bet · GB01KU23 · 1987-12-31 00:00:00 — dels att den del av utskottets yttrande som på s. 22 börjarmed "Motioner med" och slutar med "1987/88:K707 yrkande 1"bort ha följande lydelse: Vad härefter gäller 3-procentsspärren vidlandstingsval får utskottet anföra följande. Spärren innebär onekligen att ävenmycket starka lokala opinioner inom ett landsting kan utestängas. mening är det att slopa spärren. bör därför ienlighet med kraven i motionerna,1986/87:K705 och K4 hos regeringen begära ettsådant förslag. Utskottet tillstyrker följaktligen de angivna motioheina. deb att moment 15 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse: 15. beträffande 3-procentsspärren vidlandstingsvals a) att riksdagenmed bifall till motionerna.l986/87:K705 yrkande 2 och 1987/88:K4 yrkande 5såvitt nu är i fråga som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, b) att avslår motionerna1986/87:K710 yrkande 1 och 1987/88:K707 yrkande 1. Särskildayttranden , KU 1987/88:23 Propositionen i dess helhet AndersBjörck, Hans Nyhage och () anför: Moderatasamlingspartiet har i motion 1987/88:K2 yrkat avslag på proposi tion 1986/87:91 i dess helhet. En rad skäl härför redovisas i motionen. Bl.a. . anförs att propositionen bygger på bristfälligt underlag med hänvisning tillatt den pågående försöksperioden med frikommuner ännu ej kunnat utvärde ras. Vidare påtalas att innebörden av ett ökat s.k. brukarinflytande är oklart redovisad. Om propositionen genomdrivs kommer fungerande nämnd-och , , styrelseorganisationer att kunna upplösas och kompetensen drabbas i de kommunala förvaltningarna, vilket bl.a. kommer att medföra minskad , , . rättssäkerhet för denenskilde. nu kunnat enas om att ej, tillstyrka en perrnanent lagstiftningrörande en friare nämndorganisation och i stället föreslår att detpågående frikommunförsöket vidgas att omfatta de kommuner som så önskar anservi skäl ej längre föreligga att vidhålla vårt generella avslagsyrkande. På ettområde där vi ej kunnat dela utskottsmajoritetens uppfattning, har vi såledesanfört reservation. Insyn för samtliga partier i kommunala nämndersarbete NilsBerndtson (vpk) anför: Ianslutning till utskottets ställningstagande till den i motion K4 yrkande 3upptagna frågan vill jag erinra om att utskottet vid flera tidigare tillfällenframhållit att principiella kommunaldemokratiska skäl talar för vikten av attäven små partier representerade i fullmäktige har möjlighet att få insyn i dekommunala organens arbete (set.ex. KU 1985/86:15 s. 50). Det är angeläget attdet av utskottet förordade beredningsarbetet leder fram till en ändring ikommunallagen som ger möjlighet för samtliga i kommuner och landstingföreträdda partier att delta i arbetet i styrelser och nämnder. Ökad målstyrning av verksamhet och (båda fp) anför: Deti förevarande avsnitt framlagda förslaget rör den i 1 kap. 7 § regeringsformenfastlagda principen att beslutanderätten i kommunerna utövas av valdaförsamlingar. Vi delar den i motion 1987/88:K1 framförda uppfattningen attförslaget borde ha lagrådsgranskats. Ekonomisk ersättning till de förtroendevalda BengtKindbom och (båda c) anför: Beträffandeden aviserade utredningen, såvitt gäller frågan om ersättning till deförtroendevalda, vill vi tillägga följande. Enligt vår mening bör utredningsarbetetsyfta till att uppnå en ordning som ger flertalet inkomsttagare möjlighet attåta sig kommunala uppdrag utan att göra en ekonomisk förlust. Ett system med kommunalaarvoden till de förtroendevalda ger därvid ett KU 1987/88:23 rättvisareresultat än ett system med ersättningar för förlorad arbetsförtjänst. Vi kan iövrigt hänvisa till de synpunkter i saken som anförts i en reservation till detbetänkande av utskottet vari den nuvarande lagstiftningen på områdetbehandlades (KU 1982/83:28 s. 5 f.). Utjämningsmandat och småpartispärr vidkommunfullmäktigval i valkretsindelade kommuner AndersBjörck, Hans Nyhage och (alla m) anför: Vårtställningstagande till motionerna rörande ändrat valsystem i kommunfullmäktigvali valkretsindelade kommuner innebär inte att vi anser att denna fråga därmedskall läggas åt sidan. Vi är av den uppfattningen att det vore värdefullt att iannat lämpligt sammanhang få ytterligare belyst de effekter som införande avutjämningsmandat och någon form av småpartispärr för med sig. Socialutskottetsyttrande ku 1987/88 23 1987/88:2 y om aktivt folkstyre i kommuner och landsting (prop.1986/87:91) Konstitutionsutskottethar berett socialutskottet tillfälle att yttra sig över proposition 1986/87:91 omaktivt folkstyre i kommuner och landsting jämte Med anledning av propositionen har väckts motionerna 1987/88:K1 avBirgit m.fl. (fp), 1987/88:K2 av , Bildt m. fl, (m),1987/88:K3 av m. fl. (c), 1987/88:K4 av m. fl. (vpk) och1987/88:K5 av (). Socialutskottettar upp i propositionen aktualiserade frågor endast såvitt de rörsocialutskottets beredningsområde. Lagen(1979:408) om vissa lokala organ i kommunerna trädde i kraft den 1 januari1980. I den ursprungliga lydelsen av denna lag fick kommunerna frihet atttillsätta lokala organ med uppgift att handha förvaltning och verkställighetsom kan handhas av en eller flera sådana nämnder som avses i 3 kap. 13 §kommunallagen (prop. 1978/79:181, KU 1978/79:36, SFS 1979:408). I proposition1978/79:181 anförde föredragande statsrådet - sorn alltså endast föreslog entill de fakultativa nämnderna begränsad försöksverksamhet - att det på siktborde öppnas motsvarande möjligheter också för specialreglerad samtlandstingskommunal verksamhet. Detta ansågs emellertid kräva mer ingåendeöverväganden (prop. s. 19). Konstitutionsutskottetanförde för sin del att det delade den uppfattning som kommit till uttryck iflera av motionerna och i ett yttrande av att en reformsom inte omfattade även det specialreglerade området var alltför begränsad.Enligt utskottet var det därför viktigt att ett utredningsarbete kom till ståndsom syftade till en utvidgning av försöksverksamheten. Utskottet ansåg att deutredningar som var nödvändiga borde bedrivas så att en proposition härom kundeframläggas . Detta gavs regeringen till känna (KU1978/79:36 s. 10). Iproposition 1979/80:54 om försöksverksamhet med lokala organ för specialreglerad förvaltning i kommunerna föreslogs härefter en utvidgning av den ännu inte ikraftträdda lagen. Förslaget innebar att möjligheten att tillsätta lokala organ skulle omfatta bl. a. de obligatoriska nämnder som motsvaras av socialnämnden. En central facknämnd på varje område 29 måste dockbehållas: Som allmänt villkor för att en uppgift skulle få överföras KU1987/88:23 till lokalt organ! föreslogs vidare gälla att uppgiften på grund avsin Bilaga 1 anknytning till kommundelen och beskaffenhet i övrigt lämpar sigför handläggning i ett lokalt organ (2 § första stycket 2 lokalorganslagen). Ipropositionen anfördes (s. 28) att .syftet med denna bestämmelse vidare var attklargöra att uppgifter som på grund av sakens natur eller författningsbestämmelserhar övergripande eller samordnande karaktär skall ligga kvar hos den centralanämnden. I proposition 1979/80:54 diskuterades även frågan omlämpligheten av att låta lokala organ besluta i ärenden rörandemyndighetsutövning, bl. a. vissa frihetsberövanden. Föredragande statsrådetanförde i denna del,följande (prop. s. 19). Kommittén framhåller att starka rättssäkerhetskravanknyter till myndighetsutövningen. Dessa kan enligt kommittén tillgodoseslikaväl hos lokala som hos centrala nämnder. Kommittén hänvisar till att desociala distrikts-nämnderna har att fatta beslut om vissa frihetsberövanden ochom andra angelägenheter som är starkt ingripande för den enskilde..har det inte förekommit några särskilda anmärkningar mot de socialadistriktsnämndernas förmåga att sköta dessa uppgifter. Kommittén har intekunnat finna någon övertygande saklig grund för att utesluta ärenden som avsermyndighetsutövning från de ärenden som skall kunna överlämnas till lokala organoch föreslår därför inte någon inskränkning i detta avseende. Jag kan på det hela taget instämma i vad kommittén haranfört. Det finns utan tvivel grupper av ärenden om myndighetsutövning somlämpar sig väl för handläggning i lokala organ. Om dessa ärenden lämnasutanför, finns det risk att de lokala organens uppgiftsområden blir alltförsnäva och att försöksverksarnheten inte ger några klara resultat. Jag vill understryka att en reform av det slag som jagförordar måste ha som en grundläggande förutsättning att rättssäkerheten inte får försämras genom att uppgifter flyttas till lokala organ. De bestämmelser i lagar ochförordning- ' : ar somsyftar till att skydda rättssäkerheten är naturligtvis tillämpliga i samma utsträckning, när ett lokalt organ handlägger ett ärende som när detta handläggs av den centrala nämnden; Det lokala organets beslut kan överklagas i samma mån som den centrala nämndens beslut. Om man i , kommuneninte är övertygad om att det lokala organet, trots att de formellarättssäkerhetsgarantierna gäller, är i stånd att med de resurser som ställstill organets förfogande åstadkomma en tillfredsställande handläggning, förutsätterjag att ärendegruppen inte överlämnas till det lokala organet. Det finnsanledning att räkna med att kommunerna kommer att iaktta återhållsamhet med attlåta lokala organta över ärenden som är känsliga från rättssäkerhets-ochlikställighetssynpunkt och där intresset av enhetlig bedömning är särskiltstarkt. Sådana synpunkter gör sig i vissa fall gällande med sådan styrka attdet . knappast kan komma i fråga att uppgiften överlämnas till lokala organ. De angivna frågorna diskuterades inte avkonstitutionsutskottet. Den ändrade lagen antogs av (SFS 1979:1167). , som inte yttrade sig över proposition1979/80:54, behand lade proposition 1979/80:1 om . I sitt betänkande över denna proposition anförde utskottet bl.a. följande (SoU 1979:80:44 s. 91). ' Samtidigtär det viktigt att behålla socialnämndens övergripande ansvar för KU1987/88:23 i kommunen. Att.de lokala organen får en stärkt ställning får Bilaga 1nämligen inte innebära att olika regler kommer att gälla i olika delar avkommunen eller att olika grupper av kommunmedlemmar kommer att behandlas påolikformigt sätt. måste således bevaka utvecklingen i helakommunen och vid behov vidta åtgärder för att samordna olika aktiviteter. Ivissa fall kan detta leda till att socialnämnden själv bör avgöra vissa grupperav ärenden, t.ex. i syfte att nå en jämn fördelning av tillgängliga resurser. Viktigare frågor bör med hänsyn till kravet på ' samordningoch helhetsplanering alltid passera socialnämnden. Genom lagen (1985:127) om särskilda organ ilandstingskommunerna har öppnats möjlighet förlandstingskommunerna att inrätta särskilda organ med uppgift att under en ellerflera nämnder handha förvaltning och verkställighet för en del avlandstingskommunen eller för en eller flera delar av den landstingskommunalaverksamheten. Lagen omfattar bl. a. uppgifter som ankommer på hälso- ochsjukvårdsnämnden, tandvårdsnämnden och omsorgsnämnden. Proposition 1986/87:91 I propositionen föreslås bl. a. vissa ändringar i kommunallagen(1977:179) i syfte att utveckla brukarinflytandet samt en ny lokalnämndslag,varigenom de möjligheter att inrätta lokala organ som finns i den nu gällandeprovisoriska lagstiftningen permanentas. Kommunerna föreslås också få ännustörre möjligheter än tidigare att fritt organisera sin centrala och lokalanämndverksamhet genom att kravet på ett bibehållande av en central nämnd förresp. fackområde tas bort. a. socialnämnden och miljö- och hälsoskyddsnämndenskulle härigenom bli fakultativa specialreglerade nämnder. Det för närvarandeuttryckliga kravet på att en uppgift som skall lämnas till ett lokalt organskall lämpa sig för detta på grund av sin anknytning till kommundelen ochbeskaffenhet i övrigt har inte fått någon motsvarighet i den nu föreslagnalagen. Enligt föredragande statsrådet bör denna princip dock gälla även utanuttryckligt lagstöd (prop. s. 36 och 39). När det gäller uppgifter rörandemyndighetsutövning m. m. anförs vidare följande (prop: s. 37). Jag vill emellertid stryka under att kommunerna när deväljer organisations form för den specialreglerade verksamheten särskilt bör beakta myndighets utövningens behov av specialistkompetens och övriga resurser. Ett exempel gäller tvångsvisa omhändertaganden av barn där det krävs speciellkunskap ' .. och erfarenhet. ' Jag vill särskilt peka på att ändringar i den kommunalanämndorganisationen bör ske påett sådant sätt att situationen inte försvåras för människor med småmöjligheter att hävda sig och att behovet av kunskaper och resurser för . gruppermed ovanliga och krävande behov av vård, service och utbildning beaktas.Skillnaderna i vård- och servicenivå mellan en kommuns olika delar får intebli för stora. Det är viktigt att de enskilda människorna, oavsett i vilkenkommundel de bor, får tillgång till den service som är av stor betydelse förmöjligheterna att leva på en rimlig nivå. ' Ipropositionen föreslås även en ny möjlighet att inrätta s. k. särskilda organ KU 1987/88:23 under en lokal nämnd. För de särskilda organen skall iprincip gälla vad som Bilagal är föreskrivet för lokala nämnder.Härigenom öppnas möjlighet att låta bl. a. ärenden enligt socialtjänstlagenavgöras av särskilt organ om kommunfullmäktige så beslutar. uppgifter framgår bl. a. av 5 § samt 7-10§§ socialtjänstlagen (1980:620). Uppgifterna kan indelas i strukturinriktadeinsatser, varmed avses insatser som syftar till en god samhällsmiljö, allmäntinriktade insatser, varmed åsyftas generellt utformade sociala insatser inom t.ex. barnomsorg och äldreomsorg, samt slutligen individuellt inriktade insatser,vilka avser sociala tjänster direkt anpassade till den enskildes behov (jfrprop. 1979/80:1 del A s. 152 f.). Några av dessa uppgifter tilldrar sigsärskilt intresse i här aktuellt sammanhang. medverkan i samhällsplaneringen skallenligt 7 § socialtjänstlagen bygga på nämndens sociala erfarenheter ochsärskilt syfta till att påverka utformningen av nya och äldre bostadsområden ikommunen. Nämnden skall också verka för att offentliga lokaler och allmännakommunikationer utformas så att de blir lätt tillgängliga för alla. Nämndenskall även i övrigt ta initiativ till och bevaka att åtgärder vidtas för attskapa en god samhällsmiljö och goda förhållanden för barn och ungdom, äldre ochandra grupper som har behov av samhällets särskilda stöd. medverkan i samhällsplaneringen berördesav utskottet bl. a. i dess yttrande till bostadsutskottet över förslaget tillny plan- och bygglag (SoU 1985/86:ly s. 12). Utskottet framhöll då att man iförslaget överlämnat åt den enskilda kommunen att bestämma omfattning ochutformning av samrådet kring kommunens översiktsplanering. Utskottet underströkatt ett stort ansvar härigenom lagts på kommunerna. Socialnämnderna har,enligt vad utskottet anförde, genom sin verksamhet en unik kunskap om kommunenoch de problem som finns där. Denna kunskap måste tas till vara i arbetet medatt försöka skapa goda sociala miljöer. Utskottet framhöll önskvärdheten av i varje kommun utarbetar lämpliga rutiner för samråd mellan byggnadsnämndoch socialnämnd med sikte på ett kontinuerligt utbyte av information ochsynpunkter i planeringsfrågor. När det gäjler insatser i individuellaärenden finns regler inte bara i själva socialtjänstlagen. Utgångspunkten är visserligen den enskildes rätt till bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen, mot vilken svarar ett yttersta ansvar för kommunen enligt 3 § samma lag. Rätten till bistånd kan omfatta varje typ av stöd och hjälp som den enskilde visar sig vara i behov avi det enskilda fallet. Hit hör således inte endast ekonomiskt stöd i form av socialbidrag utan även service såsom barnomsorg, social hem tjänst m.m., samt även individuellt utformade behandlingsinsatser såsom kontaktperson, vård utom hemmet samt olika former av behandling i öppna former. särskilda skyldigheter när det gäller stödet till enskilda missbrukare samt omsorgen om barn och ungdomar som riskerar att 32 utvecklasogynnsamt preciseras i 11 § resp. 12 § socialtjänstlagen. KU 1987/88:23 uppgifter på barn- och ungdomsområdetrymmer även Bilaga 1 tvångsbefogenheter gentemot enskilda. Enligt 28 §socialtjänstlagen kan sålunda socialnämnden förbjuda en vårdnadshavare attflytta en underårig från ett familjehem där denne vistas om det finns risk sominte är ringa för att barnets kroppsliga eller själsliga hälsa skadas om detskiljs från hemmet. I brådskande fall kan tlyttningsförbud beslutas av nämndensordförande. Enligt lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vårdav unga (LVU), vilken kompletterar socialtjänstlagen för de fall erforderligvård utom hemmet inte kan beredas i frivilliga former, ankommer det vidare påsocialnämnden att ansöka hos länsrätten om beslut om vård enligt lagen.Socialnämnden har även befogenhet att själv besluta om omedelbartomhändertagande av den som är om det är sannolikt att den unge kanberedas vård med stöd av LVU och rättens beslut inte kan avvaktas. Om inteheller nämndens beslut kan avvaktas får beslut fattas av nämndens ordförandeeller någon annan ledamot som nämnden förordnat., Lagen (1981:1243) om vård av missbrukare i vissa fall(LVM) innehåller inte motsvarande tvångsbefogenheter för socialnämnden.Socialnämnden har emellertid att föranstalta om verkställighet av rättensbeslut om vård och kan t.ex. begära polishandräckning. I sammanhanget bör ävennämnas att socialberedningen i sitt betänkande (SOU 1987:22) Missbrukarna,, Tvånget föreslagit vidgade tvångsbefogenheter försocialnämnden. Enligt förslaget skall sålunda socialnämnden - eller ibrådskande fall dess ordförande eller annan därtill utsedd ledamot - undervissa förutsättningar kunna besluta om omhändertagande avmissbrukare. Det framlagda förslaget till lokalnämndslag gäller -såvitt förslaget rör socialutskottets beredningsområde - socialtjänst ochhälsoskydd på det kommunala området samt för de kommuner som inte ingår ilandstingskommun hälso- och sjukvård, tandvård samt omsorger om psykisktutvecklingsstörda. delar synen att den kommunala ochlandstingskommunala förvaltningen bör vara så ändamålsenligt organiserad sommöjligt och att formerna för detta kan skifta från kommun till kommun alltefterde varierande lokala förutsättningarna. Det finns emellertid skäl att framhållaatt det på det sociala området finns vissa funktioner som måste omgärdas medvissa garantier och på vars organisation man inte kan anlägga enbart praktiskaoch ekonomiska synpunkter. Det är i det avseendet främst de kommunalasocialnämndernas verksamhet som tilldrar sig intresse. Som ovan framgått har till uppgift bl. a.att delta i samhällsplaneringen och verka för en god samhällsmiljö och goda förhållan den för barn och ungdom, äldre och handikappade m.fl. Till grund för socialnämndens medverkan ligger den egna verksamhetsplaneringen och uppföljningen därav, vilken som utskottet framhöll i anslutning till behand lingen av förslaget till ny plan- och bygglag, ger socialnämnden en unik kunskap om kommunen och de problem som finns där. Utskottet har svårt 33 1987/88. att se attdenna samlade kunskap och överblick över de sociala miljöerna i KU1987/88:23 kommunenskulle kunna vidmakthållas om dessa uppgifter splittras upp på Bilaga 1 lokala nämnder.Inte heller kan en lokal nämnd med samma eftertryck föra fram desociala synpunkterna, vilka ju kan innebära att hänsyn måste tas till varierandeförhållanden i olika kommundelar. Att lägga över dessa uppgifter på enannan central facknämnd eller på kommunstyrelsen kan också rymma ser det som en uppenbar risk att de socialasynpunkterna då kommer att få stå tillbaka i samhällsplaneringen till förmån förrent tekniska och ekonomiska synpunkter. En ny lagstiftning på områdetmåste därför innehålla garantier för att inte den sociala kunskapen ocherfarenheten utarmas i kommunen och för att de sociala synpunkterna bevakas avett därtill kompetent organ med överblick över hela kommunen. En fråga som emellertid tilldrar sig ännu större intresseär hur de för enskilda människor så betydelsefulla individärendena kan kommaatt handläggas i en starkt decentraliserad organisation. Som ovanframgått gäller det här både ställningstaganden till människors behov av biståndi akuta situationer-vilket aren lagreglerad individuellrättighet-och beslut omvissa åtgärder oberoende av samtycke, bl.a. frihetsberövande åtgärder som går iomedelbar verkställighet. Det är alltså fråga om några av de svåraste och förden enskilde mest ingripande beslut som anförtrotts annan myndighet än domstol. Starka rättssäkerhetsskäl talar för att beslut av häraktuell art kringgärdas med vissa regler som garanterar kompetens, opartiskhetoch skydd för den enskildes integritet. Det inger mot denna bakgrundbetänkligheter att överlämna åt varje kommun att uppdra åt lokala organ - som iprincip kan ha hur begränsat verksamhetsområde som helst - att besluta i frågorav detta slag. Lagförslaget synes t. o. m. öppna möjlighet att överlämna sådanabeslutsfunktioner åt särskilda organ under de lokala nämnderna och till desärskilda organens ordförande eller annan ledamot. Det kan inte bortses frånrisken att ett sådant arrangemang kan leda till mycket olikformig praxis iolika delar av en kommun, vilket inte kan accepteras i ärenden av denna art.Det är också tveksamt om man på denna beslutsnivå alltid kan garantera densociala kompetens och erfarenhet som behövsföratt bedöma t. ex. frågoromtvångsomhändertagande av barn. Det har i olika sammanhang pekats på möjligheten tillöverprövning av beslut efter överklagande m.m., vilken i viss mån kan elimineraolägenheterna av att olika praxis kan uppstå lokalt. När det gällersocialtjänsten finns emellertid skäl att framhålla att de enskilda människorsom det här gäller just genom sin utsatta sociala situation inte alltid är istånd att bevaka och genomdriva sina rättigheter effektivt i ett byråkratisktsystem. Möjligheten att överklaga framstår ibland som otillräcklig för dem sombäst behöver socialtjänsten.s hjälp. Det kan också erinras om att vissaunderlåtenheter att ingripa, t.ex. underlåtenhet att omhänderta ett barn somlöper risk att skadas, aldrig kommer under prövning av en besvärsmyndighet.Möjligheten att överklaga kan därför inte ersätta regler som skall säkerställakvaliteten hos det grundläggande beslutet. Från principiella synpunkter kan vidare ifrågasättas omdet inte bör bestämmas i lag på vilken nivå beslut av denna art bör fattas. otillfredsställandeatt kompetensen att besluta om frihetsberövande åtgärder KU 1987/88:23skall kunna skifta starkt från kommun till kommun och t. o. m. mellanolika Bilaga 1 kommundelar. Slutligen bör när det gäller de individuella ärendenaerinras om angelägenheten av att tillgodose sekretesskraven och skydda denenskildes integritet. har här pekat på flera funktioner för denuvarande socialnämnderna vilka enligt utskottets mening kan bli svåra attupprätthålla konsekvent i en helt fri organisation. Utskottet anseratt garantier måste skapas för att dessa funktioner inte utarmas utanupprätthålls på en minst lika god kvalitativ nivå som . Utskottet vill i detsammanhanget erinra om vad som i propositionen anförs (s. 37) om beaktande avmyndighetsutövningens behov av specialistkompetens och övriga resurser och omatt skillnaderna i vård- och servicenivå inte får bli för stora. Utskottet villtillägga att det här inte bara gäller att det finns specialistkunskap inomtjänstemannakåren. De ansvariga förtroendemännen måste själva besittatillräcklig social erfarenhet och kompetens för att kunna bedöma de förslag somförs fram. Enligt utskottets mening är de angivna kraven av sådantyngd att de inte kan tillgodoses enbart genom motivuttalanden. Utskottet harvidare som ovan framgått priricipiella invändningar mot att lagstiftaren lämnaröppet på vilken nivå beslut kan fattas om åtgärder såsom inskränkningar imänniskors personliga frihet eller skydd för barn som löper allvarlig fara.Socialutskottet anser att dessa frågor kräver ytterligare analys ochöverväganden. Närvarande: (), (), GöteJonsson (m), (), (), (), GunnarStröm (s), Per (), (), (), (), (vpk), (),() och ().