bet · GB01LU31 · 1987-12-31 00:00:00 — Enligt utskottets mening bör höjningen äv anslaget tillallmänna rekla mationsnämnden, som begärs i motion L727, finansieras genom en motsva rande reducering av anslaget till . Sistnämnda anslag bör således reduceras med . Utskottet föreslår sålunda att anslaget till verket för nästa budgetår bestäms till . delsatt utskottet under moment 4bort hemställa 4. beträffande anslag till aU medanledning av proposition 1987/88:100 bilaga 9 punkt C 4 och motion I987/88:L727yrkande 5 till för /89 anvisar eU förslagsanslagav . Anslag till (mom. 4) , och (allam) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 7 som börjarmed "I fråga" och slutar med "till " bort haföljande lydelse: Beträffande anslaget till anser utskottetatt det saknas skäl för att ge något resurstillskott för nästabudgetår. Det är nämligen utskottets uppfattning att verket bör ändra inriktningpå sin verksamhet och i fortsättningen ge förtur åt arbetet med produktsäkerhetoch därvid ägna särskild uppmärksamhet åt olika typer av säkerhetsutrustningar.Vidare bör verket i ökad utsträckning syssla med s.k. "jämförandeinformation" om varors pris och kvalitet. Slutligen bör sådana frågorägnas uppmärksamhet som rör efterlevnaden av marknadsföringslagen och avtalsvillkorslagensamt branschöverenskommelser. Finansieringen av de utgifter som kan föranledasav att verket sålunda får utökade arbetsuppgifter bör ske genom att resurserfrigörs genom omfördelningar inom verket. Om verksamheten ges denna ändradeinriktning bedömer utskottet att inom ramen för ett oförändratanslag kan fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. Anslagettill verket bör därför bestämmas till det belopp som gäller för budgetåret1987/88 eller . Utskottet vill tillägga att den reducering avverkets anslag i förhållande till regeringens förslag som utskottet förordarger utrymme för en höjning av anslaget till . rfe/i att utskottet under moment 4bort hemställa 4. beträffande anslag till aU medanledning av proposition 1987/88:100 bilaga 9, punkt C 4, och med avslag påmotion .I987/88:L727 yrkande 5 till, för /89anvisar ett förslagsanslag av . 4.Gränsdragningen mellan egenföretagare och konsument LU 1987/88:31 (mom. 7) (), (), (), (), (), () och EvaRydén (c) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 12 sombörjar med "Som motionärerna" och på s. 13 slutarmed "motionL707" bort ha följande lydelse: Genom gällande konsumentskyddslagstiftning såsomkonsumentköpla-gen, konsumentkreditlagen, konsumentförsäkringslagen, konsumenttjänstlagen,hemförsäljningslagen och marknadsföringslagen regleras förhållandet vidavtals- och affärstransaktioner mellan konsumenter och näringsidkare. Eftersomkonsumenter anses ha en svagare ställning än näringsidkare vid sådanatransaktioner ger dessa lagar konsumenterna särskilda rättigheter bl.a. närdet gäller information, hävande av köp och anstånd med betalning. Med näringsidkare avses i dessa lagar den som i sinyrkesmässiga verksamhet exempelvis säljer varor till konsumenter eller utförtjänster för konsumenter. Att fastslå att en part är näringsidkare i enaffärstransaktion torde inte medföra några problem. När det däremot gäller attavgöra om den andra parten skall betraktas som konsument eller ej enligt dessalagar kan i vissa fall uppstå gränsdragningsproblem, nämligen när"konsumenten" är egen företagare och hans inköp lika gärna kan gällahonom som privatperson som i hans egenskap av företagare. Med konsument avses i dessa lagar en fysisk person somuppträder huvudsakligen i sin egenskap av privatperson. I specialmotiveringentill proposition (prop. 1984/85:110) om Konsumenttjänstlag framhöll föredragandestatsrådet att gränsdragningsfrågorna bör lösas genom att avgörande vikt fästsvid frågan huruvida det föremål som tjänsten gäller är avsett huvudsakligen förkonsumentens enskilda bruk eller inte. Som exempel då lagen inte ansestillämplig anges det fallet då en droskägare beställer ett reparationsarbetee.d. på en droskbil som han använder i sin rörelse men i mindre omfattningockså använder som privatbil. Lagen anses däremot tillämplig om ennäringsidkare tillfälligtvis lånar en familjemedlems privatbil för att användaden i rörelsen och i samband därmed beställer reparation e.d. på bilen. Närdet gäller åtgärder på byggnad som inrymmer inte bara en persons bostad utanockså lokaler där han driver butik eller verkstad bör det avgörande för omlagen skall tillämpas vara om byggnaden kan anses huvudsakligen tjänabostadsändamålet. Att det i vissa fall kan vara svårt att dra gränsen mellankonsument och småföretagare vid tillämpning av de olika lagarna för konsumentskyddtorde vara klart. En annan fråga är om inte åtminstone enmansföretagaren ifiertalet af färstransaktioner med en större näringsidkare är i behov av samma skydd som lagstiftningen ger dem som är konsumenter. En egenföretagare är exempelvis inte starkare i ett avtalsförhållande som gäller ett köp eller en tjänst för hans lilla företag än om motsvarande köp eller tjänst gäller honom eller hans familjemedlemmar som privatpersoner. Det anförda talar för att åtminstone egenföretagarna ihuvudsak borde LU 1987/88:31 omfattas av reglerna ikonsumentskyddslagstiftningen, eftersom denna lagstiftning har till syfte attskydda den som har en svagare ställning i ett avtalsförhållande. Vid olika tillfällen har dessa förhållanden påtalats iriksdagen. I samband med proposition 1986/87:88 om ändring ihemförsäljningslagen behandlade lagutskottet sålunda en motion (c) i vilkentogs upp frågan om gränsdragningen mellan småföretagare och konsument ihemförsäljningslagen. I motionen anfördes bl.a. att allmännareklamationsnämnden , enligt uppgift, fått in åtta anmälningarfrån egenföretagare som ångrat sitt köp av kassaskåp. De egenföretagare somuppgivit att de skulle använda kassaskåpet i rörelsen fick inte någonängerblankett och lyckades inte få köpet att återgå, vilket däremot den fick,som uppgivit att skåpet skulle användas för privat bruk. I motionen framhöllsvidare att småföretagare som har "sitt hantverk i hemmet" i ökadutsträckning borde betraktas som konsument i hemförsäljningslagen. Motionenavstyrktes dock av utskottet (se LU 1986/87:29). Utskottet ansluter sig till den uppfattning som framförs imotion L707 att frågan om gränsdragningen mellan egenföretagare och konsument iden konsumenträttsliga lagstiftningen bör bli föremål för översyn. Bakgrundenär i viss mån de påtalade gränsdragningsproblemen men framför allt vikten avatt egenföretagare så långt möjligt jämställs med konsument i de fall dåegenföretagarens ställning och situation i ett affärs- eller avtalsförhållandei huvudsak motsvarar konsumentens. I sammanhanget bör enligt utskottets meningövervägas huruvida denna utvidgning av skyddande regler skall begränsas tillegenföretagare som driver verksamheten i eller i anslutning till hemmet ellerom även övriga egenföretagare och vissa andra småföretagare bör omfattas avreglerna. Översynen bör ske i lämpligt sammanhang. Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall tillmotion L707 som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottet under moment 7 bort hemställa 7. beträffande gränsdragningen mellan egenföretagare ochkonsument attriksdagen med bifall till motion 1987/88:L707 som sin meningger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om översyn av tillämpningsområdet för denkonsumenträttsliga lagstiftningen. Könsdiskriminerande reklam (mom. 8) (), (), (), () och () anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 13 som börjarmed "Som utskottet" och på s. 14 slutar med "yrkande 4avslås" bort ha följande lydelse; Som utskottet framhållit då frågan om förbud motkönsdiskriminerande reklam tidigare varit aktuell (se senast LU 1986/87:22) bör sådana avarter inom reklamen som tar sig uttryck i framställningar av könsdiskrimineran de natur och som kan upplevas som kränkande inte få förekomma. finnsockså ett klart avståndstagande från denna form av reklam hos en LU 1987/88:31bred allmänhet, och även näringslivet har klart vänt sigmot den könsdiskriminerande reklamen, något som kommit till uttryck i bl.a. endeklaration som Näringslivets delegation för marknadsrätt (NDM) avgav 1976.Enligt utskottets mening har denna deklaration haft en sanerande effekt. Utskottet vidhåller sin uppfattning att lagstiftning ärett dåligt instrument när det gäller att komma till rätta med reklam somavviker frän grundprincipen om mäns och kvinnors likaberättigande och bör tillgripasendast om det visar sig att det inte går att på annat sätt få till stånd ennödvändig sanering av marknaden. I sistnämnda hänseende vill utskottet erinraom att fick i uppdrag av regeringen att dokumentera denkönsdiskriminerande reklamens omfattning och att följa dess utveckling samt attsenast vid utgången av till regeringen redovisa sina erfarenheter ochbedömningar. För uppdraget har tilldelats . förvardera budgetåren 1986/87 och 1987/88. I likhet med vad som anförs i motion L727 anser utskottetatt alla former av könsdiskriminering bör bekämpas genom bl.a.opinionsbildning. Enligt utskottets uppfattning har mycket redan åstadkommitsgenom påverkan, självsanering och frivilliga överenskommelser inomreklambranschen och denna linje bör således fortsätta. projekthar lett till en omfattande sammanställning av material om reklam ochframställningar av könsdiskriminerande natur. Enligt utskottets bedömning ärdet lämpligt att projektet nu avvecklas och redovisning lämnas till regeringen.Några ytterligare medel för projektet bör enligt utskottets-mening sålundainte ställas till verkets förfogande. Den dokumentation som i enlighet medregeringens uppdrag har skett bör emellertid kunna tjäna som underlag föröverläggningar med berörda branscher och för en fortsatt självsanering av denkönsdiskriminerande reklamen. Självfallet bör även framgent .inom ramen för verkets allmänna verksamhet följa utvecklingen och effek- terna av den opinionsbildning som framträtt under projektets gäng. Någonförbudslagstiftning bör enligt utskottets mening inte komma ifråga. Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall tillmotion L727 och med avslag på motionerna L706 och L721 som sin mening geregeringen till känna. dels att utskottet under moment 8bort hemställa: 8. beträffande könsdiskriminerande reklam att medbifall till motion 1987/88:L727 yrkande 4 och med avslag på motionerna 1987/88:L706och 1987/88:L721 som sin me-, ning ger regeringen till känna vad utskottetanfört om åtgärder mot könsdiskriminerande reklam. Barnsäkra förpackningar (mom. 11) UllaOrring och (båda fp) anser. dels attden del av utskottets yttrande på s. 18 som börjar med "Utskottet 3q delar"och på s. 19 slutar med "motion L722" bort ha följande lydelse: Som framhålls i motion L722 är det en synnerligenangelägen uppgift att LU 1987/88:31 försöka skydda barnen i samhället från attråka ut för olycksfall. Inte minst viktigt är förebyggande åtgärder när detgäller olyckor som kan orsakas av kemiska preparat i hemmen. Maskindiskmedel ärden hushållskemikalie som visat sig orsaka de fiesta förgiftningsolyckorna ihemmen. Det är därför enligt utskottets mening anmärkningsvärt attmaskindiskmedel i pulverform inte omfattas av utgivnariktlinjer om krav på barnsäkra förpackningar. Anledningen till undantagettycks vara branschens bedömning av kostnaderna för kassering av de nuvarandeförpackningsmaskinerna. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det ärangeläget att skärper uppmärksamheten i denna viktiga fråga.Verkets bevakning bör enligt utskottets mening resultera i att det efternyinstallationer av förpackningsmaskiner uppställs krav på barnsäkraförpackningar för maskindiskmedel i pulverform. riktlinjerbör,ändras i enlighet härmed. sålunda anfört bör ges regeringen till känna. delsatt utskottet under moment 11bort hemställa \\. beträffande barnsäkra förpackningar att medanledning av motion 1987/88:L722 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om barnsäkra förpackningar för maskindiskmedel. Extrapriser (mom. 13) och (båda fp) anser dels att den del av utskoUets yttrande på s. 21 som börjarmed "Enligt utskottets" och slutar med "och L729" bort haföljande lydelse: Utskottet delar den uppfattning som förs fram i motionernaL727 och L729 att det nuvarande extraprissystemet bör finnas kvar. Prissättningär ett viktigt konkurrensmedel inom handeln. Systemet med extrapriser och"röda lappar" bör nämligen ses som ett konkurrensmedel, som gagnar konsumenternaoch det fria valet av konsumtionsartiklar. I livsmedelsutredningens ovanredovisade betänkande (SOU 1987:44) Livsmedelspriser och livsmedelskvalitetframgår i bilagedelen. Extrapriser på livsmedel, att det inte finns någotbelägg för att systemet med extrapriser har medfört en sänkning av livsmedlenskvalitet. De avarter i form av alltför stora andelarextraprisförsäljning som kan förekomma inom vissa varuområden är handelnväl medveten om och enligt vad utskottet inhämtat pågår självsaneringsåtgärderinom handeln. Vad utskottet anfört bör med bifall till motionernaL727 i denna del och L729 och följaktligen med avslag på motion L709 som sinmening ge regeringen till känna. dels att utskottet under moment 13bort hemställa 13. beträffande extrapriser att med bifall till motionerna I987/88:L727 yrkande I och 1987/88:L729 och med avslag på motion 1987/88:L709 som sin me- " ning gerregeringen till känna vad utskottet anfört om ett bibehållan- LU1987/88:31 de av extraprissystemet. Standardiserad varuinformation (mom. 15) och (båda fp) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 21 som börjarmed "Utskottet erinrar" och på s. 22 slutar med "yrkande 3"bort ha följande lydelse: Utskottet delar den uppfattning som förs fram i motionL727 att en av de mest angelägna konsumentfrågorna är att ge konsumententillgång till ändamålsenlig information om varorna i den vardagliga köpsituationen.Informationen bör därvid utformas så att jämförelser mellan olika alternativunderlättas. I motionen åberopas ett förslag av varuprovningskommittén (SOU1982:38) Fakta för konsumenter som innebär att man på frivillig väg skulle sökabygga upp ett varudeklarationssystem i samarbete med näringslivet. Utskottetanser att ett sådant varudeklarationssystem med igenkänningstecken skullegagna den marknadsföring som seriösa och ansvarskännande företag bedriver ochsamtidigt också göra det lättare för konsumenten att välja rätt vara till rättpris. En utvecklingsmodell kan såsom anförs i motionen vara den sommöbelbrarischen tillämpar. Den branschens "Möbelfakta" är entillförlitlig och av konsumenterna efterfrågad information. Enligt utskottets mening bör därför tainitiativ till att i samarbete med andra organ stimulera till ett frivilligtvarudeklarationssystem för vissa varor. Vad utskottet således anfört börriksdagen med bifall till motion L727 yrkande 3 som sin mening ge regeringentill känna. dels att utskottet under moment 15 bort hemställa 15. beträffande standardiserad varuinformation attriksdagen med bifall till motion 1987/88:L727 yrkande 3 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört om ett frivilligtvarudeklarationssystem. Varudeklaration på kosmetiska och hygieniskaartiklar (mom. 16) och (båda fp) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 23 som börjarmed "I likhet" och slutar med "motion L717" bort haföljande lydelse: En stor del av antalet svenskar besväras av någon form avallergi. Antalet ökar och många tvingas söka läkare på grund avallergiska besvär. Anledningarna kan vara skiftande. Nya produkter kommerständigt ut på marknaden och många av dem innehåller allergiframkallande ämnen.Producenten skall ansvara för att produkten inte innehåller skadliga ämnen.Men så länge som varudeklaration saknas på produkten kan konsumenten inteinformeras om produktens innehåll. Frågan om varudeklaration på kosmetika och hygienprodukterhar se- LU 1987/88:31 dan länge varit föremål för krav frän allmänhetens sida.Trots att , på uppdrag av regeringen, framlade ett förslagom märkningsbestämmelser för kosmetiska och hygieniska produkter och till ettproduktregister, har inte något skett. I likhet med motionärerna anser utskottetatt det är angeläget att allmänheten möjligt får tillgäng tillinformation om kosmetiska och hygieniska varor i allergihänseende och attsärskilda riktlinjer härom bör införas. Vad utskottet anfört bör medbifall till motion L7I7 som sin mening ge regeringen till känna. delsatt utskottet under moment 16 bort hemställa 16. beträffande varudeklaration pä kosmetiska ochhygieniska artik lar attriksdagen med bifall till motion 1987/88:L717 som sin meningger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om information om kosmetiska och hygieniska varor iallergihänseende. Konsumentinformation avseende livsmedel (mom. 17) (), (), MarianneKarlsson (c) och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 24 sombörjar med "Som motionärerna" och slutar med "motion L728"bort ha följande lydelse: 1 likhet med motionärerna i motion L728 efterlyserutskottet samma tillförlitliga information för livsmedel som redan finns förandra varor, t.ex. textilvaror. Inom ramen för sin allmännainformationsskyldighet gentemot konsumenterna om för dem väsentliga fakta ochsin skyldighet att utföra undersökningar av varor, tjänster och andranyttigheter bör utvidga sin verksamhet till att i högre gradän nu omfatta livsmedel, såväl importerade sådana som inhemskt producerade. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet attkonsumentverket i samråd med omgående bör påbörja ettkonsumentinformerande arbete pä livsmedelsområdet med inriktning pä delsursprungsmärkning, dels innehållsdeklaration, dels information om användningsområdeoch om eventuella begränsningar därav. Vad utskottet anfört bör som sin mening geregeringen till känna. dels att utskottet under moment 17 bort hemställa 17. beträffandekonsumentinformation avseende livsmedel attriksdagen med anledning av motion I987/88:L728 som sin mening ger regeringentill känna vad uskottet anfört om informerande arbeteavseende livsmedel. Särskildayttranden LU 1987/88:31 Extrapriser (mom. 13) , och (allam) anför: I denna fråga har utskottet valt att icke göra någotuttalande i sak under hänvisning till "de överväganden beträffandesystemet med extrapriser som förestår inom bl.a. ". Självfallet är vi liksom företrädarna från folkpartietmotståndare till blöt- ' ta tanken att inskränka den fria konkurrensen på detsätt som ett förbud mot extrapriser skulle innebära. Med hänsyn till det sättvarpå utskottet behandlat frågan har vi i enlighet med inom utskottetrådande praxis emellertid inte furinit anledning att nu tillkännage vårståndpunkt i reservationens form. Extrapriser (mom. 13) och (båda c) anför: Utskottet har haft att behandla dels en motion (s) medkrav på lagstiftning mot extrapriser, dels två motioner (fp) med krav påuttalande mot inskränkningar i rätten att tillämpa extrapriser. För att inte föregripa regeringens övervägandenbeträffande systemet med extrapriser särskilt mot bakgrund avlivsmedelskommitténs betänkande har en bred majoritet i utskottet föreslagitatt inte nu bör göra något uttalande i den ena eller andrariktningen. Vi vill betona att vi inte kommer att godta enlagstiftning som skulle innebära förbud mot extrapriser, eftersom vi sersystemet med extrapriser som ett acceptabelt konkurrensmedel. vill vipåpeka att vi anser det närmast självklart att "avarter" inomextraprissystemet måste motverkas både genom åtgärder av branschen och genommyndigheters medverkan. Datastyrd konsumentinformation (mom. 14) och (båda fp) anför: Frågan om varu- och tjänsteförteckningar och allmänproduktinformation direkt till konsumenten blir allt viktigare med dagens storavaruutbud. Jämförande tester och provningar som görs skall kunna distribuerasdirekt till konsumenten med bl.a. video-tex och . Den försöksverksamhetsom pågår i ett tiotal kommuner omfattar enbart konsumentvägledarna. Vi villöka takten så att den teledistribuerade varuinformationen byggs ut för attdirekt riktas mot konsumenten. Synpunkter på utskottets motivtext Per-OlofStrindberg, och (alla m) anför: Konsumentpolitikenär inriktad på att skapa balans mellan konsumenter 2« ochnäringsidkare såvitt avser rättigheter och skyldigheter. bl.a.konsumentköplagen och konsumentkreditlagen är två exempel härpå. LU1987/88:31 Det kan råda olika uppfattning om hur de köprättsliga riskerna skallfördelas parterna emellan. Om själva utgångspunkten har det emellertid alltidrått full enighet. En annan sida av konsumentpolitiken kommer till tydligtuttryck i detta betänkande. Det gäller den enskildes förmåga att inom sin egensfär fatta beslut i olika angelägenheter, beslut som i själva verket anseskunna vara till nackdel för honom själv eller hans ekonomi. Självfallet är det vällovligt att söka hindra människorfrån att fatta ofördelaktiga beslut. Mycket av vad som i beslutats isådant syfte står vi också bakom. Ä andra sidan får dessa strävanden intedrivas så långt att den enskilde blir mer eller mindre omyndigförklarad och frånkännsförmåga att stå på egna ben. Det finns med andra ord risk för att samhälletintar en överbeskyddande hållning till sina medborgare då de uppträder som konsumenter,dvs. fattar beslut om köp av olika varor och tjänster. Konsumentpolitiken får lätt en prägel av beskäftighet ochförnumstighet över sig. Det kan i sammanhanget för övrigt hänvisas till deniakttagelse som juridiska fakultetsstyrelsens forskningsnämnd vid Lundsuniversitet gav uttryck för i ett lagstiftningsärende med konsumentintressen,nämligen att verkan av konsumentlagstiftning i många avseenden är mycket begränsad(prop. 1986/87:72 s. 50). Betänkandet bär omisskännliga spår av en sådan allmäninställning som vi vänder oss emot. Det har inte varit möjligt att reserverasig mot enskilda meningar eller ord i utskottstexten. Betänkandet innehållerföljaktligen skrivningar som vi inte ställer oss bakom. Vi har funnit detangeläget att ge detta till känna.