bet · GB01JuU12 · 1987-12-31 00:00:00 — fick i uppdrag atf göraen översyn av allmänna ordningsstadgan. I slutbetänkandet (SOU 1985:24)Ordningslag föreslår utredningen beträffande pornografisk föreställriing endastatf förbudet mot sådana tillställningar bör - utan sakliga ändringar -överföras till en ny lag om allmänna sammankomster och offentligatillställningar. det harremissbehandlats och övervägs inom regeringskan- JuU1987/88:12 sliet. Enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga(LVU) är ,det möjligt för det allmänna att ingripa om det brister i omsorgen omen ung fjerson eller om något annat förhållande i hemmet medför fara för denunges hälsa eller utveckling (1 § andra stycket 1). Situationer som det därvidkan vara fråga om är att den unge utsätts för misshandel eller otillbörligtutnyttjande. I betänkandet (SOU 1986:20) Barns behov och föräldrarsrätt (s. 304) omnämner.socialberedningen söm ett exempel på otillbörligtutnyttjande att barn utnyttjas sexuellt i olika former, t.ex. i pornografiskasyften. Som har nämnts i ett tidigare avsnitt medger LVUingripande också om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för allvarligfara genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet ellernågot annat därmed jämförligt beteende (1 § andra stycket 2). Eft sådantbeteende är enligt uttalanden i förarbetena aft den unge är prosfifuerad (prop.1979/80:1 s. 583). Bestämmelserna i avser i första hand den som är under18 år. Enligt 1 § tredje stycket kan vård med stöd av 1 § andra stycket 2 beredas även den som fyllt 18 men inte , om sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än annan vård. Frågan om möjligheterna att med stöd av LVU ingripa tillförmån'för flickor i pornografisk verksamhet var aktuell i vid förrariksmötet, bl.a. med anledning av en fråga till socialministern. Enligtfrågeställaren borde yrkesmässigt arbete inom pornografisk verksamhetjämställas med prostitution vid tillämpningen av LVU. I sitt svar på frågan anförde socialministern följande(protokoll 1986/87:61 s. 118 f): Syftet med LVU är atf fill skydd för den unge kunna beredahonom eller henne vård i vissa situationer då def infe,går att få samtycke fillvården. Samhällets åtgärder skall utgå från en bedömning av den unges helasituation. Möjligheterna att ingripa med tvångsmedel är begränsade, särskiltnär det gäller myndiga personer. LVU avser i första hand den som är under 18år. För åldersgruppen är en förutsättning för ingripandet attvård inom är lämpligare än annan vård. 1 förarbetena till LVU nämns prostitution som exempel påbeteenden som kan föranleda vård. Däremot nämns inte medverkan i pornografiskverksamhet. Det är dock angeläget att påpeka atf det rör sig om enexemplifiering och inte om en uttömmande uppräkning." Om en ung människa uppträder i pornografisk föreställningbör detta enligt min mening vara anledning för socialnämnden att uppmärksamma personens levnadsförhållanden och att försöka få honom eller henne bort från denna miljö. Jag vill också framhålla att offentliga pornografiskaföresfällningar är förbjudna enligt allmänna ordningsstadgan. Innehavare av vissa klubbar har också fällts till ansvar i domstol för sådan verksamhet. Jag anser det vara självklart att pornografisk verksamhet inte är en lämplig miljö för unga 10 människor.Det bästa sättet att förhindra att unga människor medverkar i en JuU1987/88:12 sådan verksamhet är atf se till aft förbudet efterlevs. Vid förra gjorde socialutskottet i samband medbehandlingen av ett antal motioner om socialtjänsffrågor ett uttalande omsocialtjänstens insatser för unga flickor i pornografisk verksamhet (SoU1986/87:30). anförde (s. 20): Som mofionärerna påpekat avser LVU i första hand dem som ärunder . När def gäller beteende jämförbart med missbruk och brottsligverksamhet som kan föranleda tvångsingripande av äldre ungdomar nämns iförabetena till LVU prostitution som exempel på eft sådant beteende. Utskottetvill erinra om atf detta endast är ett exempel och att det i förarbetena infegörs någon uttömmande uppräkning av beteenden. måste framhållas , attden som är är myndig och i princip själv bestämmer över sitt sättatt leva. Så länge inte den unge gör sig skyldig till brott eller liknande ärdet i praktiken svårt för atf agera annat än med den unges egetmedgivande. Utskottet delar emellertid motionärernas åsikt att flickorsom yrkesmässigt arbetar inom verksamhet med pornografisk föreställning och liknanderiskerar hela sin framtid. Det är därför angeläget atf det inom ramen försocialtjänsten fortlöpande bedrivs en uppsökande verksamhet i syfte atf få bortungdomar från de aktuella miljöerna. Det är också angeläget att de socialamyndigheterna samarbetar i denna fråga med polis- och åklagarmyndigheterna somhar atf bevaka efterlevnaden av förbudet mot offenfiiga pornografiskaföreställningar. Bestämmelserna i socialtjänstlagen och LVU måste ge utrymmeför ett effektivt förebyggande arbete på dessa områden. I avvaktan på regeringens överväganden beträffandesocialberedningens förslag till ny lag om tvångsomhändertaganden och förslagetfrån den särskilt tillkallade utredaren finns inte skäl för att nu gåin på frågan om lagregleringens utformning. Enligt utskottets mening böremellertid regeringen i det fortsatta beredningsarbetet ägna särskilduppmärksamhet åt möjligheter att agera i dé fall ungdomar iåldrarna engageras i pornografisk verksamhet av det slag som tas upp imotionen. Vad socialutskottet anförde gav som sin meningregeringen fillkänna (rskr. 1986/87:333). Möjligheterna atf förmedla utländska kvinnor - t. ex. föräktenskap - till män som är bosatta i är beroende av utlänningslagstiftningens regler om invandring i s.k. anknytningsfall. Enligt dessa beviljas uppehållstillstånd regelmässigt för vissa nära anhöriga, bl.a. make eller samboende. Ett uppehållstillstånd är permanent eller gäller för . Under förutsätt ning att bosättningen här avses bli beständig eller långvarig skall i princip permanent tillstånd beviljas. För make eller samboende gäller emellertid - om äktenskapet eller samboendet har uppkommit i anslutning fill eller efter inresan - en ordning med uppskjuten invandringsprövning. Detta innebär atf utlänningen vanligen beviljas fyra temporära uppehållstill stånd om vardera han eller hon accepteras som i\ invandrare.Skulle förbindelsen upphöra före denna tvåårsperiods utgång, JuU 1987/88:12kan den utländska parten ändå beviljas fortsatt tillstånd men det krävs då attdef föreligger särskilt ömmande omständigheter eller att det skulle framstå somstötande för rättskänslan att vägra fortsatt tillstånd. Frågan om åtgärder för att stoppa oetisk kontaktförmedlingvar aktuell i /. Förstagången med anledning av en fråga i ämnet till justifieministern. I sitt svar (inovember 1986) framhöll justitieministern att den organiserade form avkontaktförmedling som det här gäller ofta föreföll att bedrivas i former somvar högst diskutabla från moralisk synpunkt. Efter att ha redogjort för vilkarättsliga möjligheter som eventuellt skulle kunna tillgripas mot sådanförmedling förklarade sig justitieministern inte vara beredd atf vidta någraåtgärder pä området men han ansåg sig ha anledning att hålla sig noga underrättadom den fortsatta utvecklingen (protokoll 1986/87:25 s.2 f). /() fick riksdagenvidare tillfälle aft ta ställning till en motion, i vilken begärdes åtgärderför atf förhindra oetisk kontaktförmedling. avslog motionen påförslag av socialförsäkringsutskoftet (SfU 1986/87:21, rskr. 361).Socialförsäkringsutskottet anförde bl.a. följande (s. 10 f): Utskottet instämmer självfallet i den kritik som riktasmot den angivna typen av kontaktförmedling och den utomordentligt utsattasituation den kan leda fill för de kvinnor som förmedlas. Lagstiftningsåtgärdersynes emellertid knappast vara det bästa sättet atf komma till rätta medmissförhållandena. , som ju också kan vara av seriös art,bör inte förbjudas. Som justitieministern anfört belyser problemet vikten avatt ansökningar om uppehållstillstånd prövas omsorgsfullt. De sökande kvinnornamåste också noga informeras om svenska bestämmelser på området.Informationsmaterial har enligt vad utskottet inhämtat nu utarbetats avinvandrarverket. Materialet distribueras till de kvinnor som söker uppehållstillståndi s.k. anknytningsfall genom ambassaderna i de aktuella länderna. Vid en uppvaktning av kvinnoorganisationer hosjustitieministern överlämnades en skrivelse med eft upprop motkvinnlig slavhandel. I uppropet krävdes lagsfiftning för att stoppa dennahandel. Justitieministern inhämtade yttrande över skrivelsen frånriksåklagaren, och statens invandrarverk. Riksåklagaren anser att frågan rymmer betydande problem avskilda slag och aft en lagstiftning på området därför kräver ingåendeöverväganden. Enligt riksåklagaren är dock frågan av sådan vikt att regeringenborde överväga att i lämpligt sammanhang låta utreda förutsättningarna ochformerna för en kriminalisering. har uppfattningen att det infeföreligger något behov av lagstiftning. Med hänvisning till aft det från ettantal lokala polismyndigheter har uppgivits aff anmälningsfrekvensenbeträffande oetisk kontaktförmedling år låg förklarar sig rikspolisstyrelsenutgå ifrån att den förmedling av kontaktersom förekommer i huvudsak är seriös. I förekommande fall är JuU 1987/88:12nuvarande lagsfiftning enligt mening tillfyllest för attpröva om brott förekommit. anser aft det är önskvärt att pånågot sätt få stopp på kvinnoförmedlingsverksamheten. Efter att i sitt yttrandeha redovisat för bl.a. omfattningen avkvinnoinvandringen frän aktuella länder anför verket följande: är medvetet om aft systemet med uppskjuteninvandringsprövning kan missbrukas. Män från en del länder har kunnatimportera hustrur som de med några enkla ord har förskjutit p.g.a. missnöje medhustruns färdigheter och beteende. Svenska män med relations- och iblandalkoholsvårigheter har sett som möjligt atf knyta kontakt via annons medkvinnor från andra länder där han antar man har en annan syn på kvinnans roll.Dessa män har i vissa fall saft hustruimporten i system genom att utnyttjakvinnans svaga ställning och ordningen med uppskjuten invandringsprövning.Professionella förmedlare profiterar på såväl mäns kontaktbehov och osäkerhetsom kvinnors önskan om eff bättre liv. Krav har ställts i att mannens bakgrund måstespela in vid tillståndsgivningen. har i sin handläggning affpröva utlännings rätt att bosätta sig i och infe atf göra någrabedömningar av den person som utlänningen åberopar anknytning till. Om defskulle vara känt för verket att en man misshandlat en kvinna i en tidigarerelation, begått ett grovt våldsbrott eller tidigare figurerat som anknytning,får infe kvinnan delges detta. Däremot kan def ibland finnas möjlighet atfaktualisera mannens förgångna genom frågor om vad kvinnan vet om mannen. Frågan om åtgärder mot oetisk kontaktförmedling är enligtvad utskottet erfarit föremål för fortsatta överväganden inomregeringskansliet. I sammanhanget kan nämnas aft frågan har uppmärksammatsockså på det internationella planet. Inom tillsattes förra åretefter inifiativ av de nordiska länderna en expertgrupp som skall syssla med"Sexual exploita-fion, pornography and prostitution of and trafficking inchildren and young women". Ämnet kommer enligt uppgift aft fas upp ocksåvid det europeiska justitieminisfermötet i . I detta avsnitt behandlas ett antal motioner, i vilkaföreslås kriminalisering av prostitutionskontakter. Vad som i första hand avsesär aft kundernas handlande i prostitutionsförhållandet skall kriminaliseras. Det är enligt gällande regler inte straffbart att motersättning tillhandahålla sexuella tjänster. Att skaffa sig sådana tjänster är endast undantagsvis straffbart. Ett undantag föreligger då den prostituerade är , då det kan bli aktuellt att tillämpa straffbestämmelsen om förförelse av ungdom 16 13 1** 1987/88. kap. 10 §brottsbalken (BrB). Ett annat undantag är om den prostituerade JuU1987/88:12 befinner sig i ett hjälplöst tillstånd, dä det kan vara fråga omsexuellt utnyttjande enligt 6 kap. 3 § BrB. Frågan om kriminalisering av prosfitutionskontakter varföremål för ställningstagande i samband med att reglerna omsexualbrotten fick sin nuvarande utformning (prop. 1983/84:105. JuU 25,rskr. I sitt av godkända betänkande fann utskottet - i likhetmed vad som föreslagits i propositionen - att någon utvidgning av detkriminaliserade området inte borde ske. Vid 1985/avslog på förslag avutskottet - - motionsönskemål om en utvidgad kriminaliseringav prosfitutionskontakter (JuU 1985/86:3 och 20). I en interpellationsdebatt imaj 1987 förklarade socialministern att det infe var aktuellt med något förslagom atf kriminalisera prostitutionen (protokoll 1986/87:121 s.113-115). Som är nämnt har utskoffef vid fiera tillfällenbehandlat frågan om en utvidgad kriminalisering vid prosfitution. Utskottet hardärvid avvisat förslag om en kriminalisering av de prostituerades handlande.Som motivering har utskottet bl.a. åberopat aft en sådan, mot de prosfitueradekvinnorna riktad lagsfiftning skulle fe sig ytterligt inhuman och utan tvekankunna uppfatfas som en klasslagstiftning. Utskottet har härvidlag ingen ändraduppfattning och i den mån yrkandet i mofion Ju612 om en kriminalisering avkönshandeln avser kriminalisering av de prostituerades handladeavsfyrkerutskottet bifall till motionen. Vad så angår en kriminalisering av kundernas beteende harutskottet vid de fillfällen frågan varit aktuell tagit avstånd även från detta.Infe heller socialutskottet har i sitt yttrande i detta ärende förklarat sigvilja ställa sig bakom motionsförslagen om en kriminalisering av kundernasbeteende. I yttrandet åberopar socialutskottet flera av de skäl som tidigare -från bl.a. jusfitieutskottets sida - har anförts mot en sådan kriminalisering. I likhet med socialutskottet vill justitieutskoftet i ochför sig infe utesluta att en kriminalisering av kundernas beteende skulle kunnafå en viss avhållande effekt på benägenheten att anlita prostituerade.Jusfifieutskoffet kan också väl förstå uppfattningen att en sådankriminalisering skulle kunna sägas markera aff samhället tar avstånd från denverksamhet som prostitufionen innebär. Inte heller enligt justitieutskottetsmening är emellertid dessa skäl nog för att uppväga de nackdelar som ärförenade med en kriminalisering. Mot en kriminalisering kan som socialutskottet gör i sittyttrande för def första åberopas atf det kan vara svårt att tillräckligtentydigt definiera den straffbelagda gärningen. Vidare är det uppenbart aff defskulle vara förenat med påtagliga svårigheter atf bevisa ett påstått brott, inteminst därför aff gärningen i normalfallet bygger på en uppgörelse mellan tvåpersoner som inte har något intresse av atf avslöja aff eff brott har begåtts. En annan huvudinvändning är, som socialutskottetredovisar, att en kriminalisering av kundernas beteende skulle kunna få negativa effekter , i även förde inblandade kvinnorna. Eftersom kunderna efter en kriminalise- JuU 1987/88:12ring kan tänkas bli mer måna om att inte synas, är risken stor att prostitutionengår under jorden, vilket skulle försvåra arbete medförebyggande åtgärder. En sådan utveckling vore, som socialutskottetframhåller, särskilt allvarlig med hänsyn fill att många av kvinnorna harmissbruksproblem och behöver vård. Risken för spridning av HIV-smifta gör detdessutom än viktigare atf inte försvåra möjligheter tillförebyggande insatser. Även om inte heller justitieutskottet kan ställa sig bakommotionsförslagen om att kriminalisera kundernas beteende villjustifieufskoffet framhålla att prostitutionen är en företeelse som över huvudtaget inte kan accepteras. Prostitution medför bl.a. att kvinnor utnyttjas ochförnedras och den motverkarsfrävandenamot jämställdhet mellan kvinnor och män.Dessutom bidrar prostitutionen till aft negativt påverka sexualsynen iallmänhet. Liksom tidigare är det justitieutskottets inställning affprostitutionen i första hand skall motarbetas med sociala insatser, infe medstraffrättsliga. Vad socialutskottet i sitt yftrande anfört om betydelsen avsociala åtgärder och förebyggande arbete av annat slag vill justitieutskoftetdärför instämma i. Som socialutskottet framhåller är det sålunda nödvändigt attsocialtjänsten genom aktivt uppsökande verksamhet försöker hjälpa och bistå kvinnorsom är prosfituerade. åtgärder bör dessutom i likhet med vadsocialutskottet anför ta sikte också på de inblandade männen. Det är en vikfiguppgift att få männen att förstå verkligheten bakom prostitutionen och desskonsekvenser för de inblandade kvinnorna. Lika viktigt är aft det görs klartför männen atf prosfitution är förenad med risk för spridning av allvarligasjukdomar liksom med kriminalitet och social utslagning över huvud taget. Mot den bakgrund som redovisats ansluter sigjusfifieutskoftet till socialutskottets förslag aft börstimuleras aff bygga upp en kontinuerlig prosfitutionsförebyggande verksamhet.Detta kan - som socialutskottet föreslår - ske genom bidrag fillutvecklingsarbete på området eller på annat sätt. Regeringen bör övervägamöjligheterna aff stödja en sådan verksamhet. Detta bör - medanledning av motionerna Ju612, Ju616, Ju617, Ju619, Ju620, Ju639 och So7 - somsin mening ge regeringen till känna. Här behandlar utskottet en motion, i vilken framhålls afffillämpningen av de regler i BrB som kriminaliserar prosfitutionskontakter medunga inte är tillräckligt effektiva. Som nämnts i föregående avsnitt år def enligt 6 kap. 10 § BrBstraffbart som förförelse av ungdom atf, genom aft utlova eller geersättning, skaffa sig 15 tillfälligtsexuellt umgänge med någon som är . Straffet är böter JuU1987/88:12 eller fängelse . Enligt 6 kap. 11 § BrB skallansvar för förförelse av ungdom utdömas även om gärningsmannen inte insåg menhade skälig anledning anta atf den unge var . Bestämmelsen om förförelse av ungdom infördes vid BrB:sfillkomsf. Avsikten med bestämmelsen var aft vidta åtgärder mot prostitutionenoch ge de unga ett ökat skydd möt aff dras in i sådan verksamhet. Samtidigtbetonades emellertid att man inte fick överskaffa strafflagstiftningensmöjligheter att komma till rätta med problemet. Motåtgärder borde sättas inockså inom socialvården och den polisiära verksamheten. Beträffandebestämmelsen om aft ansvar skall ådömas också den som inte insåg aft den ungevar , men som hade skälig anledning misstänka aff så var fallet,uffaldes aft bestämmelsen skulle tillämpas med stor försiktighet (prop. B 51, 168-171, 178 f, 431 f. 435, s. C 189 f, ILU 42 s. 49-51). Lagföring för förförelse av ungdom sker mycket sällan, ochendast i något enstaka fall fälls någon till ansvar för detta brott. konstaterade i betänkandet (SOU1976:9) Sexuella övergrepp (s. 131) att bestämmelsenom förförelse av ungdomhade tillämpats så sällan aft den inte kunde antas ha fyllt sin avseddafunkfion aft hindra ungdomar från att utnyttjas i prostitution. Bestämmelsenkunde enligt utredningen upphävas. Också prostUulionsutredningen framhöll - i betänkandet(SOU 1981:71) Prostitutionen i - bakgrund och åtgärder (s. 146) - aftdet var sällsynt med åtal för förförelse av ungdom. Utredningen ifrågasatte ominfe åtal skulle kunna väckas i större omfattning men fann inte någon anledningaft ändra gällande bestämmelser. Inte heller sexuatbrottskommitté fann - ibetänkandet (SOU 1982:61) Våldtäkt och andra sexuella övergrepp (s.124)-anledning aft göra någon ändring i bestämmelsen om förförelse av ungdom. Enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga(LVU) är det möjligt aft under vissa i lagen närmare angivna förutsättningaringripa för atf bereda ungdomar vård. En grund för ingripande äratt den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för allvarlig fara genommissbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller annatjämförbart beteende, t.ex prostitution (prop. 1979/80:1 s. 583). Vid 1985/behandlade en motionsom efterlyste åtgärder för aff brott mot bestämmelsen förförelse av ungdomskulle beivras i större utsträckning. Utskottet konstaterade attstraffbestämmelsen i 6 kap. 10 § BrB tillämpades endast i undantagsfall och attdetta var otillfredsställande från rent kriminalpolifiska utgångspunkter.Utskottet framhöll betydelsen av en skärpt respekt för bestämmelsensefterlevnad och uttalade atf den avskräckande effekt som polisens brottsspanandeverksamhet har på gatuprostitutionen inte bör underskattas (JuU 1985/86:3s.21). föreslår i sitt yttrande aff def börövervägas aff ändra här aktuella gärningsbeskrivningär så att det åligger densom avser aff ha sexuellt umgängemed en ung person att förvissa sig om att den unge uppnått den JuU1987/88:12 minimiåldersom anges i straffbudet. Även om inte heller justitieutskoftet för sin delvill utesluta aff det ringa antalet lagföringar för förförelse av ungdom åtminstonei någon män kan ha sin grund i svårigheter att bevisa aft gärningsmanneninsett eller haft skälig anledning anta att den unge var under 18 årställer sig justitieufskotfet dock tveksamt fill en sådan lösning som den Det kan nämligen ifrågasättas oni det inte även medsocialutskottets förslag kommer aff föreligga bevissvårighefer, främst av denanledningen aff det i normalfallet är så atf den brottsliga gärningen grundarsig på en , uppgörelse mellan två personer som inte kan antas ha något intresseav atf brottet beivras. För övrigt är det enligt utskottets mening så att denuvarande reglernas utformning innebär att en kund som känner den minsta tvekanom huruvida flickan är eller ej rent straffrättsligt bedömt mästeavstå från atf ha något sexuellt umgänge med henne för atf undgå ansvar. Denavhållande inverkan som således finns redan med nu gällande ordning skulleenligt jusfitieutskottets mening inte förstärkas med den ändring somsocialutskottet förordar. En oönskad effekt av en sådan ändring är aft den iden allmänna debatten skulle kunna fas fill intäkt för aft lagstiftaren anserprosfitutionskontakter acceptabla bara den prosfituerade är . Affdef är utskottets uppfattning att så inte är fallet har framgått av vad som haranförts tidigare. Enligt utskottets mening kan också andra invändningaranföras mot socialutskottets förslag. I 6 kap. BrB finns utöver förförelse avungdom också andra straffbelagda gärningar, där brottsoffrets ålder är avbetydelse, t.ex. sexuellt umgänge med barn. Beträffande dessa brott-som frånkriminalpolitiska utgångspunkter är minst lika straffvärda som förförelse avungdom är det svårt aff tänka sig en sådan regel som socialutskottetföreslagit. I sammanhanget kan för övrigt erinras om atf inte någon av de treutredningar som har övervägt frågor med anknytning tillsexualbrotten har funnit anledning att ändra de nu aktuella bestämmelserna, däremotansåg en av utredningarna att sfraffsfadgandet om förförelse av ungdom kundehelt avvaras. Liksom tidigare vill justitieutskoftet för sin delunderstryka atf det för att tillämpningen av bestämmelsen om förförelse avungdom skall fä avsedd . effekt självfallet är nödvändigt atf polis ochåklagare noga följer utvecklingen och utnyttjar de möjligheter till ingripandensom lagstiftningen medger. 1 def, sammanhanget skall man inte heller bortsefrån den avhållande effekt som blotta närvaron av patrullerande polis kan ha påprostifutionsverksamhet. har för övrigt, i olika sammanhang,betonats betydelsen för det brottsförebyggande arbetet av en väl synlig,patrullerande polis. Utskottet är medvetet om aff polisens möjligheter atfingripa och delta i det brottsförebyggande arbetet bl.a. är en fräga om afffördela befintliga resurser. Besluten om den närmare inriktningen avpolisverksamheten och användningen av polisens resurser fattas numera på lokalnivå. Detta bör kunna bidra till att vid behov skapa goda förutsättningar förett aktivt arbete av polisen med atf förhindra såväl ungdomsprosfitution somprostitution över huvud taget. Enligt utskottets mening ligger dock tyngdpunkten isamhällets insatser JuU 1987/88:12 mot ungdomsprosfitution - och annan sådanverksamhet - i åtgärder på det sociala planet.