bet · GB01JuU14 · 1987-12-31 00:00:00 — om enskilt anspråk vid förundersökning och rättegång m.m.(prop. 1987/88:1 jämtemotion) Iproposition 1987/88:1 har regeringen () föreslagitriksdagen att anta ett av lagrådet granskat förslag till lag om ändring irättegångsbalken. Rörandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisas till vad som anförs i detföljande under rubriken på s. 4. Isamband med propositionen behandlas den med anledning av propositionen väcktamotionen 1987/88:Ju3 av m.fl. (c). Mofionsyrkandena redovisaspå s. 4. Det vid propositionenfogade lagförslaget har följande lydelse. 1Riksdagen 1987/88. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 22 kap. 2och 5 §§ samt 35 kap. 5 § skall ha följande lydelse. JuU 1987/88:14 Grundas enskilt anspråk å brott, som hör under allmäntåtal, vare åklagaren på målsägandens begäran skyldig atf i samband med åtaletförbereda och utföra även målsägandens talan, om det kän ske utan olägenhetocri hans anspråk ej finnes obefogat. Vill målsäganden, atf anspråket upptagesi samband med åtalet, åligge honörn att till undersökningsledaren eller åklagarenanmäla anspråket med uppgift å de omständigheter, vara det grundas. Finner undersökningsledaren eller åklagaren vid utredningangående brott, aff enskilt anspråk må grundas å brott, skall han, om det kanske, före åtalet underrätta målsäganden därom. Första och andra styckena äga motsvarande tillämpning näranspråket övertagits av annan. Grundas enskilt anspråk på ett brott som hör under allmäntåtal, är åklagaren på målsägandens begäran skyldig atf i samband med åtaletförbereda och utföra även målsägandens talan, om det kan ske utan väsentligolägenhet och hans anspråk inte är uppenbart obefogat. Vill målsäganden affanspråket skall tas upp i samband med åtalet, skatt lian anmäla anspråket tillundersökningsledaren eller åklagaren och lämna uppgift om de omständigheterpå vilka def grundas. Finner undersökningsledaren eller åklagaren vid utredningangående brott, aff enskilt anspråk kan grundas på brottet, skall han, om detkan ske, före åtalet underrätta målsäganden om detta. Första och andra styckena skatt tillämpas också näranspråket övertagits av någon annan. Har talan om enskilt anspråk upptagits till behandling isamband med åtalet, äge rätten, när skäl äro därtill, förordna, atf talan skallsom särskilt mål handläggas i den för tvistemål stadgade ordningen. Har talan om enskilt anspråk tagits upp fill behandling isamband med åtalet, får rätten förordna att talan skall handläggas som särskiltmål enligt reglerna för tvistemål, om en fortsatt gemensam handläggning skullemedföra väsentliga olägenheter. Är fråga om uppskattning av inträffad skada och kan fullbevisning därom icke alls eller allenast med svårighet föras, äge rättenuppskatta skadan till skäligt belopp. Om det är fråga om uppskattning av en inträffad skada ochfull bevisning om skadan inte alls eller endast med svårighet kan föras, fårrätten uppskatta skadan till skäligt Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse JuU 1987/88:14 Så får också ske om bevisningen kan antas medförakostnader eller ölägenheter som inte står i rimligt' förhållande till skadansstorlek och det yrkade skadeståndet avser ett mindre belopp. Denna lag träder i kraft . Motionen JuU 1987/88:14 Imotion 1987/88:Ju3 av m.fl. (c) hemställs 1.att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionenanförs om polisens informationsskyldighet när det gäller brottsofferjourer/kvinnojourerm.m., 2.attriksdagen beslutar av regeringen begära förslag fill en översyn avbrottsskadelagen (1978:413) att föreläggas för ställningstagandeunder innevarande . Ipropositionen föreslås ändringar i en del av bestämmelserbl.a. om handläggningen av skadeståndsanspråk i anledning av brott. Förslagenär ett led i strävandena att förbättra brottsoffrens (målsägandenas) ställningoch syftar till att målsäganden lättare skall kunna få fill stånd endomstolsprövning av sitt anspråk. Åklagarnaföreslås få en vidgad skyldighet att för målsägandenas räkning föra talan omskadestånd i anledning av brott. En konsekvens av detta förslag blir attpolisens skyldighet att under förundersökningen utreda även skadeståndsfråganökar. Domstolarnaskall enligt förslaget i största möjliga utsträckning behandlaskadeståndsanspråk med brottmålet. Ändrade regler föreslås för attinskärpa vikten av att detta iakttas. Ipropositionen föreslås också att domstolarna får vidgade möjligheter attuppskatta mindre skador tUl skäligt belopp utan att bevisning om skadans exaktastorlek behöver föras. Detta får till följd bl.a. att skadeståndsfrågor i flerafall än nu kommer att kunna avgöras i samband med frågan om ansvar för brottet. De nya reglerna föreslåsträda i kraft . Utskottetfinner inte anledning fill erinran mot lagförslaget och tillstyrker såledesbifall fill proposifionen, dock att fidpunkten för ikraftträdandet -med hänsyntill den tid som åtgår för riksdagsbeslut och för utfärdande och kungörande avlagen - bör senareläggas till . Imotionen tas upp två spörsmål med anknytning till propositionen. Denena frågan gäller brottsoffrens ställning. I motionen framhålls att brottsofferkan behöva särskilt stöd såväl i anslutning till brottstillfället som underlång tid därefter. Motionärerna anser att det borde åligga polisen attinformera brottsoffer om brottsofferjourer och kvinnojourer samt om andramöjligheter fill vård och socialt omhändertagande. Denandra frågan gäller möjligheterna fill ersättning enligt brottsskadelagen.Enligt mofionärerna är en förutsättning för ersättning att brottet har klaratsupp. Vidare påpekas att den som ingriper vid brott inte har rätt tillersättning. Motionärerna begär därför en översyn av brottsskadelagen. Syftet är att vidgamöjligheterna fill ersättning för brottsoffer och att införa JuU1987/88:14 en rätt fill ersättning för den som ingriper vid brott. 1 denfill grund för proposifionen liggande departementspromemorian Ändrade regler om enskilt anspråk vid förundersökning och rättegång m.m. (Ds Ju 1986:10) behandlas frågorna om informafion fill målsäganden när det gäller förundersökning och rättegång. Detframhålls i promemorian att den som har drabbats av ett brott ofta har ganskaoklara begrepp om vilka åtgärder som krävs för att han skall kunna bevaka sinrätt. Denna okunnighet kan medföra att en målsägande går miste om t.ex.fördelen av att åklagaren för hans talan om enskilt anspråk. Det är därförviktigt att målsäganden på ett tidigt stadium i stora drag får klart för sigvilka möjligheter som finns att inom ramen för förundersökningen ochbrottmålsrättegången bevaka sina intressen - på egen hand eller med samhälletsstöd. Det är också bra, påpekas det i promemorian, om målsäganden har visskännedom om själva det rättsliga förfarandet, reglerna om t.ex. närvaro vidrättegången, möjligheten att få ersättningför inställelsekostnader m.m. Ensådan information gör bäst nytta om den kommer så fidigt som möjligt. Det ärdärför naturligt att lägga en informationsskyldighet på polisen, när frågankommer upp i samband med anmälan om brott eller vid förhör underförundersökningen. är det enligt promemorian självklart att ävenåklagaren och domstolen bör ge upplysningar av det hår slaget, om målsägandenvänder sig till dem med frågor. Enligt promemorian bör sålunda en utvidgadinformafionsskyldighet åläggas polis, åklagare och domstolar. I propositionenuttalar departementschefen att han ställer sig bakom promemorians målsättning idetta hänseende. Departementschefen uttalar avsikten att senare för regeringenanmäla frågan om förordningsändringar rörande informationsskyldigheten och deövriga åtgärder som kan vara mofiverade. Påregeringens uppdrag har brottsförebyggande rådet (BRÅ) gjort en undersökning ombl.a. brottsofferjourer och behovet av psykologiska hjälp-och stödåtgärder åtmålsäganden. Resultatet av detta arbete kommer att redovisas . Vidarepågår inom arbete med en informafionsbro-schyr som riktarsig till målsäganden. Broschyren kommer utöver informafion om det rättsligaförfarandet m.m. att innehålla sådan information om möjligheter fill hjälp ochstöd som mofionärerna efterlyser. Vadgäller den särskilda informationsskyldigheten för polisen, som motionärernaframför önskemål om, vill utskottet peka på att polisen enligt 2 § fjärde punktenpolislagen (1984:387) har en långtgående skyldighet att lämna allmänheten bistånd när så erfordras. Att det åligger polisen att upplysa en målsägande om den hjälp som finns att få är alltså enligt utskottets mening självklart. i samband med budgetberedningen (JuU 1986/87:22)behandlade frågor om brottsoffer erinrade utskottet om att det råder enighet omatt ansträngningarna bör inriktas på att ägna ökad uppmärksamhet åt målsägandenoch hans intressen under det rättsliga förfarandet och på attundersöka möjligheterna att erbjuda ett effektivt JuU 1987/88:14 socialt ochmedicinskt stöd. Utskottet anser att en väsentlig del i detta arbete är aftnärmare överväga på vilket sätt målsäganden skall informeras och att utformabestämmelser härom. Som framgår av den ovan lämnade redogörelsen pågår dettaarbete. Mot denna bakgrund saknas anledning för att ta någotinitiativ i den riktning motionärerna förespråkar. Med det anförda avstyrkerutskottet bifall till motionen i denna del. Densom har utsatts för brott har ett infe obetydligt grundskydd. Inom ramen fört.ex. socialtjänst, hälso- och sjukvård och det arbete som utförs av frivilligaorganisationer, t.ex. brottsoffer- och kvinnojourer, tillgodoses en delomedelbara behov. Genom obligatoriska och frivilliga försäkringar skyddas denenskilde i de flesta fall från direkt ekonomisk förlust fill följd av brott.Som målsägande i en rättegång kan den drabbade få sig filldömt skadestånd, enmöjlighet som ökar genom de förslag som utskottet ovan fillstyrkt bifall till.Det finns också möjlighet att med stöd av brottsskadelagen (1978:413) fåekonomisk gottgörelse från det allmänna. I sistnämnda hänseendegäller följande. Brottsskadeersättningutgår för personskada. Som personskada ersätts även skada på kläder, glasögonoch liknande föremål som den skadade bar vid skadetillfället (2 §). Brottsskadeersättningutgår för sakskada och om särskilda skäl föreligger för ren förmögenhetsskada(dvs. en ekonomisk skada som uppkommit utan samband med aft någon lidit person-eller sakskada), bl.a. om brottet begåtts av någon som var intagen påkriminalvårdsanstalt eller intagen för vård i hem som avses i 12 § lagen (1980:621)med särskilda bestämmelser om vård av unga resp. 11 § lagen (1981:1243) om vårdav missbrukare i vissa fall (3 §). Sådana skador kallas ibland rymlingsskador.Brottsskadeersättning utgår för sakskada och ren förmögenhetsskada även i annatfall än som avses i 3 § i den mån den skadelidandes möjligheter att försörjasig allvarligt har äventyrats genom skadan eller ersättningsbehovet annars, medhänsyn till hans ekonomiska villkor och omständigheterna i övrigt, framstår somsärskilt angeläget (4 §). Brottsskadeersättningenför personskada utgår med högst tjugo gånger det basbelopp enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring som gäller då ersättningen bestäms.Ersättningen för sakskada och ren förmögenhetsskada utgår med högst tio gångernyss angivna basbelopp (11 §). Från ersättningen avräknas som regel visssjälvrisk, . (10 §), och bl.a det skadestånd som harbetalats eller bör kunna bli betalt (6 och 7 §§). Ärenden ombrottsskadeersättning prövas av broftsskadenämnden (12 §). Föratt ersättning enligt brottsskadelagen skall kunna utgå måste skadan alltså hauppkommit till följd av brott. Det krävs dock inte att gärningsmannen dömtsför brottet, och det förekommer också att ersättning utgår trots attgärningsmannen är okänd. I sådana fall måste det dock finnas en utredning sommed tillräcklig grad av styrka visar att skadan har uppkommit fill följd avbrott och inte genom exempelvis en olyckshändelse. Rätten tillbrottsskadeersättning för personskada är oberoende av vem som begått brottet, medansakskada och ren förmögenhetsskada endast JuU 1987/88:14 undantagsvisersätts i andra fall än när det är fråga om en rymlingsskada. Densom ingriper vid brott har ett grundskydd som i stort motsvarar det skydd ettbrottsoffer har. Detta innebär bl.a. att en person som ingriper vid brott ochdå själv blir utsatt för brott har rätt fill ersättning enligt brottsskadelagenom ersättningsgill skada uppstår. Särskilduppmärksamhet har i detta sammanhang det s.k. överfallsskyddet ihemförsäkringen tilldragit sig. Utskottet har härom från bl.a. inhämtat följande. Ihemförsäkringar ingår vanligen ett överfallsskydd, som täcker skada somuppstått i överfallssituationer. De olika försäkringsbolagen tillämpar likartadevillkor för överfallsskyddet. Sålunda täcker detta alltid personskada. Enligtvillkoren hos vissa försäkringsbolag täcks också sakskada som uppstått utansamtidig personskada. Andra försäkringsbolag håller på att omarbeta sinaavtalsvillkor i syfte att täcka också vissa sakskador. I överfallsskyddef finnsnormalt en begränsande klausul med syfte att förhindra att ersättning utgårfill den som t.ex. startat ett slagsmål eller ingripit i ett sådant utan skäliganledning. Tillämpningen av denna klausul har diskuterats inombranschen och en utveckling mot en liberalare tolkning pågår i de fall detgäller ersättning till en person som ingripit vid brott. Idetta sammanhang vill utskottet understryka att det är nödvändigt att ta fastapå det engagemang och intresse som finns hos de flesta människor för attmotverka våld och annan brottslighet. Det är då viktigt att personer somingriper för att akfivt hindra brott känner att de har samhällets stöd och attde infe lider ekonomisk skada fill följd av sina insatser. Brottsskadelagenhar varit föremål för en översyn. Resultatet har publicerats i enpromemoria. Översyn av brottsskadelagen (Ds Ju 1987:1), som harremissbehandlats. Överväganden pågår nu inom . I sambanddärmed övervägs hur ersättningsmöjligheterna skall kunna förbättras. Enproposition beräknas kunna föreläggas . Motionärernasyrkande om en översyn av brottsskadelagen får härigenom anses varatillgodosett. Utskottet avstyrker bifall till motionen även i denna del. 1. beträffandeenskilt anspråk vid förundersökning och rättegång att antar det i proposifion 1987/88:1 framlagda förslaget till lag om ändring i , dock med den ändringen att tidpunkten för ikraftträdandet bestäms till , 2. beträffandeinformation till brottsoffer att avslårmotion 1987/88:Ju3 i denna del (yrkande 1), 3. beträffandeöversyn av brottsskadelagen att avslårmotion 1987/88:Ju3 i denna del (yrkande 2). Stockholmden På justitieutskottets vägnar Närvarande: (), i (s), 1987/88:14 Körlof (m),(), (), (), (),(), (), (), (), (), (), () och Sven-OlofNordlund (s). Polisens informationsskyldighet m.m. (mom. 2 och 3) GunillaAndré och anför: har anfört har polisen en långtgående skyldighet att lämnaallmänheten bistånd när så erfordras. Det råder sålunda ingen tvekan om attpolisen har skyldighet att bistå målsäganden med t.ex. information om olikamöjligheter fill hjälp och stöd. Vi utgår från att det i det pågående arbetet kringolika frågor om information till målsäganden utarbetas uttryckliga ochdetaljerade instruktioner för polisen om dess informationsskyldighet. Vadsedan gäller frågan om en översyn av brottsskadelagen vill vi erinra om attcenterpartiet begärt en sådan översyn såväl som (se JuU1985/86:27 och JuU 1986/87:22). Frågan om en utvidgning av möjligheterna tillersättning enligt brottsskadelagen övervägdes i redanvid ärendets behandling första gången. Det är nu hög tid att det pågåendearbetet avslutas och föreläggs en proposition i ärendet.