bet · GB01KU9 · 1987-12-31 00:00:00 — om fri-och rättigheter m.m. Ibetänkandet behandlas motioner från den allmänna motionstiden . I flertaletfall gäller yrkandena utredning av eller förslag om ändring i regeringsformen.Framställningen har delats upp i följande avsnitt. Utskottethar avstyrkt motionsyrkandena. 1 ärendet föreligger nio reservationer (fyra m,fp och c, en m, en fp samt tre vpk). 1986/87:K202av m.fl. (c) vari yrkas att beslutar att som sin meningge regeringen till känna vad som i motionen anförts om tillsättande av enutredning angående grundlagsskyddad egendomsrätt samt närings- och yrkesfrihet, 1986/87:K204av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. attriksdagen beslutar att som vilande anta motionärernas förslag till lag om ändring i regeringsformen (se bilaga 1), 2. att beslutar att såsom vilande anta förslaget - iöverensstämmelse med ovan föreslagen ändring i regeringsformeii 1 kap. 3 § -att successionsordningen skall upphöra att gälla vid utgången av , 3. att besliitar att hos regeringen hetnställa om förslag tillföljdändringar i lagtext i övrigt och till reglering av andra förhållanden somkan föranledas av beslut om övergång till republik. 1Riksdagen 19S7/88. 1986/87:K205 av AllanEkström (m) vari såvitt nu är i fråga yrkas, KU 1987/88:9 2.att begär att regeringen låter utreda de konstitutionella villkorenför att avhända en enskild dennes egendom, 1986/87:K206av m.fl. (m) vari såvitt nu är i fråga yrkas 8.att hos regeringen begär förslag till grundlagsskyddad närings-ochyrkesfrihet i enlighet med vad som i motionen anförts, 1986/87:K210av m.fl. (fp) vari såvitt nu är i fråga yrkas 2. att hos regeringen begär förslag till ändring i grundlagenför att säkerställa den negativa föreningsrätten, 3. att hos regeringen begär ett förslag till sådantförtydligande i regeringsformen att det står fullt klart att religiösaminoriteter har rätt att följa sina religiöst betingade sedvänjor i den månannan ej skadas därav, 1986/87:K211av och i (båda m) vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till lagstiftning om negativ föreningsrätt, 1986/87:K214av m.fl. (m) vari yrkas att hos regeringen begär utredningom grundlagsskyddad egendomsrätt i enlighet med vad i motionen anförts, 1986/87:K215av m.fl. (m) vari yrkas att hos regeringen begär utredningom författningsmässig reglering av föräldrarätten i grundlagen, 1986/87:K217av m.fl. (fp) vari såvitt nu är i fråga yrkas 5. attriksdagen hos regeringen begär förslag om grundlagsskyddad näringsfrihet, 1986/87:K219av m.fl. (fp, m, c) vari yrkas att hos regeringenanhåller om förslag till grundlagsskyddad närings- och yrkesfrihet i enlighetmed vad som i motionen anförts, 1986/87:K220av m.fl. (fp) vari yrkas att hos regeringen begärförslag till grundlagsskydd av näringsfriheten, 1986/87:K221av och (båda m) vari yrkas att hosregeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att framlägga förslagtill ändringar i grundlagen i enlighet med vad som i motionen anförts ombeskattningsmakteri, 1986/87:K223av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en samordning på ministernivå av den offentliga fritidspolitiken, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att"referensgruppen för folkrörelsefrågor" överförs fråncivildepartementet till och läggs under "ministernför ungdom, idrott och turism", 3. att som sin mening ger regeringen till känna att titeln påden nye ministern förändras till "ministern för ungdoms- ochfritidsfrågor", 1986/87:K225 av BengtWesterberg m.fl. (fp) vari yrkas att hos KU 1987/88:9 regeringenbegär grundlagsförslag till skydd för egendomsrätten, till ett utvidgat skyddmot retroaktiv skattelagstiftning samt om beskattningsrättens innebörd, 1986/87:K232av tredje vice talmannen m.fl. (c) vari såvitt nu är i frågayrkas 5.att beslutar att hos regeringen begära utredning och förslag omlagrådets ställning, regeringsformens bestämmelser om normgivning,skattelagstiftning m.m. i enlighet med vad som anförts i motionen, 1986/87:K233av m.fl, (vpk) vari yrkas att hos regeringen begärförslag om grundlagsskydd för fri- och rättigheterna på arbetsplatserna, 1986/87:K614av m.fl. (m) vari såvitt nu är i fråga yrkas 1.att hos regeringen begär förslag till ändring i regeringsformen föratt säkerställa den negativa föreningsrätten. LarsWerner m.fl. (vpk) begär i motion K204 att skall övergå till ettrepublikanskt statsskick. Motionärerna föreslår ändringar i regeringsformen ochsuccessionsordningen samt begär förslag till följdändringar i andraförfattningar (yrkandena 1-3). Deras huvudskäl är att monarkin är odemokratisk,att den är en ideologisk maktfaktor och att statschefen bör vara väl förankradi landets politiska liv. De anser därför att talman bör vara rikets statschef. Utskottettog (KU 1986/87:17) upp motsvarande motionsyrkanden. Dessaavslogs under erinran om den ståndpunkt angående statsformen som intogs vid1974 års författningsreform. Utskottet gör samma bedömning nu och avstyrkermotion K204. Imotion K210 av m.fl. (fp) uttalas att skyddet iregeringsformen för minoriteters religionsutövning inte är tillräckligt starkt.Motionärerna begär därför att grundlagsbestämmelserna förtydligas. Minoriteterbör ha rätt att följa sina religiöst betingade sedvänjor i den mån annan ejskadas av dessa (yrkande 3). utskottetsbedömning KU 1987/88:9 Regeringsformens bestämmelser om de grundläggande fri- ochrättigheterna innebär att varje medborgare gentemot det allmänna ärtillförsäkrad religionsfrihet, varmed förstås frihet att ensam ellertillsammans med andra utöva sin religion (2 kap. 1 § RF): Detta är den enda avde positiva fri-, och rättigheterna som inte kan begränsas (2 kap. 12 § förstastycket RF). Vidare föreskrivs i 1 kap. 2 § sista stycket RF att etniska,språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla etteget kultur- och samfundsliv bör främjas. Utskottet behandlade vid det förra ett likartatmotionsyrkande. Därvid anfördes att, fastän bestämmelserna har fått en mergenerell avfattning, grundlagens skydd för religionsfriheten allmänt tordeuppfattas som ett förbud mot bestämmelser som uttryckligen riktar sig mot någonviss religionsutövning eller som uppenbart syftar till att motverka en vissreligiös . De allmänna begränsningar som gäller för människorshandlande i ett samhälle som det svenska kan ibland komma att uppfattas som etthinder för religionsfrihet. De gränsdragningsproblem som sålunda kan uppståföranledde dock inte utskottet att ta något initiativ i frågan (KU 1986/87:17).Utskottet, som har samma uppfattning , avstyrker motion K210 yrkande 3. Tre motioner tar upp den negativa föreningsrätten, dvs.rätten för den enskilde att stå utanför en förening. 1 wof/onernfl 270 av BengtWesterberg m.fl. (fp) yrkande 2, Ar6/4 av m.fl. (m)yrkandelsamt/w2// av och i (båda m), som gällerorganisationsklausuler på arbetsmarknaden, begärs förslag till ändring igrundlagen för att säkerställa den negativa föreningsrätten. Bakgrund och tidigare behandling Föreningsfriheten innebär enligt 2 kap. .1 § RF en frihetgentemot det allmänna att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskildasyften. Den s.k. negativa föreningsfriheten anges i 2 kap. 2 § RF som ett skyddmot att tvingas tillhöra politisk sammanslutning, trossamfund eller annan sammanslutningför åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende.I likhet med den positiva föreningsfriheten och de övriga i regeringsformenangivna s.k. opinionsfriheterna - samt vad som i övrigt i huvudsak gällerbeträffande rättighetsreglerna i regeringsformen - är den negativaföreningsfriheten formulerad som en frihet som gäller endast i förhållandetmellan den enskilde och det allmänna. Sin nuvarande utformning fickbestämmelsen om den negativa föreningsfriheten i samband med de ändringar iregeringsformens rättighetskapitel som, på grundval av fri- ochrättighetsutredning, genomfördes fr.o.m. . Frågor rörande den enskildes förhållande till enskildaorganisationer har tidigare behandlats av utskottet, bl.a. i samband med 1976års reform med förstärkningar iregeringsformens fri- och rättighetsregler och senare med KU 1987/88:9anledning av motioner rörande bl.a. negativ föreningsfrihet. 1förarbetena till regeringsformens rättighetsregler diskuterades möjligheternaatt låta rättighetsskyddet gälla också mellan enskilda. Det konstateradesdärvid att ett rättighetsskydd för att bli bindande gentemot lagstiftaren måsteges i grundlagsform, medan det däremot för att skydda medborgarnas rättighetermot angrepp från andra enskilda i de flesta fall skulle vara tillräckligt attlösa frågan genom vanlig lag. Med hänsyn till detta och då det dessutom skulleuppkomma avsevärda svårigheter med en grundlagsreglering avstod den dåvaranderegeringen från att lägga fram ett sådant förslag. Med anledning av ettmotionsyrkande om utredning av ett rättighetsskydd för enskild mot annanenskild uttalade (KU 1975/ 76:56) att frågor om ettsådant skydd bör lösas inom den vanliga lagstiftningens ram samt att olikaönskemål om förstärkning av rättighetsskyddet i detta hänseende fick övervägasallteftersom de framkom. Viden senare behandling av motioner rörande negativ föreningsfrihet m.m. hänvisadeutskottet (KU 1983/84:8) till det tidigare gjorda ställningstagandet och tillatt frågan om lagstiftningsåtgärder i detta hänseende på arbetsmarknadsområdetsamtidigt var under beredning i annat utskott (AU 1983/84:5). Det låg enligtkonstitutionsutskottet i linje med tidigare gjorda uttalanden att fråganprövades av i det sammanhanget. Arbetsmarknadsutskottetbehandlade frågan om den negativa föreningsrätten (AU1986/87:8). Utskottet erinrade om att frågan tidigare tagits upp utförligt medanledning av de synpunkter som anförts av nya arbetsrättskommittén (SOU1982:60). De resonemang som då fördes i betänkandet AU 1983/84:5 ledde framtill att utskottet för sin del anslöt sig till de ställningstaganden som gjortsinom kommittén och som innebar att man borde avstå från att ingripa medlagstiftning om den negativa föreningsrätten och mot bruket avorganisationsklausuler. I betänkandet AU 1986/ 87:8 förklarade utskottet sig hakvar den inställningen. De problem som kan föreligga - som för övrigt tordevara av begränsad omfattning - bör kunna lösas på annat sätt än genomlagstiftning. Vidare hänvisades till den rättspraxis som föreligger och sombl.a. innebär att arbetsdomstolen slagit fast att medlemmar av ett fackförbundmåste ha rätt att lämna förbundet under förutsättning att viss uppsägningstidiakttas. Utskottetbehandlade frågan om den enskildes förhållande till organisationer senast isitt betänkande KU 1986/87:17. Yrkanden om utredning och grundlagsreglering avden negativa föreningsfriheten avstyrktes. Beträffande frågan om en generellutvidgning av den enskildes rättighetsskydd i grundlag fill att gälla ocksågentemot enskilda organisationer erinrades om en avgivenlagrådsremiss om förstärkt grundlagsskydd för yttrandefriheten m.m. Frågan omskydd för enskilda mot olika yttrandefri-hetsbegränsande åtgärder av andraenskilda föreslogs där inte bli reglerad i grundlag. Samma ståndpunkt harintagits i proposition 1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. 1*1987/88. Utskottet har inte funnit anledning att frångå sintidigare ståndpunkt vad KU 1987/88:9 gäller en grundlagsreglering av dennegativa föreningsfriheten. På grund härav avstyrks motionerna K210 yrkande 2,K211 och K614 yrkande 1. Behovet av ett förstärkt skydd i grundlagen för enskildsegendom tas upp i flera motionsyrkanden. 1 motionerna K214 av m.fl.(m), K225 av m.fl. (fp),K221 av och (båda m), K202 av m.fl. (c) samt K205 av ()yrkande 2 berörs, bl.a. mot bakgrund av den s.k. pensionsskatten, innebördenav äganderätten. Motionärerna anser att skyddet i regeringsformen föräganderätten behöver utredas och att ett förstärkt skydd skall skrivas in igrundlagen. Därvid erinras om att egendomsrätten är en förutsättning för enlivskraftig demokrati samt att den vanligtvis är grundlagsskyddad i devästerländska författningarna. Det konstateras också att flera grundlagsutredningarunder har föreslagit att egendomsrätten skall grundlags-skyddas, menatt det enda resultatet är det tämligen svaga skydd som kommer till uttryck i 2kap. 18 § RF. 1 fråga om egendomsskyddet innehåller regeringsformen enbestämmelse som innebär att varje medborgare, vilkens egendom tas i anspråkgenom expropriation eller annat sådant förfogande, skall vara tillförsäkradersättning för förlusten enligt grunder som bestäms i lag (2 kap. 18 § RF).Beträffande frågans bakgrund kan erinras om den s.k. Tingstenska utredningen(SOU 1941:20), som föreslog att regeringsform skulle tillföras ettstadgande om att "svensk medborgares egendom är tryggad". Vidareskulle föreskrivas att staten endast mot skälig ersättning fick förfoga överoch expropriera egendom. föreslog författningsutredhingen (SOU1963:16-17) följande grundlagsregel: "Svensk medborgares egendom ärtryggad. Expropriation och annat dylikt förfogande över egendom må ske allenastunder förutsättningar som angivas i lag". Till skillnad från denTingstenska utredningen ville författningsutredningen inte skriva in någonuttrycklig ersättningsnorm i grundlagstexten. En sådan norm avsågs i ställetkomma till uttryck genom den föreslagna grundlagsregeln om egendomens trygghet.Varken den Tingstenska utredningen eller författningsutredningens förslagledde till lagstiftning. 1 stället infördes vid tillkomsten av den nuvarande regeringsformenen bestämmelse enligt vilken enskild skulle vara tillförsäkrad ersättningenligt grunder som bestäms i lag för det fall hans egendom togs i anspråk genomexpropriation eller annat sådant förfogande (KU 1973:26). Bestämmelsen fick sinnuvarande lydelse i samband med en partiell reform av RF . Genomsistnämnda ändring skrevs en ersättningsnorm in i stadgandet, så att det blevklarlagt att den vilkens egendom tas i anspråk skall få ersättning för sinförlust (prop. 1978/79:195, KU 1978/79:39). Utskottet har , (KU1986/87:17), KU 1987/88:9 avslagit motionsyrkanden om förstärkt skydd igrundlagen för egendomsrätten. Det finns enligt utskottets mening inte hellernu anledning till något initiativ i denna del, till följd varavmotionerna K202 såvitt nu är i fråga, K205 yrkande 2, K214 samt K221 och K225 -båda såvitt nu är i fråga -avstyrks. 1 samband med frågan om skyddet för äganderätten har ocksåberörts behovet av att i grundlagen skapa ett skydd mot att skatter används föratt urholka äganderätten. 1 motion K225 av m.fl. (fp) samtmotion K221 av och (båda m) begärs ett grundlagsförslagom beskattningens innebörd samt om ett utvidgat skydd mot retroaktivskattelagstiftning. I motionerna slås fast att förarbetena till det s.k.retroaktivitetsförbudet i 2 kap. 10 § andra stycket RF ger vid handen attstadgandet skall ges en vidsträckt tolkning. Även motion K232 av tredje vicetalmannen m.fl. (c) yrkande 5 - som vad gäller lagrådetsställning behandlas i ett betänkande om normgivningsfrågor (KU 1987/88:3) - tarupp normgivning, skattebegreppet och grundlagens skydd mot retroaktivitet. Imotionen förordas en översyn för att undanröja oklarheter och förbättra dettaskydd. 1 motion K221 av och (båda m) begärs, likasåmed utgångspunkt i engångsskatten på pensionssparande, att i grundlagen förs inbestämmelser som hindrar att normgivning delegeras till privata rättssubjekt. Vad gäller begreppet skatt och förbudet mot retroaktivskattelagstiftning m.m. kan erinras om de synpunkter som fördes fram i sambandmed att godtog förslaget om en tillfälligförmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag, m.m. (prop. 1986/87:61). Lagrådethade vid sin granskning av förslaget utförligt uppehållit sig vid dekonstitutionella aspekterna. Till att börja med kan konstateras att förslagetenligt lagrådets mening - även om det stod i mindre god överensstämmelse medgrunderna för retroaktivitetsförbudet - inte kunde anses innefatta någotåsidosättande av förbudet mot retroaktiv skattelagstiftning i 2 kap. 10 § RFoch att några rättsliga hinder inte föreligger mot att skatten tas ut påifrågavarande förmögenhetstillgångar eller hos de enligt förslagetskattskyldiga institutionerna. Lagrådet fann också betryggande garantierföreligga för att skatten i slutänden träffar försäkringstagarna enligtobjektiva och rättvisa grunder. Lagrådet framhöll vidare att skatten inte kundesägas innebära en olaga konfiskation samt gjorde också den bedömningen attinget underlag fanns för att påstå att förslaget skulle strida motEuropakonventionen. Från andra utgångspunkter framförde emellertid lagrådetinvändningar som slutligen ledde till att lagrådet ansåg sig böra avstyrka attförslaget genomfördes. Kritiken hade först ochfrämst sin grund i farhågor från lagrådets sida om att KU 1987/88:9 lagstiftning på grundvalav förslaget skulle skapa ett olyckligt prejudikat på ett känsligt område därgrundlagsregleringen är ofullständig och oklar samt utvecklingen avkonstitutionell praxis därför får särskild betydelse. moment i lagförslaget somgav upphov till dessa betänkligheter var dels skattens engångskaraktär,dels att den inte träffar förmögenheter generellt. Vad lagrådet iförlängningen såg som en risk med förslaget var att det kan utgöra grund för olikaengångsskatter på egendom som tas ut av snävt begränsade kretsar avskattskyldiga och med högre skattesatser än den då Vidriksdagsbehandlingen avgav ett yttrande till skatteutskottet. Därvid motsatte sig de borgerliga ledamöterna förslaget med hänvisning till konstitutionella skäl. De anförde bl.a. att den s.k. engångsskatten innebar ett genombrott för en ny syn på enskilt ägande samt - i enlighet med vad lagrådet uttalat - att förslaget stod i mindre god överensstämmelse med förbudet i 2 kap. 10 § RF mot retroaktivt verkande lagstiftning på skatteområdet. Utskottsmajoriteten ansåg, likaså med hänvis ning till vad lagrådet sagt, att förslaget uppfyllde grundlagens krav vadgäller retroaktivitetsförbudet. Därvid instämdes i ett uttalande av departements chefen om att stor restriktivitet bör iakttas med engångsskatter, oavsett om de har formen av en inkomstskatt eller förmögenhetsskatt. Vidare uttalades att det inte bör komma i fråga att beskattningsmakten genom riktade ingrepp av engångsnatur används för att kringgå bestämmelserna i 2 kap. 18 § RF om expropriation och liknande förfoganden, varvid hänvisades till det grundläg gande stadgandet i 1 kap. 2 § RF om den enskildes personliga och ekonomiska välfärd som mål för den offentliga verksamheten. Utskottets majoritet ställde sig bakom vad departementschefen anfört om att någon risk för en sådan utveckling inte föreligger samt uttalade att med detta klarläg gande undanröjdes de farhågor som legat bakom lagrådets tveksamhet till skatten av det skälet att den skulle kunna ses som inledningen till en ny konstitutionell praxis på skattelagstiftningens område (KU 1986/87:9 y). ' Utskottethar i oUka sammanhang tagit upp gränsdragningen mellan skatter-vilket begreppsnärmare innebörd inte framgår av någon föreskrift i regeringsformen och inteheller behandlas närmare i dess förarbeten - och avgifter samt berörtstadgandet i 2 kap. 10 § andra stycket RF. Vid sidan av det berörda yttrandettill skatteutskottet kan erinras om att utskottet avstyrktemotioner om en översyn av förbudet mot retroaktiv lag om skatt eller statligavgift (KU 1986/87:13). Därvid anfördes att reglerna har varit i kraft sedan år1980 och att det varit förenat med svårigheter att ange vad som skall anses somretroaktiv lagstiftning på skatteområdet. En ingående undersökning hadeemellertid företagits av rättighetsskyddsutred-ningen beträffande de olikatillämpningsproblem som kunde tänkas uppstå. Enligt utskottet borde ytterligareerfarenheter av nuvarande grundlagsregler vinnas innan en översyn aktualiseras.Utskottet framhöll dock vikten av att lagstiftningen på skatteområdet så långtmöjligt utformas på sådant sätt att det inte behöver råda någon tvekan om att stadgandeti 2 kap. 10 § RF följs. Motbakgrund av det anförda är det enligt utskottets mening inte påkallat KU1987/88:9 att föranstalta orn åtgärder av det slag som - såvitt nu är i fråga -har förordats i motionerna K221, K225 och K232 yrkande 5. Ettstort antal motioner innefattar yrkanden om utredning av eller förslag om ett igrundlagen inskrivet skydd för enskilds näringsfrihet och yrkesfrihet.Motionerna K206 av m.fl. (m) yrkande 8, K220 av . (fp), K202 av m.fl. (c), K217 av m.fl.(fp) yrkande 5 samt K219 av m.fl. (fp, m och c) gäller allagrundlagsskydd av närings- och yrkesfrihet. Det sägs att det har blivit alltsvårare för den enskilde att fritt utöva näring och yrke. Dessa friheter harinskränkts på olika sätt, t.ex. genom monopol, särskilda bidragsbestämmelser,regleringsåtgärder och auktorisationskrav. Vidare finns skilda slag avetableringskontroll som bör avskaffas. I en av motionerna framhålls att även omdet måste råda undantag från näringsfriheten på grund av säkerhets-,hälsovårds-, arbetarskydds- och andra ordningsintressen, så bör en utredningkunna lösa den frågan. Andra motionärer anser att det avförfattningsutredningen framlagda förslaget till grundlagstext eftermindre justeringar kan läggas till grund för lagstiftning. Fråganom ett grundlagsskydd för näringsfriheten har diskuterats i olika sammanhang.Omfattningen av de inskränkningar i skyddet som i så fall måste göras haremellertid i allmänhet ansetts utgöra ett hinder för en sådangrundlagsbestämmelse. Denna ståndpunkt intogs t. ex. i förarbetena till 1976 årsfri- och rättighetsreform. Isamband med riksdagsbehandlingen av proposition 1978/79:195 om förstärkt skyddför fri- och rättigheter togs även frågan om grundlagsskydd för näringsfrihetenupp. I propositionen uttalades att erfarenheterna av den utbyggnad avrättighetsskyddet som skett genom reform samt av den förstärkning avdetta skydd som föreslogs borde avvaktas. Utskottet (KU 1978/79:39) anslöt sigtill detta och fann inte skäl föreslå att ta några initiativ tillytterligare förstärkning av rättighetsskyddet. Riksdagenhar därefter vid upprepade tillfällen, (KU 1986/87:17),avslagit motionsyrkanden av samma innebörd som de nu förevarande medmotiveringen att ytterligare erfarenheter av reformerna på fri- och rättighetsområdetborde avvaktas innan initiativ tas till förändringar. Utskottet gör sammabedömning nu och avstyrker motionerna K202 såvitt nu är i fråga, K206 yrkande8, K217 yrkande 5, K219 och K220. Föräldrarätt KU 1987/88:9 1 motion K215 av m.fl. (m) begärs en utredningav förutsättningarna för att, som i många andra länder, grundlagsfästaföräldrarätten.' Motionärerna uttalar att det visserligen finns fall då barnriskerar att fara illa, och där avsteg måste göras från grundprincipen omföräldrarnas rätt att bestämma över sina barns vård och fostran, men att dettai så fall får regleras i särskild ordning, t. ex. inom ramen för reglerna ilagen om vård av unga. Vid behandlingen av proposition 1975/76:209 om fri- ochrättigheter i grundlag förelåg ett motionsyrkande om att föräldrarätten, dvs.föräldrars rätt att utöva vårdnaden om sina minderåriga barn, att välja mellanlikvärdiga skol- och utbildningsformer för dessa samt att handha barnensfostran i tros- och livsåskådningsfrågor, skulle tas in i regeringsformen. Utskottet (KU 1975/76:56) konstaterade bl. a. att fri-ochrättighetsutredningen ansett att regler som tog sikte på föräldrarätten intelämpade sig för grundlag samt att departementschefen instämti denna bedömning.Utskottet anslöt sig till vad departementschefen anfört om svårigheterna attutforma en grundlagsregel om föräldrars rätt till vårdnaden öm sina minderårigabarn på ett sådant sätt att den ger ett verkligt skydd för vårdnadsrätten menändå inte kommer i konflikt vare sig med regler om vårdnadeller med föreskrifter om samhällsvård samt avstyrkte yrkandet om att införaföräldrarätten i grundlag. Utskottet gör mot bakgrund av det anförda samma bedömningvad gäller en reglering i grundlag av föräldrarätten som när frågan prövadeshösten 1986 (KU 1986/87:17) samt avstyrker motion K215.