bet · GB01LU12 · 1987-12-31 00:00:00 — verksamhetenfår således inte äga rum utan att borgenärerna underrättas. Omborgenärerna anser sig inte kunna godta åtgärd som de underrättats om skalltillsynsmannen kalla ttll sammanträde. Om samtycke inte erhålls vid sammanträdetskall frågan hänskjufas till rätten. Betalningsinställelse är ett frivilligt förfarande ochgäldenären kan när som helst återkalla sin ansökan. En sådan återkallelse skallresultera i att betalningsinställelsen upphör. Som nämnts behåller gäldenären sin rådighef överegendomen under betalningsinställelsen. Visserligen skall ttllsynsmannengodkänna vikttgare disposittoner, men han kan inte hindra gäldenären från attförfoga över egendomen. Tillsynsmannen kan däremot i eft sådant läge informeraborgenärerna och/eller rätten om gäldenärens dispositioner och detta kan i sintur resultera i att rätten avbryter förfarandet. I prakttken är såledesgäldenärens rådighet i viss mån begränsad. Kvalifikationskraven på en tillsynsman överensstämmer meddem som gäller för konkursförvaltare. I normalfallet utses advokater. Sammajävsregler gäller för ttllsynsmän som för konkursförvaltare. En advokat somhar haft nära kontakt med gäldenärens verksamhet bör således inte förordnas.Som regel utses den som gäldenären föreslår, men med hänsyn till att enförutsättning för förfarandet är att borgenärerna har förtroende för tillsynsmannenkan, om borgenärerna uttrycker misstroende mot den som gäldenären föreslagit,rätten förordna någon annan. Tillsynsmannen utövar sin ttllsyn underskadeståndsansvar. Betalningsinställelsen förhindrar som nämnts utmätning ochkonkurs. Om en borgenär anser att gäldenären bör försättas i konkurs kan hanvända sig ttll rätten och hemställa att betalningsinställelsen skall upphöra.Rätten skall då göra en bedömning av huruvida en fortsatt betalningsinställelseär motiverad. Kostnaderna för befalningsinställelsen och ttllsynen skallbetalas av gäldenären. Anmälningsavgiften hos rätten är 500 dkr. Ombetalningsinställelsen resulterar i konkurs får ttllsynsmannens arvodeförmånsrätt på samma sätt som fordringar som uppkommer underbetalningsinställelsen. I fråga om förmånsrätt gäller för övrigt i att detoffentligas fordringar inte är förenade med förmånsrätt i konkurs. Inte hellerfinns någon reglering av företagshypotek i dansk rätt. Vid utskottets besök på det danska justttsministeriet, vidvilket även företrädare från s0- og handelsretten i deltog, upplystes bl. a. att 17 2 1987/88. antaletbetalningsiriställelser vid s0- og handelsretten hade varierat mellan LU1987/88:12 150 och 200 . hade 180 anmälningar ombetalningsinställelse registrerats. hade 360konkursansökningar anhängiggjorts. Utvecklingen pekade på att såväl antaletkonkurser som antalet betalningsinställelser skulle öka. Erfarenheterna hadevidare visat att av alla betalningsinställelser resulterar ikonkurs. I av dessa fall har företagen fortsatt sin verlTsamhet,eventuellt efter ackord. Resterande utgör ett mörkertal som till viss delkan förklaras med att en betalningsinställelse förfaller ominte någon ansökan om förlängning görs. En annan förklaring kan vara att mangenomfört "en konkursbehandling utom rätta" och därigenom i prakttkenuppnått en gäldsanering. Ett sådant förfarande kan nämligen, uppgavs det, ledattll att man gör en avsevärd tidsvinst samt uppnår en högre utdelnings-procentän i vanlig konkurs. Ytterligare en förklaring angavs vara atf utredningenunder betalningsinställelsen visar att def inte finns några tillgångar och atten konkurs således är meningslös. Vid utskottets besök hos det danskaadvokatrådet påpekades aft även om betalningsinställelsen slutar med konkurs,kan borgenärernas rätt förbättras på grund av förfarandet. Så kan exempelvisvara fallet om verksamheten under befalningsinställelsen resulterar i enförmånlig försäljning av verksamheten. I andra fall kan emellerttdborgenärernas rätt försämras med hänsyn till att gäld som uppkommer underbefalningsinställelsen får förmånsrätt i konkursen. Effekten kan således bliatt det inte finns något kvar att dela ut ttll borgenärerna. Deerfarenheter som gjorts i visar aft vid betalningsinställelserekonstruktionsåtgärder sätts in i ett tidigare skede än som eljest blirfallet. En konkursansökan kommer nämligen ofta in så sent - beroende på attgäldenären i det längsta vill undvika en så drasttsk åtgärd - att det intelängre är möjligt aft vidta någon rekonstruktton. En betalningsinställelse däremotupplevs inte som så drastisk och av psykologiska skäl görs därför en sådananmälan i regel på ett tidigare stadium. Prognosen för en rekonstruktion avföretaget blir därigenom bättre. En annan betydelsefull faktor som ocksåmedverkar till aft anmälan vidtas i eft fidigare skede är aftbefalningsinställelse inte som vid konkurs kräver insolvens. Det poängteradesockså att de regler som förstärker borgenärernas inflytande har medverkat tillaff borgenärerna är mer benägna att medverka fill rekonstruktionsåtgärder.Sedan reglerna om betalningsinställelse infördes har man även noterat attreglerna om ackord har fillämpats i en betydligt ökad omfattning. Frånadvokathåll framhölls också betydelsen av att borgenärerna som en effekt av reglerna redan från början medverkar i rekonstrukttonsarbefet. Borgenärerna ställer sig i regel positiva ttll en betalningsinställelse under förutsättning att den bedrivs under en förnuftig ledning. Det uppgavs dock vara en nackdel att borgenärerna i många fall visar en förvånande brist på intresse för verksamheten. Advokaterna påpekade också att det kan vara förenat med svårigheter att driva en verksamhet under befalningsinställel sen. Detta hänger samman med att verksamheten i princip måste finansieras med kontanta medel. Å andra sidan kan det under befalningsinställelsen visa sig att det finns finansiärer som är beredda att medverka till företagefs fortsatta verksamhet. - uppgavs inte vara vanligt LU 1987/88:12förekommande. Erfarenheterna tydde på atf befalningsinställelseförutsatte en viss storlek på verksamheten. Företrädarna för advokatkårentillade härvid aft förfarandet kunde bli kostsamt. Utskottetupplystes slutligen om att den genomsnittliga längden av enbetalningsinställelse i praktiken uppgick . I normalfalletförlängdes sålunda betalningsinställelsen en gång. Dendanska konkurslagen innehåller regler om gäldsanering. Bestämmelserna, somgäller , innebär att en person som saknar möjligheter att betalasina skulder kan få dessa nedskrivna fill en nivå som gör det möjligt för honomatt betala skulderna inom överskådlig tid. Endast fysiska personer kan erhållagäldsanering. Vidare krävs att sociala skäl skall tala för en sådan sanering. Detårliga antalet framställningar om gäldsanering är ca 4 000. Detta antal ärlägre än vad som förväntades då reglerna infördes. En gäldsanering aktualiserasgenom att gäldenären gör en framställning hos rätten. Rätten skall pröva omgäldsanering skall ske. Bedömningen skall grundas inte bara på gäldenärensuppgift om-att han inte är i stånd atf betala sina skulder utan också pågäldenärens förhållanden och omständigheterna i övrigt. Omständigheter somdärvid särskilt skall beaktas är om gäldenären har ett godtagbart intresse avgäldsanering, skuldernas ålder, omständigheterna kring skuldernas uppkomstliksom gjorda betalningar samt gäldenärens beteende. Utgångspunktenför gäldsaneringen skall vara att gäldenärens samlade skuldbörda skall sättasned så mycket att han skall kunna betala resterande del av skulden på fem år.Nedsättningsprocenfen fastställs på grundval av en avvägning mellan gäldenärensförväntade inkomster och utgifter samt underhänsynstagande till att gäldenären och hans familj skall kunna upprätthålla enskälig levnadsstandard. I praktiken fastställs ett existensminimum och hurstora avbetalningar gäldenären bör göra. Ett beslut om gäldsaneringskall omfatta alla gäldenärens skulder med undantag av sådana som är förenademed panträtt. Om gäldenären inte fullföljer betalningsplanen eller om han ådrarsig nya skulder förfaller det kvarstående skuldbeloppet fill omedelbarbetalning. Omkring70 % av ansökningarna om gäldsanering avslås. En förhållande vis liten grupp av sökande består av personer med en konkurs bakom sig. Enligt vad som uppgavs beviljas dessa i allmänhet gäldsanering. Gäldsane ring begärs ofta av gäldenärer med stora studieskulder. Till en början var domstolarna mycket restriktiva när det gällde gäldsanering på grund av studieskulder. Reglerna om återbetalning av studieskulder har härefter ändrats i särskild ordning. En annan grupp sökande är egenföretagare som lagt ned sin verksamhet, men har kvar skulder från rörelsen. Personer som driver rörelse medges i regel inte gäldsanering. Undantag gäller dock för lantbrukare. Dessa kan erhålla gäldsanering även om de fortsätter att driva sin verksamhet. Vidbedömningen av om gäldsanering skall medges eller ej skall, som LU 1987/88:12nämnts, omständigheterna vid skuldens uppkomst liksom gjorda försök tillavbetalning beaktas. Om gäldenären av "lättsinne" skaffat sig skulderoch låtit bli att betala dem, bör han inte komma i fråga för gäldsanering. Omskuldbördan däremot uppkommit utan något sådant lättsinne kan däremotgäldsanering medges. Från s0- og handelsretten uppgavs att denna bedömning kanleda till svåra avvägningsfrågor. Med hänsyn till att reglerna inte får ledatill att den allmänna betalningsviljan försvagas blir det ofta fråga om enrestrikttv bedömning. Exempelvis godtas inte ansökningar från unga människorsom levt ett vidlyfttgt liv på kredit. Inte heller medges som regelgäldsanering när huvudparten av skuldbördan hänför sig ttll kontokortsskuldereller när det är fråga om skulder till det allmänna vilka gäldenären medvetetunderlåtit att betala. Vadgäller prognosen om gäldenärens framttda betalningsförmåga uppgavs att praxistill en början blev mer restriktiv än vad som hade förutsatts vid lagenstillkomst. Enligt s0- og handelsretten var det emellerttd möjligt att praxisvar på väg att mjukas upp. Vid bedömningen skall storleken av skuldbördan intevara av avgörande betydelse, något som dock varit fallet i hittillsvarandepraxis. Avgörande skall i stället vara gäldenärens utsikter att betala skulden.I det sammanhanget poängterades att i fråga om yngre personer är prognosen omframtida intäkter som regel bättre och möjligheterna för dem att erhållagäldsanering därför sämre. Frånadvokathåll uppgavs slutligen att reglerna om gäldsanering har enprocessbesparande funktion. Vidare ansågs att reglernas karaktär av socialskyddslagstiftning har en positiv effekt. En nackdel med den nuvaranderegleringen var att beslut om gäldsanering inte förhindrade införsel. begäran har yttranden över motionerna L224 och L301 avgivits avriksskatteverket, hovrätten över och , kronofogdemyndigheten iStockholm, . , föreningsbankers förbund. Föreningen ,och ackordscentral. Remissinstansernasinställning kan kortfattat beskrivas på följande sätt. FöreningenSveriges kronofogdar och tillstyrker att frågan omåtgärder för att sanera svårt skuldsatta gäldenärers ekonomi blir föremål förutredning. Även och tillstyrker attfrågan om gäldsanering blir föremål för utredning men framhåller att en sådanutredning inte bör begränsas till gäldenärer som försatts i konkurs.Advokatsamfundet anför vidare att vid en sådan utredning bör också införandetav regler om betalningsinställelse beaktas. Hovrättenför och anser att utvecklingen av skatteindriv ningsutredningens förslag liksom resultatet av kontonämndens verksamhet bör avvaktas innan en utredning av i motionerna aktualiserade frågor bör tillsättas. Även anför, utan att därmed avstyrka bifall till motton L301, att det kan ligga ett värde i att avvaktautvärderingen 20 av försöksverksamheteninom kontonämnden. Föreningen avstyrker motton HJ 1987/88:12 L224 menframhåller att det kan finnas skäl att se över förhållandena för speciellagrupper av företagare, t. ex. jordbrukare. avstyrker motion L301 men tillstyrker, som yrkas i motionL224, att konsekvenserna av de regler som gäller när en småföretagare går ikonkurs ses över. i anser inte att ettskuldsaneringsinstitut efter dansk förebild är en lämplig lösning i ställer sig också tveksam till förslaget i motion L224att skuldsaneringsfrågor skall övervägas i samband med konkurslagstiftningenmed hänsyn till att motionärernas förslag torde beröra lagstiftning förpreskription, preklusion och ackord. och föreningsbankers förbund avstyrker motionerna.Motionerna avstyrks även av som dock anför att deproblem som tas upp i motion L224 bör bli föremål för utredning. OcksåAckordscentralen avstyrker motionerna men vill inte utesluta att någon form avgäldsanering i ömmande fall kan anses berätttgad. En sammanställning avremissyttrandena finns i bilaga ttll betänkandet. Konkursgäldenärs talerätt Gällande ordning Ettbeslut om konkurs innebär som tidigare nämnts att gäldenärens handlingsfrihetinskränks i olika avseenden. Hans ekonomiska rörelsefrihet begränsas på detsättet att han inte får råda över den egendom som tillhör konkursboet och inteheller får åta sig förbindelser som kan göras gällande i konkursen.Rättshandlingar som gäldenären företar efter konkursen blir gällande motkonkursboet endast om medkontrahenten under vissa närmare angivnaförutsättningar varit i god tro. Tillett konkursbo räknas sådan egendom som tillhörde gäldenären då han försattes ikonkurs eller som tillfaller honom under konkursen och som är sådan att den kanutmätas. Gäldenären äger dock behålla arbetsinkomster i den mån de efterskatteavdrag inte uppenbart överstiger vad som behövs för hans eller hansfamiljs underhåll. Vidare har gäldenären rätt atf av konkursboet få ut vissanödiga lösören och underhåll. Rådighetenöver konkursboet tillkommer efter konkursbeslutet förvalta ren enligt reglerna om konkursförvaltning. Denne skall realisera boets tillgångar och dela ut influtna medel till borgenärerna. Det åligger förvalta ren att ta till vara borgenärernas gemensamma rätt och bästa samt vidta alla de åtgärder som främjar en förmånlig och snabb avveckling av boet. Gäldenären saknar emellertid inte helt inflytande på konkursförvaltningen. Sålunda skall förvaltaren i viktigare frågor höra gäldenären om så lämpligen kan ske och i vissa andra frågor har gäldenären ett avgörande inflytande. Exempelvis får, om gäldenären överklagat konkursbeslutet, försäljning av boets egendom i princip inte ske förrän besvären prövats. I regel är inteheller försäljning ttllåten om gäldenären inkommer med ackordsförslag och försäljningen skulle vara oförenlig med detta. Gäldenären har vidare tillagts befogenhet att föra talan i vissa särskilda frågor, exempelvis som att 21 framställaanmärkning mot bevakad fordran eller klaga på beslut om LU 1987/88:12konkursarvode. Som huvudregel för konkursförvaltningen gäller attförvaltaren skall försälja egendomen så snart det lämpligen kan ske. Omgäldenären har drivit rörelse har dock förvaltaren vissa möjligheter attfortsätta rörelsen för konkursboets räkning om det är ändamålsenligt. I fråga om fast egendom kan förvaltaren begära exekutivförsäljning enligt utsökningsbalkens regler om exekutiv försäljning av fastegendom. Egendomen får också säljas på annat sätt om förvaltaren anser att defär fördelaktigare för boet. Försäljning av lös egendom som infe sker genomfortsättande av gäldenärens rörelse skall ske på auktion eller på annat sättefter vad förvaltaren anser vara mest fördelaktigt för boet. Tillvägagångssättetvid försäljning av lös egendom är i viss mån beroende av om borgenär harsärskild förmånsrätt i egendomen eller ej. För vissa slag av lös egendom gällersärskilda regler. Något samtycke från gäldenären till försäljningsåfgär-derkrävs inte. Någon rätt för gäldenären att i annan ordning än genomklander av förvaltarens slutredovisning för sin förvaltning överklagaförvaltarens försäljning av konkursboets egendom finns infe enligt reglerna ikonkurslagstiftningen. () har 1987 avgjort ärende(NJA 1987 s. 13) bl. a. funnit atf en konkursgäldenär inte är behörig att föratalan mot exekutiv auktton avseende konkursboet ttllhörig fast egendom. Iavgörandet konstaterar HD atf det av utsökningsbalkens regler följer aft enfastighetsägare som anser att hans fastighet vid en exekutiv auktion såltstill ett för lågt pris äger rätt atf överklaga försäljningen (18 kap. 2 § 1st.). Enligt HD är emellerfid faleräften för en fastighetsägare som är ikonkurs att bedöma enligt reglerna om konkursförvalfningen ochkonkursgäldenärens rådighet över sin egendom. HD uttalar vidare aff en fysiskperson i konkurs har eft självklart intresse av aff avytfringen av konkursboetsegendom inbringar så mycket som möjligt, eftersom de skulder som inte blirbetalda kvarstår efter konkursen. HD erinrar dock om att gäldenärens intressedärvidlag tillgodoses genom förvaltarens allmänna skyldighet aff verka för enförmånlig avveckling av boet. HD anför också att vid exekutiv auktion avseendei boet ingående fast egendom kronofogdemyndigheten normalt inte får godta ettinrop, om det är sannolikt att avsevärt högre köpeskilling kan uppnås. Omförvaltaren anser att ett inrop ej borde ha godtagits på grund härav ankommerdet enligt HD på honom att i borgenärernas och gäldenärens intresse överklagaauktionen. I motion 1986/87:L302 (m, fp) understryks att gäldenärenvid en personlig konkurs har ett direkt ekonomiskt intresse av atf högsta möjliga pris uppnås vid försäljning av boets tillgångar. Om dessa skulle komma atf avyttras ttllett alltför lågt pris beroende på bristfällig handläggning av konkursen, är def av stort intresse för konkursgäldenären atf kunna påtala felaktigheten och få en förnyad försäljning fill stånd. Visserligen sammanfaller enligt motionärerna ofta gäldenärens intresse med borgenärsintresset, och rättelse kan då ske 22 genom talan av borgenärmen det finns ingen anledning att helt utlämna LU 1987/88:12 gäldenären åt delämplighetsöverväganden som borgenärerna kan komma att göra. Enligtmofionärerna kan exempelvis en borgenär på exekuttv auktion ha ropat in enfastighet till eft lågt pris beroende på att kungörelseförfarandet varitbristfälligt, och i gäldenärens kvarstående betalningsansvar kan han rentav seen möjlighet att delvis få dubbelt betalt för sin fordran. Även i andrasammanhang kan def finnas skäl för en borgenär atf förhålla sig passiv dågäldenärsintresset inte tillgodosetts. Motdenna bakgrund bör enligt motionärerna en gäldenär i personlig konkursttllerkännas rätt att föra talan mot beslut som är av vikt för hans eventuellakvarstående betalningsansvar efter konkursen. Motionärernatar också upp frågan om gäldenärens besvärsrätt vid exekuttv försäljning avfast egendom skall bedömas från konkursrättsliga utgångspunkter eller med stödav utsökningsbalkens bestämmelser. Enligt motionärerna talar starka skäl föratt utsökningsbalkens regler skall tillämpas. Motionärerna hänvisar i sinmotivering till att HD vägrat prövningstillstånd i ett ärende där hovrättenförvägrat en fastighetsägare i konkurs lalerätt. Denärmare omständigheterna i avgörandet beskrivs i motionen på följande sätt. Denaktuella fastigheten var bebyggd med en f. d. tegelbruksbyggnad i fyravåningsplan och en mindre verkstadsbyggnad. Taxeringsvärdet för fastighetenuppgick till . Vid en värdering, som gjordes av lantmäteriet, upptogsemellerttd värdet till endast . I den kungörelse somkronofogdemyndigheten utfärdade inför försäljningen angavs såvältaxeringsvärdet som det av lantmäteriet beräknade "marknadsvärdet".Fastigheten ropades in av ett företag i elbranschen för . för attanvändas som lagerlokal. I sin besvärstalan mot försäljningen gjorde enligtmotionen köpmannen gällande atf det av lantmäteriet beräknade värdet var grovtfelaktigt och att detta medförde att försäljningen skedde till ett alltför lågtpris. Försäljningen skulle därför hävas och fastigheten på nytt bjudas ut tillexekutiv försäljning. Medutgångspunkt i detta avgörande anser motionärerna att för den händelse enkonkursgäldenär inte generellt skulle medges talerätt i viktigare frågor,talerätt åtminstone bör tillerkännas gäldenären i situationer, som den nyssbeskrivna. Motionärerna anser att besvärsreglerna i utsökningsbalken bör ändrasi enlighet härmed. Ibetänkandet behandlar utskottet fem motioner vari tas upp frågor omskuldsanering för fysiska personer och rekonstruktionsformer för företag iekonomisk kris. Vidare behandlas en motton som tar upp frågan om talerätt förkonkursgäldenär. Nären fysisk eller juridisk person inte kan betala sina skulder anvisas i lagstiftningen två former för reglering av skuldförhållandena, nämligen konkurs och ackord. Konkurs innebär att gäldenärens samlade ttllgångar tas i anspråk för betalning av borgenärernas fordringar. I den mån konkursen inte 23 leder tillatt samtliga borgenärer får full betalning kvarstår deras fordringar LU1987/88:12 pågäldenären sedan konkursen avslutats. I fråga om vissa företagsformer, t. ex.aktiebolag och ekonomiska föreningar, medför emellertid konkurs att företagetupplöses eller likvideras och borgenärerna kan därmed förlora möjlighetenatt göra sina kvarstående fordringar gällande. attgäldenärens skulder sätts ned till ett visst procenttal av det ursprungliga Vid sidan av konkurs- och ackordsreglerna finns det somnärmare framgår av redogörelsen ovan (s. 6 f.) särskilda bestämmelser sommedger att skattefordringar och andra offentligrättsliga fordringar eftergeseller avskrivs. Därjämte har i praxis utvecklats flera olika former för ackordoch annan sanering av en gäldenärs skuldförhållanden samt för rekonstruktion avföretag i ekonomisk kris. För företag i krissituationer har också utvecklatsolika former av ekonomiskt stöd från staten. I motion L224 (c) framhålls att en enskild näringsidkareefter en konkurs alltjämt är betalningsansvarig för skulder som inte betalats,till skillnad från vad som skulle varit fallet om han drivit verksamheten iaktiebolagsform. Motionärerna understryker att även seriösa näringsidkare avolika skäl kan drabbas av konkurs och anser att konsekvenserna för enskildanäringsidkare som försatts i konkurs bör ses över i syfte att situationen försvårt betalningstyngda gäldenärer skall underlättas. Även i motion L251 (c) påtalas att en konkurs kan få olikaföljder beroende på i vilken verksamhetsform en företagare har bedrivit sinrörelse. I motion L301 (s) betonas att det inte är ovanligt attenskilda personer har ådragit sig skulder - exempelvis konsumtionskrediter - utaninsikt om den egentliga kreditkostnaden och i en sådan storleksordning att dehelt saknar betalningsmöjlighet. Enligt motionärerna bör det utredas om inteett skuldsaneringsinstitut skulle kunna vara en lösning av problemet. I motion L304 (m) påtalas att konkursinstitutet användsinte bara för generalexekutton beträffande företag som kommit på obestånd utanockså för rekonstruktion av företag som på grund av tillfälliga svårigheterinte kunnat fullgöra sina skyldigheter. Motionären framhåller att en konkursmedför negativa konsekvenser, både kommersiellt och socialt, och att det därförfinns ett behov av att utveckla en ny rekonstruktionsform underbetalningsinställelse med syfte att ge eft företag på obestånd erforderligtrådrum för aft rätta till sin ekonomiska situation. Även i motion L134 (fp) anförs att det finns behov av attutveckla ett nytt rekonstruktionsförfarande för företag i kris (yrkande 6). Vad först gäller det i motionerna L304 och L134 upptagnaspörsmålet vill utskottet erinra om att nuvarande lasttftning i huvudsak endast anvisar konkurs och ackord som alternativ för rekonstruktion av krisdrabbade företag. Även om konkursreglerna ger utrymme för att olika åtgärder vidtas i syfte att verksamheten i det konkursdrabbade företaget skall kunna förbätt ras är avsikten med dem främst att företaget skall upplösas och tillgångarna användas för betalning av företagefs skulder. Som framhålls i motion L304 utnyttjas dock konkursförfarandet ofta för rekonstruktion av företag som befinner sig i ekonomisk kris. Orsakerna ttll denna utveckling är flera. a. har ackordsreglerna inte fått den praktiska betydelse som varit avsedd.