bet · GB01SfU22 · 1987-12-31 00:00:00 — Utskottet hade då inhämtat yttranden över enmotion om olika konsekvenser av det s.k. Dagmarsystemet för psykoanalytiker ochpsykoterapeuter och ansåg att frågan om ekonomiskt stöd till psykoanalytiskutbildning borde bli föremål för särskild utredning. Utredningen borde ta uppolika frågeställningar, såsom frågan om ekonomiskt stöd till de institut somsvarade för utbildningen av psykoanalytiker, bedömningar om den psykoanalytiskaverksamhetens framtida dimensionering samt klarläggande av hur regionalaskillnader i vårdutbudet motsvarade skillnader i vårdefter- . Socialministern besvarade eninterpellation oiii bl.a. tillgången på psykoanalytisk och psykoterapeutiskbehandling. Hon uppgav då att den av föiordade utredningen genomförsi form av ett beredningsarbete inom , att bl.a. hållits enhearing med berörda organisationer och myndigheter och attolika alternativa möjligheter övervägs i arbetet att finna en lösning av densärskilda situationsom gäller för den psykoanalytiska utbildningen. Hon uppgav SfU 1987/88:22vidare bl.a. att antalet legitimerade psykoterapeuter under det senaste åretökat med mer än 250 till närmare 1 100 och att det finns ca 200 psykoanalytikeri landet samt påpekade att regeringen i budgetpropositionen föreslagit attmedel skulle anvisas till en utbyggnad av den statliga psykoterapiutbildningenmed 16 platser. Utskottet vill än en gång understryka angelägenheten avatt tillgången på psykoanalytisk behandling och utbildning inte minskar. Den avriksdagen begärda utredningen om stöd till psykoanalytisk utbildning bör därförpåskyndas. Några skäl att ändra reglerna om anslutning till sjukförsäkringensersättningssystem anser utskottet däremot inte föreligga och avstyrker med detanförda bifall till motion Sf299. Enligt utskottets mening saknas det vidare skäl attförorda en ändring av anslutningsreglerna för psykologer så som föreslås imotion Sf309 och utskottet avstyrker bifall till motionen. Utskottet anser inte heller att anslutningsreglerna börändras för de yrkesgrupper som anges i rnotion Sf331, varför utskottetavstyrker bifall även till denna motion. 1 några motioner tas upp frågan om en mer direkt kopplingmellan sjukförsäkringen och .sjukvården och om försöksverksamhet på området. m.fl. anför i motion Sf269 att myckettyder på att en överföring av resurser från sjukpenningförsäkringen tillsjukvården skulle kunna förkorta sjukskrivningstiderna och därigenom spara bådemänskligt lidande och samhällsekonomiska resurser samt att den avBohuslandstinget föreslagna försöksverksamheten med resursöverföring omedelbartbör komma till stånd. Motionärerna begär i yrkande 1 ett tillkännagivande omen sådan resursöverföring. och framför liknandesynpunkter i motion Sf333. Motionärerna nämner som en modell för etteffektivare vård-och rehabiliteringssystem att de sjukförsäkringsavgifter somarbetsgivarna betalar samlas i en fond inom varje landstingsområde. Fondenskulle förvaltas av och tillsammans. Dessa skullegemensamt göra satsningar på förebyggande vård, speciella vårdinsatser ochrehabilitering. Motionärerna begär i yrkande 1 ett tillkännagivande om att enparlamentarisk utredning tillsätts för att utreda en framtida modell av lokalasjukförsäkringsfonder. Vidare begärs i yrkande 2 ett tillkännagivande om värdetav försöksprojekt i för att komma till rätta medsjukvårdsköerna. Utskottet vill - liksom vid sin behandling av motsvarandemotionsyrkan- den i betänkandet SfU 1987/88:13 - erinra om det arbete som pågår inom kommittén (S 1985:02) för översyn av sjukförsäkringens roll när det gäller förebyggande åtgärder och i samband med rehabilitering (rehabiliteringsbe redningen). Kommittén har till uppgift bl.a. att pröva om det går att samordna rehabiliteringsinsatserna på ett bättre sätt än . Enligt direktiven är kommittén vidare oförhindrad att ta upp även andra frågor som kan ha samband med uppdraget, och enligt vad utskottet inhämtat är de i motionerna berörda frågorna föremål för överväganden n - Beredningen beräknas slutföra sitt arbete under somma- SfU1987/88:22 ren 1988. Enligt utskottets mening bör resultatet avrehabiliteringsberedningens arbete avvaktas, och motionerna Sf269 yrkande 1 ochSf333 yrkandena 1 och 2 bör därför inte föranleda någon åtgärd. har efter förslag i förra årets budgetpropositiongivit regeringen till känna att det s.k. avgiftsfria året vid sjukhusvård börslopas för ålderspensionärer och ett nytt system med vårdavgifter införas fördessa pensionärer och utförsäkrade förfidspensionärer (prop. 1986/87:100, SfU14, rskr. Det nya systemet bör enligt tillkännagivande utgåfrån att likartade avgiftsregler bör gälla vid sjukhusvård för såvälsjukpenningför-säkrade som pensionärer. Till följd härav avses förålderspensionärer och utförsäkrade förtidspensionärer införas ett system medavgift genom avdrag på pension, som administreras av de allmännaförsäkringskassorna. I överenskommelsen mellan regeringen ochsjukvårdshuvudmännen har förutsatts att det avgiftsfriaåret vid sjukhusvård av ålderspensionärer avskaffas och att ettnytt system för pensionärernas vårdavgifter införs. Regeringen avser attåterkomma till med en särskild proposition om detta i sådan tid atterforderliga lagändringar kan träda i kraft . I tre motioner, Sf226 yrkande 1 av m.fl.,Sf291 yrkande 1 av Margö m.fl. och Sf330 yrkande 5 av ,begärs att beslutet att slopa det avgiftsfria året i sjukvården upphävs och attnya förhandlingar i denna fråga tas upp med . Utskottet finner inte skäl att frångå den uppfattning ifråga om det avgiftsfria året som utskottet uttalade i betänkandet SfU1986/87:14 och avstyrker därför bifall till motionerna Sf226 yrkande 1, Sf291yrkande 1 och Sf330 vrkande 5. m.fl. anför i motion Sf248 att det för attunderlätta läkarrekryteringen i glesbygd krävs åtgärder på flera områden. Ensärskild glesbygdsförhöjning av sjukförsäkringens ersättningstaxa bör införasutöver en mer generellt tillämpad avtrappningsbar etableringstaxa. Förutomstimulanser av skilda slag anser motionärerna att sjukvårdshuvudmännen, framtill dess att läkarförsörjningen är godtagbar i hela landet, måste visa storåterhållsamhet med att inråtta nya tjänster, främst i orter med läns- ochregionsjukhus. Detta förutsätter dock enligt motionärerna fri etableringsrättför privatpraktiker och fri anslutningsrätt till sjukförsäkringen avfritidspraktiker. Enligt motionärerna bör dessutom en generell taxehöjning genomföras.Med hånvisning till det anförda begärs i yrkande 2 ett tillkännagivande ombehovet av en sådan differentiering av läkartaxan att den stimulerar etableringi glesbygd och i yrkande 3 ett tillkännagivande om behovet av en generelltaxehöjning för yrkespraktiker. Utskottet har tidigare under innevarande riksmötebehandlat frågan om läkarförsörjningen (se SfU 1987/88:13). Utskottet hänvisade därvid till j2 socialutskottetsav godkända betänkande SoU 1986/87:37, i vilket SfU 1987/88:22 socialutskottetlämnade en omfattande redovisning för de olika utredningar ochrapporter vari läkarförsörjningsproblematiken uppmärksammats och uttaladeatt regeringen borde göra en samlad översyn av problematiken kring läkarförsörjningenoch förutsättningslöst överväga olika tänkbara åtgärder samtdärefter, så snart det kunde ske, återkomma till med förslag ansåg i avvaktan på de förslagsom sålunda begärt inte att de då aktuella mofionerna omläkarförsörjningen borde föranleda någon åtgärd. Utskottet erinrade dock isammanhanget om att parterna i sjukvårdsöverenskommelsen varit överens om attsnedfördelningen av läkarresurser över landet var ett stort problem och om attgemensamt arbeta för att utveckla styrmedel som bättre än de nuvarande gerbristlänen förutsättningar att öka sin läkarandel. Vidare nämndes i överenskommelsenatt och var överens om att i engemensam arbetsgrupp utreda och bedöma inom vilka läkarglesa områden utanförstödområdena en fri läkaretablering skulle kunna vara motiverad samt behandlaandra frågor av gemensamt intresse inom den privata vårdsektorn. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motionSf248 yrkandena 2 . och 3 inte påkallar någon åtgärd. m.fl. anför i motion Sf269 att det är enbrist i läkartaxan att ersättningen till privatläkare som arbetar utanförläkarhus är väsentligt lägre än för läkare som arbetar i läkarhus. Enligtmotionärerna finns det därför skäl för regeringen att se över läkartaxansutformning och de begär i yrkande 3 ett tillkännagivande härom. Även denna fråga behandlades av utskottet i betänkandetSfU 1987/88:13. Utskottet redogjorde därvid för bakgrunden till de olikaarvodesnivåerna för läkare vid gruppmottagningar etablerade ochläkare utanför sådana mottagningar. Utskottet, som konstaterade att nivån påarvodeshöjningen för läkare vid gruppmottagning - såsom avsetts - successivtminskat och uppgick till , ansåg sig inte kunnaförorda någon generell arvodeshöjning för läkare utanför läkarhus, utan ansågatt frågan om kommande taxehöjningar fick prövas i sedvanlig ordning. Utskottet vidhåller denna ståndpunkt och avstyrker bifalltill motion Sf269 yrkande 3. Som tidigare berörts finns i läkarvårdstaxan bestämmelserom vilket arvode en läkare har rätt till vid patientbesök. Patientbesöken äruppdelade i grupper. För grupperna 4-6, som avser rådfrågning hos läkare medspecialistkompetens när vissa särskilt krävande undersökningar eller behandlingarär påkallade, fastställer efter samråd medsocialstyrelsen en förteckning. Frågan om vilka undersökningar och behandlingar av läkaresom bör omfattas av förteckningen tas upp i motion Sf253, i vilken GullanLindblad och begär ett tillkännagivande, om attriksförsäkringsverket bör införa användandet av magnetkamera i förteckningen. Riksförsäkringsverkethar, som nämnts, bemyndigande att efter 13 samråd medsocialstyrelsen avgöra vilka åtgärder som skall ingå i grupperna SfU 1987/88:22med högre arvode enligt läkarvårdstaxan. Utskottet vill gärna understrykavikten av att de berörda myndigheterna noga följer utvecklingen på området ochhåller förteckningen aktuell. Enligt utskottets uppfattning bör riksdagendäremot inte avgöra vilka enskilda åtgärder som bör omfattas av de högrearvodesgrupperna. Utskottet avstyrker därför bifall till mofion Sf253. I tre motioner berörs ersättningarna tillprivatpraktiserande sjukgymnaster. m.fl. anför i mofion Sf269 att mångaprivatpraktiserande sjukgymnaster har stora ekonomiska problem, vilket imånga fall beror på att behandlingstaxorna länge har varit för låga.Motionärerna begär därför i yrkande 4 en översyn av behandlingstaxorna för deprivatpraktiserande sjukgymnasterna. I motion Sf272 påtalar m.fl. atttaxeutvecklingen för privatpraktiserande sjukgymnaster sedan mitten av1970-talet ligger långt under utvecklingen av konsumentprisindex. Motionärernabegär i yrkande 1 skyndsamma åtgärder för att höja försäkringsersättningen förprivatpraktiserande sjukgymnaster. slutligen kritiserar i motion Sf281 reglerna omersättning för behandling av särskilt tidskrävande patienter, dels patientermed neurologiska sjukdomar, dels patienter med psykiska problem, och begär enöversyn av ersättningsreglerna för sjukgymnastisk behandling. Regeringen har fr.o.m. höjt arvodet försjukvårdande behandling med . Regeringen har vidare i januari i åruppdragit åt att göra en undersökning av deförsäkringsanslutna privatpraktiserande sjukgymnasternas kostnader och intäkteravseende samt att i anslutning härtill också göra en allmänöversyn av i första hand gällande ersättnings- och arvodesbestämmelser i taxan.Utredningsuppdraget bör bedrivas i sådan takt att resultatet kan utnyttjas iriksförsäkringsverkets överläggningar om behandlingstaxans nivå m.m. fi.o.m.den 1 juli 1989. Utskottet anser att resultatet av riksförsäkringsverketsnämnda uppdrag bör avvaktas och avstyrker därför bifall till motionerna Sf269yrkande 4, Sf272 yrkande 1 och Sf281. En förutsättning för att arvode eller ersättning försjukgymnastisk behandling skall utgå är enligt 15 § béhandlingstaxan attbehandlingen har påkallats av sjukdom och ordinerats av läkare eller - i vissafall - av tandläkare. m.fl. begär i motion Sf272 yrkande 2 etttillkännagivande om att tvånget att ha en remiss från läkare för att erhållasjukgymnastisk behandling bör slopas. Utskottet anser att den medicinska kontroll som systemetinnebär behövs . och avstyrker bifall även till motion Sf272 yrkande 2, Patientavgifterna inom den offentliga vården grundas påöverenskommelserna mellan staten och sjukvårdshuvudmännen och regleras i ensärskild förordning (1984:908) om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmanfrån sjukförsäkringen.Avgifterna är högst . vid läkarvård StU 1987/öö:/z och högst . vid annanvård ån läkarvård. Enligt överenskommelsen skall denuvarande högsta avgifterna i offentlig vård, som varit oförändrade sedan år1985, höjas för med . Patientavgifterna hos privatpraktiker höjdes fr.o.m; den 1januari 1988 till normalt högst . vid läkarbesök och högst . I motion Sf332 yrkande 4 begär m.fl. enhöjning av patientavgiften vid läkarvård till . fr.o.m. den 1 juli 1988.Denna höjning bör enligt motionärerna kombineras med en ändring avhögkostnadsskyddet av innebörd att kostnader för sjukresa inkluderas i skyddetoch att tolv läkarbesök/läkemedelsinköp berättigar till kostnadsbefrielse.Utskottet återkommer till frågorna om högkostnadsskydd och sjukresekostnader iett senare avsnitt av betänkandet. Vid fastställande av grunderna för sjukförsäkringensersättningar till' vårdgivarna kan regeringen enligt 2 kap. 1 § AFL bl.a. bestämma den högsta patientavgiften som vårdgivaren får ta ut i såväl offentlig som privat vård. 1 den senaste överenskommelsen mellan staten och sjukvårdshuvudmännen regleras patientavgifternas storlek i offentlig vård . Bestämmandet av avgifterna har ingått som ett led i överenskommelsen. Utskottet har i ett tidigare avsnitt gett uttryck åt att med hänsyntill ' regeringensnämnda bemyndigande inte bör gå in i prövning av grunderna föröverenskommelsen, vilken nu gäller fram till utgången av . Redan avdetta skäl avstyrker utskottet bifall till motion Sf332 yrkande 4 såvitt avser patientavgifteni offentlig vård. Såvitt gäller patientavgiften i privat vård ansågutskottet så sent som (se SfU 1987/88:13) att den då aviseradehöjningen av patientavgiften i privat läkarvård för var väl avvägd.Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker bifall till motion Sf332yrkande 4 även i den delen. I motion Sf279 påtalar Margö och barn och ungdomar med kroniska sjukdomstillstånd som kräver återkommandebehandlingar innebär stora utgifter för familjen. Motionärerna anser attungdomar med kroniska sjukdomstillstånd, likaväl som fritandvård, bör kunna få fri sjukvårdande behandling och ätt regeringen böraktualisera frågorna i förhandlingar med . I motionen begärsett tillkännagivande härom. Utskottet har förståelse för de framförda synpunkterna menär med hänsyn till de kostnadsökningar som förslaget skulle medföra inte berettatt tillstyrka motionen. Rätten till läkemedelsförmåner regleras i lagen (1981:49)om begränsning av läkemedelskostnader m.m. Förmånerna utges i form av antingen kostnads frihet eller prisnedsättning för läkemedel eller som skydd mot höga kostnader för läkemedel och sjukvård. Med läkemedel förstås sådana varor för vilka läkemedelsförordningen är tillämplig. ocksåvissa livsmedel till barn enligt vad som finns angivet i en SfU1987/88:22 särskildförordning-förordningen (1979:1132) om prisnedsatta livsmedel vid Kostnadsfria läkemedel utges till den som lider av långvarig ochallvarlig sjukdom i enlighet med vad som anges i förordningen (1981:353) medförteckning över kostnadsfria läkemedel. kostnadsfriaförbrukningsartiklar till personer som på grund av allvarlig sjukdomeller behandling av sådan sjukdom är i behov härav. av dennakostnadsfrihet anges i kungörelsen (1972:189) om kostnadsfria Prisnedsättning på läkemedel sker genom att den kostnadsom vid varje expeditionstillfälle överstiger . ersätts av den allmännaförsäkringen. Prisnedsättning och kostnadsbefrielse får dock vid varjeexpeditionstillfälle inte avse större mängd läkemedel än det beräknade behovetför . Det särskilda högkostnadsskyddet, som avser såvälsjukvårdskostnader som läkemedelskostnader, innebär att en patient som gjort 15läkarvårdsbesök och/eller läkemedelsinköp år befriad från ytterligarekostnader för läkarvård eller läkemedel av räknat frånförsta besöket eller inköpet. Högkostnadsskyddet omfattar också kostnader försjukvårdande behandlingar varvid två sådana behandlingstillfällen jämställsmed ett läkarvårdsbesök. Skyddet omfattar däremot inte sjukresor. 1 fråga om ersättning för sjukresor gäller enligt 2 kap. 6§ AFL i lagrummets lydelse fr.o.m. att en försäkrad fårersättning för resekostnader i samband med läkarvård eller annan sjukvårdandebehandling, sjukhusvård eller konvalescentvård samt för resekostnader isamband med bl.a. tillhandahållande av handikapphjälpmedel eller besök hosläkare eller sjukgymnast inom företagshälsovården. Ersättning utges enligtgrunder som regeringen fastställer. sjukreseförordning har fr.o.m. den1 ersatts av en ny förordning (1987:82) om ersättning vid sjukresa.Ersättning beräknas därvid i princip efter det färdsätt som har använts. Frånresekostnaden görs avdrag med karensbelopp för fram- resp. återresa, vid resamed egen bil eller taxi med , annars med . Vid samåkning i taxieller bil är karensbeloppet . för varje vårdtagare. Om vårdtagarna tillhörsamma familj görs dock avdrag endast med ett karensbelopp om . Ersättningför övernattning kan ges med . per natt eller, om vårdtagaren har fåttbetala mer, med skäligt belopp därutöver. I propositionen föreslås att det belopp som patienten fårbetala själv för prisnedsatta läkemedel m.m. höjs till . Utskottet har inte någon erinran mot förslaget ochtillstyrker bifall till propositionen i denna del. Andra frågor med anknytning till läkemedelsförmånerna samtfrågor om högkostnadsskyddet tas upp i flera motioner. m.fl. vill i motion Sf273 deklarera denprincipiella inställningen att sådana läkemedel som kan betraktas somlivsuppehållande och som är kostnadsfria för patienten ävenfortsättningsvis bör vara det. Motionärerna begär i yrkande 3 etttillkännagivande härom. m.fl. framhåller i motion Sf338betydelsen av fritt insulin för diabetiker och av attriksdagen redan nu uttalar att det fria insulinet skall vara kvar. SfU1987/88:22 Motionärerna begär i yrkande 1 ett tillkännagivande härom. påtalar i motion Sf240 de högakostnaderna för resor som en sjuk person kan behöva göra för att få vård.Motionären anser att en utredning bör göras om högkostnadsskyddet för sjukresoroch begär ett tillkännagivande härom. m.fl. anför i motion Sf273 att kravet påatt sjukresor skall omfattas av högkostnadsskyddet är stort från många sjukaoch handikappade. Motionärerna begär i yrkande 4 att en utredning görs om möjlighetenatt ta in sjukresorna i högkostnadsskyddet. Om kostnaden för detta skulle visasig vara betydande kan enligt motionärerna eventuellt patientavgiften höjas. Margö m.fl. krifiserar i motion Sf315 denfortgående urholkningen av högkostnadsskyddet. Motionärerna begär därför attkarensbeloppet för sjukresor skall omfattas av detta skydd (yrkande 1).Motionärerna begär vidare att en sjukresa tur och retur skall berätfiga tillhel stämpel i högkostnadsskyddet (yrkande 2), att sjukvårdande behandling skallberättiga till hel sådan stämpel i stället för halv (yrkande 3), att det antalläkarvårdsbesök eller liknande som krävs för att den enskilde skall slippabetala ytterligare avgift skall sänkas till tio (yrkande 4) samt attytterligare en tidsfaktor skall införas i skyddet så att ingen behöver betalaför mer än fem besök, inköp eller resor under en månad (yrkande 5). m.fl. begär i motion Sf332 yrkande 3 förslagtill förbättrat högkostnadsskydd på så sått att sjukresor omfattas och att detantal läkarbesök och/eller läkemedelsinköp som krävs för befrielse frånytterligare avgift sänks till tolv. Kostnaderna för det förbättradehögkostnadsskyddet skall enligt motionärerna täckas genom den höjning avpatientavgiften som också föreslås i motionen. Bakgrunden till yrkandena om de kostnadsfria läkemedlentorde vara att tillsammans med , som ettled i verkets uppföljnings- och utvärderingsverksamhet, slutfört projektetochtill regeringen överlämnat de i projektet ingående rapporterna"Kostnadsutvecklingen för läkemedel - en systemanalys" och"Högkostnadsskyddet". Verket har också mot bakgrund av de skäl somredovisas i rapporterna och efter samråd med föreslagit att deläkemedel som varit kostnadsfria inte längre skall vara det utan istället omfattas av reglerna för prisnedsättning. Förslaget bereds förnärvarande inom fillsammans med läkemedelsutredningsbetänkande (SOU 1987:20) Läkemedel och hälsa. Några förslag i dessa frågor harsålunda inte förelagts . Dagens system för ekonomiskt skydd för försäkrade i formav högkostnadsskydd, sjukreseförmåner m.m. uppvisar enligt utskottets meningen splittrad bild med många luckor. Utskottet anser därför att det finnsanledning att göra en förutsättningslös utredning om hur det samladeförmånssystemet skall kunna reformeras för att skapa bättre rättvisa mellanolika grupper. För att detta skall vara möjligt utan oacceptabla kostnadsökningarför försäkringen och sjukvårdshuvudmännen måste enligt utskottets 2 1987/88. uppfattningomprioriteringar kunna övervägas. Detta innebär enligt utskot- SfU1987/88:22 tetsmening att ett ställningstagande i frågan om dé kostnadsfria läkemedlen. bör anståi avvaktan på övervägandena inom utredningen. utskottetatt som utgångspunkt för utredningen bör gälla att den försäkrades kostnadersåväl vid varje enskilt vård- eller inköpstillfälle som under én längreperiod åven i fortsättningen skall begränsas och att ett förändrat förmånssysteminte får leda fill oskäliga höjningar av nuvarande avgifter. med anledning av motionerna Sf240, Sf273 yrkandena 3 och 4, Sf315,Sf332 yrkande 3 och Sf338 yrkande 1 sålunda anfört bör ges regeringen I motion Sf219 påpekar och kvinnor enligt nuvarande regler visserligen kan få ut p-piller för ett årvid samma tillfälle men att de måste erlägga patientavgift för fyra tillfällen.Motionärerna oroar sig för de yngsta flickornas situation. Dessa flickorbehöver ha fillgång till en hel årsranson p-piller på en gång, som dei många fall kan vara de som har svårast att betala . på en gång.Motionärerna begär ett tillkännagivande om behovet av en särskild rabatteringay pupiller för flickor . har behandlat motionsyrkanden om attpreventivmedel skall vara kostnadsfria såväl (se SoU 1987/88:2)som (se SoU 1987/88:19). har därvid konstateratatt regeringen följer utvecklingen av p-pillerförsäljningen och förutsatt attregeringen vidtar erforderliga åtgärder om abortfrekvensen skulle okasom en följd av höga kostnader för p-piller. har i övrigt inteansett att skäl föreligger att ta upp frågan om ytterligare prisreduktioner påpreventivmedel. instämmer i socialutskottetskonstaterande och bedömning och avstyrker därför bifall till motion Sf219. och påtalar i motion Sf275de psoriasissjukas problem och de merkostnader dessa sjuka har. Motionärernabegär en utredning i syfte att förbättra situationen för derina grupp. Utskottet har tidigare behandlat motioner med samma syfte.I sitt av godkända betänkande SfU 1986/87:1 förutsatte utskottet attden utredare som regeringen tillkallat för att kartlägga och analyserasituationen på hjälpmedelsområdet för handikappade m.m. skulle komma att beröraockså denna fråga. Med hänsyn härtill behövde motionen inte föranleda annanåtgärd än att den överlämnades till litfedaren. Mot denna bakgrund anserutskottet att motion Sf275 inte påkallar någon åtgärd. Utskottetvill i detta sammanhang även framhålla att utskottet i sitt betänkande1987/88:18 konstaterat bl.a. att många handikappade, såsom diabetiker ochpsoriatiker, har stora merutgifter för sitt handikapp och tillstyrktmotionsyrkanden om en utredning i syfte att framlägga förslag om enytterligare lägre nivå inom handikappersättningen.