bet · GB01FiU30 · 1987-12-31 00:00:00 — En särskild omsättningsskatt har införts, pähandeln med aktier och har föreslagits att gälla även handeln medvärdepapper pä penning- och obligationsmarknaderna.Realisa-fionsvinstbeskattningen för aktier har skärpts. En engångsskatt pälivförsäkringsbolagens förmögenheter har tagits ut. Inkomstskatterna harsänkts, samfidigt som underskottsavdragens värde begränsats för höginkomsttagarna.Detta har försvårat nolltaxering och skafteundandragande. Imotionen anförs atf den snabba ökningen i den privata konsumtionen bör dämpas.Motionärerna föreslår emellertid inga åtgärder med en sådan inriktning. Istället krävs atf den offentliga sektorn skall tillåtas växa per år.Effekterna av en sådan politik blir en fortsatt och med stor sannolikhetkraftigare ökning av den privata konsumfionen samfidigt som den offentligakonsumtionen ökar. I rådande ekonomiska läge leder detta till ett kraftigtväxande underskott i bytesbalansen, och därmed blir det ofrånkomligt att enpolifik återigen framtvingas som får icke önskvärda fördelningspolitiskaeffekter. Deförslag som motionärerna i övrigt för fram i motionen att likviditets indragningen görs om fill en engångsskatt, att en höjning av vinstskatten förbereds som skall förstärka statsinkomsterna med ca och att finans- och kreditinstituten skall nationaliseras kan dämpa den inhemska efterfrågan genom att investeringarna hålls tillbaka. Att öka kapitalbildningen och höja produktionskapaciteten är som utskottet ser det en av den ekonomiska politikens huvuduppgifter. Utskottet kan därför inte ställa sig bakom en politik med den inriktning som förordas i motion Fi30 .31 (vpk). Motbakgrund av vad utskottet här anfört avstyrker utskottet motion FiU1987/88:30 Fi30 (vpk) yrkandena 1 och 4 samt yrkande 19 i berörd del. Engod miljö som mål för den ekonomiska politiken 1motion Fi24 (c) anförs att kravet på en god miljö är en dimension som intetäcks upp av de traditionella ekonomisk-polifiska målen men ändå är relateradtill den ekonomiska politiken. Mofionärerna kräver att "en god miljö"skall vara ett centralt mål i den ekonomiska politiken. Liknande krav återfinnsi motionerna Fi30 (vpk) och Fi27 av (). 1 motion Fi30 (vpk)framhålls bl. a. att den svenska politiken på detta område måste verka för attpå det internationella planet få till stånd samordnade insatser för att hejdamiljöförstöringen. Utskottetinstämmer till fullo i mofionärernas uppfattning att kraven på en god miljömåste vara en av de viktigaste utgångspunkterna för utformningen av denekonomiska polifiken. Denna uppfattning delas även av regeringen som ipropositionen Miljöpolitiken inför 1990-talet (prop. 1987/88:85) redovisarförslag till étt omfattande program för en bättre miljö. 1 propositionen finnsett särskilt avsnitt (kap. 9) med förslag fill hur bör agerainternationellt för att medverka till att den pågående miljöförstöringenhejdas. Utskottet finner sålunda att motionärernas yrkanden är tillgodosedda. Medhänvisning till yrkandet i motion Fi24 (c) vill utskottet göra följandetillägg. Motionärerna hävdar att målet "en god miljö" skalllikställas med övriga mål för den ekonomiska politiken som full sysselsättning,hög fillväxt, prisstabilitet och balans i utrikesaffärerna. Att demiljöpolitiska frågorna inte har lägre prioritet än övriga här nämnda mål harredan framgått av vad utskottet anfört. Utskottet vill emellertid framhålla attdet varken är möjligt eller ens önskvärt att utforma ett enhefiigt mått som gördet möjligt att kvantifrera de samlade effekterna på miljön av ett vissttillväxtförlopp. Sä t. ex. är det inte möjligt att väga de samlademiljöeffek-tema mot övriga ekonomisk-politiska mål. Däremot går det att ikvalitativa termer analysera de miljömässiga implikationerna av den ekonomiskautvecklingen såsom exempelvis gjordes i långtidsutredningen. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionerna Fi24 (c) yrkande 3,Fi30 (vpk) yrkande 3 samt Fi27 av AlfSvensson (c) yrkande 1. Privatiseringeller nationalisering av tillgångar 1motionerna Fi22 (m) och Fi28 (fp) framhålls att den offentliga verksamhe ten bör omstmktureras, avmonopoliseras och till vissa delar privatiseras. Därigenom tillförsäkras enligt motionärerna en bättre fungerande service vad gäller de tjänster som produceras i den offentliga sektorn, som effektiviteten i sektorn förbättras genom ökad konkurrens. I motion Fi22 (m) framhålls särskilt att den låga produktivitetsökningen i den svens ka ekonomin i jämförelse med andra länder beror pä en alltför stor offentlig sektor. I mofion Fi28 (fp) krävs att viss utförsäljning bör genomföras för och . Imotsats till förslagen i här nämnda motioner förordas i motionerna Fi30 FiU1987/88:30 (vpk) och NS7 (vpk) en omfattande nationalisering av basindustrier,affärsbanker, finans- och kreditinstitut samt investmentbolag. Utskottethar vid ett flertal fillfällen i tidigare betänkanden behandlat motioner medmotsvarande innehåll som i motionerna Fi22 (m) och Fi28 (fp) (se t.ex. FiU1987/88:12). I dessa betänkanden framhölls att den offentliga sektornsjälvklart måste ta till vara de utvecklingsmöjligheter som erbjuds av idéeroch impulser från verksamheter i icke-offentlig regi. En väl fungerandeoffentlig sektor är i själva verket en avgörande fömtsättning för enframgångsrik välfärdspolitik. Det underströks emellertid att tjänster som vård,omsorg och utbildning måste fördelas efter behov och inte efter inkomst. Detbetonades att främst de fördelningspolitiska aspekterna i större utsträckningän vad som beaktats av motionärerna måste få avgöra i vad mån den nuvarandeproduktionen i den offentliga sektorn skall kunna ske utanför denna sektor.Utskottet finner inte anledning att nu ändra sitt ställningstagande. Vadgäller en utförsäljning av statens aktieinnehav i och i PKbankendelar utskottet uppfattning att en sådan i "vissutsträckning" kan övervägas. Iproposition 1987/88:178 om PKbankens förvärv av också att statens ägande i PKbanken minskas från till 66,71 %.Utskottet vill emellertid understryka att en utförsäljning i "vissutsträckning" måste, om en sådan skall accepteras, tolkas så att statenkvarstår som huvudägare i företaget. Imotion Fi28 (fp) framförs också att försäljningen av och kanses som ett alternativ till den av regeringen föreslagnalikviditetsindragningen från företag. Utskottetanser inte att ett portföljbyte hos de kapitalplacerande insfitu-ten avstatsobligationer mot PKbanks- eller Procordiaaktier nämnvärt skulle påverkalikviditetssituationen i samhället. 1motion Fi22 (m) framhålls att den låga produktivitetsökningen i i ettinternationellt perspektiv framstår som mycket låg. Utskottet vill betona attsådana jämförelser liksom jämförelser över tiden skall göras med storförsiktighet. Per definition är produktivitetsökningen i offentlig sektoralltid lika med noll eftersom värdet av den offentliga konsumtionen bestäms avproduktionskostnaden. I ett land som med stor offentlig sektor kan vidjämförelser med andra länder detta innebära att den totalaproduktivitetsökningen underskattas. Utskottetavstyrker med det anförda motionerna Fi22 (m) yrkande 16 samt Fi28 (fp) yrkande12. Denomfattande förändring av samhällets struktur som förordas i motion Fi30 (vpk)kan utskottet inte ställa sig bakom. Utskottet avstyrker yrkande 6 i mofionFi30 (vpk) samt yrkande 1 i motion N57 (vpk). Ipropositionen anförs att en slutlig utvärdering av 1988 ärs avtalsrörelse och dess effekter på lönebildningoch lönenivå kan ännu inte göras. 3 1987/88. likväl uppenbart att dentotala lönekostnadsstegringen överskrider vad . FiU 1987/88:30 som ärsamhällsekonomiskt försvarbart pä . Föredragandenkonstaterar vidare att lönebildningen är ett avgörande problem i den svenskaekonomin. Full sysselsättning innebär med nödvändighet att inflytandet överpris- och kostnadsbildningen i hög grad kommer att utövas av parterna påarbetsmarknaden. betyder det ansvaret konkret attkostnadsökningarna års avtal - i den utsträckning de inte täcks avökad produktivitet - mäste tas av företagens vinstmarginaler. Regeringen utgårfrän att man inte försöker atf vältra över kostnaderna för de träffade avtalenpå konsumenterna genom prisökningar. Skulle så ske, är det en bekräftelse påatt det lönebildningssystem som tillämpats i är inte förmår generera sådanalönekostnadsökningar som är förenliga med samhällsekonomisk balans. Ipropositionen anförs att den föreslagna likviditetsindragningen kommer attdämpa kostnadsstegringarna. Vidare bör de aviserade sänkningarnaav inkomstskattesatserna möjliggöra reallöneökningar efter skatt även vid mycketlåga nominella lönepåslag. Det framhålls emellertid att en sådan skattesänkningmäste baseras på ett grundläggande samförstånd mellan parterna påarbetsmarknaden om att skattesänkningen skall resultera i lägre nominellalönehöjningar. Imofionerna från moderata samlingspartiet, och delar manregeringens uppfattning att lönebildningen och den framtidalönekostnadsutvecklingen i förhållande till omvärlden är den viktigaste fråganför ekonomiska framtid. Regeringen kritiseras emellertid för att intevidta några eller otillräckliga ätgärder för att underlätta att framtidalöneavtal skall kunna träffas på en låg nominell nivå, som likväl gör detmöjligt att erhålla reala löneökningar efter skatt. I motion Fi22 (m) framhållsatt det totala skattetrycket måste sänkas genom att marginalskatterna sänksoch inkomstskatteskalan inflafionsskyddas. Staten får inte heller intecknalönekostnadsutrymmet genom att höja arbetsgivaravgifterna. Samma förslag tillåtgärder framförs i motionerna Fi24 (c) och Fi28 (fp). I den sistnämndaföreslås dessutom att arbetslöshetsföräkringen skall reformeras och attbeskattningen av frivilliga vinstandelssystem skall lindras. Utskottethar i det föregående konstaterat att lönekostnadsutvecklingen tordebli 6,5 å . Osäkerhet råder alltjämt beträffande löneglidningens storlek.Det har i samband med att avtalen slutits hävdats att konstmktionen med frialokala gör att löneglidningen kan väntas bli lägre än med tidigare typerav avtal. Utskottetanser likväl att den totala lönekostnadsstegringen för överskrider vad som ryms inom en samhällsekonomiskt balanserad ut veckling på . Utläggningen av avtalsökningarna i tiden under lättar inte heller en avtalsuppgörelse med en lägre avtalsmässig ökning . Utskottet varnade (FiU 1987/88:20) för att en 7-procentig löneökning skulle medföra marknadsandelsförluster för industrin redan under är 1988 och en stagnafion för exporten 1989. Det skulle innebära att kapitalbildningen skulle ge ett negativt bidrag till tillväxten . Ut skottet betonade starkt vikten av att en sådan utveckling undviks. längre perspektivet lederden oundvikligen fill en utveckling med ständiga FiU 1987/88:30 underskott ibytesbalansen som gällde . Handlingsutrymmet för denekonomiska politiken skulle dä bli sä allvarligt begränsat attdet inte längre blir möjligt att upprätthålla en rimlig produktionsfillväxt ochhålla tillbaka en stigande inflation och arbetslöshet. Utskottet anser motdenna bakgmnd att det är nödvändigt att denna utveckling bryts. För detta krävsatt inflationsföryäntningarna dämpas och att framtida lönerörelser ger ettutfall som är samhällsekonomiskt godtagbart. Detta ställer i sin tur krav påden ekonomiska polifiken, bl. a. en fortsatt stram finanspolitik. Detta gör detmöjligt att genom lägre nominella lönelyft åstadkomma höjda reallöner. Detkan också, som antyds i propositionen, finnas anledning att ifrågasättaförhandlingssystemet. Det finns en uppenbar risk atf ju fler nivåer som detförhandlas pä, desto starkare blir den "löne-löne-spiral" somproposifionen varnar för. Ett sätt att möjliggöra reallöneökningar efter skattvid mycket låga nominella lönepåslag är att sänka inkomstskattesatserna.Utskottet anser emellertid att förutsättningen för en sådan skattesänkning äratt parterna på arbetsmarknaden blir överens om att den skall resultera i lägrenominella lönehöjningar. Utskottet återkommer till frågan om utformningen avinkomstskatteskalan för . Det mäste emellertid konstateras att behovetav en stram finanspolitik nödvändiggör att sänkningen av inkomstskaften mästefinansieras. Utskottet vill dock tillbakavisa förslagen i motionerna omändring i arbetslöshetsförsäkringen och lindrad beskattning för de företag ochde anställda som deltar i frivilliga vinstandelssystem. Motiven härförredovisade utskottet i betänkandet FiU 1987/88:10. Med det anförda avstyrkerutskottet motion Fi22 (m) yrkande 5 och i här berörd del motionerna Fi24 (c)yrkande 4 och Fi28 (fp) yrkande 5. 1motion Fi28 (fp) avvisas tanken på att regeringen skulle delta i någon form avförhandlad inkomstpolitik som presenteras i den s.k. . Enligtmotionärerna måste statsmakterna lägga fast goda och stabila fömtsättningar föravtalsförhandlingarna, men därefter lämna själva förhandlingarna åtarbetsmarknadens parter. Detta anser motionärerna att som sin meningbör ge regeringen till känna. Utskottethar redan två gånger detta budgetår behandlat likalydande motionsyrkanden (FiU1987/88:10 och FiU 1987/88:20). Utskottet har inte vid något av dessatillfällen funnit anledning att vidta någon åtgärd med anledning av motionen,orsaken härtill har utskottet motiverat i dessa betänkanden. Utskottet ser intenågon anledning att ändra sin uppfattning och avstyrker motion Fi28 yrkande 5även i denna del. 1mofion Fi24 (c) redovisar mofionärerna sin syn på olika åtgärder för att bromsa den nominella lönekostnadsutveckHngen. Motionärerna upprepar vad regeringen sagt och utskottet vid dessa fillfällenställt sig bakom. a. avvisar motionärerna en rad olika alternativ för att dämpa lönekostnadsökningen, t.ex. att genom en kraftig åtstramning av ekono min via en högre arbetslöshet pressa ned inflafionen, att förstärka konkur renskraften genom upprepade devalveringar, att ge upp prisstabilitetsmå let och låta växelkurserna fluktuera fritt, att genom lagstiftning förbjuda 35 löneökningar eller attgenom prisstopp förhindra kostnadsökningar. Detta FiU 1987/88:30 är exempelpå ställningstaganden, som det råder stor för att inte säga total enighet omoch som utskottet har ställt sig bakom. Utskottetkonstaterar också atf motionärerna har samma uppfattning som regeringen om enläng rad ätgärder som är nödvändiga för att fä ned kostnads- ochlönestegringstakten. För höga löneökningar kommer inte att kunna pareras meddevalveringar. Uttaget av arbetsgivaravgifter bör inte höjas. En framtidaskaftereform bör innebära marginalskattesänkningar. Den offentligakonsumtionens tillväxt måste begränsas för att ge utrymme för reallöneökningar.Skattetrycket får inte öka. Det är önskvärt med en samordning av olikaavtalsperioder även fortsättningsvis. Motionensyrkande är således i huvudsak redan fillgodosett genom de ställningstagandenutskottet och gjort . Utskottet ser därior infe skälatt tillstyrka motion Fi24 (c) yrkande 4 i här berörd del. Imotion Fi30 (vpk) begärs att den ekonomiska polifiken skall ges en sådaninriktning att den skapar förutsättningar för löneökningar som kraftigtförbättrar de lågavlönades reallöner. Utskottetanser att statsmakternas uppgift är att ange de ekonomiska förutsättningarnainför förhandlingarna mellan parterna på arbetsmarknaden. Det ankommerdärefter på parterna att efter förhandlingar fördela det tillgängligaekonomiska utrymmet pä olika löntagargrupper. Inomdet statliga området har statsmakterna ett särskilt ansvar förlönekostnadsutvecklingen. Statsmakterna angav därför års avtalsrörelseen utgiftsram för lönekostnadsökningarna. Syftet var att därigenom skapa merlikartade förutsättningar för lönebildningen mellan anställda inom olikasektorer på arbetsmarknaden. 1det avtal som sedermera träffades på det statliga området ingick förutom ettgenerellt tillägg bl. a. en särskild låglönepott. Någotsärskilt uttalande av den innebörd motionärerna begär anser iitskottet infepåkallat. Mofion Fi30 (vpk) yrkande 20 avstyrks därför av utskottet. Inkomstskattesystemetutreds i en pariamentariskt sammansatt kommitté. En skattereformbaserad på detta utredningsarbete kan dock inledas tidigast . Ikomplefteringspropositionen anförs att redan för bör dock en visssänkning av inkomstskatten äga rum. DeUa bör ske genom att grundbeloppet sänksmed för i första hand de helfidsarbetande. I propositionenframhålls dock att kravet på en stram finanspolitik gör atf dessaskattesänkningar mäste finansieras. Regeringen avser att återkomma med förslagtill . tre borgerliga partiernas motioner understryks vikten av en mer genomgripande skattereform, innebärande bl.a. sänkta marginalskatter och indexreglerad skatteskala. Redan för bör dock vissa justeringar göras av skafteskalan. I motion Fi22 (m) presenteras en skatteskala som innebär att skatten sänks i det lägsta skiktet . I skikten däröver sänks den och för 36 inkomster över 190000 kr.sänks den . I motion Fi28 FiU 1987/88:30 (fp) föreslås enminskning av grundbeloppet vid inkomster . Imotion Fi24 (c) anförs att regeringens förslag till sänkt marginalskatt intekan värderas förrän den fullständiga fördelningspolitiska effekten inkl.finansieringen presenterats. Motionärerna betonar emellertid att enskattereform för måste kombineras med åtgärder för att minska defördelningspolitiska spänningarna. Det kan åstadkommas genom att grundavdragethöjs med . och de högsta kommunalskatterna sänks. Motionärerna föreslårockså en minskning av schablonavdraget med . För att åstadkomma enbättre anpassning i fiden mellan inkomster och utgifter begärs en översyn avutbefalningssys-temet av kommunalskatterna till kommunerna. 1motion Fi30 (vpk) avvisas regeringens förslag till skattejusteringar för år1989. Omläggningen är i alltför hög grad inriktad på att sänka skatterna förhöginkomsttagare. Enligt motionärerna bör en skatterabatt på . ges tillalla inkomsttagare . Dessutom bör marginalskattenskärpas för inkomsttagare . Vidare föreslåsi mofionen att som ett första steg mot slopad matmoms bör livsmedelssubventionernaökas med . Även övriga indirekta skatter, med undantag för depå tobak och alkohol, bör sänkas. Utskottetanser att inkomstskatterna bör sänkas främst för att underiätta 1989 ärsavtalsrörelse. Det är därför vikfigt att parterna görs uppmärksamma på att enviktig förutsättning för en sådan reform är att de nominella löneökningarna kanbegränsas. Syftet skall givetvis vara att söka åstadkomma en real löneökningefter skatt som kommer alla löntagare till del. Den inriktning som föreslagitsi propositionen förefaller mot denna bakgrund vara väl avvägd. Härvid mästeockså som utskottet anfört beaktas behovet atf vidmakthålla en stramfinanspolitik. Skattesänkningen måste finansieras till den del den går utöveren inflationsjustering av skatteskalan. Utskottet kan således inte tillstyrkaden allmänna inriktning av skattepolitiken som förordas i motionerna Fi22 (m)yrkande 15, Fi24 (c) yrkande 13, Fi27 av AlfSvensson (c) yrkande 6 samt Fi28(fp) yrkande 3. Vadgäller frågan om åtgärder för att begränsa kommunalskatfehöj-ningarna som tasupp i motion Fi24 (c) anser utskottet att denna fråga behandlats av utskottet ibetänkandet om den kommunala ekonomin (FiU 1987/88:19). Genom utskottetsförslag om en omfördelning av skatteutjämningsbidragen inom en oförändrad ramskapas förutsättningar för en utjämning av den kommunala utdebiteringen iolika delar av landet. Framför allt blir det möjligt för kommuner i norra delenav landet med hög utdebitering att sänka eller i varje fall inte behöva höjasin skatt. Några ytterligare ätgärder anser utskottet intebehövs. Motion Fi24 (c) yrkande 14 avstyrks därför. anfört om behovet att sänka inkomstskatterna och om behovet av enstram finanspolitik innebär att utskottet inte kan godta det förslag tillskattepolitiska riktlinjer som föresläs i motion Fi30 (vpk) yrkande 12. har vid fleratillfallen avslagit yrkanden om 37 differentiering avmervärdeskatten och om slopande av mervärdeskatten 1987/88:30 pålivsmedel. Det skedde senast (FiU 1987/88:20). Utskottetser inte något skäl för att ändra sitt ställningstagande. MotionFi30 (vpk) yrkandena 13 och 14 bör därför avslås av . Utskottetkan inte heller acceptera förslaget i motion Fi30 (vpk) om en höjning avvinstskatten med . Det skulle innebära en kraftigt dämpandeeffekt på företagens investeringsaktivitet, vilket skulle motverka denkapacitetsutbyggnad som utskottet anser nödvändig för att kunna öka denekonomiska tillväxten och upprätthålla sysselsättningen. Motion Fi30 (vpk)yrkande 9 avstyrks därför. Penningpolitikenhar och hitfills utformats mot bakgrund av . den kraftigaökningen av den privata konsumtionen. För att hålla tillbaka denna del avefterfrågan och motverka tendenser till överhettning har marknadsräntorna fåtthållas på en relativt hög nivå. Differenserna i förhällande till motsvaranderäntor i uflandet har varit mycket stora, vilket bidragit till attutländsk valuta strömmat in i landet. T.o.m. april månad hade drygt 4 miljarderkronor flufif in och ökade inflödet kraftigt. anförde (FiU 1987/88:20) väntas den fortsattaförsvagningen av bytesbalansen 1988 innebära att penningpolitiken återigenmåste utformas med större hänsynstagande.fill utvecklingen av utrikesbalansen.Det innebär en fortsatt högre inhemsk räntenivå än i omvärlden. Debedömningar som kan göras ändrar inte förutsättningarna förpenningpolitikens inriktning. Även utvecklingen pä den inhemska kreditmarknadennödvändiggör en relativt hög ränta. Hushållens upplåning har fortsatt attexpandera. Bankernas och finansbolagens ufiåning har ökat kraftigt. Imotionerna Fi22 (m), Fi24 (c) och Fi28 (fp) anförs att den svaga finanspolitiken medfört att en alltför stor börda har lagts på penningpoliti ken. Vidare uttrycker man sig i posifiva ordalag över den genomförda avregleringen på kreditmarknaden. De skärpningar och utvidgningar av kassakraven som aviserade i slvitet av april kritiseras i motion Fi22 (m) som en återgång till regleringspolitik Imotion N57 (vpk) anförs att kreditgivningen i samhället mäste återföras tillmera reglerade och kontrollerade former. Diskontot måste återfå sin fornabetydelse för räntesättningen och ränteregleringen bör återinföras. En styrningav krediter för olika ändamål, bl.a. bostadsändamål, är nödvändig. Utskottetser i likhet med vad som anförs i flera motioner positivt på den avreglering av kreditmarknaden som ägt rum . Skärpningar av kassakravet på banker och införandet av kassakrav på finansbolag är inslag i en allmän åtstramning av penningpolitiken. Att kassakrav införs för 38 finansbolag skall ses motbakgrund av den kraftiga utlåningen från dessa FiU 1987/88:30 institut ochatt utläningsreglerna för bankägda finansbolag och banker numera är desamma.Utskottet delar således inte motionärernas uppfattning att detta är ettåterfall i regleringspolitik. Slopandetav utlåningstaket har inneburit att utlåningen till hushållen ökat kraftigt.Flera hushåll har råkat illa ut genom att de tagit på sig alltför stora län.Utskottet ser emellertid inte en återgång till mer kontrollerad och styrdkreditgivning som ett sätt att komma till rätta med utläningsexpansio-nenssociala konsekvenser. De gamla regleringsinstmmenten blev dessutom med tidenalltmer ineffektiva. De blev svårhanterliga och kunde kringgås på ohka sätt.De motverkade också en.effektivt fungerande kredit- , marknad. 1 stället börandra vägar prövas för att undvika att hushållen sätter sig i alltför storskuld. Sannolikt kan en sådan situation undvikas genom ökad kreditprövning,rådgivning, sund marknadsföring, upplysning och en lämplig utformning avskattereglerna. Utskottetser därför positivt på att regeringen avser att tillsätta en särskild utredningmed uppgift att föreslå åtgärder i syfte att begränsa hushållens skuldsättningoch undvika de sociala skadeverkningar som skuldsättning i vissa fall medför. Imotion Fi22 (m) upprepas krav som samma motionärer framfört tidigare, nämligenatt banker bör erhålla skälig ränta på de kassakravsmedel som placerats iriksbanken. I motionen liksom i motion Fi28 (fp) ställer man sig positiv tillatt avskaffa diskontot.