bet · GB01LU12 · 1987-12-31 00:00:00 — mening ger själva konkursförfarandet i sig ofta goda LU 1987/88:12möjligheter till rekonstruktion av företag som är på obestånd men som på siktkan vara livskraftiga. Konkurs som instrument för företagsrekonstruktionerinnebär emellertid vissa nackdelar. För ett företag i kris är konkurs ofta ensista utväg som tillgrips då andra åtgärder inte visat sig kunna lösaproblemen. Den ekonomiska obalansen i företaget kan då ha förvärrats ochmöjligheterna till en rekonstruktion kan därför vara begränsade ellerobefintliga. En annan nackdel är att konkurs regelmässigt innebär värdeförstöringsamt kan leda till sysselsättningsproblem och svårigheter för underleverantöreroch legotillverkare. Till bilden hör också att det kan vara svårt för ettkonkursdrabbat företag atf fortsätta sin verksamhet eftersom möjligheterna attfå erforderliga krediter från banker och leverantörer är små. Mot dennabakgrund finns det enligt utskottets mening anledning att närmare överväga omman inte lagstiftningsvägen kan införa en ordning som medger att företag i krisfår rådrum för att lösa sina problem. Rekonstruktionsförsök skulle därmed kunnapåbörjas på ett ttdigt stadium och utsikterna ttll en ändamålsenligåteruppbyggnad av livskrafttga företag kunna öka. Att det finns anledning attpröva alternativ till konkursförfarandet belyses av att i bl. a. ochNorge beslutats om konkurslagar som inrymmer särskildarekonstruktionsförfaranden. De danska reglerna som närmare redovisats ovan (s.16 f.) innebär att ett krisdrabbat företag kan få en viss tidsfrist för att kommaöver svårigheterna innan konkurs beslutas. Enligt vad som upplystes vid ett avutskottet företaget studiebesök i är erfarenheterna fråntillämpningen av de nya reglerna positiva. I har behovet av nya formerför rekonstruktton av företag belysts i en rapport (SIND 1985:7) från statensindustriverk. Defanförda leder utskottet till samma uppfattning som mottonärerna, nämligen attfrågan om nya former för rekonstruktion av företag bör bli föremål för översyn.Utskottet anser sig på det underlag som finns i ärendet inte kunna fa ställningtill om ett nytt rekonstruktionsförfarande bör införas och hur def i så fallbör utformas. Spörsmålet bör därför bli föremål för en allsidig ochförutsättningslös översyn. Viden sådan översyn bör också den näraliggande frågan om sanering av fysiska personers skulder övervägas. Som framhålls i motionerna L224 och L301 kan både företagare och privatpersoner ådra sig skulder som de realisttskt sett inte någonsin kan betala. En enskild näringsidkare kan - hur seriöst än rörelsen bedrivits - av olika omständigheter som inte kan läggas honom ttll last bli tvungen att upphöra med sin verksamhet eller bli försatt i konkurs. I båda fallen kan hans betalningsskyldighet gentemot borgenärerna kvarstå. Är skulderna från rörelsen stora försätts han i en situation där hans framtida inkomster utöver existensminimum går åt till att betala borgenärer na. På motsvarande sätt kan andra seriösa och ansvarskännande fysiska personer av olika skäl hamna i en hopplös skuldsituation. Det ligger i sakens natur att en person som ådragit sig så stora skulder att han rimligen infe kan betala dem är föga motiverad att genom eget arbete skaffa sig inkomster och att han allmänt sett befinner sig i en svår social situation. Av hänsyn tillbåde gäldenären och hans familj finns det enligt utskottets mening skäl för att hani ömmande fall bör kunna få till stånd en sanering av skuldförhållandena. borgenärerna torde iallmänhet en skuldsanering sakna praktisk betydelse LU 1987/88:12 eftersom deinte kan räkna med aff någonsin få full betalning. Utvecklingen visar också attdet finns behov av en möjlighet till skuldsanering. Sålunda har inlett en försöksverksamhet med ackordsuppgörelser beträffandeprivatpersoners kontokortsskulder och kronofogdemyndigheterna ägnar sig iökande omfattning åt ekonomisk rehabilitering av gäldenärer. Betydelsen av enökad satsning på sådan rehabilitering från kronofogdemyndigheternas sida har iannat sammanhang understrukits av utskoftet (se LU 1986/87:21). Det finns ävenanledning att påpeka att i den nya danska konkurslagen införts ett av socialaskäl betingat gäldsaneringsin-stttut. Enligt vad utskottet inhämtade vid sittstudiebesök i är erfarenheterna från tillämpningen av de nyabestämmelserna goda. Motbakgrund av det anförda anser utskottet att ttden nu är mogen för attspörsmålet om införandet i av en möjlighet till skuldsanering blirföremål för en samlad bedömning. Inte heller i denna fråga anser sig utskottetböra ta ställning ttll hur förfarandet närmare skall utformas. En vikttgutgångspunkt måste dock vara atf regler om skuldsanering inte får leda till enallmän uppluckring av betalningsmoralen i samhället. Endast då starka skältalar för det bör en gäldenär få lättnad i skuldbördan. Utskoftet vill ocksåunderstryka att en sanering bör omfatta gäldenärens alla skulder och aft denbör kunna komma till stånd oavsett om glädenären varit försatt i konkurs ellerej. 1motion L302 (m, fp) anförs aff en konkursgäldenär bör tillerkännas talerätt ifråga om sådana beslut soni är av betydelse för hans fortsattabetalningsansvar. Åtminstone bör enligt motionärerna en konkursgäldenär gesrätt atf överklaga en exekuttv försäljning av fast egendom. För aft visa aftett sådant behov föreligger åberopar motionärerna bl. a. eft hovrättsavgörandeenligt vilket i eft konkursbo ingående fast egendom hade sålts till ett prissom betydligt understigit def verkliga värdet och där hovrätten vägrade enkonkursgäldenär besvärsrätt. Utskotteterinrar om att ett beslut om konkurs medför att konkursgäldenären förlorarrådigheten över konkursboets egendom. Rådigheten ttllkommer i ställetkonkursförvaltaren. Denne skall realisera boets tillgångar och fördela influtnamedel mellan borgenärerna. Någon rätt för gäldenären atf - i annan ordning ängenom av förvaltarens slutredovisning - överklaga förvaltarensförsäljningsåtgärder finns inte enligt reglerna i konkurslagen. Högstadomstolen har också 1987 avgjort ärende (NJA 1987 s. 13) funnit att enkonkursgäldenär inte heller är behörig att föra talan mot en exekuttvförsäljning avseende konkursboet tillhörig egendom enligt utsökningsbalkensbesvärsregler. Denav mottonärerna aktualiserade frågan har visst samband med det ovan behandlade spörsmålet om skuldsanering. Om egendom i en konkurs säljs ttll underpris och borgenärerna inte erhåller full betalning kan nämligen gäldenärens skuldbörda efter konkursen bli onödigt stor. Att gäldenären i ett sådant fall inte har rätt att föra talan vid domstol i fråga om försäljningenkan enligt utskottets mening stå i mindre god samklang med det allmänna rättsmedvetandet. Utan att ta ställning i sak till frågan om konkursgäldenä- rers talerätf anser utskottet att spörsmålet lämpligen bör övervägas i 26 samband med den avutskottet ovan förordade utredningen. LU 1987/88:12 Vad utskottet sålundaanfört med anledning av motionerna L224, L251, L301, L302, L304 och L134yrkande 6 bör som sin mening ge regeringen till känna. attriksdagen med anledning av mofionerna 1985/86:L224, 1985/ 86:L251,1986/87:L301, 1986/87;L302, 1986/87;L304 och 1986/ 87;L134 yrkande 6 som sinmening ger regeringen ttll känna vad utskoftet anfört. (), (), Sfig (),(), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Remissyttrandenöver motionerna 1985/86: L224 och lu1987/88:12 1986/87 :L301 Bilaga Remissyttrandenöver morionema 1985/86;L224 och 1986/87;L301 har inhämtats frånriksskatteverket, hovrätten över och , kronofogdemyndigheten iStockholm, . , , föreningsbankers förbund. Föreningen ,och ackordscentral. Föreningen har till sitt yttrande fogat dels ett särskilt yttrande, delslokalavdelningarnas underremisser. () lämnar i detta yttrande sin principiella syn på förslaget. RSVär centralmyndighet för administration av exekutionsväsendet. Det är främstkronofogdemyndigheterna som i sin verksamhet kommer i nära kontakt med denproblematik som en konkurs för med sig både för gäldenären om denne är enfysisk person och för borgenärerna. Kronofogdemyndigheterna får erfarenheter iegenskap av dels konkurssökande borgenär, dels verkställande myndighet enligtutsökningsbalken och dels tillsynsmyndighet i konkurs. RSVdelar motionärernas uppfattning att enskilda näringsidkare ibland drabbasmycket hårt på grund av en konkurs. Staten är som borgenär konkurssökande iungefär av antalet konkurser. I de fall det allmänna inte erhållerutdelning i konkursen kvarstår skatte- eller avgiftsskulden även sedankonkursen avskrivits. Emellertid vidtar som regel staten inte några aktivaindrivningsåtgärder gentemot en gäldenär som varit försatt i konkurs. Bevakningsker endast regelmässigt mot återbetalningar från det allmänna. Härvidttllämpas bestämmelserna i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning avskatter och avgifter eller särskilda avräkningsbestämmelser i den aktuellamedelslagsförfattningen. Skatte- och avgiftsskulden preskriberas ocksåförhållandevis efter konkursen. Enligt RSV:s uppfattning torde därfören skatteskuld inte upplevas som ett särskilt allvarligt hot i det sammanhangsom motionen avser. RSVvill ändock framhålla det angelägna i att situationer då ovanligt storaskuldbördor uppstår blir uppmärksammade. Detta är en förutsättning för attmyndigheterna skall kunna ägna sig åt en förebyggande verksamhet. Som framgårav bifogade dokument om inriktning av kronofogdemyndigheternas totalaverksamhet har RSV slagit fast att kronofogdemyndigheterna, vid sidan av denoperativa verksamhet som skall bedrivas enligt utsökningsbalken, också skallbedriva förebyggande verksamhet. Problematikenmed fysiska personers ibland alltför stora skuldbördor bör enligt RSV;s mening inte isoleras ttll de personer som försatts i konkurs. Med den avveckling i ordnade former och under ledning av en konkursförvaltare som konkursen ändock innebär, kan denna situatton i stället vara till fördel 28 även för gäldenären.Konkurslagens regler berör heller inte gäldenärens LU 1987/88:12 situationefter avslutad konkurs. RSV anser därför att de frågor som Bilagaaktualiseras i mottonen bör få sin lösning i annat sammanhang som ocksåinnefattar gäldenärer, vilka av olika anledningar inte blir försatta i konkurs.Verket får härvid hänvisa till vad som anförs i det följande. Motton1986/87:L301 om införande av institutet gäldsanering berör samma problemattksom har behandlats i det föregående, men i ett vidare perspektiv. I denna frågafår verket anföra följande. Svenskrätt känner inte något instttut liknande det i motionen föreslagna omgäldsanering, som innebär att ett organ fristående från gäldenären ochborgenärerna får besluta om fordringars fortbestånd. Bestämmelserna om ackordoch eftergift, som ligger närmast till för en jämförelse, förutsätter nämligenmedverkan från borgenärerna. Ackord definieras som en ekonomisk uppgörelsemellan en gäldenär som är på obestånd och hans borgenärer. Underhandsackordingås frivilligt och kräver samtycke av alla berörda borgenärer medanoffentligt ackord eller tvångsackord kan genomföras under medverkan av enmajoritet av borgenärerna. Eftergift innebär att en borgenär helt eller delvisavstår från (efterger) sin fordran mot gäldenären. utan att det förutsätts attövriga borgenärer gör detsamma. Vadgäller det allmännas fordringar kan ackord ttllämpas enligt de generellabestämmelser som finns härom men också enligt särskilda bestämmelser iuppbördslagen (1953:272), förordningen (1965:852) om ackord och avskrivningrörande vissa skatter, bötesverkställighetslagen (1979:189) ochavskrivningskungörelsen (1965:921). Skatteroch avgifter kan i allmänhet inte efterges i annan form än genom ackord. Förvissa medelsslag finns dock bestämmelser om nedsättning eller befrielsegällande bl. a. mervärdeskatt, punktskatt, vägtrafikskatt och arbetsgivaravgift.De tillämpas emellertid i regel i samband med beskattningsverksamheten så attskatten från början fastställs ttll ett lägre belopp än vad eljest skulle varitfallet. Befrielse från fastställda fordringar kan dock medges dödsbo förkvarstående eller tillkommande skatt, beträffande arvs- eller gåvoskatt, bötersamt sådana fordringar som omfattas av avskrivningskungörelsen. Regeringen kanav nåd efterge eller sätta ned böter och viten samt särskild rättsverkan vilkafordringar också kan efterges av kronofogdemyndighet sedan indrivning harbegärts. Reglernaom eftergift i avskrivningskungörelsen är enligt RSV:s mening av störstintresse i detta sammanhang. De grundar sig på ett bemyndigande av , som ocksåinnebär att regeringen får efterge fordringar som , omfattas av kungörelsenutan någon beloppsbegränsning (statsutskottets utlåtande 1965:180, rskr. Vadgäller enskilda fordringar kommer givetvis de allmänna bestämmelserna omackord till användning. I övrigt torde gäldenären vara helt beroende avborgenärens goda vilja att eventuellt efterge sin fordran. Beträffandeen stor grupp av enskilda fordringar pågår dock försöksverk samhet som är av särskilt intresse i detta sammanhang. Det gäller s. k. kontoskulder. har nämligen träffat överenskommelse med om en s.k. kontonämnd, som skall kunna meddela för föreningens medlemsföretag bindande beslut om att kontokre- 29 ditfordringar skall sättasned eller falla bort helt (skrivelse LU 1987/88:12 till regeringen , dnr 85 K 1970). Diskussionpågår också om studieskulder. Frågor som aktualiseras härvid borde emellertidkunna få sin lösning i samband med att studiemedelssystemet reformeras.Studiemedelskommittén kommer i sitt nästa betänkande enligt uppgift inte attföreslå-någon direkt lättnad vid återbetalningen utan snarare skärpta regler. Enförklaring härtill kan måhända vara att i dessa fall saknas ofta de socialaskäl som måste uppställas som en förutsättning för eftergift eller sanering iannan form. En förenkling av befintliga avskrivnings-regler för studiemedelenligt såväl det gamla som det nya systemet väntas emellerttd. () föreslår däremot i sitt betänkande SOU 1987:10 Indrivningslag m.m. attskatter och avgifter skall kunna efterges inte bara som genomackord utan också i förenklad form av sociala skäl. Till grund för förslagetligger vidlyftiga överväganden som bl. a. har innefattat studium av de danskabestämmelserna om skuldsanering som motionärerna anknyter ttll. RSV får därförhänvisa till vad har anfört härom i betänkandet på s. 397401 och vidare isina överväganden på s. 402 ff. I betänkandet finns också en fylligredogörelse för de näraliggande frågorna om ackord och eftergift i olikaformer. SIUanför också som sin mening att det i dagens läge knappast är aktuellt att i Sverigeinföra ett skuldsaneringsinstitut efter danskt mönster. Utredningen taremellertid inte ställning ttll frågan om en gäldenär genom konkurs bör kunnaerhålla befrielse från sina skulder. RSVvill för sin del återknyta ttll det angelägna i att kronofogdemyndigheternaockså arbetar i förebyggande syfte i både allmänna och enskilda mål. a. att åtgärder skall kunna vidtas för att åstadkomma ekonomiskrehabilitering av gäldenärer. RSV delar alltså den syn på dessa frågor somlagutskottet redan givit ttll känna i sitt betänkande 1986/87:21. I eft längreperspektiv kan detta väntas medföra aft färre personer behöver bli föremål förkronofogdemyndigheternas åtgärder. Detta är till gagn för såväl gäldenärer ochborgenärer som statsförvaltningen. Ett skuldsaneringsinstitut skulle därvidkunna vara ett användbart instrument i det förebyggande arbetet. Detarbete som bedrivs på olika områden för att finna lösningar på de problem somföljer med en stor skuldbörda påvisar behovet att få till stånden generell metod. RSV ser positivt på de särlösningar som kan åstadkommas ochbilda utgångspunkt för ett nytt system. ;s förslag kan härvid bildautgångspunkt för en särlösning beträffande def allmännas skatte- ochavgiftsfordringar. Avslutningsvisvill RSV framhålla den principiella skillnad mellan de olika möjligheter som finns för en gäldenär att slippa betala en mycket betungande skuld, vilka förutsätter godkännande av borgenären, och det föreslagna saneringinstitutet, som skulle överlåta bestämmandet till ett från såväl gäldenären som borgenären fristående organ. Från både rättssäker hets- och billighetssynpunkt anser RSV att denna principiella nyhet som förslaget innebär, har stora fördelar. RSV finner förslaget väl värt aft utredas. Hovrättenöver och LU 1987/88:12 Bilaga Kärnfrågan i de bada motionerna är aft detmom exekutionsväsendet saknas en generell regel försocialt hänsynstagande vid exekution hos fysiska personer, och att det påsätt motionärerna beskrivit kan inträffa fall, där enskilda människor underlånga tider tvingas leva på existensminimum. Fråganhar, vad gäller kriminalvårdens klientel, behandlats av brottsförebygganderådet (BRÅ) i dess rapport 1977:4, Straffades skulder - rapport från ensärskild utredning. Vad gäller skulder ttll det allmänna harskatteindrivningsutredningen i ett betänkande. Indrivningslag m. m. (SOU1987:10), utformat ett lagförslag avseende de allmänna målen vid kronofogdemyndigheternaav innebörd bl. a. att kronofogdemyndigheterna skall ges möjlighet att efter ensocial prövning besluta om eftergift av betalningsskyldighet. ÄvenBRÅ föreslår i sin rapport (s. 265 ff) en reglering som i stort överensstämmermed skatteindrivningsutredningens förslag vad gäller allmänna fordringar.Därutöver anför BRÅ att en regel om socialt hänsynstagande vid den exekutivaindrivningsverksamheten för atf få avsedd verkan även bör omfatta de enskildamålen men framhåller aft det skulle vara en omvälvande nyhet påexekufionsrättens område att ge de exekuttva myndigheterna en sådan befogenhet. betänkande (s. 395) framgår vidare attkonsumentverket på regeringens uppdrag träffat en överenskommelse med om att fr. o. m. i begränsad skala bedrivaförsöksverksamhet med en s. k. konfonämnd, vilken enligt vissa förutsättningarskall kunna meddela för föreningens medlemsföretag bindande beslut om attkontokreditfordringar skall sättas ned eller falla bort helt. Vadgäller de allmänna fordringarna, bör enligt hovrättens uppfattning vidareutredning om gäldsanering och frågor om skuldbördan för gäldenärer, som ärfysiska personer, anstå i väntan på den fortsatta utvecklingen avskatteindrivningsutredningens lagförslag. Vadsedan gäller de enskilda fordringarna finner hovrätten liksom BRÅ att detskulle vara en omvälvande nyhet på exekutionsrättens område att ge de exekutivamyndigheterna befogenhet att ta sociala hänsyn i den exekutivaindrivningsverksamheten. Risken att få en fordran nedsatt eller eftergiven påindrivningsstadiet torde, oavsett om beslutet fattas av kronofogdemyndigheteller domstol, i hög grad få återverkningar på avtalsförutsäffningarna inomcentrala delar av civilrätten. Hovrätten finner att det saknastillräckligt underlag för att ttllsätta en utredning i dessa frågor. I ställetbör man avvakta utvecklingen av motsvarande frågor vad gäller de allmännafordringarna samt resultatet av kontonämndens verksamhet. () har uppmärk sammat problemet med de "kroniska" skattegäldenärerna. Samma typ av problem förekommer naturligtvis också beträffande enskilda fordrings- 3j anspråk, framför alltförefaller det vara vanligt på kontokreditområdet. Inledningsvisbör anmärkas att de personer som hamnat i en "hopplös" Bilagaekonomisk situation inte nödvändigtvis behöver kopplas ihop med konkurs. Oftaär def tvärtom till fördel för fordringsägarna om situattonen kan lösas utanatt konkursåtgärder vidtas. Det bästa förhandlingsresultatet uppnås i allmänhetdå gäldenären ställs inför ett direkt hot att - om uppgörelse inte träffas -bli försatt i konkurs. Vidindrivning av skatter och allmänna avgifter har numera begreppet ekonomiskrehabilitering fått stort genomslag. () har isitt betänkande Indrivningslag m. m. (SOU 1987:10) tagit upp problemet med deständigt restförda skattegäldenärerna. Utredningen stryker under att problemenmed de personer som kan sägas stå utanför skattesystemet har vuxit på senaretid och blivit allt svårare att lösa. KFMställer sig i huvudsak bakom de överväganden som gör i fråga om ekonomiskrehabilitering. Behovet av rehabiliteringsåtgärder beträffande en del hårtskuldsatta personer är med andra ord stort. Ofta rör det sig om människor somutan ttllräcklig kompetens har startat eget. Visseriigen har man nästan allttdde nödvändiga yrkeskunskaperna, men förmågan att bedöma de ekonomiskakonsekvenserna av den bedrivna rörelsen är i många fall närmast obefintlig.Härigenom hamnar man av oförstånd och okunnighet i en så hopplös ekonomisksituation att den ttll slut inte går att lösa utan någon form avbetalningsavstående från fordringsägarnas sida. KFManser inte att införandet av eft skuldsaneringsinstitut efter dansk förebildmed en särskild domstolsprövning är en lämplig lösning i . På dennapunkt vill KFM endast hänvisa till SIU:s överväganden i saken (SOU 1987:10 s.403). KFMställer sig också tveksam till förslaget i motion L224 att skuldsaneringsfrågorskall övervägas vid arbetet med utarbetandet av ny konkurslag. Vad motionärernaåsyftar torde i stället beröra lagstiftning för preskription, preklusion ellerackord. Vadgäller det allmännas fordringar bör en uppgörelse om ekonomisk rehabiliteringleda till en övergång från aktiv till passiv indrivning (SIU:s betänkande Ds Fi1984:4 avsnitten 6.8.2 och 6.8.3). Först därigenom kan "eftergiften"utnyttjas som ett effekfivt instrument för aft förmå gäldenären atf fullgöradelbetalningar och andra eventuella motprestationer. Normalt bör nämligenenligt KFM:s mening en uppgörelse om ekonomisk rehabilitering utnyttjas isyfte att sporra den "kroniske" skattegäldénären till att exempelvissluta som egen företagare och ta anställning. Det blir därmed möjligt attavveckla långvariga gäldenärsförhållanden på skattesidan, dvs. sådanaindrivningsfall där pengarna inte förslår till betalning av såväl löpandeskatter och avgifter som restförd skuld (jfr. Revisorers förslag omkronofogdemyndigheternas utnyttjande av personalresurserna m.m.. Förslag tillriksdagen 1986/87:7 s. 6). Ytterstär det alltså en fråga om gäldenärsavveckling, vilket i sin tur leder till eft bättre resursutnyttjande hos KFM. Varje långvarigt gäldenärsförhål- lande som kan avvecklas betyder nämligen att resurser kan avsättas för andra och mera betydelsefulla arbetsuppgifter. Att år syssla med indrivning hos gäldenärer som aldrig har en reell möjlighet att definitivt ta sig ur KFM;s 32 registerär ett rent resursslöseri. Genom ekonomisk rehabilitering är det LU1987/88:12 möjligt att lätta på det psykiska trycket av en hopplösskuldsituation för dessa Bilaga personer. Kan villkor och krav påmotprestationer från gäldenärens sida dessutom medverka till en bättrearbetssituation för KFM är därmed åtskilligt vunnet. I samband med att gäldenären gör en delbetalning kan vidövergåendet fill passiv indrivning beträffande resterande skuld exempelvisföljande krav ställas; - att gäldenären slutar som egenföretagare och tar anställning - att gäldenäreninte blir restförd för ytterligare skulder - att gäldenärenfortsättningsvis sköter sina deklarationer - attskatteresfitutioner får tas i anspråk (överskjutande skatt) - aft besväranförs över åsatta skönstaxeringar Ytterligare krav som kan ställas i de fall denskattskyldige i undantagsfall fillåts fortsätta driva rörelse är; - aft kvalificerad bokföringshjälpoch revisor anlitas - att KFM underen övergångsperiod ges tillfälle fill insyn i den skattskyldiges ekonomiskaförhållanden. Ekonomisk rehabilitering beträffande restförda skatter ochavgifter bör endast kunna komma i fråga beträffande fysisk person. Juridiskperson bör vara hänvisad till att pröva den vanliga vägen med ackord. Endastden som har en så kraftigt förstörd ekonomi att uppgörelse utanbetalningsavstående bedöms som ett orealistiskt alternativ bör kunna bliföremål för ekonomisk rehabilitering.