bet · GB01AU8 · 1987-12-31 00:00:00 — Ibetänkandet behandlas 23 motioner om medbestämmandefrågor från allmännamotionstiden vid föregående . I dem har moderata samlingspartiet,, och kommunisterna redovisat sin syn påbehovet av förändringar på medbestämmandeområdet. Dessutom begärs i enskildamotioner mer avgränsade förändringar på samma område. Tillde frågor som härigenom kommer att belysas i betänkandet hör behovet av enutvärdering av lagstiftningen på det arbetsrättsliga området med krav på merallmänna omprövningar i väsentliga avseenden, den negativa föreningsrätten ochblockader mot företag. Vidare behandlas informations- och förhandlingsrättenvid mindre företag, den fackliga vetorätten vid entreprenader, den s.k.200-kronorsregeln samt frågor om arbetsgivares skadeståndsskyldighet m.m. Samtligamotioner har avstyrkts av utskottet. Till betänkandet har fogats 17reservationer och ett särskilt yttrande. Ianslutning till ärendets behandling har utskottet hört LO, TCO och /SR samtSAF och om deras erfarenheter av den praktiskatillämpningen av medbestämmandelagen. 1986/87:A220av m.fl.(m,fp,c) vari yrkas 1. att hos regeringenanhåller om en utredning med uppgift att skyndsamt framtaga förslag till sådanaändringar i den arbetsrättsliga lagstiftningen att en rimligare relation uppnåsmellan mindre arbetsgivare och arbetstagare när det gäller skadestånd enligtvad som i motionen anförts, 2. att hos regeringenanhåller om en utredning med uppgift att utreda eventuellt missbruk av s.k.informella skadestånd i enlighet med vad som i motionen anförts. 1986/87:A703av och (vpk) vari yrkas att hosregeringen begär förslag till lagstiftning som ålägger svenska transnationellaföretag samt utländska transnationella företag verksamma i att bekostade fackliga organisationernas samarbete inom koncernen. 1 I9S7/88. 1986/87:A708 av StenAndersson i (m) vari yrkas att AU 1987/88:8 beslutar attgenom lagstiftning reglera att en facklig organisation endast kan besluta omarbetsnedläggelse i de fall minst en enkel majoritet av den, fackligaorganisationens medlemmar i en sluten omröstning så beslutar. 1986/87:A710 av m.fl.(s) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att finansiering av regionalafackliga förtroendemän möjliggörs genom ändring av förtroendemannalagen. 1986/87:A712 av m.fl.(vpk) vari yrkas att hos regeringenbegär förslag om att den fackliga vetorätten vid entreprenad skall utvidgas attgälla alla entreprenader och om att vetorätten även skall omfatta lokalfackförening. 1986/87:A713 av och () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angåendefacklig verksamhet i små företag. 1986/87:A715av m.fl.(fp) vari yrkas 1. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen sägs om att företag som ärenmansföretag och/eller saknar -kollektivavtal inte får diskrimineras, 2. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen sägs om att den arbetsrättsligalagstiftningen måste anpassas till de mindre företagen, 3. att rikscagen hos regeringenbegär en översyn vad gäller skadestånd enligt de arbetsrättsliga lagarna. Motiveringentill yrkandena återfinns i motion 1986/87:N330. Yrkande 4 behandlas i AU1987/88:7. 1986/87:A718av m.fl.(vpk) vari yrkas 1. attriksdagen beslutar att hos regeringen begära förslag om demokratis ka rättigheter i arbetslivet enligt motionens riktlinjer, 2. att beslutar att ingastrejkskadestånd skall kunna ådömas strejkande arbetare, 3. att beslutar attfredspliktsbestämmelserna i arbetsrättslagstiftningen utmönstras. Yrkande 4 behandlas i AU1987/88:7. 1986/87:A719av m.fl.(vpk) vari yrkas 1. att hos regeringenbegär förslag att ny teknik och arbetsorganisation endast får införas iarbetslivet efter godkännande av på resp. arbetsplats verksamma fackföreningarenligt vad som anförs i motionen, 2. att hos regeringenbegär förslag om ett samlat program för facklig kontroll över teknikensanvändning och utveckling enligt vad som anförs i motionen. 1986/87:A721av m.fl.(s) vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförts i motionen om regional facklig förtroendeman. 1986/87:A723av m.fl.(m,fp,c) vari yrkas att hos AU1987/88:8 regeringen anhåller om förslag till lagstadgad negativ föreningsrätt. 1986/87: A724 av m.fl.(m,fp,c) vari yrkasatt hos regeringen anhåller om sådana ändringar i 39 §medbestämmandelagen att arbetstagarorganisation inte ges möjlighet attutestänga företag utan kollektivavtal/separatavtal från att konkurrera omentreprenader på likvärdiga villkor. 1986/87:A725 av m.fl.(c,m,fp) vari yrkasatt hos regeringen anhåller om förslag till förbud mot blockad avenmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller viaarbetsgivarorganisation. 1986/87:A728 av m.fl.(m,fp,c) vari yrkasatt hos regeringen anhåller om förslag till förbud mot blockad avföretag där det inte finns någon fackligt ansluten för dess vägran att tecknaavtal separat eller via arbetsgivarorganisation. 1986/87:A734 av m.fl.(m) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om arbetsmarknadslagarnas utformning och effekter, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1976:580) ommedbestämmande i arbetslivet för att säkerställa den negativa föreningsrätten, 3. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1976:580) om medbestämmandei arbetslivet så att s.k. organisationsklausuler förbjuds, 4. att hos regeringen begär förslag till ändringi lagen om medbestämmande i arbetslivet (1976:580) i enlighet med vad som i motionen anförts angående avdrag på lön för fackföreningsavgifter, 5. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1976:580) om medbestämmandei arbetslivet i enlighet med vad som i motionen anförts angående arbetstagarnasrepresentation, 6. att riksdagenbeslutar att 60 § i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet skall haden lydelse angående arbetsrättsliga skadestånd den hade , 7. att riksdagenhos regeringen begär en översyn av skadeståndsreglerna i den arbetsrättsligalagstiftningen i enlighet med vad som i motionen anförts, 8. att riksdagenhos regeringen begär förslag till förbud mot blockad av enmansföretag ochföretag med anställda familjemedlemmar i enlighet med vad som anförts imotionen, 9. att riksdagenhos regeringen begär utredning om och förslag till begränsning av fackligorganisations rätt att genomföra blockad av företag enligt vad som anförts imotionen, 10. att beslutar att upphäva reglerna orhfacklig vetorätt i 38-40 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, 11. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförs om ideella skadestånd. 14. att hos regeringen begär förslag till ändring i lagen AU1987/88:8 (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet vad gällerförhandlingsplikt vid chefstillsättningar i enlighet med vad som i motionenanförts, 27.att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförts om överförande av arbetsrättsliga tvistemål till allmän domstol. Motionenbehandlas beträffande yrkandena 12 och 13 i AU 1986/87:18 och beträffandeyrkandena 15-26 i AU 1987/88:2, 3, 5 och 7. 1986/87:A736av m.fl.(fp) vari yrkas 1. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts om rätten att lämnafacklig organisation, 2. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts om översyn av dearbetsrättsliga skadestånden, 3. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts om facklig vetorätt videntreprenader, 5. att som sinmening ger regeringen till känna vad som i övrigt föreslås i motionenbeträffande ändringen i MBL. Yrkande 4 behandlas i AU 1986/87:18. 1986/87:A740 av m.fl.(m,fp,c) vari yrkas att hos regeringenanhåller om sådana ändringar i 39 § medbestämmandelagen attarbetstagarorganisation inte ges möjlighet att utestänga företag utan kollektivavtal/separatavtalfrån att konkurrera om entreprenader på likvärdiga villkor. 1986/87:A742av () vari yrkas att hos regeringen begär förslagtill lag innefattande straffsanktioner mot den som för en idrottsföreningsräkning betingar sig särskild ersättning för att medge att en medlem skall fåövergå till och representera annan idrottsförening. 1986/87:A746av m.fl.(m,fp,c) vari yrkas att hos regeringenbegär förslag till lagstadgad negativ föreningsrätt. 1986/87:A747av m.fl.(c) vari yrkas att beslutar att göra i motionenföreslagna tillägg till medbestämmandelagen. 1986/87:A749av () vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad som i motionen anförts om en utredning huruvida ingångnalöneavtal skall få innehålla sådana klausuler som medför att överenskommenavtalstid blir verkningslös. 1986/87:A751av m.fl.(c) vari yrkas 1. att hosregeringen begär förslag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet i enlighet med vad som anförs i motionen b)angående rätt att ståutanför en förening och förbud mot s.k. organisationsklausuler, c) angåendeformerna för förhandlingar och information enligt MBL i småföretag, d) angåendefacklig vetorätt vid entreprenader och blockad av enmansfö retag. 2. att antar följande förslag till lag omändring i lagen om u 1987/88:8 medbestämmande i arbetshvet (1976:580)beträffande fredspliktsbestämmelserna: Härigenom föreskrivs att 60 § lagen (1976:580) ommedbestämmande i arbetslivet skall ha nedan angivna lydelse: Är någon skadeståndsskyldig enligt denna lag, kanskadeståndets belopp nedsättas i förhållande till vad som annars skulle hautgått, om det är skäligt med hänsyn till den skadevållandes ringa skuld, denskadelidandes förhållande i avseende på tvisten, skadans storlek i jämförelsemed den skadevållandes tillgångar eller omständigheterna i övrigt. Fullständigbefrielse från skadeståndsskyldighet kan också medges.Vid bedömande enligtförsta stycket av arbetstagares skadeståndsskyldighet för deltagande i olovligstridsåtgärd skall särskild hänsyn tagas till omständigheter, som har framkommitvid överläggningar enligt 43 § och verkningarna av överläggningen. Motionen behandlas i övriga delar i AU 1986/87:18 samt AU1987/88:5 och 7. 1986/87:A815 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsom arbetsgivarens skyldighet i samband med platsansökan. Innehållet i lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet (MBL) kan i huvudsak delas upp i två grupper av regler. Den enagruppen utgörs av avsnitt som har hämtats från den tidigare s.k.arbetsfredslagstiftningen. Hit hör om föreningsrätt (7-9 §§), degrundläggande reglerna om parternas förhandlingsrätt (främst 10 §),bestämmelserna om kollektivavtal (23-31 §§) samt avsnitten om fredsplikt (415§§) och om medling i arbetstvister (46-52 §§). Även reglerna om skadestånd ochandra påföljder (54-62 §§) bygger i viktiga delar på äldre lag. Den andra gruppen regler hör till det genom MBL infördaregelsystemet för arbetstagarnas medbestämmanderätt. Hit hör först reglerna omden förstärkta förhandlingsrätten för arbetstagarsidan (11-14 §§). Dessa bestämmelseromfattar i första hand arbets- och företagsledningsfrågor i vid bemärkelse. Denprimära förhandlingsskyldigheten enligt 11 § är ett medel som lagen gerarbetstagarna att påverka arbetsgivarens beslut. Enligt den primäraförhandlingsskyldigheten är arbetsgivaren skyldig att begära förhandling innanhan fattar vissa beslut. Arbetsgivaren är vidare utom i vissa undantagsfallskyldig att dröja med sitt beslut tills förhandlingen har slutförts. Genomdenna uppskovsskyldighet får arbetstagarsidan tillfälle att lämna sinasynpunkter på förhandhngsfrågan och påverka arbetsgivaren i dennesbeslutsfattande. En arbetstagarorganisation, som har primärförhandlingsrätt enligt 11 §, har enligt 12 § också rätt att på eget initiativbegära förhandling med arbetsgivaren i varje fråga där arbetsgivaren står ibegrepp att fatta ett beslut som rör en medlem i organisationen. För att de anställda skall kunna utnyttja sin rätt attgenom förhandlingar medverka i beslutsprocessen hos arbetsgivaren måste dehållas underrättade om och fåinsyn i arbetsgivarens verksamhet. Lagens regler om rätt till AU 1987/88:8information (18-22 §§) syftar till att tillgodose detta. En grundtanke bakom arbetsrättsreformen har varit att detskall vara arbetsmarknadens parter som utformar och vidareutvecklararbetstagarnas medbestämmande med utgångspunkt i lagens regler. Ett av syftenamed MBL har därför varit att främja tillkomsten av medbestämmandeavtal. Sådanaavtal har också kommit till stånd på de stora avtalsområdena. Ett inslag i det genom MBL införda systemet av regler omarbetstagarnas medbestämmanderätt utgörs av bestämmelserna i 38-40 §§ omfacklig vetorätt i vissa fall. Dessa syftar till att komma till rätta medmissförhållanden av skilda slag som kan uppkomma när en arbetsgivare avser attlämna ut ett arbete till icke anställd arbetskraft, t.ex. uppdragstagare ellerentreprenörer. Slutligen kan nämnas om överläggning vidarbetstagares olovliga stridsåtgärder (43 §), vissa skadeståndsregler inkl. dens.k. 200-kronorsregeln i 60 § och regler om tvisteförhandling och rättegång(63-69 §§). Utskottet tar i detta betänkande upp olika frågor ommedbestämmande i arbetslivet. De motioner som behandlas väcktes vid föregående . Dessutom kommer att beröras vissa meraallmänna arbetsrättsliga frågor. Lagen om medbestämmande i arbetslivet (MBL) trädde i kraftden . Den har alltså varit gällande . Med anledning häravhar utskottet hört arbetsmarknadsorganisationerna om deras erfarenheter av denpraktiska tillämpningen . I överläggningarna har förarbetstagarsidan deltagit företrädare från i (LO),() och Centralorganisationen /SR.Från arbetsgivarsidan har deltagit företrädare för () samt för och Landstingsförbundet.Överläggningarna kan ses som en uppföljning av dåvarande inrikesutskottetsöverläggningar med organisationerna inför behandlingen avmedbestämmandereformen. Vid de nu hållna överläggningarna har arbetstagarsidanuttalat att särskilt om förstärkt förhandlingsrätt och informationvarit till gagn för de anställdas medinflytande och engagemang. Samstämmigt harman dock tillagt att förväntningarna på reformen inte infriats i allaavseenden. Det tog exempelvis väl att komma fram till de avtal somskulle komplettera lagen, och när det gäller Utvecklingsavtal på denprivata sidan påtalades att det går långsamt att fullfölja detta centrala avtalmed lokala avtal. En motsvarande utveckling angavs föreligga också på denoffentliga sidan. Det fördes vidare fram som en allmän kritik frånarbetstagarsidan att de fackliga organisationerna ofta kommer in för sent ibeslutsprocessen för att de skall ha en reell möjlighet att påverka denna. Somdagsaktuella problem pekade arbetstagarorganisationerna särskilt på problem med att vidförhandlingarna nå de verkliga beslutsfattarna i AU 1987/88:8 koncerner ochandra komplexa företag. Det framhölls att detta är ett växande problem inteminst med hänsyn till den tilltagande internationaliseringen avföretagsamheten. Påarbetsgivarsidan var man ense om att medbestämmandet efter problem underinkörningstiden fungerar hyggligt. SAF framhöll i det sammanhanget tillkomstenav som en positiv faktor, medan kommunförbunden hade ensnarast negativ syn på motsvarande centrala avtal på den offentliga sidan.Däremot såg både SAF:s och kommunförbundens företrädare gemensamtorganisationstvisterna mellan olika fackförbund som ett växande problem, ochman hade också på båda sidor den bestämda uppfattningen att den s.k.200-kronorsregeln bör skärpas. Underöverläggningarna behandlades därjämte frågan om medbestämmandet och dessavgränsning mot den politiska demokratin. Den frågan är inte aktuell i demotionsyrkanden som hör till detta ärende utan behandlades ibetänkandet AU 1986/87:18. Vid överläggningarna framkom en klar åsiktsskillnadmellan arbetstagarorganisationerna och kommunförbunden. Från arbetstagarsidangjordes gällande att man har uppnått en rimlig avvägning i gränsdragningenmellan den politiska demokratin och de anställdas rätt till medinflytande.Företrädarna för kommunförbunden hävdade däremot bestämt att det härfortfarande föreligger ett olöst problem, och de vidhöll de krav på enutredning om gränsdragningen mot den politiska demokratin som de bådaförbundens styrelser enhälligt begärt i yttranden till utskottet ochåterkommit till i samband med reformen om personalföreträdares närvarorätt i kommunala styrelser ochnämnder. AlfWennerfors m.fl. begär i de inledande avsnitten till kommittémotionen1986/87:A734 ett tillkännagivande till regeringen om arbetsmarknadslagarnasutformning och effekter. Motionärerna erinrar om att 1970-taletsarbetsrättsliga lagar huvudsakligen har varit inriktade på att öka deanställdas inflytande och trygghet i anställningen. Dessa allmänt accepteradesyften har i viss utsträckning uppnåtts. Lagstiftningens främsta förtjänst liggerinte så mycket i regelsystemets utformning som dess förmåga att medvetandegöraarbetstagarnas berättigade krav på medinflytande, personlig utveckling ochanställningstrygghet. Menlagstiftningen har också haft andra - mindre uttalade - syften än de tidigarenämnda, nämligen att stärka de fackliga organisationernas politiska ochekonomiska inflytande. Genom lagstiftningen har vissa fackliga organisationerskrav på långtgående inflytande inom näringslivet tillgodosetts utan att de harbehövt ta det därmed följande ansvaret. Dessutom har organisationernasuccessivt blivit en del av den politiska maktapparaten genom att de harrepresentanter i offentliga organ och utredningar och därtill betraktas somtunga remissinstanser. Idenna utveckling utgör den arbetsrättsliga lagstiftningen ett betydelsefulltinstrument. En facklig organisation vars existens är säkerställd medlagstiftning förlorar dock lätt medlemmarnas förtroende. Utvecklingen innebär vidare att den samverkan mellan fi\jl987/88"8 likvärdigaparter som präglade den s.k. svenska modellen har ersatts med en strävanatt inte bara stärka arbetstagarorganisationernas ställning utan även att ge demen avgörande dominans. Den balans och det samspel mellan olika intressentersom är en förutsättning för en väl fungerande marknadsekonomi föreliggerpå avgörande punkter inte längre. Mot bakgrund av denna utvecklingframhåller motionärerna som alltmer angeläget att man slår fast vargränserna i en demokrati går mellan politiker, organisationer och Medlemskap i en facklig organisation har, fortsättermotionärerna, i flertalet fall blivit i det närmaste obligatoriskt.Medlemskapet får emellertid ofta politiska och privaträttsliga konsekvenser somgår långt utöver den fackliga uppgiften att företräda medlemmarnas intressen påarbetsplatsen. Detta exemplifieras utförligt av motionärerna, som samtidigtpåpekar att den nuvarande lagstiftningen syftar till att stärka de centralafackliga organen, medan den vägledande principen för lagstiftningen borde varaatt beslut och medinflytande bör läggas så nära de enskilda arbetstagarna sommöjligt. Efter övertagandet av regeringsmakten harsocialdemokraterna enligt motionärerna vidtagit uppseendeväckande lagändringar.Möjligheten för arbetsgivare att innehålla intjänad lön som stridsåtgärd i enarbetskonflikt har förbjudits. Den s.k. 200- kronorsregeln har återinförts.Arbetsgivarnas rätt att göra skatteavdrag för arbetsrättsliga skadestånd harslopats och nya permitteringsregler har kommit till stånd. De centrala fackligaorganisationernas ställning har stärkts genom att rätten att avtala om avstegfrån turordningsreglerna för äldre personal har tagits över från de lokalaorganisationerna. På den offentliga sektorn har de tidigare försöken mednärvarorätt för personalföreträdare i kommunala nämnder och styrelser upphöjtstill en lagfäst närvarorätt. Avslutningsvis i detta avsnitt av motionen dras uppriktlinjer för vad motionärerna kallar en arbetsmarknadslagstiftning förframsteg. Dessa riktlinjer innebär sammanfattningsvis att det fortsattaöversyns- och utvecklingsarbetet inom arbetsrätten måste inriktas på attförbättra arbetsmarknadens funktion och samspelet mellan olika lagar.Byråkratisering och centralstyrning måste undvikas. I den nuvarandelagstiftningen är det genomgående så, att de enskilda arbetsgivarnas och defackliga företrädarnas juridiska kompetens övervärderas. Reglerna måste istället utformas så klart och entydigt att arbetstagarna och deras fackligarepresentanter samt arbetsgivarna på förhand kan avgöra vilken rätt de har. fall lagstiftning inte är nödvändig av rättssäkerhetsskäl bör den undvikas.Möjligheterna att lösa uppkommande frågor avtalsvägen bör vara så vida sommöjligt. På många områden bör lagstiftningen därför ändras i syfte att återgearbetstagare och arbetsgivare möjligheter att träffa individuella ellerkollektiva avtal. Den enskildes lagstadgade rättigheter på arbetsplatsenbör, framhåller motionärerna , inte göras beroende av huruvidaarbetstagaren är medlem i en facklig organisation. Medlemskapet är denenskildes angelägenhet. Det måste vara ett oavvisligt krav att den enskildesintegritet respekteras. Vänsterpartietkommunisterna anför i partimotionen 1986/87:A718 om demokratiska rättigheter iarbetslivet att vpk hävdat långt innan medbestäm- AU 1987/88:8 mandelagenantogs av att huvudfrågan inte är avtal. Vad det i stället gäller äratt vidga fackföreningarnas informations- och förhandlingsrätt och attkomplettera dessa rättigheter med strejkrätt, facklig vetorätt ientreprenadfrågor och frågor som gäller arbetslivets villkor, fackliga möten påbetald arbetstid m.m. Vpksäger sig i motionen vara kritiskt mot begreppet medbestämmande. Kapitalisteroch lönearbetare har oförenliga klassintressen. De kan inte bestämma gemensamt.Däremot kan facket genom självständig kamp tvinga fram eftergifter avarbetsköparna och påverka deras beslut. Föratt lönearbetarna lättare skall kunna hävda sina intressen i dagskampen ochkampen för långsiktiga mål behövs rättighetslagar. Sådana lagar underlättarockså förhandlingar om rättighetsavtal där facket kan påverka utan att bindasupp av företag och myndigheter. Det framhålls i motionen att den kamplinje somvpk företräder förutsätter andra begrepp än medbestämmande och medansvar. Motionärernaföreslår att beslutar att hos regeringen begära förslag omdemokratiska rättigheter i arbetslivet innefattande rätt till politiskverksamhet på arbetsplatserna utvidgadinformations- och förhandlingsrätt i alla frågor - även på koncernnivå strejkrätt utanbegränsningar i lag rätt för fackligtförtroendevalda att solidarisera sig med strejkande vetorätt för fackföreningmot t.ex. införande av ny teknik rätt tillfackföreningsmöten på betald arbetstid fritt tillträde tillarbetsplatser för forskare som används av facket obegränsad rätt tillinternationella solidaritetsaktioner. Vidareföreslår vpk i partimotionen 1986/87:A719 att skall begära förslagfrån regeringen som innebär att ny teknik och arbetsorganisation endast fårinföras i arbetslivet efter godkännande av de fackföreningar som är verksammapå resp. arbetsplatser. Dessutom bör regeringen enligt motionärerna lägga framett förslag till samlat program för facklig kontroll av teknikens användningoch utveckling, i vilket skall ingå övergång från löne- tillproduktionsbeskattning vinster av ny teknikanvänds bl.a. till kortare arbetsdag vilket ger fler jobb fackligtforskningsinstitut och fackliga forskningskonsulter yrkesutbildningmed datatekniska tillämpningar utan att grundläggande yrkeskunskaper eftersatts vuxenutbildningsreform föralla med dålig grundutbildning. Utskottet får medanledning av motionerna anföra följande. Likartadekrav på översyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen har tidigare förts framav moderata samlingspartiet resp. av kommunisterna. Utskottethar i dessa tidigare sammanhang konstaterat att bakom huvudtankarna i denarbetsrättsliga lagstiftningen har funnits en bred Utvecklingeninom denna lagstiftning och inom avtalsområdet AU 1987/88:8 har enligtutskottets mening varit till gagn för såväl arbetstagarna som näringslivet ochsamhället i dess helhet.