bet · GB01LU23 · 1987-12-31 00:00:00 — om onykterhet till sjöss, m.m. Ibetänkandet behandlar utskottet dels en motion som tar upp vissa frågor omonykterhet till sjöss, dels en motion vari begärs obligatorisk ansvarsförsäkringför fritidsbåtar. Utskottet avstyrker motionerna. 1987/88:L607av och () vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ekonomiskt skyddför tredje man även vid sjöolyckor. 1987/88:L904av m.fl. (fp, s, m, c) vari yrkas 1. att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av bestämmelser isjölagen om onykterhet till sjöss där påföljden vid fylleriförseelser bedömslika strängt som liknande förseelser till lands, 2. att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förslag tilllagändring så att den till lands tillämpade promillelagen även kommer att gällaför trafik på sjön, 3. att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av eninformationskampanj initierad av statsmakten inför den stundande båtsäsongenoch med en inriktning mot förbättrad säkerhet genom att hävda nykterheten vidall sjötrafik. Enligttrafikbrottslagen (1951:649) skall ansvar för rattfylleri ådömas den som vidförande av motordrivet fordon eller spårvagn varit så påverkad av starkadrycker att det kan antas att han inte på betryggande sätt kunnat föra fordoneteller spårvagnen. Straffskalanupptar fängelse i högst eller, där omständigheterna är mildrande, böter,dock lägst 25 dagsböter. Till samma straff skall dömas den förare som av annatberusningsmedel varit så påverkad som sagts. Har någon fört motordrivetfordon eller spårvagn efter att ha förtärt starka drycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen i hans blod under eller 1Riksdagen 1987/88. efter färden uppgick till1,eller mer skall han anses ha varit så LU 1987/88:23 påverkadav starka drycker som ovan sagts. Uppgick blodalkoholen till meninte till döms föraren för rattonykterhet till böter, dock lägsttio dagsböter, eller fängelse . Närdet gäller förare av maskindrivet fordon i järnvägs- och tunnelbanetrafikfinns motsvarande bestämmelser i järnvägstrafiklagen (1985:192). Järnvägstrafiklagenstadgar också straff för den som fullgör andra väsentliga uppgifter isäkerhetshänseende vid järnväg eller tunnelbana och därvid är så påverkad avalkohol eller annat berusningsmedel att han inte kan fullgöra uppgifterna påett betryggande sätt. Ifråga om ansvar för onykterhet på fartyg gäller 325 § sjölagen (1891:35 s. 1).Ilagrummetstadgasstraff för den som framför fartyg eller eljest på fartygfullgör uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss och därvid ärså påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel att det måsteantas att han inte på betryggande sätt kan utföra vad som därvid åligger honom.Straffskalan upptar böter eller fängelse i högst . Stadgandet ärtillämpligt på all sjöfart, således även på fritidsbåtar. Fråganom val av påföljd för onykterhet till sjöss har varit uppe tillbedömning i rättsfallet NJA 1987 s. 237. Målet gällde en man som fört en mindremotorbåt och därvid varit i betydande grad påverkad av alkohol. Vidblodprovstagning framgick att han haft nästan två timmarefter färden. Underinstanserna dömde honom till fängelse en månad. Högsta domstolenundanröjde fängelsestraffet. I domskälen påpekade högsta domstolen att det medhänsyn till nöjesbåtstrafikens starka utveckling under en följd av år fannsanledning att se strängare än tidigare på brottslighet av förevarande slag.Enligt domstolen gav dock varken utredningen eller övriga förhållanden i målettillräckligt underlag för att anse gärningen så allvarlig frånsjösäkerhetssynpunkt att mannen borde dömas till fängelse. Han ålades i ställetett mycket kraftigt bötesstraff. Imotion L904 (fp, s, m, c) framhålls att antalet sjöolyckor har ökat kraftigtunder senare år. Motionärerna menar att en orsak är den mycket kraftigaökningen av antalet fritidsbåtar som körs med allt högre hastigheter och ofta ihårt trafikerade vatten och i trånga passager. Även den olyckliga kombinationenav alkohol och båtliv ger enligt motionärerna upphov till många sjöolyckor. statistik framgår att alkoholförtäring är en väsentligtbidragande orsak till många båtolyckor. Nykterhetsreglerna till sjöss är enligtmotionärerna oerhört svåra att övervaka, och polisen tvingas att lita tillvittnesuppgifter om hur ett fartyg har förts vilket ger ett dåligt underlag förpolisens ingripanden. Motionärerna förordar en övergång till enpromillelagstiftning för sjötrafikens del likartad den som gäller till lands. Vidareriktar motionärerna kritik mot den som de uttrycker det alltför generösahållning som domstolarna alltjämt intar vid val av påföljd vid onykterhet tillsjöss: En viss attitydförändring kan de dock märka i det ovan redovisaderättsfallet NJA 1987 s. 237. Motionärerna förordar att också i'påföljdshänseende en anpassning sker till reglerna vid trafiknykterhetsbrott I straffskalan bör således anges fängelse som normalstraff och böter ' LU 1987/88:23 endast då omständigheterna är mildrande. Slutligen begärmotionärerna att regeringen inför stundande båtsäsong tar initiativ till eninformationskampanj om förbättrad säkerhet genom total nykterhet vid allsjötrafik. Frågan om införande av en promilleregel för sjötrafikensdel efter mönster av trafikbrottslagen har övervägts både under förarbetenatill den nuvarande straffbestämmelsen i sjölagen (prop. 1966:145, ILU 1967:3)och under fritidsbåtsutredningens arbete, som avslutades genomavlämnandet av betänkandet (SOU 1974:95) Båtliv. Samhället och fritidsbåtarna.Därvid har tanken på införandet av en sådan regel .avvisats. De närmare skälenför ställningstagandena har redovisats i utskottets betänkande LU 1980/81:21,vartill hänvisas. I har frågan aktualiserats motionsvägen vidflera tillfällen, senast våren 1987.1 sitt av godkända betänkande (LU1986/87:14) vidhöll utskottet sin tidigare uppfattning att trafikförhållandenapå land och till sjöss är så olika att det inte är möjligt att ha likalydandetrafiknykterhets-regler. Bl.a. har möjligheterna att övervaka efterlevnaden aven skärpt lagstiftning befunnits mycket begränsade. Utskottet har tagit avståndfrån att man i lagstiftningen inför ansvarsregler vars efterlevnad inte går attövervaka och har därför ansett att motionsförslagen inte varit genomförbara. Betydelsen av information och utbildning i samband medbåtliv har betonats av utskottet åtskilliga gånger (se senast1986/87:14). Utskottet har därvid framhållit att sjösäkerhetsrådet årligenanordnar informationskampanjer och att rådet även arbetarmera långsiktigt med informationsverksamhet i samarbete med skolor ochvuxenutbildning. Vidare har utskottet understrukit angelägenheten av att deninformationsverksamhet som sjösäkerhetsrådet bedriver fortsätter och, i den måntillgängliga resurser medger, utökas och intensifieras. Obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar 1 motion L607 (s) betonas vikten av att obligatoriskansvarsförsäkring införs för fritidsbåtar. Enligt motionärerna börförsäkringsfrågan kunna lösas sedan det hinder som tidigare förelegatmot införande av en försäkringsplikt försvunnit i och med attfritidsbåtsregistret införts fr.o.m. årsskiftet. Frågan om en obligatorisk ansvarsförsäkring förfritidsbåtar har behandlats i . Senast prövadesfrågan i samband med behandlingen av proposition 1986/87:121 om lag omfritidsbåtsregister, m.m. 1 yttrande (LU 1986/87:6 y) till kulturutskottet överpropositionen och två iTied anledning av den väckta motioner som tog uppförsäkringsfrågan att det är i hög grad angeläget att den som skadas LU 1987/88:23 vid ensjöolycka kan få en fullgod ersättning. Med hänsyn till att skadeståndsskyldighetenvid olyckor till sjöss kan avse betydande belopp, som den vållande kanske intekan betala, ansåg utskottet det viktigt att ägarna av fritidsbåtar tecknar enförsäkring som täcker skadeståndsansvaret. Båtägarna torde också i betydandeutsträckning ha någon form av ansvarsförsäkring. I det försäkringsskydd somförsäkringsbolagen erbjuder båtägarna ingår sålunda ofta sådan försäkring somett moment. Det torde däremot, fortsatte utskottet, vara mindre vanligt ättförsäkring finns för just de båtar med vilka olycksriskerna är störst, dvs.mindre båtar med kraftiga motorer. Utskottet vidhöll sin tidigare uttaladeuppfattning att tillfredsställande ersättningsmöjligheter för den som skadasvid en sjöolycka kan garanteras med någorlunda säkerhet endast omansvarsförsäkring blir obhgatorisk. Utskottet ansåg det därför angeläget att ensådan försäkring infördes. Genom registreringen av fritidsbåtar skapades enligtutskottets mening förutsättningar för införandet av försäkringen. Utskottethänvisade till vad föredragande statsrådet anfört i propositionen om attförsäkringsfrågan skulle övervägas inom och att den ävenkunde komma att bli föremål för nordiska överläggningar och förutsatte att såockså skulle ske. Någon åtgärd med anledning av de då aktuella motionerna ansågutskottet därför inte erforderlig. Isitt av godkända betänkande (KrU 1986/87:22) anslöt sigkulturutskottet till lagutskottets uppfattning och menade att man i detfortsatta arbetet i första hand borde sträva efter en lösning av försäkringsfrågani samförstånd med våra nordiska grannländer. Vad kulturutskottet anfört gavriksdagen regeringen till känna. Ibetänkandet behandlar utskottet två motioner vari tas upp frågor om onykterhettill sjöss och om obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar. I325 § sjölagen (1891:35 s. 1) stadgas straff för den som framför fartyg ellereljest på fartyg fullgör uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten tillsjöss och därvid är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annatberusningsmedel att det måste antas att han inte på betryggande sätt kanutföra vad som därvid åligger honom. Straffskalan upptar böter eller fängelse ihögst . Stadgandet är tillämpligt på all sjöfart, således även påfritidsbåtar. Enligttrafikbrottslagen (1951:649) skall ansvar för rattfylleri ådömas den som vidförande av motordrivet fordon eller spårvagn varit så påverkad av starkadrycker att det kan antas att han inte på betryggande sätt kunnat föra fordoneteller spårvagnen. Straffskalan upptar fängelse i högst eller, däromständigheterna är mildrande, böter, dock lägst 25 dagsböter. Till sammastraff skall dömas den förare som av annat berusningsmedel varit så påverkadsom sagts. Har någon fört motordrivet fordon eller spårvagn efter att haförtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blodunder eller efter färden uppgick till eller mer skall han anses ha varit så påverkadav starka drycker som ovan sagts. Uppgick LU 1987/88:23 blodalkoholen till 0,5promille men inte till döms föraren för rattonykterhet till böter,dock lägst tio dagsböter, eller fängelse . I allt väsentligtmotsvarande straffbestämmelser finns i järnvägstrafiklagen (1985:192)beträffande den som för maskindrivet spårfordon på järnväg eller tunnelbana.Järnvägstrafiklagen stadgar också straff för den som i annat fall fullgörväsentliga uppgifter i säkerhetshänseende vid järnväg eller tunnelbana ochdärvid är så påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel att det måsteantas att han inte kan fullgöra uppgifterna på ett betryggande sätt. Imotion L904 (fp, s, m, c) framhålls att antalet fritidsbåtar ökat kraftigt samtatt det blivit allt vanligare att fritidsbåtar framförs i hög hastighet ochofta i hårt trafikerade farvatten eller i trånga passager. Dessa förhållandenbidrar enligt motionärerna till att antalet olyckor till sjöss ökar. Vidarehävdar motionärerna att alkoholpåverkan är en starkt bidragande orsak tillsjöolyckorna. I motionen görs gällande att det i mål om onykterhet till sjössofta är svårt att styrka att vederbörande varit så påverkad som krävs för attstraffansvar skall kunna inträda. Med utgångspunkt i det ovan (s. 2) redovisaderättsfallet NJA 1987 s. 237 påpekar motionärerna att rättspraxis vid val avpåföljd i sådana mål är alltför generös. I motionen yrkas att sjölagensbestämmelser anpassas till trafikbrottslagens genom dels en förändring avstraffskalan så att fängelse blir normalstraffet och böter endast får utdömas ilindriga fall (yrkande 1), dels införande av promilleregler (yrkande 2).Slutligen begär motionärerna att regeringen inför stundande båtsäsong tarinitiativ till en informationskampanj om förbättrad sjösäkerhet genom totalnykterhet (yrkande 3). Ilikhet med vad utskottet uttalat då motioner om införande av promilleregler isjölagens trafiknykterhetsbestämmelser behandlats i (se senast LU1986/87:14) vill utskottet understryka att alkoholförtäring i samband medsjötrafik inte är förenlig med de krav sjölivet ställer och leder till ökaderisker för allvarliga olyckor. har som motionärerna framhållerantalet fritidsbåtar ökat kraftigt, och trafiken i våra farleder har därmedblivit allt tätare. Till bilden hör också att många fritidsbåtar numerautrustas med starka motorer som medger att båtarna kan framföras med relativthög hastighet. Denna utveckling medför enligt utskottets mening att man i högregrad än förr måste inskärpa kravet på nykterhet till sjöss. Högsta domstolenhar också i det av motionärerna åberopade rättsfallet uttalat att det medhänsyn till nöjesbåtstrafikens starka utveckling finns anledning att sesträngare än tidigare på brottslighet av nu ifrågavarande slag. I målet ansågdock högsta domstolen att den åtalade gärningen inte var så allvarlig frånsjösäkerhetssynpunkt att fängelse borde ifrågakomma. En sådan praxis i fråga ompåföljdsvalet avviker i väsentlig mån från vad som tillämpas vid rattfylleri, därfängelse är normalstraffet och böter utdöms endast i rena undantagsfall. Detanförda leder utskottet till den uppfattningen att det bör övervägas om inte ensträngare syn på onykterhet till sjöss bör komma till uttryck genom en ändringav 325 § sjölagen så att bestämmandet av påföljd vid brottet närmare anpassastill vad som gäller enligt trafikbrottslagen. Vid en sådan anpassning måsteemellertid hänsyn tas till att sjölagens bestämmelse har betydligt LU 1987/88:23vidsträcktare tillämpningsområde än trafikbrottslagens. Sålunda gäller regelni sjölagen inte endast den som för fartyget utan också andra personer som utförviktiga uppgifter ombord. Vidare är till skillnad från rattfylleribestämmelsendess tillämpningsområde inte inskränkt till motordrivna fort-skaffningsmedelutan omfattar även andra farkoster, t.ex. segelbåtar och roddbåtar. Också iövrigt måste skillnaderna mellan förhållandena till lands och till sjössbeaktas. Bl.a. är typiskt sett riskerna för olyckor till följd avalkoholpåverkan inte desamma i sjötrafiken som i trafiken till lands. Detligger nämligen i sakens natur att trafikförhållandena till lands ställer högrekrav på förarna än förhållandena till sjöss. En annan skillnad är att det tillsjöss ofta kan uppkomma situationer då det får anses mindre straffvärt attnågon fört båt i alkoholpåverkat tillstånd. Utskottet vill härvidlag bl.a. pekapå att en båtägare av olika skäl kan bli tvungen att flytta sin båt från enankar-eller förtöjningsplats. Vidare kan i de fall några risker ursjösäkerhetssynpunkt i övrigt inte förelegat framförande av små båtar medsvaga motorer i påföljdshänseende knappast jämställas med förande av meramotorstarka farkoster. Ett betydande utrymme för utdömande av böter som påföljdvid onykterhet till sjöss liksom eljest för en nyanserad bedömning av varjeenskilt fall måste således finnas även i fortsättningen. Sammanfattningsvis ställer sig utskottet i huvudsak bakomönskemålet i motion L904 (yrkande 1). Det bör ankomma på regeringen att ilämpligt sammanhang närmare överväga spörsmålet och framlägga förslag tillerforderlig ändring i sjölagen. Vad utskottet anfört bör ges regeringen tillkänna. Utskottet kan däremot inte ställa sig bakom motionärernasönskemål om införande av promilleregler i sjölagen. Som ovan berörts harmotioner med liknande yrkanden åtskilliga gånger behandlats av ochdärvid avslagits på hemställan av utskottet. Senast prövades frågan (LU 1986/87:14) då utskottet bl.a. framhöll att det är en förutsättning för skall kunna använda profnilleregler att man genom trafikkontroller eller påannat sätt kan övervaka efterlevnaden av dem. Enligt vad utskottet anförde äremellertid möjligheterna att övervaka efterlevnaden av promillereglerna påSveriges alla sjöar och vattendrag mycket begränsade. Utskottet anmärkte attflertalet av de drunkningsolyckor som inträffat vid färd med fritidsbåtar ochdär den omkomne varit alkoholpåverkad skett på små insjöar, åar och andra mindrevattendrag, vilka i detta sammanhang är helt omöjliga att kontrollera. Sedan frågan senast prövades har några nya omständigheterinte framkommit som bör föranleda en annan bedömning. Utskottet vidhållerdärför sin uppfattning att man inte bör införa ansvarsregler vars efterlevnadinte kan övervakas. Utskottet avstyrker således bifall till yrkande 2 i motionL904. Med anledning av vad som anförs i motionen om behovet aven informationskampanj inför båtsäsongen vill utskottet erinra om att sjösäkerhetsrådetfyller en viktig uppgift i försöken att motverka olyckor till sjöss genominformation och utbildning angående gällande bestämmelser och olycksriskernavid alkoholförtäring i samband med båtliv. Bl.a. anordnar sjösäkerhetsrådet isamarbete med Systembolaget informationskampanjer införsommarsäsongen, och rådet arbetar även mera långsiktigt med informationsverksamheti samarbete med skolor och vuxenutbildning. Av LU 1987/8.8:23sjösäkerhetsrådets olycksstatistik framgår att alkoholpåverkanförekommit i av antalet kända fall omkomna vid fritidsbåtsolyckor. För1986 var motsvarande andel men var andelen . Det bör isammanhanget observeras att antalet personer som omkommit i fritidsbåtsolyckorminskat trots det ökade antalet fritidsbåtar. Antalet omkomna människor varsålunda 60 personer och 54 personer. var motsvarandesiffra 110 personer. Nedgången i olyckstalet torde åtminstone till viss delkunna förklaras med ett ökat riskmedvetande hos fritidsbåtsfolket. Enligt vad utskottet inhämtat kommer sjösäkerhetsrådet isamarbete med Systembolaget att också inför årets båtsäsong vidta särskildainformationsinsatser. Utskottet vill, Hksom , understrykaangelägenheten av att den informationsverksamhet som sjösäkerhetsrådet bedriverfortsätter och, i den mån tillgängliga resurser medger, utökas ochintensifieras. Något initiativ från sida i saken kan inte ansespåkallat, och utskottet avstyrker därför bifall till yrkande 3 i motion L904. I motion L607 (s) framhålls att frågan om en obligatoriskansvarsförsäkring för fritidsbåtar bör kunna få en snar lösning sedan dethinder som tidigare förelegat mot införande av en försäkringsplikt försvunnit ioch med att fritidsbåtsregistret införts fr.o.m. årsskiftet. Som närmare framgår av redogörelsen ovan (s. 3f)behandlades motioner om en obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar isamband med införandet av lagen om fritidsbåtsregister (prop. 1986/87:121). Påbegäran av kulturutskottet yttrade sig lagutskottet i ärendet. I yttrandet (LU1986/87:6 y) underströk lagutskottet att det är i hög grad angeläget att densom skadas vid en sjöolycka kan få en fullgod ersättning samt atttillfredsställande ersättningsmöjhgheter kan garanteras med någorlunda säkerhetendast om ansvarsförsäkring blir obligatorisk. Genom registreringen avfritidsbåtar skapades enligt utskottets mening förutsättningar för införandetav en sådan försäkring. Mot bakgrund av vissa uttalanden i propositionenförutsatte lagutskottet att försäkringsfrågan skulle övervägas inomregeringskansliet och även kunna bli föremål för nordiska överläggningar. Isitt av godkända betänkande (KrU 1986/87:22) anslöt sigkulturutskottet till lagutskottets uppfattning och framhöll att man i detfortsatta arbetet borde sträva efter en lösning av försäkringsfrågan isamförstånd med våra nordiska grannländer. Endast om försäkringsfrågan inte kanlösas på det nordiska planet borde enligt kulturutskottet en svensk särlösningövervägas. Vad kulturutskottet anfört gav med anledning av motionernai frågan som sin mening regeringen till känna. Enligt vad utskottet inhämtat väntas frågan omobligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar bli föremål för nordiskaöverläggningar : Någon åtgärd från sida med anledning avmotion L607 är därför inte påkallad. Utskottet avstyrker således motionen: Hemställan ' LU 1987/88:23 1. beträffandepåföljdsvalet vid onykterhet till sjöss att medanledning av motion 1987/88:L904 yrkande 1 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om en ändring i 325 § sjölagen, 2. beträffandepromilleregler i sjölagen att avslårmotion 1987/88:L904 yrkande 2, att avslårmotion 1987/88:L904 yrkande 3, 4. hetTÅfiandcobligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar att avslår motion 1987/88 :L607. Stockholmden På lagutskottets vägnar (), (), (), StigGustafsson (s), (), (), (),(), (), (), (), (), (), () och ().