blibäde omfattande och långvarigt. Def har enligt tingsrättens mening knappast denangelägenhefsgraden, i förhållande fill andra uppgifter inom lagsfiftningen,att det nu bör komma fill stånd. Rättsutvecklingen kan liksom ännu enfid fä ske i friare former, tills vidare utan inblandning av lagstiftaren. En utredning av det mer begränsade slag, som mofionensynes avse, vill tingsrätten under alla förhållanden bestämt avstyrka. Juridiska fakultetsstyrelsen vid (forskningsutskottet) Som motionären framhåller krävs det enligt svensk räu aften köpare av lösöre antingen får köpet registrerat på sätt som framgår av lösöre- köplag eller får lösöret i sin besittning, för atf vara skyddad om säljaren gåri konkurs eller lösöret hotar bli utmätt för säljarens skuld. Regeln bygger således pä lagstiftning , och den kan bara bli ändrad genom ny lagstiftning. 1 mofionen nämns rättsfallet NJA 1975 s. 638 med kommen taren att därigenom stadfästes tradifionskravet, dock ej enhälligt. ten gälldehuruvida köparen i def konkreta fallet vidtagit sådana åtgärder LU 1987/88:1att en köpt husvagn fick anses ha kommit i hans besittning. Själva fradi-Bilaga tionskravef ifrågasattes infe av någon domare. Tvärtom kan påpekas affde tankar som ligger bakom tradifionskravet och dess motsvarighet vid överlåtelseav enkla fordringar, nämligen denunfiafionskravet, av HD tillämpats analogt imånga situationer där HD kunnat underlåta det. Def färskaste exemplet är en dom1987-01-12 DT 1, enligt vilken sakrättsligt skydd vid överlåtelse av andel tilllösöre kräver överlämnande av lösöret även om def infe är den sista andelen somöverlåts utan säljaren behåller en andel i godset. Def finns åtskilliga skäl för aff tradifionskravet utredsförutsättningslöst i hela dess vidd. Redan den omständigheten atf regeln äröver och internationellt sett avvikande motiverar en sådanutredning. Därfill kommer att åtminstone konsumenter ofta varken tänker pårisken aft en säljare gär i konkurs eller känner till vilka åtgärder som i såfall behöver ha vidtagits för aft köparen skall vara skyddad mot säljarensborgenärer. Även när def gäller näringsidkare som köper finns vissaskäl för aff upp häva tradifionskravet. 1 mofionen nämns aft finansieringen av beställnings köp skulle förbilligas, om köparen vågade delvis betala tillverkningen i förskott. Härvidlag märks dock att en kalkylerande köpare lätt skaffar sig sakrättsligt skydd genom registrering av förvärvet enligt lösöreköplagen, när tillverkningen fortskridit så långt att tillverkningen låter sigidentifieras,. och skulle nog inte heller en regel om sakrättsligt skydd ge nom avtalet ge förvärvaren skydd. Vid beställningsköp finns också särskild lagstiftning beträffande båtar och fartyg, som syftar till att ge en förskotts- betalande köpare skydd före traditionen. Däremot är registrering enligt lösöreköplagen eller någon annan form av registrering mindre lämplig, när köpt lösöre skall lämnas kvar hos säljaren under en kortare fid, exempelvis fills köparen blivit beredd aff fa emot godset eller funnit en tredje man till vilken han skall vidareöverlåta det. Vid överlåtelse av företag genom in- kråmsöverlåfelse (i stället för överlåtelse av aktierna) leder tradifionskravet fill atf köparen före tillträdet väl kan bli skyddad beträffande fastigheter och immaterialräftighefer som ingår i köpet men inte beträffande maskiner . och varulager utom om registrering sker. Vid överlåtelse av lösöre mellan bolag i samma koncern kan tvekan uppstå, om tradifionskravet över huvud taget kan uppfyllas, när överlåtande och förvärvande bolag har gemensam ledning (jfr NJA 1972 s. 246). Tradifionskravet leder också till vissa pro blem när def skall sammanställas med regler om inköpskommission, legOv fillverkning eller transport för annans räkning. Den omständigheten aft någon verkar i en annans intresse och har avtalat aff huvudmannen skall ha resultatet av verksamheten kan inte utan vidare anses tillräcklig för aff huvudmannen skall ha separafionsrätt i konkurs till vad som tillverkats eller kundfordringen hos tredje man. Sådana konsekvensöverväganden har rentav föranlett den sittande kommissionslagskommiffén att diskutera be hovet av tilläggsdirektiv för aff kunna se över fradifionsprincipen, om den na till slut skulle anses lägga hinder i vägen för lösningar som är önskvärda vid verksamhet för annans räkning. Eft annat skäl för kommissionslags kommiffén aff snegla på traditionsprincipen är aff kommittén överväger aff 21 införavidgade möjligheter för leverantörer att säkra sig genom ägande LU 1987/88:1räffsförbehäll (i situationer där kommissionsinstifufet används på ettBilaga diskutabelt sätt), varvid def rätfspolifiskt blir svårt att undvika atfäven pröva om inte en köpare av individuellt gods bör vara skyddad redan genomavtalet. Kommissionslagskommitféns arbete är ännu inte slutfört i dessa delar,och det kan därför inte överblickas om kommitténs förslag mofiverar enomprövning av tradifionskravet. som forskningsufskoffet fillstyrker enförutsättningslös utredning och ger vissa skäl för en sådan utöver vadmotionären anfört, vill utskottet betona att åtskilliga argument även kananföras för ett bibehållande av traditionsprincipen. I konkurs kan infe alla intressenter få fullt betalt ellerutlovad leverans, utan konkursen går tvärtom ut pä att låta intressenterna bäraförlusten proportionellt. Det måste därför kunna åberopas mycket goda skäl föratt någon skall ha separafionsrätt eller förmånsrätt. Betraktar man varje anspråkför sig t. ex. revisorers krav på förmånsrätt för revisorsarvode, köpareskrav på köp och förskoftsbetald vara, leverantörers återkrav av såld menobetald vara etc. är def lätt att konstatera aft kravet gäller mellanparterna. Därifrån är steget inte långt att det allmänna rättsmedvetandetåberopas fill stöd för separationsrätt även i konkurs. Men ju fierseparafionsräffer och förmånsrätter som införs, desto mindre blir utdelningenför oprioriterade borgenärer, vilka till slut blir närmast diskriminerade, t.ex. personer med fordringar pä skadestånd pä grund av kriminella handlingareller skadegörelse eller avtalsbrott samt hantverkare som utfört tjänster ochdärvid infogat sin prestation på ett sådant sätt aff den omöjligen låter sigsepareras. Införs alltför mänga separafionsräffer äventyrar man helakonkursinsfifufet genom aff konkursboet inte får eft fillräckligt underlag föraff bära en konkursufredning och uppta tillräckligt med kredit för aff drivarörelsen vidare under ett övergångsskede. Eftersom anspråk pä att få uf köptegendom kan vinna sakrättsligt skydd före leveransen, genom registrering enligtlösöreköplagen, synes def dock svårt atf hävda aft även köpare i princip skallvara med och dela förlusten i konkurs, utan argumenten mot sakrättsligt skyddmåste ligga på eft annat plan. I domskälen synes HD ha utgått från aftdet som mofiverar fraditionskravef är den publicitet som besiffningsövergångenskapar om ägarförhållandet (se NJA 1975 s. 638). Synpunkten känns inte heltövertygande , då det är vanligt aft en gäldenär innehar göds på grund avavbefalningsköp eller hyresavtal. Kreditgivare bör därför ändå alltid varaförsiktiga med atf bevilja kredit på grundval av atf gäldenären besitter vissegendom. Eff bättre skäl för fraditionskravef är atf def är lättför en gäldenär aft i maskopi med en annan påstå aff en sak som gäldenären besitter är överlåten och därmed undantagen från hans borgenärer, om redan överlåtelseavtalet ger sakrättsligt skydd. Antaganden om aft sädana borgenärsbedrägerier förekom var i själva verket grunden för fradifionskravets införande på 1800-talef. I någon mån bör man kunna komma fill rätta med detta problem genom atf lägga bevisbördan om att överlåtelse skett på den som vill separe ra egendom i gäldenärens besittning, men därmed torde missbruk inte helt 22 kunnauteslutas, särskilt inte om samstämmiga vittnesmål från överlåfaren LU1987/88:1 och förvärvaren normalf skulle godtas som fillräcklig bevisning.Risken för Bilaga borgenärssvek har dock infe fillåfits bli avgörande i defiesta andra länder, vilket antyder aff risken överskattats i . Slutligen har för fraditionskravef brukat åberopas atf mandärigenom slipper atf skilja mellan vad som är verkliga överlåtelser och vadsom är överlåtelser till säkerhet för en skuld och därmed jämförligt medpantsäffning. Vid pantsäffning krävs nämligen tradition, och det är därförnödvändigt att behandla s. k. säkerhetsöverlåtelser på samma sätt. Synpunktenhar ett visst värde, men det borde vara möjligt aff, liksom i många andraländer, utskilja vad som är omsättnings- respektive säkerhefsöverlåtelser.Huruvida man därutöver behöver skilja mellan fall då godset lämnats kvar iköparens intresse, dä separafionsrätt bör medges, och då godset lämnats kvar(även) i säljarens intresse, t. ex. därför att han skall kunna nyttja godsetunder ytterligare någon tid, må här lämnas osagt. Sammantaget tillstyrker forskningsufskoffet mofionen. Enförutsättningslös utredning av fradifionskravets avskaffande kommer dock omutredningen infe bara tar sikte på konsumentköp aft bli vidlyftig ochkrävande, där det gäller både atf göra svåra rättspolitiska avvägningar medbeaktande av hela förmånsrättsordningen och att analysera konsekvenserna ihela det sakräftsliga systemet med regler om kommission, redovisningsmedel m.m. Eftersom goda förebilder finns redan inom , bör det emellertid vararelativt lätt att förutsäga vilka problem som ett införande av avfalsprincipenskulle föra med sig. Motionen berör en central princip inom sakrätfen som ärdjupt förankrad i det praktiska räffslivef. Utan närmare utredningar ochöverväganden kan emellertid vitsordas att från tid fill annan uppkommer i defenskilda fallet stötande resultat vid fillämpningen av kravet på fysiskbesiffningsövergäng vid omsättningsköp för erhållande av skydd mot säljarensborgenärer; särskilt vid konsumenfköp. Samfundet delar motionärens uppfattning atf frågan är välvärd aff närmare utredas, varför motionen fillstyrks. Värt regelsystem för sakrättsligt skydd bygger påfradifionsprincipen. En konsekvens av denna centrala rättsregel är, somframhålls i motionen, aft en köpare som lämnar kvar den förvärvade egendomenhos säljaren infe är skyddad mot säljarens fordringsägare ens om han erlagtfull betalning för def köpta. Detta kan säkert komma som en obehagligöverraskning för de konsumenter som drabbas. När det gäller relationerna mellantvå näringsidkare gäller förvisso samma regler men båda parter i sådanaaffärer kan i regel antas vara medvetna om vilka regler som gäller och kananpassa sig till dessa. Något överhängande behov av att ändra det sakräftsligaregelsystemet föreligger därför infe ur svensk industris synvinkel. Problemkan emellertid uppstå i den internationella handeln, eftersom 23 svenskräff är ensam om att tillägga besittningsövergången så stark befydel- LU1987/88:1 se. Även om traditionskravet är känt bland svenska näringsidkare kanprin- Bilaga cipen i vissa fall utgöra ett hinder för en ändamålsenligreglering av affärsförhållanden i f. ex. följande avseenden. 1 många verkstadsbranscher är def regel aff industrierfinansierar underleverantörer och legotillverkare pä följande sätt. Avtalträffas om att en legotillverkare skall tillverka en viss del, exempelvis fillett kylskåp eller en bil. I avtalet brukar ingå att legofillverkaren självskall tillverka det verktyg, varmed han skall producera den del varom avtaletträffats. Avsikten är regelmässigt att verktyget skall vara köparens egendom.För aff säkersfälla aff verktyget inte går med i legofillverkarens konkurstvingas man för att iaktta fradifionsprincipen leverera detsamma till köparen varefterdet återställs till legofillverkaren. måsfe man införskaffadokumenfafion om atf sådan leverans verkligen ägt rum. Beställaren som inteförfar på detta sätt löper risken aff förlora verktyget i en konkurs. Metoden aff använda lösöreköpslagens föråldrade förfarandemed kungörande i ortstidning och registrering av förvärvet vid domstol är infeanpassad fill affärslivets krav och framstår därför inte som något realistisktalternativ att uppnå sakrättsligt skydd. För de mindre och medelstora företagen som ärunderleverantörer och legotillverkare och som kanske infe har en så starkkapitalbas torde avskaffandet av traditionsprincipen vara en fördel. Mångaleverantörer önskar få förskott, vilket regelmässigt förvägras dem om deinfe ställer någon form av säkerhet, f. ex. en bankgaranfi. Detta blir en dyrfinansiering. Man kan utgå från aff köparförefag skulle vara villigare attlämna förskott utan säkerhet, om avfalsprincipen gällde i stället förfradifionsprincipen. Eff annat uttryck för besittningens starka rättsverkan isvensk räff är aff äganderättsförbehåll ofta fränkänns sin verkan. Def tordefinnas anledning att även beröra denna fråga i en utredning omfradifionsprincipen. Def rör sig emellerfid om en etablerad ochcentral rättsprincip. En förändring härvidlag kan infe vidtas utan aff mangrundligt och förutsättningslöst utrett behovet av en ändring av vårtregelsystem, konsekvenser av en övergång till avtalsprincipen samtmöjligheterna att förebygga missbruk av en sådan princip. Reglerna omsakrättsligt skydd måste vara lätta aff tillämpa och får infe verka försvårandepå omsättning av varor på marknaden. Sammanfattningsvis tillstyrker vi aff frågan underkastasen allsidig utredning. Utredningen bör dock ges vidare direktiv än som framgårav mofionen och behandla även andra aspekter på besittningens rättsverkan ände som aktualiseras i de rena omsätfningsköpen. De följder av negativt slag av fradifionsprincipen sombeskrivs i mofionen kan otvivelaktigt förekomma. Eftersom traditionsprincipenknappast förekommer utanför är en annan allvarlig konsekvens avprincipen atf ufiändskahandelspartner fill svenska företag ofta först i ett sent skede blir 24