bet · GB01KU36 · 1987-12-31 00:00:00 — främst s. 29-32). Efter lagrådsbehandlingen stod detemellertid klart att en bred enighet om den lösning som valts i remissen inteskulle kunna uppnås i (prop. s. 320). Förslaget i denna del ladesdärför inte fram i propositionen. Sedermera har frågan om ett utbyggtgrundlagsskydd för de angivna medierna beretts ytterligare i justitiedepartementetunder medverkan av företrädare för de fem riksdagspartierna. Därvid har treolika modeller för ett grundlagsskydd för nya medier diskuterats. Det haremellertid visat sig att tillräckligt bred anslutning till någon av de trelagtekniska modellerna inte kunnat uppnås. Företrädare förjustitiedeparte-mentet har förklarat att ställning till de aktuella frågornasfortsatta behandling får tas sedan har behandlatpropositionen. Våldsskildringari filmer, videogram in.m. Sedanlänge finns regler om filmcensur i biografförordningen (1959:358). Därföreskrivs bl.a. att filmer inte får godkännas för offentlig visning, om derasförevisande "på grund av det sätt, varpå händelserna skildras, och detsammanhang, vari de förekomma, kan verka förråande eller skadligt upphetsandeeller förleda till brott". Lagen(1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag(videovåldslagen) trädde i kraft . Lagen har ' därefter vidnågra tillfällen ändrats. Ikorthet innebär den nuvarande lagstiftningen bl.a. följande. Filmer ochvideogram med skildringar av sexuellt våld eller tvång eller närgångna ellerutdragna skildringar av grovt våld mot människor eller djur (s.k. extremvåld)får inte i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte spridas tillallmänheten genom saluhållning eller annat fillhandahållande eller genom visning(1 §). Närdet gäller barn innehåller lagen ett starkare skydd, som innebär att filmer och videogram med ingående skildringar av verklighetstro gen karaktär som återger våld eller hot om våld mot människor eller djiirinfe" i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte får lämnas ut eller spelas upp vid särskild anordnad visning där sådan minderårig är närvarande (2§). " Undantagnafrån nu angivna regler är filmer som godkänts av biografbyrån eller videograrrimed samma innehåll liksom program. Inteendast detaljister utan också grossister och andra leverentörer håruttryckligen gjorts straffrättsligt ansvariga som gärningsmän för spridningenav filmer och videogram med våldsinslag. Allmäntåtal för brott mot videovåldslagen får väckas endast efter medgivande avstatens biografbyrå. Medgilfighet fr.o.m. har genom lagändringar reglerna omförhandsgranskning av filmer utvidgats till att avse även videogram som skallvisas offentligt. Ilagstiftningensärendet avslogs motionskrav om att den obligatoriskaförhandsgranskningen av videogram skulle utvidgas till att omfatta även sådanasom är avsedda för privat bruk, dvs. sådana som säljs eller hyrs ut tillallmänheten. ansåg - i likhet med kulturutskottet, somavgivit yttrande i ärendet - att rnotionärerna borde avslås.. Konstitutionsutskottethänvisade främst till att det utredningsarbete som skedde inom utredningen (U1985:1) öm våldsskildringar i rörliga bilder"(våldsskildrings-utredningen)borde avvaktas innan slutlig ställning togs till innehållet.i de ifrågavarandemotionsyrkandena (KU 1985/86:11, KrU 1985/86:l.y): ansåg ochkonstitutionsutskottet instämde i den av kulturutskottet gjorda bedömningenatt utredningsarbetet var nödvändigt för att belysa konsekvenserna av en lägregående förhandsgranskning såväl från yttrandefrihetssynpunkt som från praktiskaoch ekonomiska synpunkter. KU 1987/88:36 Beträffandeden ovan nämnda våldsskildringsutredningen finns skäl att redovisa följande. Utredningenskall kartlägga hur utvecklingen äv nya medier för att återge inspelningar avrörliga bilder påverkar risken för att framför allt barn och ungdomar utsättsför skadeverkningar genom våldsskildringar i sådana inspelningar. Utredarenskall vidare bedöma om utvecklingen kan väntas leda till att det behövs nyaeller ändrade regler för att motverka sådana skador. Utredaren skall i så fallavge förslag till lämpliga regler. Alternafivet ' med förhandsgranskning avalla filmer och videogram skall belysas ingående. Utredaren skall vidarebehandla vissa frågor rörande barncensuren samt se ' över biografförordningenmed tillhörande författningar i tekniskt hänseende. Påförsommaren avgav den dåvarande utredningsmannen rapporten (Ds U1987:8) Videovåld. I denna ges en översikt över dagsläget i fråga om hemvideo.Bl.a. behandlas spridningen av videobandspelare, fittarvanorochvideogrammarknaden. Vidare redovisas i korthet innehållet i gällande rätt ochtillämpningen av videovåldslagen. En redogörelse för det aktuella läget inompåverkansforskningen har tagits in i rapporten. Olika tänkbara åtgärder för attkpmnia fill rätta med våldsskildringar i rörliga bilder diskuteras. Härvidbehandlas bl.a. alternativet med allmän förhandsgranskning av videogram.Syftet med rappörten är främst att bidra med underlag för en allsidigdiskussion om tänkbara åtgärder för ätt motverka skadeverkningar genomvåldsskildringar i röriiga bilder. Enomfattande remissbehandling av rapporten har skett. Utredningsuppdragetberäknas enligt vad utskottet inhämtat bli slutfört . I det följande kommerutskottet att närmare beröra innehållet i rap- , porten. . ' nu aktuella propositiorien föreslås det inte någon ändring av bestämmelsernadå det gäller kravet på förhandsgranskning av film och videogram som skallvisas offentligt. Departementschefen anser att det finns starka skäl för attstaten inte avhänder sig möjligheten att inskrida mot spridningen tillallmänheten av upptagningar av rörliga bilder som, på det sätt som närmareangivits i propositionen (s. 91-92) kan ha en skadlig inverkan på åskådarna.Han anför att det därför alltjämt finns behov av möjligheten att kunna ingripamot våldsskildringar i dessa medier. I ett särskilt avsnitt diskuteras härefterformerna för sådana ingripanden, och då framför allt möjligheterna tillförhandsgranskning visavi utrymmet för straffrättsliga ingripanden i efterhand.Tre huvudalternativ anges: enbart förhandsgranskning, enbartefterhandsingripanden eller en kombinafion av båda metoderna. Det framhållsockså att man kan ha olika alternativ för olika spridningsformer för rörligabilder. Försttas upp frågan om förhandsgranskning av filmer och videogram som sprids på annat sätt än genom offentlig visning. Det konstateras att frågan utreds av våldsskildringsutredningen. Departementschefen anser att han inte ° harunderlag för att nu föreslå någon grundlagsregel som tillåter annan KU1987/88:36 censur än deri som avser offentlig förevisning. Då det häreftergäller Bilaga 4 förhandsgranskning av filmer och videogram avsedda föroffentlig förevisning konstateras att de principiella betänkligheterna motcensur inte gör sig särskilt starkt gällande när visningen är avsedd för barn.Angelägenheten av att barn skyddas mot psykiska skador av olämpliga filmerunderstryks. I avvaktan på resultatet av våldsskildringsutredningens arbete -utredningen skall bl.a. överväga frågan orn vilka åldersgränser som bör gälla -bör dessa gränser finnas kvar anser departementschefen. I frågan om offentligvisning för vuxna kommer departementschefen - efter en ingående diskussion(prop. s. 94-95) - fram till att den obligatoriska förhandsgranskningen skallkunna finnas kvar och att ställning senare får tas till vilkagrundlagsändringar som våldsskildringsutredningens arbete kan motivera.Förhandsgranskningen skall liksom kunna vara förenad med en möjlighetatt helt eller delvis förbjuda den granskade produkten. Departementschefenframhåller som skäl för sitt ställningstagande i denna,del bl.a. att det - medhänsyn till våldsskildringsutredningens uppdrag - skulle vara inkonsekvent ochdessutom i strid med en kraftig opinion att nu avskaffa förhandsgranskningenav filmer och videogram som skall visas offentligt för vuxna. Slutligen behandlas i propositionen möjligheterna tillefterhandsingripanden mot våldsskildringar. Det föreslåsatt,ansvarsbestämmelserna i videovåldslagen förs över till brottsbalken.Beträffande vissa sakliga ändringar-det föreslås i sammanhanget bl.a. vissutvidgning av det straffbara området vid skildring i stillbild - hänvisar utskottettill propositionen (främst s. 87-103, 183,326). I lagrådsremissen hade föreslagits dels att i den i 18kap. andra avdelningen tryckfrihetsförordningen (TF) medtagna katalogen överyttrandefrihetsbrott , , skulle ingå det nya brottet olaga våldsskildring,såvitt gäller rörliga bilder (motsvarande 1 § videovåldslagen), dels att ettsystem skulle införas som -efter förebild av ensamansvaret för tryckta skrifter- skulle innebära att det straffrättsliga ansvaret för framställningar somoffentliggörs genom filmer och videogram bärs av en ensam, på förhand bestämdperson. Utgivaren skulle vara densamme, oavsett i vilken form en film eller ettvideogram hålls allmänheten till hända - genom offentlig visning, spridning avexemplar genom försäljning eller uthyrning på annat sätt. Förslaget, som iprincip överensstämde med YFU:s förslag, byggde bl.a. på att utgivaren skulleha ett , bestämmande inflytande över framställningens innehåll ochoffentliggörande (prop. s. 77). Saknar han det eller är han utsedd för skensskull,, faller ansvaret för framställningens innehåll på den som har ansvaretför att utse utgivaren. Enligt förslaget-intaget i 17 kap. i den nyaavdelningen till TF-skulle utgivare utses av den som bedriver verksamheten. Eftersom förslagen om ändrade grundlagsregler för bl.a.filmer och video - däribland bestämmelsen om ansvarig utgivare - inte läggs fram för kommer det enligt propositionen att alltjämt vara den som enligt vanliga regler är gärningsman som skall bära ansvaret för brottet olaga våldsskildring i rörliga bilder. . > , Motioner ku 1987/88:36 I en rad motioner framställs yrkanden där det genomgåendesyftet är att regler möjligt skall införas om obligatoriskförhandsgranskning av filmer och videogram som försäljs eller, vilket är detvanliga, hyrs ut till allmänheten. I de flesta av motionerna yrkas attriksdagen hos regeringen skall begära förslag om sådan förhandsgranskning. I en motion 1987/88:K421 (c) föreslås att förhandsgranskningav videogram avsedda för privat bruk skall ske enligt bestämmelserna ibiografförordningen . För biografbyråns prövning av om en videofilm skallgodkännas skall dock i stället för bestämmelserna i 3 § i förordningen gällabestämmelserna i 1 och 2 §§ videovåldslagen om extremvåld m.m. I motionenframläggs ett lagförslag i saken. I två motioner 1986/87:K423 (c) yrkande 2 och 1987/88:K428(c) yrkande 2 yrkas att det i en lag om förhandsgranskning skall tas inbestämmelser om att godkända filmer och videogram skall innehålla eninnehållsförteckning utfärdad av granskningsmyndigheten. I motion 1986/87:K123 (m) yrkande 7 föreslås att riksdagenavslår propositionens förslag om upphävande av videovåldslagen och om införandei av bestämmelser gällande brotten olaga våldsskildring ochotillåten utlämning av film eller videogram. Motionärerna anser inte att detfinns anledning att genomföra propositionsförslaget i förevarande del motbakgrund av att detta skulle bli ett provisorium i väntan på den grundlagsregleringav saken som senare skall genomföras. Motionärerna anser alltså att videovåldslagen skall varakvar. Enligt motionärerna bör dock lagen ändras så att - i överensstämmelse medvad YFU i förevarande hänseende föreslagit - ett system med ansvarig utgivareinförs för filmer och videogram. Vidare yrkas avslag på ett förslag ipropositionen om en utvidgning av det straffbara området då det gällersfillbilder. Av den redovisning utskottet lämnat i det föregåendeframgår att det är en fråga som dominerar i modonerna, nämligen hur samhälletmed hjälp av lagstiftningen skall motverka skadeverkningar - i första hand förbarn och ungdom - genom våldsskildringar i videogram och filmer. Eftersom dénnuvarande lagstiftningen innebär att videogram och filmer som visas offentligtskall förhandsgranskas, koncentreras intresset till skildringar som allmänhetenfår tillgång till genom köp eller förhyrning. Utskottet har i skilda sammanhang framhållitangelägenheten av att barn och ungdom skyddas från skadeverkningar somvåldsskildringar i filmer och videogram kan medföra. Den forskningsomhifintills redovisats på området i fråga om effekterna av sådana skildringarkan inte anses ha gett ett helt entydigt resultat. Utskottet hänvisar härvidlagtill den översikt rörande det aktuella forskningsläget då det gällervåldbrottsligheten och videovåldet som gjorts av våldsskildringsutredningen (DsU 1987:8 s. 49). Utskottet anser dock att det i vart fall kan slås fast attriskerna för allvarliga effekter för barn och ungdom är så betydande att dettamotiverar omfattande och långtgående 7 1987/88. insatserfrån samhällets sida. I detta sammanhang är det framför allt fråga om KU1987/88:36 huruvida insatser av lagstiftningskaraktär är påkallade och - om såbedöms Bilaga 4 vara fallet - vilken utformning lagstiftningen skall få. Då detgäller andra insatser som syftar till att bekämpa skadliga våldsskildringar änsådana som är av lagstiftningskaraktär anför utskottet i ett senare avsnittvissa synpunkter. I flera av motionerna kommer den uppfattningen till uttryckatt det inte är möjligt att uteslutande genom lagstiftningsåtgärder lösa detföreliggande problemet. Utskottet delar denna uppfattning. Med hänsyn till den,av utskottet gjorda bedömningen avriskerna för skadliga effekter på framför allt barn och ungdom avvåldsskildringar i rörliga bilder - och med utgångspunkt i de erfarenheter somfinns bl.a. då det gäller den filmgranskning som görs av -anser utskottet att ytterligare lagstiftningsåtgärder kan bli nödvändiga. Iöverensstämmelse med vad som föreslås i motionerna bör under allaomständigheter åtgärder komma till stånd som har till syfte att på etteffektivare sätt än förhindra att i vart fall barn och ungdomfår tillgång fill grova våldsskildringar i rörliga bilder, inte minst sådanasom innehåller våldsinslag bestående i sexuella övergrepp och sadism. Genomdetta uttalande tar utskottet inte ställning till frågan om hur man i detalj iframtiden skall avgränsa begreppet våldsskildringar. Att helt förbjuda sådanabör inte komma i fråga med hänsyn till vikten av att man värnar omyttrandefriheten; våld är en del av verkligheten och den måste kunna skildrasoch dokumenteras. En av de möjligheter som finns att tillgodose utskottetsoch motionärernas önskemål är att regler införs om förhandsgranskning även avvideogram och filmer som sprids till allmänheten för privat bruk, dvs. i allmänhetgenom uthyrning eller försäljning. Att det, om man väljer denna möjlighet, kanvara nödvändigt av praktiska skäl att göra undantag för exempelvis videogramsom framställs i utbildningsyfte eller som reklam framgår av våldsskildringsutredningensrapport. Utskottet vill också framhålla att man kan göra skyldigheten tillförhandsgranskning beroende av om uthyrning eller försäljning skall ske tillbarn och ungdom under viss ålder. Risken för "langning" torde dockvara icke obetydlig om en sådan lösning väljs. En annan lagstiftningsmöjlighet är att man söker göra deregler som finns i videovåldslagen och som innbär atf man ingriper iefterhand med straffsanktioner-effektivare. Ett förslag med detta syfte harlagts fram i den lagrådsremiss som tidigare redovisats men som inte förelagtsriksdagen av skäl som också redovisats i det föregående. Förslaget innebär attatt mån skulle införa föreskrifter om ensamansvar. Detta skulle i första handåvila en särskilt utsedd ansvarig utgivare. Som våldskildringsutredningenframhåller skulle möjligheterna till kontroll och ingripande härigenomunderlättas, eftersom ingripanden inte skullebehöva föregås av tidsödandeutredniiigar om vem som i en given situation är den ansvarige. Slutligen bör här framhållas att, som framgår avvåldsskildringsutredningens rapport, även andra möjligheter än de ovanredovisade huvudalternativen står tillbuds, då det gäller attlagstiftningsvägen angripa videovåldet. En kombination av de olika alternativenbör inte heller uteslutas. Utskottet anser det angeläget att så snart sommöjligt får ta ställning i den här aktuella lagstiftningsfrågan. I vart fall påkort sikt torde nämligenlagstiftningsåtgärder vara de åtgärder soni i första hand är ägnade KU1987/88:36 att motverka att barn och ungdomar får tillgång till icke önskvärda Bilaga 4 våldskildringar. Då det gäller ställningstagandet till frågan om huruvidariksdagen nu bör vidta någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena - i detföljande behandlas dock bl.a. motion 1986/87:K123 yrkande 7 - vill utskottetemellertid också erinra om att, enligt vad utskottet inhämtat, våldsskildringsutredningenbefinner sig i sitt slutskede och kommer att redovisa sitt huvudbetänkande föresommaren. Det förslag utredningen kommer att lägga fram kommer att grunda sigpå det omfattande material som framkommit under remissbehandlingen avutedningen rapport . Vid sina överväganden har utskottet kommit fram tillatt - trots de skäl som talar för omedelbara åtgärder - inte börföregripa de överväganden som sker inom utredningen. Utskottet vidhållersåledes den uppfattning som kommit till uttryck i ett tidigare yttrande tillkonstitutionsutskottet i förhandsgranskningsfrågan (KrLl 1985/86:1 y), nämligenatt det - innan ställning tas till frågan - krävs en ingående belysning avsåväl vissa yttrandefrihetsfrågor som praktiska och ekonomiska frågor. Utskottet vill i anslutning till detta konstaterande erinraom att den lagrådsremiss som föregått framläggandet av proposition 1986/87:151innehåller ett förslag om införande av ett system med ansvarig utgivare förfilm och videogram. En lagteknisk lösning som innebär att ett system medensamansvar införs för dessa medier har därför nära samband med frågan omhuruvida det blir möjligt att få till stånd ett bättre grundlagsskydd för nyamedier. Vad utskottet anfört i det föregående innebär attutskottet avstyrker följande mofioner, nämligen 1986/87:K125 (c), K404 (s),K409 (c), K412 (vpk), K421 (c) yrkande 2, K423 (c) yrkande 1, K424 (s), K425(c), K426 (fp), K434 (m), 1987/88:K405 (s), såvitt avser lagstifiningsfrågan,K409 (s) yrkande 1, K415 (s), K421 (c), K423 (fp), K424 (fp), K425 (s), K428(c) yrkande 1 och K430 (vpk) yrkande 1. Frågan om innehållsredovisning på godkända filmer ochvideogram får anses omfattas av videvåldsutredningens uppdrag. Motionerna 1986/87:K423 (c) yrkande 2 och' 1987/88:K428 (c) yrkande 2 avstyrks därför. Utskottet avstyrker rnotion 1986/87:K123 (m) yrkande 7,såvitt yrkandet avser utskottets beredningsområde. Som närmare redovisats i detföregående vill motionärerna bl.a. att ett system med ansvarig utgivare förfilmer och videogram skall införas redan nu och att bestämmelserna i videovåldslageninte skall överföras till . Utskottet ansluter sig till bedömningeni propositionen och tillstyrker det däri framlagda förslaget i motsvarande del. Utskottet vill beträffande åtgärder för att motverkaskadeverkningar genom våldsskildringar i rörliga bilder ytterligare anföraföljande. har i sin rapport även andra åtgärder än sådana som syftar till att minska tillgången på filmer och videogram som genom sitt innehåll kan leda till skadeverkningar hos åskådarna. Utskottet anser i likhet med utredningen att även insatser av främst attitydförändrande slag är viktiga. Vid remissbehandlingen har framförts en rad synpunkter i fråga om sådana insatser. Det finns anledning "1 utgå frånatt utredningen i sitt huvudbetänkande kommer att föra en KU 1987/88:36 utförligarediskussion och eventuellt lägga fram förslag även beträffande , Bilaga 4 sådana.Med hänsyn härtill är utskottet inte berett föreslå att nu tar någotinitiafiv i här aktuellt avseende. Motion 1987/88:K405 (s) avstyrks därför,såvitt avser ökat stöd till informationsverksamhet. likväl medhänsyn till frågans vikt böra anföra vissa synpunkter redan i detta Det måste slås fast att föräldrar, förskola och skola -utöver ansvaret för en etisk fostran - har ett stort ansvar dels då det gälleratt motverka att barn och ungdom får möjlighet att se våldsskildringar av häraktuellt slag, dels då det gäller att skapa en attityd till sådana skildringarsom är ägnade att få barn och ungdom intresserade av skildringar av annat slag.På skolans område har vikten av en mediekunskap uppmärksammats.Utskottet anser att det är vikfigt att sådan kunskap förmedlas. Enförutsättning för att en sådan skall kunna meddelas är att lärarna själva hargod kunskap på området och att denna kunskap fortlöpande upprätthålls. De måsteha en förmåga att lära sina elever att tolka bilder. I budgetproposition 1984/85:100uttalade kulturministern - i ett avsnitt om kultur i skolan - bl.a. att man iskolans arbete bör utgå från bilden och bildspråket som en tillgång och inte ,från dess negativa verkningar (prop. 10 s. 22). Utskottet kan i anslutninghärtill nämna att olika projekt med barn och rörliga bilder har satts i gångmed stöd av medel som anvisats för kultur i skolan, bl.a. ett pilotprojekt somgenomförts i efter initiativ av . Av nämndamedel har också utgått stöd till ett skolbioprojekt som Folkets husföreningarnasatt i gång och som vuxit till en etablerad verksamhet. I anslutning till det sist anförda finns skäl erinra omatt det över statsbudgeten utgår stöd till främjande av spridning och visningav värdefull film. Vidare har efter förslag av regeringen förinnevarande budgetår beräknat medel för att material för medieundervisning iskolan skall kunna utarbetas och för lokal fortbildning för lärare. Även förnästa budgetår föreslås att medel beräknas för dessa ändamål. Därutöverföreslås i budgetpropositionen att särskilda medel, 6 milj. kr., beräknas förfilmkulturella insatser för barn och ungdom (se närmare om de redovisadeinsatserna i prop. 1987/88:100, bil. 10 s. 461). kommer attsenare behandla förslagen till insatser för nästa budgetår. Enligt utskottets mening måste också den insats tas tillvara, som såväl barn- och ungdomsorganisationerna som studieförbunden kan göra. Utskottet vill också peka på att det finns goda möjlighetertill insatser i övrigt på det lokala planet. erinrarom att i vissa fall har överläggningar mellan bl.a. företrädare för kommunalamyndigheter, polisen, intresseorganisationer och videogramuthyrare lett tillatt lokala granskningsorgan har inrättats. Det finns exempel på attvideogramuthyrare åtagit sig att endast hyra ut videogram som har godkänts avett kommunalt granskningsorgan. I någon kommun har man valt att låta ett lokaltgranskningsorgan kvalitetsmärka och således rekommendera vissa videogram. Detkan också nämnas att en kommun har en särskild mediekonsulent (). 97 Utskottet villunderstryka angelägenheten av att förmedling av kvalitetsvi- har kvalitetsutbudet av videofilmer på den KU1987/88:36 kommersiellamarknaden ökat något. Det har också framkom- Bilaga 4 mituppgifter som tyder på att en viss självsanering i videobranschen förekommer.Även om detta är av värde, torde man dock - med hänsyn fill de uppenbarligenmycket stora vinstintressen som finns inom branschen - inte böra knytaalltför stora förhoppningar till några mer långtgående resultat på På ett mera övergripande - och ännu merlångsiktigt - plan kan kulturpolitiska insatser få betydelse för synen påvåldet i samhället och därmed också på våldsskildringarna. Närvarande: (), (),(), (), (), (),(), (), (), ErkkiTammenoksa (s), (vpk), (), MargaretaFogelberg (fp), () och (). Bibehållande av videovåldslagen och införande avansvarig utgivare för videogram , och (alla m)anser att den del av utskottets yttrande som på s. 90 börjar med "Medhänsyn" och på s. 91 slutar med "motsvarande del" bort haföljande lydelse: