bet · GB01UU20 · 1987-12-31 00:00:00 — har en allt större del av det svenska biståndet påfamiljeplaneringsområdet lämnats genom internadonella program som UNFPA, IPPFoch WHO. Som framgår av propositionen är den svenska andelen av bidragen tillIPPF redan mycket hög, varför ett oförändrat bidrag för innevarande budgetårkan vara befogat. Utskottet anser även att den nuvarande ökningstakten förbidragen till UNFPA är tillfredsställande. Detsvenska bilaterala biståndet på familjeplaneringsområdet är i huvudsakbegränsat till programländer. Skälet är att familjeplanering bör ses som enintegrerad del av annat bistånd, exempelvis på hälsovårds- och undervisningsområdet.SIDA kan även ge bidrag till enskilda organisationer över anslagspostenSärskilda program till speciella projekt på familjeplaneringsområdet utanförkretsen av programländer. Så har skett exempelvis i' . Yrkande 26 imotion U202 och motion U201 avstyrks därmed. Detre borgerliga riksdagspartierna anser att alltför liten del av det svenskabiståndet kommer kvinnorna till godo. Av såväl demokratiska som humanitäraskäl och med hänsyn till att befintliga biståndsmedel måste användas bättre börbiståndet i större utsträckning komma kvinnorna till del, anser (m) i sinpartimotion. Deområden där ökade insatser behöver göras dll förmån för kvinnor ärarbetsmarknaden, utbildningen och hälsovården. Kvinnors ekonomiska situationoch rättsställning omnämns även som prioriterade områden av (fp) och (m). Folkpartietkräver att ett handlingsprogram för kvinnor skall utarbetas för varjeprogramland. Detta kan eventuellt finansieras med medel utanför landramen ochgenomföras i nära sammarbete med kvinnoorganisationer i det berörda landet.Folkpartiet anser vidare att det skall finnas en handläggare med huvudsakligtansvar för kvinnofrågor på varje biståndskontor. föreslår att enökad andel av biståndet används för kvinnor såväl från anslaget SärskildaProgram som inom ramen för programländerna. pekar främst påbehovet av utbildning av kvinnor som en av de klokaste investeringar ett landkan göra för att främja bl.a. barnhälsan. Även andra åtgärder krävs inom de förkvinnorna mest centrala områdena arbete, hälsa och utbildning. Fråganom ett mer kvinnoinriktat bistånd har behandlats av utskottet under en följd av år, och utskottet har redan i tidigare betänkanden (1985/86:12 och 1986/87:10) mer utförligt diskuterat kvinnornas roll som mottagare av, bistånd och kvinnornas betydelse i utvecklingsprocessen. Utskottet finner det beklagligt att kvinnornas bidrag tillekonomin i UU 1987/88:20 så länge underskattats och att derasbetydelse för utvecklingen förbisetts. , i synnerhetefter i , har dock kvinnohänsyn i ökande gradkommit att genomsyra de svenska biståndsinsatserna. Det föreligger allmän enighet om att vi från svensk sidanu är redo att inte bara teoretiskt utan även praktiskt låta kvinnoaspekternaintegreras i sektorer och projekt i det bilaterala biståndet samt att när detär påkallat genomföra särskilda kvinnoprojekt. U-landskvinnornas roll i biståndetframhålls i propositionen som ett av de prioriterade områdena för det svenskabiståndet. SIDA utarbetade i ett handlingsprogram förslagtill åtgärder för att göra det bilaterala biståndet som helhet merkvinnoinriktat. Handlingsprogrammet är baserat på två strategier; envälfärdsstrategi varigenom ökade ansträngningar skall göras för att nå kvinnoroch barn genom sociala och hälsovårdsåtgärder. Den andra strategin siktar tillekonomiskt oberoende och att främja kvinnors deltagande i ekonomin. Konkret har denna handlingsplan inneburit bl.a. att planerhar utarbetats för samtliga programländer med åtgärder för att förstärkakvinnors deltagande i olika stadier av projekten. SIDA har igångsatt ett antalprojekt med syfte att bl.a. öka antalet arbetstillfällen för kvinnor, attunderlätta kvinnornas arbetsbörda (projekt med anpassad/passande teknologi) attstödja kreditprojekt för kvinnor samt öka tillgången till undervisning,hälsovård och familjeplanering. Det finns ett regionalt kvinnoprogram för med ettregionalkontor i . Planer finns att upprätta ett kvinnoprogram i Asien.Vid biståndskontoren i ; , , och finnsen tjänsteman som handhar kvinnofrågor. Vid de andra biståndskontoren finnsalltid en tjänsteman som bevakar kvinnofrågorna. Kvinnoinriktningen av biståndet har för SIDA konkretinneburit att ett kvinnoråd, KIB, är knutet tillplaneringssekretariatet. Det finns vidare en kvinnokomponent iutbildningsprogrammet för SIDA:s representanter i fält och det hälls årligaseminarier för de kvinnoansvariga vid biståndskontoren. Svenskt bistånd kansedan ett antal år tillbaka utgå direkt dll kvinnoorganisationer i u-länder.Annat svenskt bistånd måste förmedlas via en svensk organisation. I syfte att öka kunskapen om kvinnornas roll iutvecklingen och möjligheterna att ge kvinnoinriktat stöd har särskildariktlinjer upprättats för forskning om kvinnor och utveckling. SAREC har ettsärskilt kvinnoforskningsprogram. Utskottet kan konstatera att ett mångfacetterat arbetepågår med syfte att integrera kvinnobiståndet i det svenska biståndet. SIDA:shandlingsprogram välkomnas, och utskottet ser fram emot ytterligare konkretaresultat i form av direkt kvinnoinriktade insatser i programländerna såväl somökade möjligheter för kvinnligt deltagande och medverkande i biståndets utformningi stort och i planeringen, utförandet och utvärderingen av enskildabiståndsinsatser. Vad gäller yrkandet om ytterligare handläggare avkvinnofrågor på de UU 1987/88:20 svenska biståndskontoren är det utskottetsuppfattning att detta är en av de frågor som regeringen själv har att beslutaom. Enligt vad som framkommit ovan går dock utvecklingen mot en ökadoch.intensifierad bevakning av kvinnofrågorna i samtliga programländer, någotsom utskottet finner väsentligt och posifivt. Med det sålunda anförda far yrkandena 28, 29 och 30 imotion U202 och yrkande 15 i motion U225 anses besvarade. I motion U210 (c) föreslås att ökande andelar av anslagetSärskilda program och inom programlandsanslagen skall gå till kvinnor.Utskottet anser att det ankommer på regeringen att göra en fördelning mellandelposterna i ljuset av behovet av fortsatt intensiva satsningar på kvinnobistånd. Yrkande 23i motion U210 avstyrks härmed. I motion A802 yrkande 3 föresläs att regeringen skall låtautarbeta en rapport om det samlade bistånd som kommit kvinnorna till godo.Därav bör framgå vilka resultat kvinnosatsningarna uppnått och hur stor andelav samlade bistånd som kommer kvinnorna till del. En strävan i det svenska utvecklingssamarbetet är attbistånd för kvinnor, så långt det är möjligt skall vara integrerat i annatbistånd. Endast en mindre del av biståndet går till renodlade kvinnoprojekt. Av detta skäl är det svårt att på ett rättvisande sättredovisa vilken andel av biståndet som kommer kvinnor till godo. Detta utesluter naturhgtvis inte att det skulle kunna varamöjligt att göra en mer allmän utvärdering av det svenska biståndets effekterpå u-landskvinnornas situation. En samlad utvärdering torde emellertid.vararelativt arbetskrävande. SIDA har ett handlingsprogram för kvinnobistånd, ochdet torde i första hand ankomma på för internationellt bistånd(KIB) att ta initiativet till olika utvärderingar. Utskottet anser inte attriksdagen har anledning att göra något uttalande i denna fråga. Medhänvisning härtill avstyrks yrkande 3 i motion A802. I partimotion samt i motionerna U203 (s)och U204(c) krävs att svenskt bistånd i ökad utsträckning skall gå tillbostadsprojekt i . Bostadsnöden ökar ständigt i världen. Olikaprojekt har igångsatts bl.a. på svenskt privat initiativ för att hjälpa hemlösatill bra och billiga bostäder. Det svenska biståndet bör åven enligt centernspartimotion i högre utsträckning gå till bostadssociala projekt. Som exempel påde insatser som borde göras nämner centermotionen landsbygdsutvecklingsprojektför att minska inflyttningen till städerna. I de redan existerande kåkstädernabehövs insatser som får till stånd hantverk och industri samt kooperativainsatser för att tillgodose basbehov av service i form av hygien ochtransporter. Människor behöver även besittningsskydd för sina bostäder. UU 1987/88:20 Sverigehar stött FN:s boende och bebyggelsecenter HABITAT tillkomst.HABITAT:s uppgift är att främja bostadsbyggandet i u-länderria och avhjälpabostadsnöden. I det svenska bilaterala biståndet ingår bostadsbyggande som endel i bl.a. landsbygdsutvecklingsprojekt och utbildningsprojekt. Vi har dockfrån svensk sida valt att inte prioritera bostadsbyggande ochbebyggelseåtgärder i vårt bilaterala bistånd. Orsaken härtill har varit attbostadsbyggande involverar en mängd komplicerade frågor som t.ex. äganderätt avmark, infrastruktur och finansiering. Bostadsbyggande har dock kunnat ingå somen del av t.ex. ett svenskt undervisningsprojekt i form av bostäder åtpersonal.Dessutom har landsbygdsutveckling generellt en central ställning i detsvenska biståndet genorn att man genom satsningar på landsbygden dels når uttill den fattigaste delen av befolkningen, dels härigenom kan uppnå andrabiståndsmål, såsom miljömålet, tillväxt- och utjämningsmålet. I samtliga dessamål ingår boende söm en del. Medanledning av FN:s internafionella bostadsår som fokuserat på bostadsnöden ivärlden avser regeringen på försöksbasis ge bistånd till bostadsbyggande iCosta . Med vad som sålundaanförts avstyrks motionerna U203 och U204. Imofion U210 omnämns behovet av landsbygdsutvecklingsprojekt som sdmulerarsmåindustri och hantverk och som kan leda dll att inflyttningen till städernaminskar. Utskottet konstaterar att svenskt bistånd redan i stor utsträckningbidrar till att utveckla småföretagsamhet och hantverk såväl på landsbygden somi städerna, framför allt i de fattigaste länderna. Härmed avstyrks yrkande 8i modon U210. Enskilt ägande, småindustri, landsbygd Moderatasamlingspartiet anser i sin partimodon att tillväxtmålet bör ges ökad tyngd idet svenska biståndet. Det är marknadsekonomin som driver fram tillväxten.Biståndet skall därför i större utsträckning gå till den enskilda sektorn ochtill landsbygden. Det svenska näringslivet bör enligt (m) ., engageras ibiståndsarbetet eftersom kommersiellt arbete är långsikdgt och ger ömsesidigtutbyte. Biståndet bör inriktas på områden där svenskt näringsliv har godkompetens och ett konkurrenskraftigt utbud. För ,att stimulera samverkan mellannäringslivet, SIDA och mottagarländerna bör ett antal referensprojekt inledassom exempel på samarbete inom detta område. Förmedlingen och utbytet avkunskaper och erfarenheter bör decentraliseras, anser (m) vidare. SIDA bör istörre utsträckning stödja kontaktförmedling mellan t.ex. universitet, skoloroch organisationer. Även(fp) anser i sin pardmotion att en ökad jordbruksproduk- tion och framväxt avenskilt företagande kommer att visa sig vara av avgörande betydelse föru-ländernas ekonomiska utveckling. Även dess betydelse för en demokratisksamhällsutveckling betonas. Enligt (fp) bör i ökad' utsträckning genomlandprogram och genom andra insatser (bl.a. BITS och ) stödja projektsom gynnar uppkomsten av inhemskt enskilt företagande, hantverk,småindustri och lantbruk. Därtill bör UU 1987/88:20 exportfrämjas. Centerpartietspartimotion och U 219 (c) anser att det svenska biståndet i mycket högre gradskulle gå till landsbygdsutveckling. Utvecklingsprojekten måste ha enhelhetssyn på landsbygdens framtid och ta dll vara småskalig teknik i förstahand inriktad på hemmamarknaden. Försörjningsbedngelsernapå landsbygden kommer att för bli en av de viktigasteuppgifterna för det internationella utvecklingssamarbetet, eftersom det är pålandsbygden som flertalet av invånare bor och det är där som demåste söka sin försörjning. Stöd åt småföretagare och hantverk är där eneffektiv biståndsform. Utskottet kan dela de synpunkter som framförs imotionerna U202, U210 och U225 om behoven att i ökad grad ge stöd dll landsbygdensutveckhng genom att sdmulera inhemskt enskilt företagande, hantverk,småindustri och lantbruk, gärna baserat på småskalig teknik och i första handinriktat på hemmamarknad i resp. land. Den breda mångfald detta bidrar tillatt skapa har ett värde även ur demokratisynpunkt. Det svenska biståndet är juredan i stor utsträckning inriktat på bistånd dll småföretagsamhet såväl genomSIDA:s verksamhet som genom BITS och . Genom IMPOD söker vi åvensdmulera export av u-landsprodukter. Idet biståndssamarbete som härvidlag äger rum spelar svenska företag en storroll, och återflödet till från dessa projekt är betydande. Utskottetkan därmed inte heller dela den beskrivning som framförs i motion U225 (m)vari det bl.a. heter att i huvudsak valt att bygga uppbiståndssamarbetet utan att engagera näringslivet. Utskottetanser att det åven framgent finns starka skäl för att låta de erfarenheter ochkunskaper som de svenska företagen besitter komma till nytta utifråndessa länders egna behov och baserat på deras efterfrågan. Meddet anförda torde yrkande 25 i motion U202 (fp) och yrkande 7 i motion U210 (c)få anses besvarade. Utskottet avstyrker yrkandena 11 och 12 i motion U225 (m).Utskottet avstyrker även yrkande 11 i modon U219 (c) med krav på en nybiståndsstrategi där huvuddelen av biståndet skall gå till småskaliglandsbygds- och jordbruksutveckling. Det svenska biståndet har redan som sittövergripande mål att höja de fattigaste folkens levnadsnivå, vari ingår biståndtill landsbygds- och jordbruksutveckling som en väsentlig del. Ekonomisk och social utj amning Deallmänna tillväxtmålen gynnar inte de allra fattigaste, anser motionären i U 219(c). Därför skall klargöra att det svenska biståndets tillväxtmål skall syfta till att höja människans totala livskvalitet. innebärsträvan efter ekonomisk och social utjämning samt att biståndet skall UU1987/88:20 inriktaspå de fattigaste människorna. Innehållet i till- växtmälet skall anpassasefter denna målsättning. Samma åsikt framförs i motion U207 (vpk) där dethävdas att jordens resurser skulle räcka till för alla, om de fördelades rättvist.Enligt vpk:s partimotion U 211 krävs av en u-landspolitik, bl.a. att i-ländernatar sitt ansvar och ändrar sin politik i syfte att bidra till en extern miljö somär mer förutsägbar och som understödjer tillväxt och utveckling. I-ländernabör inse att stöd till utvecklingsprocess är ett stöd till har enhälligt antagit de mål som sammantagetbildar grunden för den svenska biståndspolitiken; resurstillväxt, ekonomisk ochsocial utjämning, ekonomisk och politisk självständighet och en demokratisksamhällsutveckling. I betänkandet föreslås att antar ett femtebiståndsmål, nämligen "framsynt hushållning med naturresurser och omsorgom miljön". Formuleringen av dessa biståndsmåluttrycker vad vi med vår biståndspolitik vill genomföra i de fattigau-länderna. I motion U207 (vpk) beskrivs frågeställningarna i termersöm hunger, militarism, fördelningspolitik, demokrati. Det övergripande måletär dock enligt utskottet detsamma, nämligen att höja de fattiga folkenslevnadsnivå. Något uttalande därutöver är enligt utskottets mening inteerforderligt. Med detanförda avstyrks motion U207. Det är också viktigt att understryka att biståndsmålenutgör en enhet och är utan inbördes rangordning. I stället förstärker ochkompletterar de varandra. Sålunda anser inte utskottet att det finns någonmotsättning mellan resurstillväxt och ekonomisk och social utjämning som detformuleras i våra biståndsmål. Det ena förutsätter det andra. I själva verketär det hos de fattigaste grupperna som behovet av ekonomisk tillväxt är somstörst. Tillväxtmålet bör således inte tonas ned men ges ett sådant innehållatt det gagnar även eftersatta grupper. Det kommer därmed inte i konflikt medsocial, politisk och ekonomisk rättvisa som befaras i motion U219 (c). redan konstaterat ovan är också biståndet till landsbygdsutvecklingprioriterat. Utskottet får därmed avstyrka yrkande 7 i motion U219. I motion U211 (vpk) yrkas att skall uttala sittstöd för Havannadeklarationens krav. Utskottet får konstatera att den s.k. deklarationen utgör 77-gruppens, dvs. positionspapper inför FN:s sjunde konferens för handel och utveckling (VII). De synpunkter som framförs i detta dokument inkluderades efter förhandlingar na i det slutdokument som blev resultatet av och som antogs enhälligt. Slutrapporten ger uttryck för en gemensam vilja att stärka det multilaterala samarbetet pä det ekonomiska området, I rapporten finns även en gemensam bedömning av den världsekonomiska utvecklingen och dess allmänna innebörd för olika länders och landgruppers ekonomiska politik. Med utgångspunkt i det stora ömsesidiga beroendet mellan u-, i- och socialisUänder fördelas ansvaret mellan länderna när det gäller hur man skall komma till råtta med de svåra problemen i världsekonomin. 3 1987/88. per harhär ett ansvar. , UU 1987/88:20 Med detovan anförda torde yrkande 4 i motion U211 få ahses besvarat. Sammanfattning av motionerna, I partimotionerna U202 (fp), U 210 (c), U 211 (vpk) och U225 (mJoch vissa andra motioner framförs förslag som berör de biståndspolitiskamålen och de allmänna riktlinjerna för utvecklingssamarbetet. Av vad som framgår av partimotionerna stöder (fp) och(vpk) allmänt systemet med länderprogrammering. och centerpartietvill däremot ändra biståndets inriktning så att det blir projektinriktat istället för landinriktat. anser i sin partimotion (U202) att det ökandebiståndet bl.a. bör användas till att uppta samarbete med nya programländer. Därvid bör möjligheterna till att bidra till en demokratisk utveckling vara ett väsentligt kriterium. Dessutom bör biståndssamarbetet göras mer flexibelt och anpas sat till nya omständigheter. Länder skall lättare kunna infogas i och avföras ur programlandskretsen. föreslår att och ; görs tillnya programländer. Därtill anser partiet att regeringen bör förbereda sig föratt även göra , och till programländer. Däremot börbiståndet till och enligt (fp) avvecklas under ordnade former. anser i sin partimotion att biståndet skallinriktas mot vitala områden för att därigenom ge impulser till en självgenereran- de positiv utveckling. De mest angelägna problemområdena måste identi- . flerasväl, enligt (c), liksom vad som är mest verkningsfullt för det internafionellabiståndet. Därefter kan bedömas inom vilka områden har bästförutsättningar att nä fram med bistånd. Moderata samlingspartiet anser i sin partimotion att dennuvarande principen med landprogrammering utgör ett hinder för ett effektivarebistånd. Det blir med landprogrammering svårare att anpassa sig till nyaomständigheter och mottagarländerna tenderar att bli biståndsberoende.Landramarna riskerar att bli regimstöd som i mottagarländerna leder till ettbiståndsstrategiskt tänkande i stället för åtgärder som leder till framåtskridandeför befolkningen. Enligt (m) bör därför formerna för och omfattningen avlandrambaserat bilateralt bistånd omprövas. Vid diskussionen om fortsattbilateralt bistånd bör avtal om insatser föregå det årliga fastställandet avlandramen, som därmed blir indikativ. I de nya former sorn föreslås, anser (m) att börinleda samarbete med fler . Exempel härpå är , och Somalia.Även i t.ex. och bör ökade insatser göras genom BITS,och . kommunisterna anser i sin partimotion attKampuchea bör upptas som nytt programland. anser (vpk) att och Sri Länka inte längre skall vara programländer. I modon U 219 (c) föreslås att och El Salvadorblir nya UU 1987/88:20 programländer. Kärnan i det svenska bilaterala biståndet är alltjämtutvecklingssamarbetet med programländerna. Dessa är 17 till antalet, ochplaneringen av biståndet till dem sker i enlighet med den s.k.landprogramrneringsmetoden. Metoden har utföriigt beskrivits av utskottet i UU1983/84:15. Landramarna för dessa länder föreslås nästa budgetår uppgåtill 3 145 milj.kr., vilket är en viss minskning även i nominellt värde iförhållande till innevarande år. Det innebår att det landprogrammeradebiståndets andel av det totala biståndet minskar ytterligare något; enutveckling som pågått under . I gengäld har flera programlän(ier mottagitbistånd från andra anslag på samma sätt som ett stort antal numera ärmottagare av svenskt bilateralt bistånd utan att för den skull tillhöraprogramlandskretsen. Enligt tidigare riksdagsbeslut bör programlandskretsenutvidgas först efter noggranna överväganden, eftersom programlandssamarbetet ärett långsiktigt åtagande från svensk sida. Utskottet är därför inte berett atttillstyrka de förslag som väckts av i motion U202 (fp) om att göraFilippinerna och till nya programländer eller förslaget i samma motionom förberedelser för att göra , och till nya programländer.Följaktligen kan utskottet inte heller bifalla förslaget i modon U225 (m) omatt göra , och till nya samarbetsländer. Av samma skälavstyrks kommunisternas förslag i motion U211 att göra Kampucheatill nytt programland. Utskottet har uppfattat förslaget i motion U219 (c) ombilateralt utvecklingssamarbete med och så att detskulle gälla långsiktigt samarbete av motsvarande- slag, och avstyrkerföljaktligen även ifrågavarande yrkanden. Till följd av detta ställningstagande finns inte utrymmeför några landramar för de nämnda länderna det kommande budgetåret. Yrkandena 17, 18, 19, 48, 49 och 50 i motion U202,yrkandena 17 och 18 i motion U211, yrkande 5 i motion U219 och yrkande 21 imotion U225 avstyrks således. Det sagda innebär inte att reguljärt bistånd inte skallkunna lämnas till länder utanför programlandskretsen. Det har som nämnts redanskett en betydande utvidgning av det antal länder med vilka har ett mereller mindre långsiktigt biståndssamarbete. har BITS medtekniskt samarbete och u-krediter varit verksamt i ett flertal länder utanförde 17 programländerna. Ett betydande humanitärt bistånd lämnas via de särskildaanslagsposterna för detta ändamål och via katastrofposten till en stor gruppu-länder. I det föreliggande budgetförslaget begär regeringen därtill medel förprojektbistånd till länder som befinner sig i ett kritiskt skede av sinutveckling. Utskottet kommer längre fram i detta betänkande att behandla dennanya anslagspost. Sammantaget finns det numera flera möjligheter att inledaoch upprätthål la varierande slag av biståndssamarbete med andra länder ån de i program- 35 landskretsen,däribland de i motionerna U202, U211, U219 och U225 UU 1987/88:20 nämnda.Formerna för ett sådant samarbete kommer att närmare belysas av den tidigarenämnda översynen som avser göra. I motion U225 (m) föreslås vidare under rubriken att formerna för det nuvarande landramsbaseradebiståndet skall omprövas till förmån för ett mer projektinriktat. Som framgår av det föregående finns numera möjligheter attbedriva biståndssamarbete vid sidan av det landprogrammerade samarbetet. Denklara åtskillnad som funnits mellan programlandssamarbete och annat bistånd kandärmed sägas ha blivit mindre markant. Enligt utskottets mening får emellertiddenna utveckling inte leda till att det landramsplanerade biståndet blir avmindre betydelse. Landprogrammeringen är fortfarande en metod som är väl ägnadför överföring av bistånd till länder med vilka vi har ett långsiktigt ochomfattande bistånd. Det vore enligt utskottets bedömning inte ett effektivtutnyttjande av resurser och kunskaper om bistånd till splittradesupp på ett stort antal avgränsade och kanske tillfälliga projekt. Medhänvisning härtill avstyrks yrkande 21 i motion U225. De tre borgerliga riksdagspartierna anser att en störredel av det svenska biståndet bör kanaliseras via enskilda organisationer. Dessautför enligt partierna ett effektivt och målinriktat arbete. De är flexibla ochkan arbeta mer informellt än SIDA. De har också större förmåga att nå utsattagrupper i de fattiga länderna. De förvaltar väl sina anslag och insamlademedel. Moderata samlingspartiet framhåller i sin motion att deenskilda organisationerna ofta samarbetar med systerorganisationer imottagarländerna och därmed främjar effektivitet och pluralism. Deras arbetehar också stor betydelse för att upprätthålla en stark biståndsvilja i vårtland och håller medvetandet om de stora hjälpbehoven i världen vid liv.