bet · GB01LU6 · 1987-12-31 00:00:00 — Isamband med att mönsterskyddet utvidgas till att gälla för samtligaindustrigrenar och fill att omfatta även nytfomönster fanns det dock'enligthans mening goda skäl att överväga ett visst begränsat sekretesskydd också påmönsterrättens område. Ett viktigt skäl var att offentlighetsprincipen lätt kankringgås genom utnyttjande av reglerna om s. k. prioritet. Departementschefenansåg därför att ett visst sekretesskydd borde gälla också på mönsterområdet. Medhänsyn till den omfattning monsterskapandet hade då och till den snabbautvecklingstakten på området måste enligt departementschefen sekretesskyddetbegränsas på ett rimligt sätt för att motverka de olägenheter för nyamönsterskapare och företagare som ett sekretesskydd otvivelaktigt medför. Denvalda lösningen tillgodosåg dessa synpunkter på två sätt. För det första är defen förutsättning för sekretesskydd att sökanden begär anstånd med kungörandetav ansökningen. Utgångspunkten är således att handlingarna i ansökningsärendetär offentliga. I det avseendet skiljer sig förslaget från vad som gäller påpatentområdet, där utgångspunkten är att handlingar i ärende angående ansökanom patent är hemliga under viss fid, om inte sökanden begär aff de skalloffentliggöras. För det andra skall sekretess kunna åtnjutas endast under enfid av , räknat från ansökningsdagen eller, i vissa fall, från dendag från vilken prioritet har begärts. Departementschefenansåg att en förutsättning för hemlighållande av handling i ärende omregistrering av mönster borde vara aft sökanden framställer en uttryckligbegäran härom. I fråga om sekretesskyddets sakliga omfattning ansåg han envägledande synpunkt böra vara, atf sekretesskydd medges bara i den utsträckningsom behövs för att tillgodose sökandens intresse av att få på sig attförbereda sin fillverkning av mönstervaran, innan mönstret görs tillgängligtför allmänheten. Det var uppenbariigen tillräckligt aft medge'hemlighållande avsådan handling som visar mönstret. Något övertygande skäl att låtasekretesskyddet omfatta också andra ansökningshandlingar kunde enligt hansmening inte förebringas. somsålunda borde föranleda en begränsning av sekretesskyddets omfattning LU1987/88:6 mofiverade å andra sidan att man också införde en maximering avsekretesstiden. I patentlagen är den principiella utgångspunkten atthandlingar i ärende rörande patentansökan är hemliga, om inte sökande begärannat. Patentlagen innehåller likväl en regel om att handlingarna skalloffentliggöras månader efter ansöknings(prioritets-)dagen. Detskulle, fortsatte departementschefen, rimma-illa med dessa bestämmelser att imönsferskyddslagen, där utgångspunkten är att ansökningshandlingarna äroffentliga, införa en ordning som medger att handling i ansökningsärende hållshemlig under praktiskt taget obegränsad tid. Han fann därför inte anledning attfrångå förslaget på denna punkt. Den sekretesstid av som hadeföreslagits fann departementschefen lämplig. I betänkandet behandlas tre motioner vari tas upp frågorom skyddstiden för patent, ändringar i mönsterskyddslagen samt om vitesförbudvid varumärkesintrång. Genom patent kan den som har gjort en uppfinning fåensamrätt att utnyttja uppfinningen yrkesmässigt. Genom mönsterskyddslagen haröppnats en möjlighet för den som skapat ett prydnads- eller nyttomönster att fåen motsvarande ensamrätt. För att såväl patent som mönsterskydd skall kunnabeviljas krävs att uppfinningen resp. mönstret är nytt och dessutom väsentligenskiljer sig från vad som tidigare är känt (skillnadskravet). Patent och mönsterskydd söks i hos patent- ochregistreringsverket. Förfarandet i patent- och mönsterskyddsärenden är ordnatsom ett förprövningssystem, dvs. patentverket företar en granskning äv huruvidaförutsättningarna för bifall till ansökningarna är uppfyllda varefter ettinvändningsförfarande vidtar. Beviljas patent gäller patentet av20 år räknat från ansökningsdagen. Patenttiden kan inte förlängas. Mönsterskyddgäller från ansökningsdagen och kan förlängas för tvåfemårsperioder. Ett patent som i och andra länder meddelas av dennationella patentmyndigheten blir gällande endast i den staten. Önskaspatentskydd i flera länder måste alltså patent sökas i varje land. Genom deneuropeiska patentkonventionen har skapats en ordning som medger att enpatensökande samfidigt kan få patent i flera länder, s. k. europeiskt patent.Sådant patent söks hos det europeiska patentverket i Miinchen. hartillträtt konvenfionen och det europeiska patentverket kan härigenom meddelapatent som blir gällande i på samma sätt som nationellt patent.Giltighetstiden för europeiskt patent är . I motion L815 (m) framhålls att utvecklingen av nyaläkemedel är en kostnadskrävande och tidsödande process. Enligt motionären är den nuva rande patenttiden för kort med hänsyn till att ett omfattande utvecklingsarbete ofta måste ske efter patentansökningen och innan uppfin ningen kommersiellt kan utnyttjas. Motionären hävdar atf den genomsnittli ga effektiva patentfiden är . Motionären anser att patenttiden för jq läkemedel bör vara 20 årfrån dagen för pafentbeslufef. LU 1987/88:6 Utskottetvill för sin del framhålla att de svenska reglerna om patenttid är anpassadetill bestämmelserna i den europeiska patentkonventionen och till vad som gälleri våra nordiska grannländer och flera andra viktiga industriländer. En ändringav de svenska patentreglerna i förevarande avseende skulle innebära atf vi brötden harmoni som råder mellan de olika ländernas regelsystem. Utskottet villsärskilt understryka aft en svensk särreglering skulle medföra att vi i Sverigeskulle komma att ha patent med olika skyddstid, nämligen dels europeiska patentmed en 20-årig patenftid, dels patent med en längre skyddstid som meddelats avdet svenska patentverket. Som framgår av redogörelsen ovan (s. 2 och 3) harutvecklingen sedan tillkomsten av den europeiska patenfkonvenfionen varitsådan aff vi måste räkna med att det stora flertalet i Sverigegällande patent kommer att ha meddelats av det europeiska patenfverket. Enförlängning av skyddstiden för enbart svenska, patent skulle därför vara utanstörre betydelse för läkemedelsindustrin och dessutom kunna medföra gränsdragningsproblemoch andra prakfiska ölägenheter. Utskottetdelar motionärens uppfattning atf det med hänsyn till läkemedelsindustrinsbetydelse för är angeläget att patentreglerna har en utformning somtillgodoser industrins behov. Mot bakgrund av vad som anförts ovan är detemellertid infe nu möjligt att ändra patentlagen i enlighet med motionärensönskemål. Ett sådant steg bör tas i takt med utvecklingen i andra länder ochden europeiska patentorganisationen. Utskoftet förutsätter att regeringenföljer utvecklingen på området och tar de initiafiv som kan visa sigerforderliga. Skulle det visa sig att def i bl. a. de länder som tillträtt den europeiskapatenfkonvenfionen finns en mera allmänt utbredd önskan om en förlängning avpatenttiden för läkemedel bör infe tveka att aktualise-era frågan om enändring av konvenfionen och en anpassning av vår nationella lagstiftning. Med hänvisning fill defanförda avstyrker utskottet bifall till motion L815. Imotion L805 (c) yrkas att reglerna i mönsterskyddslagen om förutsättningarnaför mönsterskydd och om hemlighållande av handlingar i mönsterskyddsärendenskall ändras. Sominledningsvis redovisats är det en förutsättning för beviljande av mönsterskyddatf mönstret väsentligt skiljer sig från vad som före ansökningsdagen är känt.Som känt anses allf som på något sätt blivit allmänt tillgängligt föreansökningsdagen. Även mönster som inte blivit allmänt tillgängligt räknas somkänt om mönstret framgår av en ännu inte offenfiig ansökan om mönsterskydd,patent eller varumärke, vilken gjorts tidigare, och om denna ansökan senareblir offentlig. Också i patentlagen finns eft skillnadskrav som i huvudsaköverensstämmer med mönsferskyddslagens. Enligt patentlagen uppställs dock intenågot skillnadskrav i förhållande till ännu ej offenfiiga patentansökningar. Enansökan om mönsterskyddet som ges in till patenfverket är liksom andra handlingar som inkommer till myndigheter allmän handling. Mönstret blir därmed allmänt tillgängligt när ansökan ingetts. Enligt mönsterskyddsla gen kan dock sökanden begära att en handling som visar mönstret hålls hemlig . Sekretesskyddet upphör allfid efter 11 Ipatentärenden gäller en annan ordning. Huvudregeln är LU 1987/88:6 atthandlingar i patentärenden skall hållas hemliga under granskningsförfarandetom inte sökanden begär aft de offentliggörs. Handlingarna blir alltidoffentliga 18 månader efter ansökningsdagen. Närasamband med de redovisade reglerna i mönsterskyddslagen har systemet med s.k.prioritet. Mönsterskapare som planerar att utnyttja sitt mönster i flera länderhar ofta ett intresse av att först söka registrering i ett land för att fågranskningen slutförd där innan han söker registrering i de andra länderna. Hankan också tänkas vilja undersöka exploateringsmöjligheterna i det förstalandet innan han går ut på marknaden i de övriga. Om registrering först söks iett land kan emellertid den ansökningen komma att utgöra ett hinder förregistrering i andra länder. Genom bestämmelser i den 20 mars1883 för industriellt rättsskydd har man på det internationella planet söktlösa detta problem genom att etablera ett system som utesluter att sådanthinder mot mönsterskydd åberopas under en viss prioritetsperiod räknat från denförsta ansökningen. Bestämmelserna innebär i huvudsak atf om den som sökt skyddför ett mönster i någon av konventionsstaterna inom från dennaansökningsdag söker skydd för mönstret i en annan konventionsstat den senareansökningen skall anses gjord som den första ansökningen. Fristen för industriella mönster och modeller. är anslutet tillPariskonventionen och alltså bundet av konventionens regler om prioritet. Dessaregler har införlivats med svensk rätt genom bestämmelser i bl. a.mönsterskyddsför-ordningen (1970:486). Imotionen framhålls att reglerna om förutsättningarna för mönsterskyddursprungligen utformades med patentlagen som förebild och att samma skäl somföranlett att skillnadskravet vid patent numera inte upprätthålls i förhållandetill ännu inte offentliggjorda patentansökningar bör föranleda en ändring avmönsterskyddslagen. Motionären påpekar vidare att granskningsförfarandet imönsterskyddsärenden oftast inte slutförs inom den sexmåna-dersfrist som gällerför hemlighållande. Mönsterskyddsskaparen går därmed miste om sin möjlighet attanvända granskningsresultatet som underlag vid en bedömning avexploateringsmöjligheterna utomlands. Om å andra sidan granskningsresultatetavvaktas kan mönsterskaparen förlora rätten att åberopa prioritet i andraländer och därmed möjligheten att söka mönsterskydd utomlands. Motionärenanser att handlingar i mönsterskyddsärenden skall hemlighållas i sex månadersåvida inte sökanden begär deras offentliggörande. Motionären hävdar vidareatt sekretesskyddet alltid bör gälla fram till dess förflutit fråndet sökanden fick del av granskningsbeskedet. Sommotionären framhåller gällde ursprungligen att skillnadskravet för patent skulle bedömas också mot tidigare gjorda patentansökningar som ännu ej blivit offentliga. Denna regel slopades i samband med aft tillträdde den europeiska patentkonventionen (prop. 1977/78:1, LU 10). Skälet därtill var att det ansågs uteslutet atf efter tillträdet behålla enfrån konventionen avvikande reglering beträffande de grundläggande förutsätt ningarna för patenterbarhet. Att en anpassning av patentlagens regler till bestämmelserna i den europeiska patentkonventionen varit nödvändig kan 12 enligt utskottets meninginte utgöra skäl för en motsvarande ändring av LU 1987/88:6mönsterskyddslagen. Med hänsyn härtill och då i övrigt inte framkommit någotsom tyder på att mönsterskyddslagens bestämmelser om skillnadskravet har enolämplig utformning kan utskottet inte ställa sig bakom motionärens önskemål idenna del. Vadhärefter gäller frågan om hemlighållande av mönsterskyddshandling-ar villutskottet erinra om att detta spörsmål övervägdes ingående vid lagenstillkomst. De skäl som därvid anfördes (se ovan s. 9 och 10) för den nuvaranderegleringen äger enligt utskottets mening alltjämt bärkraft. Någraomständigheter som bör föranleda en ändrad ordning kan utskoftet inte finna.Det sagda innebär emellertid inte att utskottet saknar förståelse förmotionärens önskemål. Att det i den praktiska tillämpningen kan uppkommaproblem för en mönsterskapare beror emellertid främst på att granskningsförfarandetvid patentverket inte slutförs inom den tid som gäller för sekretesskyddet ochför rätten att åberopa prioritet vid ansökan utomlands. Enligt utskottetsmening är det angeläget att granskningsförfarandet inte tar så ianspråk att mönsterskaparen skall behöva riskera rättsförluster. Utskottet villdärför understryka vikten av att handläggningstiderna för mönsterskyddsärendeni största möjliga utsträckning anpassas till de sexmå-nadersfrister som gäller. Med hänvisning till detanförda avstyrker utskottet bifall till motion L805. Imotion L803 (fp) begärs att varumärkeslagen skall ändras så att vitesförbud kanmeddelas vid varumärkesintrång. Enligtvarumärkeslagen kan den som olovligen använder annans varumärke eller på annatsätt gör intrång i ensamrätten dömas till straff om intrånget skettuppsåtligen. Varumärkesintrång som sker uppsåtligen eller av oaktsamhet medförvidare skyldighet aft utge skadestånd. Vid ringa oaktsamhet kan skadeståndetjämkas. Någon möjlighet för domstol att vid vite förbjuda intrångsgöraren attfortsätta sin verksamhet finns inte enligt varumärkeslagen. Däremot kanvitesförbud tillgripas mot användningen av varumärken som utan att utgöravarumärkesintrång är vilseledande. Sanktionssystemetvid varumärkesintrång överensstämmer i väsentlig mån med vad som gäller vidintrång i andra ensamrätter på det industriella rättsskyddets område. Såvälenligt patentlagen, mönsterskyddslagen, firmalagen som växtförädlarräftslagenkan sålunda intrång i rättighetshavarens ensamrätt medföra straff ochskadestånd. Vissa smärre olikheter finns dock. Efter en ändring ipatentlagen (prop. 1985/86:86, LU 29) kan numera domstol på begäran avpatenthavaren eller den som på grund av licens har rätt att utnyttjauppfinningen vid vite förbjuda den som gör patentintrång att fortsätta härmed.Vitesförbud kan även meddelas interimistiskt, dvs. i avvaktan på den slutligaprövningen. Möjligheten att meddela vitesförbud har funnits ocksåenligt firmalagen. Imottonen framhålls att en samordning av sanktionssystemen inom varumärkesrättensamt patent- och mönsterskyddsrätten är angelägen. I avvaktan på att en bättresamordning kan komma till stånd bör det enligt motionären införas en möjlighettill vitesförbud vid varumärkesintrång. Utskotteterinrar om att en motion angående samordning av sanktionssys temen inom det industriella rättsskyddet behandlades av utskottet i samband 13 med denovan redovisade ändringen 1986.1 sitt av LU1987/88:6 godkändabetänkande i ärendet (LU 1985/86:29) avstyrkte utskottet bifall till motionen.Utskottet hänvisade därvid bl. a. till att det kunde finnas skäl att avvaktaerfarenheterna från den prakfiska fillämpningen av de nya reglerna omvitesförbud i patentlagen innan man tog ställning till frågan om motsvaranderegler bör införas i övrig lagstiftning på området. förutsatteatt regeringen följde utvecklingen och i lämpligt sammanhang tog uppspörsmålet om en samordning. Sedan den nu aktuella mottonen väcktes har utredningen omskydd för företagshemlighefer i betänkandet (SOU 1987:1) Otillbörligefterbildning lagt fram förslag till lagstiftning om sådan efterbildning. Dennya lagen är avsedd aft ge möjligheter till ingripande mot varuförfalskningar ide fall då varumärkeslagen och annan immaterialrättslig lagstiftning inte gertillräckligt skydd. Enligt förslaget skall allmän domstol vid vite kunnaförbjuda marknadsföring och andra förfaranden beträffande varor som utgör efterbildningar.Även interimistiskt förbud skall kunna meddelas. Betänkandet remissbehandlasför närvarande. Ufskottet vill också peka på atf frågan om harmoniseringav sankfionssystemet på det industriella rättsskyddets område haraktualiserats hos justifiedepartementet genom en fill departementet ingivenresolution, som antagits vid def XIX Nordiska mötet för industriellt rättsskyddi . Såväl förslaget till lagstiftning om otillbörligefterbildning som den nämnda resolutionen ger enligt utskottets uppfattningregeringen anledning att närmare överväga spörsmålet om vitesförbud vidvarumärkesintrång; Utskottet utgår från att sådana överväganden kommer fillstånd i samband med ställningstagandet till utredningens förslag. Motion L803påkallar därför inte någon åtgärd från sida, och utskottet avstyrkersåledes bifall till motionen. 1. beträffande patenttiden för läkemedel att avslår motion 1986/87:L815, attriksdagen avslår motion 1986/87:L805, 3. beträffande vitesförbud vid varumärkesintrång att avslår mofion 1986/87:L803. Närvarande; (), ,(s), réasson (s). (), (), (), ,. (), (), (), (), (), (), (), () och ().