bet · GB01KU5 · 1987-12-31 00:00:00 — a. regeringsrätten påpekar, inte som behöva befaras att lägre instanser "för säkerhets skull" vägrar utlämnande itveksamma fall. En andra fördel skulle, som också framhålls av några remissinstanser, vara att prejudikatutbildningen skulle kunna bli mer allsidig. Justitieminis tern erinrade också om att en tidigare utredning hade föreslagit besvärsrätt även för den som ansåg sig lida skada genom bifall till en framställning om < utlämnande,men frånfallit förslaget i sitt slutbetänkande. Motiveringen då var främst atten sådan besvärsrätt, för att inte vara meningslös, förutsatte att myndighetskulle kunna förordna interimistiskt att handlingen inte fick utlämnas. Dennamöjlighet skulle å andra sidan kunna utnyttjas i förhal-ningssyfte. Efter attha konstaterat att den föreliggande utredningen och fiertalet remissinstanserhöll fast vid gällande rätt, uttalade justitieministern att även enligt hansmening starka skäl talade mot en utvidgning av klagorätten till att gälla andrapersoner än sökanden. De i och för sig beak-tansvärda fördelar som skulletänkas följa med en sådan utvidgning kunde inte uppväga de nackdelar som skullebli oundvikliga. Justitieministern ansåg det uppenbart att utvidgningen skullekunna äventyra vad som ofta har avgörande betydelse när offentlighetsprincipenskall tillämpas, nämligen att prövningen sker snabbt, och var därför inteberedd att föreslå att annan än den som har begärt att få ut handlingen gavsrätt att klaga. 1 proposition 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m. m.uttalades att de skäl som anförts mot en utvidgad klagorätt alltjämt var bärande(s. 363). Utskottet behandlar i detta sammanhang den med anledningav proposition 1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. väcktamotionen 1986/87:K12I av (). 1 propositionen föreslås bl. a.att principen om allmänna handlingars offentlighet ges ett vidaretill-lämpningsområde utanför myndighetssektorn. Motionären har inte något attinvända mot detta, men pekar på problem för den som är hänvisad tilldataterminaler för att få fram önskad information, särskilt som sekretessbelagdaoch offentliga uppgifter ofta lagras blandat i databaser. Därför framhålls detangelägna i att myndigheternas dataprogram utformas under beaktande avtillgängligheten till icke sekretessbelagda uppgifter i dataregister samt attmyndigheter i större utsträckning än tillhandahåller allmänhetensärskilda terminaler för att ta del av uppgifter i dataregister. 1 anslutning till motion K121 finns anledning att erinraom 2 kap. 12 §TF vad gäller utlämnande av allmänna handlingar dä offentligauppgifter förvaras tillsammans med sekretesskyddade. Kan en handling intetillhandahällas utan att sådan del av denna som inte fär lämnas ut röjs, skallden i övriga delar göras tillgänglig, t. ex. i avskrift eller kopia. Detförhällandet att sekretessbelagda uppgifter blandats med offentliga får såledesinte åberopas till stöd för att inte lämna ut en handling i de delar den äroffentlig. 1 sekretesslagen finns som nämnts närmare bestämmelser om ADB-upptagningar. 1 motion K410av m. fi. (fp), yrkande 2,begärs en översyn av 23 § datalagen i syfte att fä till stånd en striktaretillämpning av skadeståndsregeln. Motionärerna anför bl. a. att bestämmelseninte tillämpats såsom lagstiftaren avsett samt att ersättning har lämnats ut ifå fall och med små belopp. Yrkande 3 i samma motion gäller rätten att få ettutdrag eller ett registerbesked enligt IO § datalagen. Enligt motionen gerutdragen ofta torftig information om varför man finns eller inte finns i ettvisst register, för vilka ändamål registret används osv. Den registrerade kaninte alltid med ledning av utdraget avgöra om registret är korrekt. Det ärviktigt att utbytet av utdragen blir så stort som möjligt för de registrerade.Motionärerna erinrar om att Dl i sina råd vid tillämpningen av datalagen bl. a.uttalat att i registerbeskedet även bör ingå överskådlig och lättillgängliginformation om den registeransvariges ADB-verksamhet samt en beskrivning såvälav dess omfattning som av personregistrets ändamål och användning. En bestämmelseav motsvarande innebörd bör enligt motionärerna tas ini 10 § datalagen. Yrkanden motsvarande de nu berörda i motion K410 hartidigare avstyrkts, vad gäller frågan om information med hänvisning till attDl meddelat råd i ämnet samt vad gäller skadestånd under erinran om DOK:sarbete (FiU 1985/86:5, KU 1985/86:5 y). Den nu föreliggande propositionen1986/87:116 innebär, såsom tidigare redovisats, att datalagens skadeståndsregelrevideras. Motion K43I av m. fi. (m) betonar vikten avatt Dl har den tyngd som datalagen förutsätter. Enligt motionärerna harregeringen försvagat inspektionens ställning, bl. a.genom att vid överklaganden gå emot dess beslut. 1 motionen uttalas attprövningen av Dl :s beslut bör ske strikt enligt datalagen utan politiskaavvägningar. Regeringsrätten och inte regeringen bör därför varaöverklagandeinstans (yrkande 5). Viddatalagens tillkomst uttalade det föredragande statsrådet att vissa skäl, bl.a; sambandet med offentlighets- och sekretessreglerna, talade för KU 1987/88:5att Dl:s beslut skall kunna överklagas hos regeringsrätten. Avgörandenabedömdes emellertid till huvudsaklig del vara av sådan natur att de intelämpligen borde prövas av domstol. Det är enligt vad som också uttalades iförsta hand fråga om att avgöra hur man bäst skall förebygga riskerna för otillbörligtinträng i personlig integritet. Vidare måste i vissa fall en avvägning ske motsamhällsekonomiska intressen. Med hänsyn härtill borde talan mot Dl:s beslutföras hos regeringen (prop. 1973:33 s. 150). Utskottet har tidigare uttalat att det ofta finns ettbetydande politiskt inslag i den bedömning som måste göras vid en överprövningav Dl :s beslut och att det därför är motiverat att behälla regeringen sominstans för överklagande (KU 1984/85:7, 1985/86:5 y och 1986/87:7) samtavstyrkt motionsyrkanden om att regeringsrätten och inte regeringen skall varaöverklagandeinstans i frågor rörande datalagen. Integritetsskyddet pä dataområdet har sedan tidigt1970-tal rönt betydande uppmärksamhet såväl i och den allmännadebatten i övrigt som i omfattande utredningsarbeten. Den enskildes integritetinte bara på dataområdet har diskuterats särskilt intensivt t. ex. i sambandmed olika forskningsprojekt samt med anledning av uppmärksammade händelser somgäller sekretessen pä hälso- och sjukvårdsområdet. Det framstår som en alltsvårare uppgift att väga tvä mot varandra stående starka intressen, nämligenen vidsträckt tillämpning av offentlighetsprincipen och den enskildes behov aven privat, fredad sektor. Det utredningsarbete kring integritetsskyddet pådataområdet som har pågått nästan kontinuerligt sedan datalagen trädde i krafti etapper 1973 och 1974 bedrivs inom data- ochoffentlighetskommittén (DOK) där de fem riksdagspartierna finns företrädda. DOKhar fått i uppgift att inom vida ramar se över personnummeranvändningen ochandra frågor om integritetsskydd såsom samkörningar av ADB-baserade personregister.Viktiga ämnen i övrigt för utredningen är s. k. massuttag av uppgifter urdataregister och andra problem som offentlighetsprincipen anses föra med sig ifråga om dataregister samt olika sekretessfrågor. DOK har avgett fyra delbetänkanden. I det förstabetänkandet lämnades förslag om ändringar i datalagen på ett par punkter, dels förbättrade möjlig heter till rättelse av oriktiga uppgifter, dels reviderade skadeståndsregler. I dessa hänseenden har utredningsarbetet legat till grund för de regerings förslag nu har att ta ställning till. Den kritik som riktats mot propositionens förslag i motion yrkande 1 innebär krav på en ännu vidare rättelseskyldighet. 1 denna del erinrar utskottet om att lagförslaget (8 §) innebär en presumtion för att rättelse skall ske. Rättelse får underlåtas endast i de undantagsfall då det står helt klart att detta kan ske utanotillbör ligt intrång i den personliga integriteten. 1 enlighet med strävandena att stärka integritetsskyddet pä dataområdet är det viktigt att slå fast att inne börden av förslaget är att felaktigheter som rör sakförhållanden undantags- 19 löst skallleda till en korrigering, i vart fall om det har begärts av den regi- KU1987/88:5 strerade. Det är för utskottet angeläget att betona vikten av envidsträckt tolkning av nären oriktig uppgift skall anses medföra ettotillbörligt inträng och att den bedömningen sker med inlevelse i denregistrerades situation. Med dessa uttalanden som givetvis äger rnotsvarandetillämpning för missvisande uppgifter finner utskottet att kravet i motion Kl17 yrkande I i allt väsentligt har tillgodosetts vad gäller rättelse, ändringeller uteslutning av oriktiga uppgifter i dataregister, till följd varavyrkandet avstyrks. Vad härefter gäller ordningen med en kontaktperson villutskottet, i enlighet med vad som förs fram i motion yrkande 2, iklarhetens intresse stryka under vad som redan sagts ut i propositionen.omansvaret enligt datalagen för kontaktpersonens verksamhet. Detta ansvar vilarsåledes på den registeransvarige och inte pä kontaktpersonen, detta även om densenare inte är anställd hos den som har ansvaret för registret. Yrkandet imotion i nu berörd del avstyrks. I motion tas i anslutning till de nya reglerna omrättelse upp frågan om dokumentation av rättelseåtgärder. Denna fråga harövervägts inom ramen för DOK:s arbete (SOU 1986:24 s. 34 f.). Därvid erinradesom att datainspektionen (DI) har rekommenderat att uteslutning av felaktiga uppgifterskall dokumenteras om det gäller integritetskänsliga uppgifter. Utredningenoch det föredragande statsrådet (prop. s. 13) intog samma ståndpunkt. Detfinns inte underlag för utskottet att frångå den bedömningen. Utskottet får föregen del understryka vikten av att rutinerna för rättelser är sådana att Dl:srekommendation kan efterlevas. Om olägenheter i det hänseende motionären tagitupp visar sig föreligga, så får frågan om en lagreglering beträffandedokumentation av rättelser tas under förnyat övervägande. Utskottet, somsåledes inte finner anledning att föreslå en ändring i datalagenpä denna punkt, avstyrker med det anförda motion KII8. Innan utskottet går in närmare pä de övriga motionerna börerinras om att propositionens förslag anges utgöra en etapp i det inleddaarbetet med att stärka skyddet för den enskildes integritet. 1 DOK:s övrigadelbetänkanden som är pä remiss eller bereds i behandlasfrågor som tagits upp i motionerna. Här kan nämnas sekretess inom hälso- ochsjukvården samt myndigheters försäljning av uppgifter ur ADB-register. DOK harockså föreslagit en grundlagsreglering till värn för den personligaintegriteten. I det senaste delbetänkandet Integritetsskyddet i informationssamhället4 (SOU 1987:31) diskuteras främst behovet av en begränsning avpersonnummeranvändningen i databaserade personregister. Vidare berörs bl. a.samköming, offentlighets- och sekretessfrågor, massuttag för kommersiellaändamål från offentliga register samt forsknings- och statistikregister.Utredningsarbetet fortsätter bl. a. med en undersökning av offentlighetsprincipenoch informationsteknologin. DOK kommer i sitt slutbetänkande att återkomma tilldessa frågor. Utskottet har tidigare uttalat att datateknikensanvändning skall utfor mas med full respekt för den enskildes personliga integritet (KU 1985/ 86:5 y och 1986/87:7). I avvaktan på resultatet av det pågående utrednings arbetet och vissa datafrågors beredning i är de nu fram- 20 lagdalagförslagen ägnade att stärka skyddet för den personliga integrite- KU1987/88:5' ten. Förslagen tillstyrks således med det anförda, varigenom ävenmotion K4IO yrkande 2 om en striktare tilläiripning av datalagensskadeståndsregel får anses ha tillgodosetts. Utskottet vill dock säkerställaatt de registeransvariga fär erforderlig tid på sig för att utarbeta nyarättelserutiner m. m. Denna förberedelsetid bör, såsom uttalats ipropositionen, vara förhållandevis lång. Utskottet förordar därför, medändring av regeringens förslag i denna del, att ändringarna i datalagen träderi kraft den . De under den allmänna motionstiden väckta yrkandenaom/'(?/:w/;r nummeranvändning motion K40I yrkandena 1 och 2 omfattas av deöverväganden som DOK har presenterat i sitt senaste delbetänkande. De frågorotn samköming m. m. som har tagits upp i motionerna K431 yrkande 4 och K410yrkande 6 faller också inom ramen för DOK:s utredningsarbete. Detsamma gällermyndigheters försäljning av personuppgiftersami statens person- ochadressregister (SPAR), motionerna K431 yrkande 6, K437 yrkande 2 och K4I0yrkande 5. Det bör här erinras om att DOKentydigt har uttalat sig fören reglering av användningen av personnummer. Utredningen har valt att läggafram två alternativa förslag, båda med syftet att begränsa denna användning(SOU 1987:31, s. 133 ff.). Utredningen har vidare i samma betänkande (s. erinrat om att samkörningar som ger ett nytt register i regel kräverförfattningsstöd eller tillstånd enligt datalagen. Därutöver kan Dl meddelaföreskrifter i ämnet. Efter att ha diskuterat möjligheterna att i datalagennärmare reglera samkörningar stannar DOK vid att betona vikten av att DI vidmakthållersin praxis vad gäller tillstånd till samkörningar. Därvid framhålls att det ärviktigt att mycket höga krav ställs på den registeransvariges motivering tillbehovet av att samköra uppgifter. Utredningen konstaterar slutligen att den kanfå anledning att återkomma till behovet av åtgärder i sitt slutbetänkande. Vadgäller myndigheters försäljning av personuppgifter m. m. föreligger somtidigare redovisats redan ett lagförslag från DOK (SOU 1986:46), vilket beredsi . Utskottet har såsom nämnts tidigare uttalat sig om viktenav att integritetsskyddet på dataområdet tillgodoses. De svära avvägningar somhär måste göras vinner enligt utskottets mening på en samlad genomlysning.Motionsyrkanden motsvarande de nu aktuella har för övrigt avstyrktseller ansetts besvarade med hänvisning till det pågående utredningsarbetet (KU1986/87:7). Vad särskilt gäller integritetsproblem i samband medforskningsregister bör även beaktas att dessa berörts i samband med riksdagensbehandling av den forskningspolitiska propositionen (prop. 1986/87:80). Därvidhänvisades till en aviserad utredning om forskningsetiska frågor (UbU1986/87:26). Vid dessa förhållanden framstår det inte som meningsfullt att utöver vad som sagts om värdet av inriktningen av det pågåendelagstiftningsarbetet föregripa DOK:s arbete, som befinner sig i en slutfas,eller beredning i . Utskottet finner därför inte heller nuanledning att ta några initiativ till följd av motionsyrkandena, vilka därföravstyrks. I motion K410 yrkande 4 begärs att DOK.s förslag ommyndighetersför- .äljning av personuppgifter \me skall föranleda någon proposition, utan att 21 DOK:sslutbetänkande bör avvaktas. Även om det liggeri linje med utskot- KU 1987/88:5tets bedömning att en samlad genomlysning bör ligga till grund för övervägandeni grundläggande frågor på dataområdet, så kan det finnas ämnen vilka, i likhetmed förslagen i proposition 1986/87:116, kan behandlas för sig. Utskottet villsåledes inte genom något uttalande i denna del redan nu ta ställning i en frägasom bereds i . Motion K232 yrkande 8 gäller ett moratorium för nya ellerutökade dataregister m. m. Ett liknande yrkande framställs i motion Ub6yrkande 8. Utskottet har tidigare funnit att det knappast är möjligt eller enslämpligt att generellt "läsa" tillämpningen av datalagen ochhithörande lagstiftning eller ny lagstiftning . Samtidigtuttalades att utskottet förutsätter att såväl regeringen som övrigatillämpande myndigheter noggrant bevakar integritetsproblemen (KU 1985/86:5 yoch 1986/87:7). Det finns anledning att på nytt understryka vikten av dessauttalanden. Enligt utskottet är det vidare angeläget att översynen avdatalagstiftningen fullföljs möjligt. Mot denna bakgrund har utskottetinte funnit anledning att ta något initiativ till följd av motionsyrkandena,vilka därför avstyrks. I motion K431 yrkande 3 reses krav pä begränsningar avuppgifislämnan-det. Vidare begärs att regeringen sätter till en delegation meduppgift att föreslå minskningar i medborgarnas uppgiftsskyldigheter. som finansutskottet har vid fiera tillfällen framhållitatt det självfallet bör vara en utgångspunkt för alla myndigheter att så långtmöjligt begränsa uppgiftsinsamlandet (KU 1984/85:29 och 1986/87:7, FiU 1984/85:6 y och 1985/86:5). DOK har i sitt senaste delbetänkande förordat att,utöver den registerlagstiftning som redan finns, särskilda registerlagar skallreglera verksamheten för vissa register. Förslaget gäller register med kvalificeratkänsliga uppgifter som får en inte obetydlig spridning. Utredningens förslaggäller därför register hos , landstingen, riksförsäkringsverketoch försäkringskassorna samt kommunernas register inom ochskolhälsovården. Den fortsatta beredningen av DOK :s förslag i denna del böravvaktas. Någon åtgärd bör därför inte vidtas med anledning av mötionsyrkandet,vilket således avstyrks. 1 motion K431 yrkande 7 vidgas integritetsdebatten attäven omfatta frågan om ett lagstadgat skydd för företagens integritet. Detförtjänar här erinras om att vid datalagens tillkomst uttalade det föredragandestatsrådet att det var mest angeläget att trygga den enskildes behov avintegritet. Det bör också nämnas att vid utarbetandet av sinkonvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling avpersonuppgifter ansett att "privacy" är något som endast kantillkomma fysiska personer. Utskottet är visserligen medvetet om att företagenhar behov av ett skydd i olika sammanhang, främst frän ekonomiska ochkonkurrensmässiga synpunkter. har emellertid detta behovtillgodosetts genom regler i , sekretesslagstiftningen ochspeciallagstiftning, t. ex. lagen om illojal konkurrens. Mot bakgrund av det anfördakan utskottet inte finna att det föreligger anledning utvidgadet inledda arbetet med att stärka integritetsskyddet på dataområdet i dethänseende som är aktuellt och avstyrker därför motionsyrkandet. Två särskilda sekretessfrågor tas upp i motion K431. Vadförst gäller KU 1987/88:5 yrkande 1 om utlämnande av uppgifter bl. a. inomsjukvårdsområdet bör det slås fast att de problem motionärerna berör inte i sigär en följd av att uppgifter samlas i ADB-stödda personregister. DOK haremellertid i sitt första delbetänkande (SOU 1986:24) utförligt behandlatpatientuppgifter i sådana register. Där konstateras att sekretesslagens reglertill skydd mot uppgiftslämnande har förbisetts i vissa fall. Utredningen hardärför föreslagit en ändring i sekretesslagen som innebär en åtstramningbeträffande utlämnande av patientuppgifter för administrativa ändamål iförhållande till vad som sker . Förslaget bereds iregeringskansliet. DOK har vidare, i enlighet med sina direktiv, tagit uppsekretesslagstiftningens tillämpning. 1 sitt senaste betänkande (s. 125)uttalar kommittén att den diskussion som har förts om utvidgad sekretessaktualiserar grundläggande frågor om offentlighetsprincipens utformning.Vidare sägs att med hänsyn strikt till den enskildes integritetsintresse finnsdet behov av strängare sekretessregler än de nuvarande för datalagradepersonuppgifter. När även de värden som finns i offentlighetsprincipen tas medi bedömningen blir det emellertid fråga om en mycket besvärlig gränsdragning.DOK har förklarat sig ämna återkomma till denna fråga i sitt slutbetänkande.Mot denna bakgrund finner utskottet inte tillräcklig anledning att nu ta någotinitiativ i denna del. Motionsyrkandet avstyrks således. Den andra i motion K431 behandlade sekretessfrågan(yrkande 2) är om den registrerade skall kunna överklaga ett beslut att lämnaut uppgifter om honom. De skäl för och emot den nuvarande ordningen, som endastger den som har begärt utlämnandet rätt att överklaga ett beslut att vägralämna ut uppgifter, har belysts ingående senast i samband med sekretesslagenstillkomst. Därvid befanns de i och för sig beaktansvärda fördelarna med enutvidgad rätt till överklagande inte kunna uppväga de nackdelar som skulle blioundvikliga. Det betonades att en sådan utvidgning skulle äventyra vad somoftast har avgörande betydelse när offentlighetsprincipen skall tillämpas,nämligen att prövningen sker snabbt. DOK har i sitt senaste delbetänkande (s.125) uttalat att en effektivare tillsyn över sekretesslagstiftningen och enförbättrad garanti mot, som det uttrycks, slapp tillämpning av densammaeventuellt skulle kunna åstadkommas med en klagorätt för den registrerade.Utredningen anser emellertid att det knappast går att motivera krav på enutvidgad rätt att överklaga beslut enbart med utgångspunkt i de begränsadeerfarenheter av sekretesslagens tillämpning som kommittén har gjort. Frågan böremellertid enligt DOK:s majoritet övervägas på nytt i samband med en framtidaöversyn av sekretesslagen. Utskottet får för egen del ansluta sig till denbedömningen och avstyrker motionsyrkandet. Av 15 kap. 9 10 §§ sekretesslagen följeratt myndighetersADB-behand-ling skall ordnas med beaktande av rätten att ta del av allmännahandlingar och det intresse som enskilda kan ha av att själva utnyttja t. ex.en terminal för detta ändamål. Sådan skyldighet föreligger givetvis intebeträffande sekretessbelagda uppgifter. Detta kan, som framhålls i motion K121,innebära att det behövs särskilda rutiner för att vid framtagning skiljaoffentligt material frän sekretessbelagt. ADB-registers tillgänglighet beroräven av andraförhållanden, t. ex. om myndigheten har en s. k. presentationstermi- 23 Det är redan i lagstiftningens förarbeten förutsatt att hän- synen tillden nu berörda aspekten på offentlighetsprincipen måste vägas KU 1987/88:5 motandra intressen, bl. a. tekniska och ekonomiska faktorer. Såsom utskottettidigare uttalat måste det för de myndigheter där behoven föreligger mednödvändighet bli fråga om en successiv utveckling (KU 1981 /82:21, s. 6).Utskottet, som delar motionärens uppfattning om det angelägna i att enskildasjälva kan ta del av ADB-baserade offentliga uppgifter i allmänna handlingar iså vid omfattning som möjligt, har jnte tillgång till några närmare uppgifterom hur den berörda avvägningen har utfallit i praktiken. Olika aspekter påoffentlighetsprincipens tillämpning ingår emellertid enligt vad utskotteterfarit i ett särskilt projekt inom ramen för det utredningsarbete som bedrivsinom DOK. När resultatet av dessa undersökningar föreligger kan det finnasanledning att pä nytt ta upp frågan. I avvaktan pä detta är det enligtutskottets mening inte påkallat att gör någotytterligare uttalande. Med det anförda får motion KI21 anses vara besvarad. 1 10 § datalagen föreskrivs att den registeransvarige påbegäran av enskild skall underrätta denne antingen om innehållet i enpersonuppgift som ingår i ett personregister och som innefattar upplysning omhonom eller om att sådan uppgift inte förekommer i registret. Denna rätt tillregislerbesked är en viktig del i den enskildes möjligheter att kontrollera ettregisters innehåll och uppgifternas riktighet. I anslutning till bestämmelseni 10 § datalagen har Dl meddelat råd om vad ett registerbesked bör innehållaoch hur det bör utformas. Utskottet, som erinrar om att registerbeskeden enligthuvudregeln skall lämnas utan kostnad för den registrerade, anser nu liksomnär motsvarande fråga tidigare var uppe att datalagen inte behöver kompletteraspå sätt som föreslagits i motion K410. På grund av det anförda avstyrks motionensyrkande 3. Enligt motion K43I yrkande 5 bör regeringsrätten och interegeringen vara instans för överklagande i frågor rörande datalagen. Utskottethar tidigare uttalat att det ofta finns ett betydande politiskt inslag i denbedömning som måste göras vid en överprövning av datainspektionens beslut ochatt det därför är motiverat att behälla regeringen som överklagandeinstans (KU1984/85:7, l985/86:5yoch 1986/87:7). Utskottet harfortfarande sammauppfattning och avstyrker därför motionsyrkandet. En av riktlinjerna för den framtida datapolitiken är attdecentralisera datorkraften.