bet · GB01UU2 · 1987-12-31 00:00:00 — Imotion 1986/87:U232 av () yrkande 1 hemställs 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförs under avsnittet "Folkrätten och ". Imodon 1986/87:U233 av () hemställs att som sin meningger regeringen till känna vad som ovan anförts om svenska ageranden för ettfritt . Imodon 1986/87:U529 av () yrkandena 3 och 4 hemställs 3. att som sin meningger regeringen till känna vad i modonen anförts om att iinternationella forum påtalar brott mot gällande konvendoner omvissa former av urskillningslös krigföring, 4. att som sin meningger regeringen dll känna att i det internadonella förhandlingsarbetetlägger särskild vikt vid en förstärkning av dessa konvendoners kontrollsystem. Imotionerna uppmärksammas särskilt den folkrättsliga sidan av Sovjetunionenskrigföring i . Den sovjetiska invasionen är ett flagrant brott motfolkrätten, heter det bl.a. i modon U232. Krigföringen som sådan är därtill ettbrott mot gällande konventioner, såsom konventionen om särskilt inhumana vapenoch tillägg till , vari urskillningslösa attackermot civilbefolkningen förbjuds. I motion U529 hänvisas i sammanhanget till denrapport som FN:s speciella rapportör avgav och vari flera exempel gespå brott mot ifrågavarande tilläggskonvention. Motionärernaanser att aktivt bör verka för att drar bort sina trupperfrån . brott mot folkrätten och böraktualiseras och FN:s generalsekreterares arbete på att uppnå en fredliguppgörelse stödjas, heter det bl.a. i motion U232. Krigeti har pågått . FN:s generalförsamhng har underlång tid med resolutioner som antagits med överväldigande majoritet krävt attalla utländska trupper skall dras dllbaka från och att detafghanska folket skall ges rätt dll självbestämmande. Den svenska regeringenhar upprepade gånger i uttryckligen ställt sig bakomresolutionens krav och påtalat allvarliga brott mot 1Riksdagenl987/88.9saml. mänskligarättigheter i , bl.a. genom att göra sig skyldigt dll UU1987/88:2 urskillningslös krigföring. De folkrättsregler som särskilt kommer i fråga i dettafall återfinns dels i av , dels förstadllåggsprotokoll till Genévekonventioner. Vapenkonventionen inriktarsig på vapen som är särskilt inhumana. Den är uppdelad på tre protokoll; ett omsplittervapen, ett om landminor och andra försåtvapen och ett om brandvapen.Tilläggsprotokoll I dll Genévekonventionerna handlar om skydd för särade,krigsfångar, civilbefolkning, m. m. I protokollet finns bl. a. ett förbud motanvändning av vapen som förorsakar överflödig skada eller onödigt lidande. Vapenkonventionen innehåller inga effektiva instrument förkontroll av reglernas efterlevnad. Försök har gjorts att förse konventionen meden .kontrollmekanism, men dessa har inte lett till resultat. Inom ramen förtilläggsprotokoll I har dock upprättats en internationell ,vars uppgift det är att pröva anklagelser om brott mot konventionen.Anslutningen till denna del av konventionen (artikel 90) är frivillig. Hittillshar endast ett fåtal länder, däribland de nordiska, erkänt denna kommissionsbehörighet. Ingen öststat har anslutit sig dll artikel 90. FN:s generalsekreterare har generalförsamlingens uppdragatt söka en lösning på Afghanistanproblemet. I detta syfte har samtal förts iGeneve mellan och . Varken eller de stridandemotståndsrörelserna i har deltagit i dessa samtal. Regeringen iKabul har inlett en polidk för "nationell försoning" samt föreslagiteld upphör och någon form av koalidonsregering. Parterna har också diskuterattakten för ett eventuellt tillbakadragande av de sovjetiska trupperna. Även omett visst närmande mellan parterna kan anses ha skett i den sistnämnda frågan,tycks en allomfattande politisk lösning av konflikten inte vara näraförestående. Ett hinder för fredsprocessen är uppenbarligen attSovjetunionen och motståndsrörelsen i inte deltar igeneralsekreterarens fredssamtal. Motståndsrörelsen saknar också enhetligledning. Exilledarna, som verkar från den pakistanska staden , harbildat en löst sammanhållen "sjupardallians", men utanför den stårett antal andra grupper. Bristen på sammanhållning inom motståndsrörelsenminskar dess möjlighet att uppträda som samtalspart. Det mångåriga kriget i Afghanistanär ett av hindren mot en verkUg avspänning i världen. Genom att ställa sigbakom FN-resolutionerna i frågan har det stora flertalet av världens ländertagit avstånd från den sovjedska ockupationen av landet. Världsopinionen harockså på olika sätt uttalat sitt fördömande av den folkrättsstridiga krigföringsom uppenbarligen prakdserar. Fem miljoner afghaner lever somflykdngar utanför landets gränser. En enig riksdag står bakom regeringens upprepade krav påatt skall dra tillbaka sina trupper från och att detafghanska folket skall ges rått tillsjälvbestämmande. Detta krav kom åter till uttryck i UU 1987/88:2 utrikesministerns tal den30 inför och iregeringsförklaringen vid öppnande . Regeringen har ocksåslagit fast att den anser att bryter mot folkrättsliga regler somlandet självt varit med om att utarbeta och sedemera anslutit sig dll. Genomhumanitärt bistånd till de afghanska flyktingarna och genom bidrag till svenskaAfghanistan-kommittén har i praktisk handling sökt hjälpa demsom drabbats av kriget och förföljelserna. Sålänge sovjedska trupper finns i och landet förmenas rätten fillsjälvbestämmande finns det enligt utskottets mening anledning för regeringenatt uttala sitt fördömande av handlande. För en politisk lösningav konflikten krävs ett fullständigt tillbakadragande av de sovjetiskatrupperna. En förutsättning torde vidare vara att parterna i konflikten nårsamförstånd om en oberoende regering i . Motståndsrörelsen måste därförges tillfälle att delta i förhandlingar om landets framdd. En lösning försvårassjälvfallet om ett förhandsvillkor är att den nuvarande regeringen i Kabulskall ha ett dominerande inflytande i en framtida regering. Samddigt måste godaframtida relationer mellan och dess grannar eftersträvas. Densvenska regeringen bör självfallet påtala fortsatta brott mot folkrätts-Hgaregler. Det är beklagligt att gällande konvendoner pä detta område -främst FN:svapenkonvention och första tilläggsprotokollet dll Genévekonvendoner -inte är försedda med ett effektivt kontrollsystem. Detta bör dock enligtutskottets mening inte avhålla regeringen från fortsatta ansträngningar atteffektivisera folkrätten på detta och andra områden. Folkrätten stärks om brottmot dess regler ständigt påtalas, vilket torde vara ett av modonärernas syften. Utskottetföreslår att anser motion U233 och förevarande yrkanden i motionernaU232 och U529 besvarade med vad utskottet anfört. attriksdagen förklarar yrkande 1 i motion 1986/87:U232, modon 1986/87:U233 ochyrkandena 3 och 4 i motion 1986/87:U529 besvarade med vad utskottet anfört. Närvarande:Stig Alemyr (s), (c), (), Axel (), RuneÄngström (fp), (), (), (), (), (), (), (), (), (vpk) och ().