bet · GB01SfU5 · 1987-12-31 00:00:00 — Att folktandvården kan öka sin volymär möjligt därför att landstingen kan skjuta till egna skattemedel för attdriva verksamheten. Detta är enligt motionären ur samhällsekonomisk synpunktmycket tvivelaktigt eftersom den totala vårdkostnaden blir högre. För att denprivata vårdsektorn skall kunna överleva anser motionären att försäkringensnuvarande konstruktion måste förändras, och motionären begär förslag härom. Imotionen ges tre alternativ till en sådan förändring, nämligen antingeninförande av fri taxesättning där patienternas försäkringsersättning utgårefter fast återbåringstaxa, eller utökad självrisk för patienterna, eller atttandvårdsförsäkringen inordnas i den allmänna sjukförsäkringen. I motion Sf330av m.fl. begärs att en utredning prövar omtandvårdsförsäkringen kan inordnas i sjukvårdsförsäkringen. Förslaget skulleinnebära att den enskilde får betala tandvård enligt samrna regler och medsamma belopp som gäller för läkarvård. Enligt motionärerna skulle denofrånkomliga kostnadsökningen täckas genom en uppjustering av patientavgiftenoch eventuellt genom att gränsen för högkostnadsskyddet flyttas uppåt.Resultatet blir - framhåller motionärerna - att läkarvården blir något dyraremedan tandvården blir avsevärt billigare. Eftersom det är samma människor somanlitar läkare, tandläkare och apotek anser motionärerna att kostnaderna förden enskilde i sämsta fallet blir oförändrade. Även i motion Sf349 yrkande 17av m.fl. begärs en översyn av tandvårdsförsäkringen i syfteatt pröva om den kan inordnas i sjukförsäkringen. Det framhålls i motionen atttandvårdsförsäkringen knappast täcker en större del av patientensvårdkostnad än vad som motsvarar den reella fördyringen under de årtandvårdsförsäkringen existerat. Denna för patienten negativa utveckling beror,enligt motionärerna, dels på att tandvårdens reella kostnader stigit snabbareän den allmänna pris- och lönenivån, dels på att kompensationsnivån inomtandvårdsförsäkringen sänkts i flera etapper. Förslaget skall ses mot bakgrundav att den hittillsvarande utvecklingen inte kan tillåtas få fortsätta eftersomdet skulle betyda att allt fler av ekonomiska skäl tvingas avstå från enfullgod tandvård och att privattandvården successivt tynar bort. Motionärernaanser också att ett återställande av försäkringen till ursprungligkompensationsnivå och ett genomförande av en nödvändig höjning avtaxan medför en orealistisk kostnadsökning för försäkringen. Utskottet behandlade även under föregående enmotion med förslag till förändringar av tandvårdsförsäkringens konstrukfion isamma syfte som de nu aktuella motionerna. Utskottet framhöll då (se SfU1986/87:8) att de förslag som fördes fram i motionen skulle innebära ökadekostnader antingen för patienterna eller för försäkringen, och utskottet varinte berett att medverkatill något av dessa alternativ. Utskottetvidhåller denna inställning. Utskottet vill dock i detta samman- häng återerinra om att man, som ovan nämnts, inom SfU1987/88'5överväger frågan om en ny konstruktion av tandvårdstaxan. Utskottet avstyrkerdärmed bifall till mofionerna Sf278, Sf330 och Sf349 yrkande 17. 1. beträffandeetableringsbegränsning för privattandläkare attriksdagen avslår mofionerna 1986/87:Sf321 yrkande 2, 1986/ 87:Sf331 yrkande 2och 1986/87:Sf349 yrkande 16, 2. beträffandebarn- och ungdomstandvård attriksdagen avslår motionerna 1986/87;Sf333 och 1986/87;Sf349 yrkande 19, 3. beträffande en uppräkning avtandvårdstaxans ersättningsnivå att avslår motion 1986/87:Sf331yrkande 1, 4. beträffande kostnadsfriatandproteser att avslår mofion 1986/87:Sf265, 5. beträffande ersättning fråntandvårdsförsäkringen vid oral galvanism m.m. attriksdagen avslår mofionerna 1986/87:Sf238 och 1986/87:Sf324, 6. beträffande privattandläkares räntill specialisttaxa att avslår mofion 1986/87:Sf349 yrkande 18, 7. beträffande förändringar avtandvårdsförsäkringens konstruktion att avslår mofionerna1986/87:Sf278, 1986/87:Sf330 och 1986/87:Sf349 yrkande 17. Närvarande: (), (), BörjeNilsson (s), (), (), (),(), (), (), KenthSkårvik (fp), (), (), (), MargöIngvardsson (vpk) och (); Etableringsbegränsning för privattandläkare (mom. 1) (), (), KarinIsraelsson (c), (), (), () ochRune () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 3 börjarmed "Såsom ovan" och slutar på s. 4 med "Sf349 yrkande 16" bortha följande lydelse: 10 Etableringskontrollen infördes när det rådde stor brist påtandläkare. SfU 1987/88:5 Skälet var att trygga folktandvårdens tandläkarbehov.På grund av en tidigare överdimensionerad tandläkarutbildning finns emellertidi dag ett stort tandläkaröverskott. Det ursprungliga motivet företableringskontroll har således helt bortfallit. Enligt utskottets mening ärdet bättre att låta människors efterfrågan på tandvård styra etableringarna ånatt de avgörs i administrativ ordning. När det gäller det angivna syftet attförbättra den regionala balansen av tandvårdsresurserna anser utskottet inteatt det infriats genom de generella etableringsreglerna. De obalanser somförekommer återfinns främst inom regionerna och bör enligt utskottets meningrättas till genom samverkan och inte genom tvångsåtgärder. Inte heller kansamhällsekonomiska motiv anföras för en bibehållen etableringskontroll. Riskenför att en fri etableringsrätt skulle medföra att tandvården ökar i väsentligomfattning måste nämligen anses som liten. För privattandlåkare gäller, liksomför andra som driver egen rörelse, att verksamheten måste löna sig. Vidare harde undersökningar av tandvårdens kostnader som gjorts visat att de privatatandläkarna har lägre kostnader än folktandvården. Sammanfattningsvis finnerutskottet att det helt saknas motiv för en fortsatt etableringsbegränsning förprivattandläkare och bestämmelserna härom måste därför upphävas. Utskottettillstyrker således bifall till mofionerna Sf321 yrkande 2 och Sf331 yrkande 2.Härigenom tillgodoses även motion Sf349 yrkande 16. dels att moment 1 i utskottetshemställan bort haföljande lydelse: 1. beträffande etableringsbegränsning förtandläkare att med bifalF till motionerna 1986/87:Sf321 yrkande 2ochl986/87:Sf331 yrkande 2 samt med anledning av motion 1986/ 87:Sf349 yrkande16 beslutar att punkt 9övergångsbestämmelserna till lagen (1973:456) om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring skall upphöra att gälla. Barn- och ungdomstandvård m.m. (mom. 2) (), (), GullanLindblad (m), () och () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjarmed "Utskottet behandlade" och på s. 5 slutar med "i denna del" bort haföljande lydelse: Enligt nuvarande bestämmelser svarar landstingen genom folktandvården för all tandvård för barn och ungdomar t.o.m. det år de fyller . Detta innebär att patienter själva får betala hela behandlingskostnaden om de väljer tandläkare utanför folktandvården. Valfriheten för denna grupp patienter är således enligt utskottets mening starkt beskuren. Med nuvarande regler saknas dessutom möjligheter för privattandläkare att erbjuda familjetandvård, vilket enligt utskottets uppfattning är beklagligt ur många synpunkter. Mot bakgrund härav anser utskottet att en förändring av nuvarande regler för barn- och ungdomstandvård måste ske. Detta bör enligt utskottets mening göras genom att utvidga den allmänna tandvårdsförsäk- U ringentill att omfatta även barn och ungdomar. Även när det gäller tandvård SfU1987/88:5 vid sjukhus och andra institutioner bör samverkan kunna ske medprivatpraktiserande tandläkare. Enligt utskottets mening finns det ingenanledning att förorda att sådan vård skall ges av folktandvårdens personal. Detanförda bör ges regeringen till känna. dels att moment 2 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse; 2. beträffande barn- och ungdomstandvårdatt med bifall till motionerna 1986/87;Sf333 och 1986/ 87;Sf349yrkande 19 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Kostnadsfria tandproteser (mom. 4) Margö (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 6 börjarmed "Utskottet har" och på s. 7 slutar med"" bort ha följande lydelse: Såsom framhållits i motion Sf265 har tandvårdsförsäkringensom infördes haft stor betydelse för tandhälsan. fick mångaavstå från tandläkarbesök av ekonomiska skäl. Detta har medfört att en stor delav den äldre befolkningen - framför allt de som har haft låga inkomster -saknar egna tänder. Enligt gällande tandvårdstaxa ersätts tandproteser på sammasätt som övrig tandvård, dvs. Anskaffningskostnaderna för en tandprotes uppgår därmedfill åtminstone . Detta är en stor ekonomisk belastning förlåginkomsttagare och pensionärer. För dem som saknar egna tänder ärtandproteser helt nödvändiga såväl av estetiska och psykologiska skäl som avhälsoskäl. Det har vidare konstaterats att många äldre, som saknar tänder ellerhar dåliga tandproteser, riskerar att få näringsbrist på grund av att de intekan äta en allsidig kost. Enligt utskottets mening bör tandproteser urkostnadssynpunkt jämställas med övriga proteser, dvs. tillhandahållaskostnadsfritt för den enskilde. Regeringen bör därför tillsätta en utredningmed uppgift att utreda frågan om kostnadsfria tandproteser samt däreftersnarast framlägga förslag härom till . Vad utskottet med bifall tillmotion Sf265 således anfört bör ges regeringen till känna. dels att moment 4 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse: 4. beträffande kostnadsfria tandproteseratt med bifall fill motion 1986/87;Sf265 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. 4.Privattandläkares rätt till specialisttaxa (mom. 6) SfU 1987/88:5 NilsCarlshamre (m), (), (), ()och () anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjar med "Utskottet behandlade"och slutar med "Sf349 yrkande 18" bort ha följande lydelse; mening bör det finnas valmöjligheter och konkurrens även inomspecialisttandvården. De begränsningar som råder när det gällerspecialisttandläkares möjlighet att ansluta sig till tandvårdsförsäkringen bördärför upphöra. Regeringen bör således vidta sådan ändring av p. 8 itandvårdstaxans övergångsbestämmelser att nämnda syfte blir fillgodosett. Detanförda bör ges regeringen till känna. dels att moment 6 i utskottets hemställan bort haföljande lydelse: 6. beträffande privattandläkares rätt till specialisttaxa attriksdagen med bifall till motion 1986/87:Sf349 yrkande 18 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Förändringar av tandvårdsförsäkringens konstruktion(mom. 7) NilsCarlshamre (m), (), (), (), (), () och () anser delsatt den de| av utskottets yttrande som på s. 9 börjar med "Utskottetbehandlade" och på s. 10 slutar med "Sf349 yrkande 17" bort haföljande lydelse: Är1973 beslöt om en allmän tandvårdsförsäkring. Avsikten var att göra god tandvård ekonomiskt överkomlig för alla. Försäkringen utvecklades fill en början som avsett. Barn- och ungdomstandvården byggdes ut och medförde en snabb och dramatisk förbättring av de yngre generationernas tandhälsa. För vissa patienter sjönk kostnaderna och var man mycket nära målet att fullgod tandvård skulle vara ekonomiskt möjlig för alla. Utvecklingen därefter har inneburit att barn- och ungdomstandvården alltjämt fungerar som det var tänkt, men för vuxna har tandvårdsförsäkringen blivit något av en besvikelse. Dåliga statsfinanser har framtvingat en sänkning av kompensationsnivån, dels generellt, dels punkt vis för en del vanliga och viktiga behandlingar. Härtill kommer att kostnadsutvecklingen inom tandvården, särskilt på tekniker- och materialsi dan, har gått snabbare än pris- och löneutvecklingen i stort. Kostnaderna har också pressats upp dels genom att tandvårdstaxan fungerat vårdstyrande, dels av patienternas önskan om en mer avancerad och därmed dyrare tandvård. Sålunda har t.ex. fast protetik alltmer kommit att ersätta avtagbara proteser, vilket inneburit en värdefull standardhöjning men också avsevärt högre kostnader för såväl patienterna som försäkringen. Sammantaget har utvecklingen medfört att patientens utgifter för tandvård - låt vara ofta på en högre ambitionsnivå - räknat i fast penningvärde inte är särskilt mycket lägre jt änföre tandvårdsförsäkringens tillkomst. Om en fullgod tandvård före SfU1987/88:5 år 1974 inte var ekonomiskt möjlig för många så börjar detsamma återatt gälla . Det har stått en ständig strid om tandvårdstaxan mellantandläkarna och /regeringen. Tandläkarnas förhandlingsrätt år en illu sion, och privatprakfikernas realinkomster har sjunkit år . Detta har fått fill följd att nyetablering av privatmpttagningar nu är i det närmaste omöjlig, och många äldre företag är hotade. Tandläkarna har alltså, med ståndigt sjunkande realinkomster, tvingats subventionera vuxentandvården. Motsvarandeoch än större subventioner har landstingen tillskjutit till folktandvårdensvuxentandvård. Den reviderade tandvårdstaxa som har börjat fillåmpas 1987 ger en viss förbättring, men långt ifrån tillräcklig för att tryggaprivattandvårdens fortbestånd och förnyelse. För att även i framfiden hålla god tandvård tillgängligför alla samt för att rådda och utveckla den privattandvård som ändå svarar förungefär hälften av all tandvård i behöver tandvårdsförsäkringenreformeras. Det är knappast möjligt att med oförändrad konstruktion återställaförsäkringen till ursprunglig effektivitet. Ett återställande avkompensationsnivån till och ett genomförande av en nödvändighöjning av tandvårdstaxan skulle kosta någon miljard kronor . Dessutomskulle patienterna ändå inte vara hjälpta eftersom en förbättring genom högrekompensationsnivå skulle konsumeras av en taxehöjning. Det torde därför varabättre att försöka finna en annan försäkringskonstruktion. Ett förslag, somframförts från bl.a. tandlåkarhåll, är att inordna tandvårdsförsäkringen isjukvårdsförsäkringen och därvid fördela kostnaderna efter samma regler överhela försäkringsfältet. Förslaget skulle innebära att den enskilde får betalaför tandvård enligt samma regler och med samma belopp som gäller för läkarvård.Den ofrånkomliga kostnadsökningen kan täckas genom att den enhetligapatientavgiften justeras upp. Läkarvården blir med andra ord något dyrare ännu, som tandvården blir avsevärt billigare. Skulle en fullständigenhetlighet i fråga om patientavgifter medföra att avgifterna för läkarvård bhralltför höga, får man acceptera att den enhetliga patientavgiften vidtandläkarbesök blir något högre än vid läkarbesök. Eftersom det är sammamänniskor som anlitar läkare, tandläkare och apotek bör kostnaderna för denenskilde pafienten i sämsta fall gå jämnt upp. Regeringen bör tainitiativ till utredning av en reformerad tandvårdsförsäkring och därvid låtapröva de förslag som framförts ovan. Vad utskottet med bifall till motionerna1986/87:Sf278,1986/87:Sf330 och 1986/87:Sf349 yrkande 17 sålunda anfört bör gesregeringen fill känna. dels att utskottets hemställan under moment 7 bort haföljande lydelse; 7. beträffande/öra/in'«gflr av tandvårdsförsäkringenskonstruktion att med bifall till motionerna 1986/87:Sf278,1986/87:8030 och 1986/87:Sf349 yrkande 17 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört.