bet · GB01LU2 · 1987-12-31 00:00:00 — a.skälighetsprincipens tillämpning i fråga om skadeförsäkring. Kommittén hardärvid inte närmare berört frågan om principens förhållande fill detriskklassindelningssystem som har föreskrivits av inspektionen. Inspektionentog inte heller upp denna fråga i sitt remissyttrande. Inspektionen haremellerfid av annan anledning än riskklassindelningen av motorcyklar den 20 maj1987 till avgetf ett kompletterande yttrande därinspektionen på ett mera övergripande sätt tagit upp frågor som gällerskälighetsprincipens tillämpning på trafikförsäkringen och särskilt problematikenmed en långt driven riskklassindelning. Försäkringsbolagen har själva uppmärksammat aff det kanfinnas skäl aft skapa en annan grund för premiedifferentieringen för olika slagav motorcyklar än cylindervolymen. Bolagen har sålunda startat enutredning av frågan. Utredningen, där företrädare för motorcyklisfkåren är representerade,har ännu inte slutfört sitt arbete. Det är tänkbart att utredningen läggerfram förslag som kan leda till ändringar av de faktorer som bestämmerpremiesättningen. Som omnämnts i det föregående medger inspektionensföreskrifter numera aft annat än cylindervolymen används som grund för denna.Inspektionen kommer att med uppmärksamhet följa arbetet med atf se över den nutillämpade riskklassindelningen. Motionärerna far även upp frågan om fördelning avskadekostnader vid kollision mellan motorcykel och annat fordon. Def resonemangsom förs i motionerna synes emellerfid bygga på ett missförstånd. Skador påförare eller passagerare i eff fordon regleras liksom skador på fordonetnormalf av def försäkringsbolag som meddelat trafik- och vagnskadeförsäkringför fordonet. Därefter görs en bedömning av i vilken utsträckning förarna avde i kollisionen inblandade fordonen varit vållande fill händelsen. Mot bakgrundav denna vållandebedömning sker en fördelning av skadekostnaderna mellanfrafikförsäkringsgivarna. Någon övervältring av skadekostnader från ettfordonsslag fill ett annat på def sätt som motionärerna beskriver LU1987/88:2 förekommer således infe. Mof bakgrund av det sagda anser inspektionen atl det infefinns anledning aft som yrkats i motionerna ge försäkringsverksamhefskommitténtilläggsdirektiv samt att det saknas skäl att göra sådana ändringar i trafikskadelagensom nämns i mofionerna. Försäkringsbolagen kan medge att den premieklassindelningsom tillämpas och som bygger på motorcyklarnas cylindervolym i vissa fall kan ifrågasättas från rättvisesynpunkt. När denna indelning gjordesför utgjorde emellerfid cyiindervoiymen en braindelningsgrund. Aff förhållandena numera kan vara annorlunda bl. a. beroendepå nya konstruktioner har uppmärksammats av försäkringsbolagen som också harinitierat en utredning av frågan. Det skall dock påpekas aff de fiesta av demotorcyklar som ingick i den fidigare undersökningen fortfarande brukas ochatt deras risk vägs in i det samlade skadematerialet. Den av branschen initierade utredningen siktar till atfundersöka om def med andra tekniska uppgifter som grund går aff skapa enrättvisare indelning i premieklasser. Med hänsyn till bl. a. att en sådanutredning måsfe bygga på eft representativt bestånd tar den dock ochen ny indelning kan knappast börja tillämpas förrän om ett eller ett par är. Vad sedan gäller tillämpningen av frafikskadelagens reglerom återkrav synes mofionärernas anmärkningar bygga pä missförstånd. Dettagäller i synnerhet antagandet aff i kollisionsfall där ena parten är vållande den icke vallandes trafikförsäkring skulle få bära den vallandes skadekostnader. Vid kollision mellan motorfordon t. ex. mellan bil ochmotorcykel blir det regelmässigt den vällande parfens trafikförsäkring somfår bära den andra parfens skadekostnader. Beträffande sakskador följer dettaav 10 § trafikskadelagen som för övrigt innebär att någon frafikskadeersäffningöver huvud taget inte utgår ur den icke vållande partens trafikförsäkring. Ävenom det finns en kaskoförsäkring på den icke vållande parfens sida, tasemellerfid skadorna på dennes fordon ut ur den vallandes trafikförsäkringenligt särskilda åferkravsöverenskommelser som träffats och iakttas av bolagen.När def gäller personskador är det i och för sig sä aft trafikskadelagen (22 §)infe anger annat än aff frafikskadeersäffning som utgått ur den icke vallandestrafikförsäkring "fär" krävas åter från försäkringen för den vallandesfordon. Återkrav sker emellertid allfid enligt för ändamålet särskiltfastställda rufiner. Enligt försäkringsbolagens mening finns det alltså infeskäl aff i aktuella avseenden vare sig göra ändringar i trafikskadelagen ellerge tilläggsdirektiv till försäkringsverksamhefskommittén.