bet · GB01LU12 · 1987-12-31 00:00:00 — Utredningentar emellertid inte ställning till frågan om en gäldenär genom konkurs börkunna erhålla befrielse från sina skulder, och utredningen vill heller inteutesluta att ett skuldsaneringsinstitut, liknande det danska, kan vara enlämplig ordning för svenskt vidkommande. departementspromemoria (Ds Ju 1983:5) Myndigheternas bevakning av statensrätt har bl. a. lagts fram ett förslag till en rättsbevakningsförord-ning.Förslaget innebär bl. a. att i princip alla myndigheter som lyder direkt underregeringen skall få anta ackordsförslag och efterge fordringar utan någonbeloppsgräns. Promemorian har remissbehandlats. Därefter harriksrevisionsverket gjort viss ytterligare utredning angående promemorieförslagetskonsekvenser från effektivitetssynpunkt. Förslaget är föremålför överväganden inom . departementspromemoria (Ds A 1979:7) Betalningsinställelse och rådrumsstödm. m. anförs att ett nytt rättsinstitut bör skapas i syfte att lösa konfliktenmellan å ena sidan samhällsintresset av att under viss uppehålladriften av ett företag i ekonomiska svårigheter och å andra sidan borgenärernasekonomiska intresse. Mot den bakgrunden föreslås bl. a. en lag om registreringav betalningsinställelse. Enligt förslaget skall en betalningsinställelsegälla för näringsidkare oeh i princip gé samma skydd mot säraktioner frånborgenärer i form av utmätning och konkurs som ett godmansförordnande enligtackordslagen. Förslaget kopplas till två nya stödformer som skall utgå underbetalningsinställelsen, dels ett rådrumsstöd, dels ett rekonstrukttons- ellerawecklingsstöd. Rådrumsstöd skall utgå om det inte är uppenbart att företagetändå kan uppehålla driften, och det skall uppgå till av företagetslönekostnader inkl. sociala avgifter. Rekonstrukttons- och avvecklingsstödenskall vara anpassade ttll företagens behov i det enskilda fallet. Promemorians förslag har intelett till någon lagstiftning. () har på uppdrag av regeringen genomfört en undersökning avorsakernattll det ökande antalet konkurser . LU 1987/88:12 I sinhuvudrapport (SIND 1985:7) föreslår SIND flera olika åtgärder, bl. a. att ettnytt rekonstrukttonsförfarande utvecklas. Utredningen anser sig ha fått beläggför att det finns ett behov av att komplettera konkurslagsttftningen på ettsätt som gör att man ägnar mer fid åt att försöka lösa krissituationer utankonkurs. Därigenom skulle de stora kapitalförluster som uppstår i företagi kris kunna minskas. Enligt SIND bör arbetet med att rekonstruera företagetinte föregås av betalningsinställelse. För att klara av löpande utbetalningarbör företaget i stället erhålla någon form av lån som temporärt stöd. Syftethärmed skulle vara att skapa rådrum för rekonstruktionsåtgärder. SIND;sförslag berördes i regeringens proposition (1986/87:90) om ny konkurslag (s. 95f.). Departementschefen framhöll i sammanhanget att konkursförfarandet i sigofta ger goda möjligheter ttll rekonstruktion av företag som råkat på obestånd,men som är livskrafttga. Han erinrade vidare om att derekonstrukfionsförfaranden som införts utomlands i allmänhet inte hade kommittill någon större användning. Enligt departementschefen var det emellertidinte uteslutet att det kunde finnas anledning att överväga en liknande ordningför svensk del. Departementschefen framhöll också att det fanns skäl som taladeför att ackordslagen borde ses över i syfte att göra ackordsförfarandet meranvändbart. 1 propositionen hänvisades till att SIND;s utredning övervägdesinom industridepartementet, och även om något förslag till nyttrekonstruktionsförfarande inte lades fram i samband med det då aktuellalagsttftningsärendet fanns det enligt departementschefen skäl atf senareåterkomma till frågan. Hösten1986 godkände ett av regeringen framlagt förslag till principiellariktlinjer för en omorganisation av kronofogdemyndigheterna (prop. 1986/87:52,LU 12, rskr. Principbeslutet innebär bl.a. att en kronofogdemyndighetbildas i varje län och att får i uppgift att leda verksamheteni exekutionsväsendet. ttllkallade regeringen en kommitté meduppdrag att utarbeta förslag till genomförande av den nya organisattonen förexekuttonsväsendet m.m. Kommittén skall enligt sina direktiv (dir. 1987:6) medutgångspunkt i övervägandena i propositionen och de synpunkter givitregeringen fill känna lämna förslag ttll den närmare utformningen avlänskronofogdemyndigheternas organisation och i övrigt lämna förslag till andraåtgärder som erfordras för att genomföra organisationen. Inomjustttiedepartementet övervägs frågan om huruvida man lagstiftningsvägen börsöka åstadkomma ett rekonstruktionsförfarande som bättre än ackordslagen ochkonkurslagen kan tillgodose behovet av att sätta ett företag som hamnat i enekonomisk kris på fötter. Som ett led i detta beredningsarbete kommerjustitiedepartementet att hålla en hearing i ämnet. LU 1987/88:12 fick i uppdrag av regeringenatt förbättra konsumentskyddet på kreditområdet. Uppdraget resulterade i attsärskilda överenskommelser träffades mellan företrädare förkontokreditföretagens och handelns branschorganisationer och konsumentverketom en förbättrad budget- och kreditrådgivning gentemot konsumenterna och ometiska regler vid marknadsföringen. I regeringsuppdraget till konsumentverketingick också aft söka åstadkomma ett samordnat och akfivt bistånd ttllkonsumenter med betalningsproblem. Förhandlingar rörande denna fråga ledde tillatt fog inittativ till bildandet av en kontonämnd. , som inledde sin verksamhet den 1 februari1987, är en organisafion som har ttllskapats i syfte att hjälpa betalningssvagakonsumenter att nedbringa sina låneskulder, i första hand krediter påkontokort, genom av- eller nedskrivning av skulderna. Uppgörelserna tar sigformen av underhandsackord. Bakom nämnden står kontokortsföretagen i . och Svenska posforderför-eningen.Kontonämndens verksamhet bedrivs tills vidare på försök av 18månader, räknat från . behandlasärenden från fyra socialdistrikt i samt från Trollhättan.Organisationen består av en styrgrupp, en jurist som handläggare och enkontaktperson per kontokredifföretag. Styrgruppen består av sex personer, varav tre frånFinansbolagens förening, en från , en från bankinspektionen ochen från . KF, och företrädda genom en suppleant per organisation. Gruppens uppgift är avrådgivande natur. Den skall även dra upp riktlinjer för handläggningen samtlöpande utvärdera nämndens verksamhet. Följande kriterier har uppställts för vilka ärenden somskall kunna föranleda ackord. Gäldenären skall ha disponibla inkomster somligger nära förbehållsbeloppet vid införsel eller utmätning och han skall sedanttdigare vara känd för de sociala myndigheterna, kriminalvården ellerkronofogdemyndigheten. Vidare skall gäldenären enligt utlåtande frånkronofogdemyndigheten sakna utmätningsbara tillgångar. Gäldenären skalldessutom, för aft visa sin goda vilja, ha gjort försök aft minska sina skuldergenom individuella avbetalningsplaner eller liknande. Sammanlagda skuldbeloppetskall i regel uppgå till minst två basbelopp. Misstanke om kriminellt beteendei samband med förvärv av kontokrediter får inte ha förekommit. Undantag kandock göras för sökande som dömts och avtjänat straff för brottet i fråga. En uppgörelse skall allttd innehålla en förpliktelse förgäldenären att erlägga någon del av betalningen kontant. De utfästelser som organisationer nas medlemsföretag gör att följa givna beslut har preciserats i avtal mellan resp. bolag och som administratör av verksamhe ten. I förbindelsen från bolagets sida ingår atf bolaget skall återkalla eventuella inkassoärenden eller kronofogdeärenden mof gäldenären röran de de aktuella fordringarna. Någon formell sanktton e.d. gentemot bolag som spräcker ett ackord kan inte komma i fråga. Ekonomiskrehabilitering och sanering vid LU 1987/88:12 () i har utfärdat allmänna råd i fråga omekonomisk rehabilitering och sanering. Innehållet i dokumentet grundar sig påen lokal överenskommelse med lokala skattemyndigheten i . Medtermen ekonomisk rehabilitering avses enligt råden de indrivningsfall där KFMträffar en skriftlig, noga preciserad, överenskommelse med gäldenären vari denrena betalningsöverenskommelsen - till skillnad mot vad som normalt gäller viduppställande av avbetalningsplaner - endast utgör ett av inslagen. Andraväsentliga inslag kan vara att gäldenären slutar som egen företagare och taranställning, att han inte blir restförd för ytterligare skulder och att hansköter sina deklarationer liksom att han anför besvär över åsattaskönstaxeringar. Vidare kan villkoret vara att säkerhet ställs, att utmätningfår ske, att restituttonsmedel får tas i anspråk eller att gäldenärens framtidainkomst- och förmögenhetsförhållanden inte ändras väsentligt. Gäldenären kanockså åläggas att upprätta en komplett förteckning över sina tillgångar ochskulder. Enligt råden kan endast fysisk person bli föremål för ekonomiskrehabihtering och endast i undantagsfall skall en sådan uppgörelse träffas nären gäldenär fortsätter att driva rörelse. I sistnämnda fall kan KFM ställa kravpå att kvalificerad bokföringshjälp och revisor anlitas och att KFM under enövergångsperiod ges tillfälle ttll insyn i den skattskyldiges ekonomiskaförhållanden. Syftetmed ekonomisk rehabilitering enligt råden är att återanpassa gäldenären tillskattesystemet. Rehabiliteringen förutsätter frivillighet från gäldenärenssida. Genom uppgörelsen avstår KFM från att göra hela sin fordran gällande.Detta kan ske genom att någon del av skulden skrivs av eller att avbetalningsplanttlls vidare medges med mindre belopp än som skulle kunna tas ut genominförsel. KFM;sinsats skall vara sådan att den på ett avgörande sätt påverkar gäldenärensvilja att träffa uppgörelse med KFM. måste den "passivaindrivningen" balanseras av en insats från gäldenärens sida som iekonomiskt hänseende får bedömas som högst kännbar för denne. I princip börenligt råden krävas att han realiserar eller belånar sina och - om det ärrimligt - familjens ttllgångar så att inget utmätningsbart övervärde återstår. skall vidare enligt råden på ett eller annat sättkunna bedömas vara till fördel för det allmänna. Bedömningen skall göras medutgångspunkt från vad som hade kunnat erhållas genom ett exekutivt förfarande.Enligt råden föreligger det hinder mot att besluta om ekonomisk rehabiliteringbeträffande gäldenär som ägnat sig åt ekonomisk brottslighet eller somundanskaffat tillgångar som inte senare kan tas i anspråk för att tillgodosedet allmänna. får heller infe träffas om andraborgenärer på ett avgörande sätt kan antas bli gynnade genom uppgörelsen. Omgäldenären inte håller sin del av uppgörelsen, om omständigheter framkommer som ändrar grunden för uppgörelsen eller om gäldenärens förhållanden ändras väsentligt, åligger det enligt råden KFM att pröva om den aktiva indrivningen skall återupptas. Detta måste göras helt klart för j2 Denne börockså informeras om att KFM kommer att kontrolle- LU 1987/88:12 ra hansframtida inkomstförhållanden och eventuell rörelseverksamhef. Uppgörelsenupphör att gälla senast i samband med preskription av den sista i uppgörelseningående skatte- och avgiftsskulden. Rehabiliteringsuppgörelserskall fortlöpande följas upp för kontroll av gäldenärens inkomstförhållandenoch verksamhet. Om det brister i något avseende skall exekutiva åtgärderomedelbart vidtas. Iråden ges också exempel på hur en uppgörelse om ekonomisk rehabilitering kanse ut. Fråganom ekonomisk rehabilitering aktualiserades vid förra med anledning avriksdagens revisorers förslag (förs. 1986/87:7) om kronofogdemyndigheternasutnyttjande av personalresurserna m. m. I sitt av godkända betänkandei ärendet (LU 1986/87:21, rskr. 231) anförde utskottet att det är angeläget attde möjligheter som finns att förebygga en ökad måltillströmning tillkronofogdemyndigheterna och att eljest effektivisera den exekuttva verksamhetentas till vara. Utskottet delade därför den uppfattning som hade framförts avrevisorerna att det är vikfigt att informattonen till allmänheten omkronofogdemyndigheternas arbete förbättras och att myndigheterna kan verka fören ekonomisk rehabilitering av gäldenärer. Utskottet hänvisade också,beträffande frågan om en ökad satsning på ekonomisk rehabilitering, till attskatteindrivningsutredningen i sitt betänkande (SOU 1987:10) Indrivningslag m.m. framhållit att en sådan utveckling ligger helt i linje med det övergripandemålet för indrivningsverksamheten. Utskottetanförde vidare att genom den ändrade organisation för exekutionsväsendet somavses komma ttll stånd (prop. 1986/87:52, LU12)förutsättningarna torde öka för att man genom förebyggande åtgärder i angivnaavseenden skall kunna begränsa myndigheternas arbetsbelastning. Utskottetunderströk i sammanhanget att det inte enbart bör ankomma påkronofogdemyndigheterna att bistå gäldenärer med svåra skuldförhållanden.Också andra myndigheter, bl. a. , har härvidlag, framhöllutskottet, en uppgift att fylla. Enligt utskottets mening borde det ankomma påden organisationskommitté som skall lämna förslag till den närmare utformningenav kronofogdemyndigheternas organisation (dir. 1987:6) att närmare övervägainformationsfrågorna och spörsmålet om kronofogdemyndigheternas insatser förekonorriisk rehabilitering av gälde-närerna. Vad utskoftet anförde gavsregeringen till känna. Imotion I985/86:L224 (c) påtalas att följderna för en rörelseidkare av en konkurs kan bli mycket olika beroende på i vilken form verksamheten har drivits. Sålunda har ägarna i ett akttebolag inte något personligt betalnings ansvar för bolagets förbindelser om de inte tecknat borgen eller liknande, medan enskilda rörelseidkare har fullt ansvar för rörelsens skulder. medför,framhåller motionärerna, att en enskild rörelseidkare vid en LU 1987/88:12konkurs dels förlorar alla sina fillgångar, dels riskerar att få leva påexistensminimum resten av sitt liv eftersom betalningsansvaret för de skuldersom finns kvar efter konkursen kvarstår till skillnad från det aktiebolag somförsatts i konkurs och därefter upplösts. Mottonärerna påpekar också att vissa verksamheter inteanses böra drivas i aktiebolagets form, exempelvis är det endast iundantagsfall som jordbruk drivs i aktiebolag. Motionärerna anför vidare att även om det bland dem somdrabbas av konkurs finns sådana som varit alltför opttmisttska och mindreseriösa, det finns många som med små resurser försökt att genom träget arbeteoch sparsamhet bygga upp ett företag. Konkurs kan således, framhåller motionärerna,drabba även sådana som följt exempelvis lantbruksnämndernas råd eller annanrådgivning när det gäller ekonomi och expansion av verksamheten. Konkurs kanockså följa på oförutsedda förluster exempelvis till följd av att ett annatföretag försätts i konkurs. I motionen ifrågasätts om skulderna från en konkurs förall framtid skall förhindra en person aft ha normal standard och normalekonomi. Enligt mofionärerna torde det för fordringsägarna vara utan störrebetydelse om fordringarna kvarstår efter konkursen eller ej eftersom engäldenär kan ha svårt att känna sig motiverad att skaffa sig inkomster utöverexistensminimum för att betala de gamla skulderna. Med hänsyn till de olika följder en konkurs får för enföretagare, beroende på i vilken form han driver sin verksamhet och ttllbehovet för dem som sålunda drabbats av en konkurs aft kunna bygga upp någotnytt och skapa goda och säkra förhållanden för sig själva och sina familjer,bör enligt mofionärerna konsekvenserna för en fysisk person efter en konkursses över. Motionären i motton 1985/86:L251 (c) anför attstatsmakternas strävan bör vara att utforma regler och villkor så atfsmåföretagsamheten främjas. Sådana regler som kan utgöra hinder mot etableringav företag bör därför undanröjas och/eller hindras. I anslutning härtill hävdarmofionären att konkurslagstiffningen är utformad så aff den missgynnaregenföretagarna. Som exempel pekar motionären på aft en egenföretagare isamband med konkurs kan bli personligt betalningsansvarig för skulder tillbetydande belopp, drabbas av näringsförbud samt sakna rätt till förlustavdrag.För aktiebolagens del däremot innebär en konkurs ett mycket begränsatägaransvar. Mot den bakgrunden anser mofionären att konkurslagstiftningen,liksom viss annan lagsttftning, bör ses över. I motion 1986/87:L301 (s) betonas att det infe är ovanligtaft människor ådragit sig skulder som överstiger deras betalningsmöjligheter. fas konsumtionskrediter utan att det finns full insikt om vad den egentliga kreditkostnaden innebär. Räntan vid konsumtionskredifer är vilket gör att skulden fördubblas . Def kan, framhåller motionärerna, vara svårt för enskilda personer att klara av enbart räntekost naden och än svårare att göra avbetalningar i den storieken så att själva skulden minskar. Situationen kan, anförs det, te sig så hopplös, aff man upplever det som meningslöst aff över huvud taget tänka sig lönearbefe, eftersom man inte ser någon möjlighet att kunna leva över 14 existensminimumnivå.Motionärerna anför vidare atf det inte finns stora LU 1987/88:12möjligheter till hjälp med sanering av ekonomin. Avskrivning av fordran tordesällan förekomma. Konkurs är inte heller någon lösning eftersom skulderna finnskvar. Imotionen erinras om att def i har införts regler om s. k. gäldsanering,vilket skapar möjligheter till avveckling av skulderna för den gäldenär somkommit i "hopplös skuld". Beslut om gäldsanering medför attgäldenärens samlade osäkra skulder bortfaller eller nedsätts till en sådan nivåatt han har en realistisk möjlighet att betala skulderna . Enligtmofionärerna synes en sådan lagstiftning vara en möjlighet för enskildapersoner att sanera sin ekonomi och ta sig ur en hopplös situatton, och det bördärför utredas om inte också i vårt land sådana regler skulle kunna ge enenklare och klarare hantering av skulder. 1motion 1986/87:L304 (m) framhålls att svensk lagsfiftning inte innehåller någraregler om betalningsinställelse: Vidare påtalas att konkursutredningen harkonstaterat att det föreligger starkt behov av en utveckling av formerna förföretagsrekonstruktton. Motionären hänvisar till att konkursen används såvälsom generalexekution mot företag som kommit på obestånd som eft medel för sundrekonstruktion av företag vilka på grund av tillfälliga svårigheter icke kanfullgöra sina skyldigheter. Konkursen medför emellertid, framhållermotionären, långtgående negattva effekter, såväl kommersiellt som socialt. Imotionen påpekas vidare att def i uttändska rättssystem finns reglerade formerför företagsrekonstruktion utan att konkurs inträffar. Dessa rekonstruktionsformervilar i allmänhet på en reglerad befalningsinställelse som ger företaget ennödvändig tidsfrist för aft refinansiera verksamheten och som ger företagetvissa rättigheter efter rekonstruktionen gentemot dess borgenärer. Förfarandetkan liknas vid en sammanflytning av betalningsinställelse i svensk praxis ochmoratorium eller ackord i svensk lagsfiftning och praxis. Enligtmofionären bör, i syfte att utveckla en rekonstruktionsform underbetalningsinställelse, svensk konkurslagstiftning tillföras ett regelkomplexsom reglerar ett sådant förfarande. Imotion 1986/87:L134 (fp) yrkande 6 ifrågasätts om de nuvarande modellerna förgäldsavveckling är tillräckliga. Motionärerna anför att visserligen kan konkursi många fall vara nödvändig och den bästa lösningen på en ekonomiskkrissituation för ett företag, men den kan också medföra onödiga förlusterbeträffande både real- och humankapital. Det ackordsförfarande somlagstiftningen erbjuder som alternativ till konkurs för ekonomisk sanering avföretags skuldbörda är enligt mottonärerna inte tillfredsställande och ackordanvänds alltför sällan. Imottonen erinras om att det utomlands finns flera andra varianter för rekonstruktion av gäldenärens ekonomi. Enligt motionärerna föreligger det ett uttalat behov av ett nytt rekonstruktionsförfarande för främst företag i kris. Motionärerna understryker att ett sådant förfarande måste utformas så aft det kan få ett brett användningsområde, och regelsystemet måste vara enkelt för atf uppnå en prakfisk och riktig tillämpning. Det är viktigt att förfarandet omfattar hela borgenärsgruppen. För rekonstruktionen bör 15 anlitas en kvalificeradadministratör. Enligt motionärernas förslag bör LU 1987/88:12gäldssaneringen sedan göras i erforderlig omfattning och vid behov kunnaförbindas med villkor. Förfarandet bör stå under rimlig ttllsyn. För övrigt börrekonstruktionen i princip ske på frivillig basis. Betalningsinställelse och gäldsanering i dansk rätt Reglerom betalningsinställelse infördes i den danska konkurslagen . Bakgrundenvar att det ansågs föreligga ett behov av att ge företagen ökat rådrum i ettekonomiskt krisläge. Det förhållandet att en faktisk betalningsinställelseinte medförde några rättsverkningar till skydd mot säraktioner frånborgenäremas sida och att inte heller någon fristdag - dvs. en tidpunkt frånvilken återvinningsfrister eller förmånsrätter kan beräknas - kunde utlösas viden sådan åtgärd hade ttll följd att företag i kris sällan fick tillfälle attvidta rekonstruktionsåtgärder innan konkurs framtvingades. Reglerna ombetalningsinställelse motiverades således av att man ville skapa ett regelsystemsom skulle medverka ttll att en konkurs i ett ekonomiskt krisläge kundeförhindras eller fördröjas, varigenom onödig värdeförstöring och arbetslöshetskulle undvikas. Syftet med en betalningsinställelse skulle vara att förstärkamöjligheterna till förhandling inför en annars förestående konkurs. Desålunda införda reglerna utsattes för en viss kritik. Kritikerna menade attregleringen gav alltför stort utrymme för missbruk från gäldenärernas sida ochborgenärerna ansågs i praktiken sakna inflytande över verksamheten underbetalningsinställelsen. Kritiken resulterade i att reglerna år 1984kompletterades i syfte att stärka borgenärernas inflytande. Dennu gällande regleringen innebär att en gäldenär som inte kan fullgöra sinabetalningar kan anmäla till rätten att han inställt sina betalningar. Anmälanregistreras och rätten skall förordna om ttllsyn. Någon prövning av skälen förbetalningsinställelsen görs inte av rätten. Rättsverkningarna av enbetalningsinställelse är att konkurs och utmätning inte får beslutas inom vissttd. Om en anmälan om betalningsinstallelse gjorts räknas den tid inom vilkenen eventuell återvinningstalan i en framttda konkurs får ske frånanmälningsdagen. Under betalningsinställelsen behåller gäldenären sin rådighetöver egendomen. Den av rätten förordnade tillsynsmannen skall emellertid följaverksamheten. Tillsynsmannen skall bistå gäldenären i dennes strävanden att nåen frivillig uppgörelse med borgenärerna och, i borgenärernas intresse,kontrollera verksamheten. Viktigare dispositioner kräver tillsynsmannenssamtycke och skall dessutom anmälas till borgenärerna. Underbetalningsinställelsen får sådana åtgärder vidtas som är en förutsättning förden fortsatta driften. Sålunda kan tillsynsmannen godkänna betalningar avfordringar som ändå skall betalas, exempelvis lönefordringar. Vidare får gäldbetalas när det är nödvändigt för driften, exempelvis elektricitetsräkningar.Nya skulder som uppkommer under betalningsinställelsen med samtycke fråntillsynsmannen får förmånsrätt som massafordringar, en förmånsrätt som dockgäller efter förmånsrätten för massafordringar som kommertill efter konkursbeslutet. Huvudregeln är att ttden för en LU 1987/88:12 betalningsinställelsekan löpa , men kan förlängas av rätfendock längst till . Något offentliggörande av anmälan sker inte, menborgenärerna skall underrättas om att en betalningsinställelse har registreratssamt att tillsyn har anordnats. Vidare skall borgenärerna inom tre veckorfrån beslutet kallas till ett sammanträde där såväl bakgrunden till som syftetmed betalningsinställelsen skall redovisas. deborgenärer som motsätter sig betalningsinställelsen hemsfälla att rätten beslutaratt den infe längre skall fortgå. Om betalningsinställelsen efter detta sammanträdeskall fortsätta åligger det härefter tillsynsmannen att hålla borgenärernaunderrättade om viktigare dispositioner.