bet · GB01AU18 · 1987-12-31 00:00:00 — På samma sätt bekostas permitteringslöneersättningarna, det kontanta arbets marknadsstödet och utbildningsbidragen. Regeringens förslag AU 1987/88:18 Isyfte att skapa ett enklare och mer ändamålsenligt bidragssystem föreslårregeringen i huvudsaklig överensstämmelse med vad a-kassekommittén har förordatföljande beträffande statsbidragen till arbetslöshetskassorna. Bidragenbetalas ut direkt i samband med att kassorna gör sina utbetalningar aversättningarna till de arbetslösa. Statsbidraget skall motsvara helaersättningen. Därmed uppnås att kassorna inte behöver egna medel för sinautbetalningar, och inte heller behövs någon reglering i efterhand avstatsbidraget. Att statsbidraget täcker hela den ersättning som kassornabetalar ut skall inte medföra ökade kostnader för staten. Såsom redovisas iföljande avsnitt är det nämligen meningen att kassorna skall inleverera tillstaten så stor del av medlemsavgifterna att de ökade bidragskostnaderna blir idet närmaste täckta. Det nya statsbidragssystemet föreslås träda i kraft den 1januari 1989. Några lagändringar är i denna del inte aktuella. Ävennär det gäller formerna för att finansiera statens utgifter för arbetslöshetsersättningaroch utbildningsbidrag m. m. föreslår regeringen förändringar. Statsbidragen tillarbetslöshetskassorna föreslås bli finansierade genom arbetsmarknadsavgiften, iden mån bidragen inte täcks av de avgiftsmedel som kassorna skall leverera intill staten. Statens bidrag till permitteringslöneersättningarna avses bli heltfinansierad genom arbetsmarknadsavgiften. Å andra sidan förordar regeringenatt statens utgifter för KAS och för utbildningsbidragen i fortsättningen helttäcks via anslag på statsbudgeten. Dennya finansieringsordningen är avsedd att börja gälla . Den förutsätteren ändring i lagen om socialavgifter (lagförslag 3 i proposition 114). Utbetalningarnaav statsbidrag till arbetslöshetskassor och permitte-ringslöneersättningarförutsätter att tillgängliga arbetsgivaravgiftsmédel förslår. För att klaravariationer i utbetalningsbehovet skall med regeringens förslagöverskottsmedel kunna behållas för att utnyttjas i perioder med ökadeutbetalningar. Vidare förordas att fill systemet skall knytas en röriig kreditom högst 1 000 milj. kr. för att undvika att man skall behöva snabbt ändranivån på arbetsmarknadsavgiften. Folkpartieti kommittémotion 1987/88:A49 och i kommittémotion A50 yrkar attregeringens förslag i fråga om nya statsbidragsregler och finansieringen skallavslås. I motion A50 finns dessutom ett särskilt avslagsyrkande beträffande denrörliga krediten. Den gemensamma grunden för yrkandena är att någraprincipiella förändringar av bidrags- och finansieringssystemet inte bör ske iavvaktan på en allmän arbetslöshetsförsäkring. Idetta sammanhang bör redovisas att i motion 1987/88; A219 frän allmänna motionstiden yrkat att av regeringen skall begära förslag om arbetslöshetsförsäkringens finansiering. Finansieringen bör utgå från att ökade egenavgifter skapar ett mer direkt hänsynstagande till 20 konsekvenserna försysselsättningen av löneförhandlingarnas utfall. Egen- AU 1987/88:18avgiften till arbetslöshetskassorna bör således öka, varigenom det blir möjligtatt reducera statsbidragen till kassorna. Enliknande uppfattning uttrycks i motion A50 (c). Där sägs att statsbidragen börbegränsas till att omfatta av de utbetalade ersättningarna och attmedlemsavgifterna bör justeras i motsvarande mån. Utskottet kan inte ansluta sig till motionernasuppfattning att det för dagen är en aktuell åtgärd att med ökade egenavgifterhålla nere statens kostnader för ersättningarna vid arbetslöshet. Sett motbakgrund av de krav på en allmän arbetslöshetsförsäkring som framförs av bl. a.folkpartiet och framstår snarare en inriktning mot sänktamedlemsavgifter som en mer adekvat åtgärd att överväga. I ett system med enallmän arbetslöshetsförsäkring är det nämligen inte särskilt meningsfullt attta ut avgifter av de försäkrade, dvs. alla invånare i landet som är i arbetsförålder jämför de för länge sedan avskaffade egenavgifterna tillsjukförsäkringen och folkpensioneringen. Vadsom är mer angeläget är att försöka utjämna de storaavgiftsskillnaderna mellan kassorna. Trots den nuvarande bidragskonstruktionenär dessa skillnader till en inte oväsentlig del betingade avarbetslöshetsnivåerna i de olika kassorna. Hög arbetslöshet drar fortfarandeupp medlemsavgifterna. Med regeringens förslag att hela dagpenningen skallersättas av staten kommer inte längre arbetslöshetens omfattning att direktpåverka arbetslöshetskassornas egna kostnader och behovet att ta ut ökademedlemsavgifter. Starka rättviseskäl talar därmed för regeringens förslag. Tillvad nu sagts kommer önskemålet att skapa ett mindre krångligtstatsbidragssystem. och regeringens förslag har ett sådantsyfte. Även detta talar för att det nya statsbidragssystemet bör genomföras.Samtidigt får man vara på det klara med att de i propositionen föreslagna nyareglerna för utbetalning av statsbidrag till de erkända arbetslöshetskassornam. m. innebär en genomgripande reformering av hela utbetalningssystemet. Detsäger sig självt att en systemomläggning av denna karaktär kan, trotsansträngningar från berörda myndigheter, medföra en del inkörningsproblem ochandra praktiska problem som inte alla gånger har kunnat förutses. Dessa problemkan ställa krav på justeringar efter igångkörandet för att systemet skallfungera på avsett vis. Med erkännande av att myndigheterna kommer att ställasinför praktiska svårigheter och att man får vara beredd att medverka till attlösa dem på ett smidigt sätt delar utskottet regeringens uppfattning att det börvara möjligt att genomföra de föreslagna ändringarna vid den avseddatidpunkten, . Förslagentill ändrade former för att finansiera statens bidragskostnader är betingade av att nuvarande ordning med blandad arbetsgivaravgifts- och budgetfinansiering har visat sig vara otymplig och budgettekniskt olämp lig. Ett nytt system bör enligt propositionen bygga på att vaije utgiftsslag 21 finansieras ur endast enkälla. Dessutom, tilläggs det, bör kostnader som AU 1987/88:18 påverkasmest av förhållanden som parterna på arbetsmarknaden råder över finansierasgenom arbetsgivaravgifter. Utskottetansluter sig även i denna del till vad regeringen anfört och föreslagit. Sammanfattningsvisanser utskottet att med avslag på motionerna A49 (fp), A50 (c) ochA219 (fp) i de aktuella delarna bör dels godkänna vad som föreslagits ipropositionen om statsbidrag, rörlig kredit och bidragsutbetalningar tillarbetslöshetskassorna, dels anta det till propositionen fogade lagförslaget 3om ändring i lagen om socialavgifter. Arbetslöshetskassornasmedlemsavgifter skall tillsammans med statsbidrag och andra inkomster täckaersättningarna fill arbetslösa medlemmar, kassornas förvaltningskostnader ochövriga utgifter samt avsättningar till fondbildning. Medlemsavgifterna varierari dag . Arbetsmarknadsministernanser att de stora avgiftsskillnaderna är helt orimliga, sett mot bakgrund avatt det främst är lågavlönade medlemmar i utsatta branscher som har högaavgifter, medan de lägsta avgifterna ofta finns i kassor med låg arbetslöshetoch bättre avlönade medlemmar. Detkan erinras om att det ingick i a-kassekommitténs uppdrag att prövamöjligheterna till ett system med enhetligare avgifter, för alla medlemmar iarbetslöshetskassorna. Ett av kommitténs förslag för att tillgodose detta syftehar behandlats, nämligen att statsbidrag skall lämnas för hela denersättning som kassorna betalar ut till de arbetslösa. Ett annat förslag kommeratt behandlas i det följande avsnittet om upphävande av fonde-ringskravet.Dessutom föreslår kommittén som en ytterligare åtgärd att kassorna får uppbäraett förvaltningsbidrag. Såsomredovisats i det föregående avsnittet är det regeringens mening att de ökadekostnaderna för staten till följd av att hela den utbetalade ersättningen täcksbidragsvägen skall kompenseras av kassorna. Denna kompensation skall komma tillstånd genom att kassorna betalar in en viss del av medlemsavgifterna tillstaten. Dessutom bör kassorna till staten ge ett fillskott som skall användasför att utjämna avgiftsskillnaderna. Däremot anser regeringen att det ärmindre lämpligt att införa det förvaltningsbidrag som a-kassekommitténföreslår. Frånde angivna utgångspunkterna förordar regeringen att det i lagen omarbetslöshetsförsäkring skall skrivas in att en kassamedlem skall i avgift tillkassan betala a) av den genomsnittligtutbetalade dagpenningen i kassan för att finansiera kassans andel av kostnadenför den utbetalade arbetslöshetsersättningen, b) av den gällande högstadagpenningen för att finansiera ett utjämningsbidrag och c) erforderligt belopp som behövsför att finansiera den del av kassans förvaltningskostnader som inte täcks aveventuellt utjämningsbidrag. Folkpartietoch yrkar i kommittémotionerna A49 resp. A50 AU 1987/88:18 attregeringsförslagen även i denna del skall avslås med hänvisning till deninställning som tidigare redovisats att inga förändringar bör göras i statsbidrags-och finansieringssystemet i avvaktan på en allmän arbetslöshetsförsäkring.Centerpartiet förordar dessutom att en del av medlemsavgiften bör tas ut ochinlevereras till staten för att användas som bidrag för att utjämnamedlemsavgiften i de olika kassorna. anser att a-kassekommitténsförslag att ett belopp motsvarande hälften av dagpenningen i resp. kassa är envälavvägd grund för en sådan utjämningsavgift. Liksomvid behandlingen av statsbidrags- och finansieringsfrågorna anser utskottetatt en ny framtida reform av systemet för ersättningen vid arbetslöshet inte ärnågot skäl för att avstå från angelägna förbättringar i dagens system. Det börvidare understrykas att det nu aktuella förslaget om medlemsavgifterna är ettfullföljande av förslaget till omläggning av statsbidragen till kassorna. Dessaskall, som sagts, få full täckning för sina utbetalningar aversättningarna. I gengäld har det förutsatts att kassorna av sina avgiftsmedelskall fillskjuta ett belopp som beräknas motsvara kostnadsökningen för staten.I konsekvens med de tidigare ställningstagandena föreslår därför utskottet attriksdagen avvisar motionernas avslagsyrkanden. Närdet gäller finansieringen av utjämningsbidraget föreslår regeringen att kassorna skall betala in ett belopp per medlem som motsvarar av den högsta gällande dagpenningen. förordar, som ovan redo visats, ett tillskott per medlem som motsvarar hälften av kassornas genom snittliga dagpenning. Utskottet erinrar om att kräver att nuvarande statsbidrags- och finansieringssystem skall tills vidare behållas i princip oförändrat. Dock skall medlemmarnas egenfinansiering ökas så att statsbidragsandelen av ersättningarna till de arbetslösa minskar från . Redan detta medför att en betydande höjning av kassornas medlems avgifter måste ske. Lägger man till den avgiftshöjningen en utjämningsav- i gift motsvarande en halv dagpenning kommer man fram till att utjämningen enligt modell kommer att äga rum på en hög avgiftsnivå. Utskottet avstyrker motionens förslag. Detutjämningsbidrag regeringen föreslår skall lämnas enligt två kriterier. Detskall för det första lämnas till kassor med en arbetslöshet som överstigergenomsnittet för samtliga arbetslöshetskassor. Antalet ersättningsdagar permedlem och år skall vara högre än genomsnittet. Bidraget skall idetta fall motsvara av den högsta dagpenningen multiplicerat med detövergenomsnittliga antalet dagar i kassan. Denandra typen av utjämningsbidrag avser kassor som har färre medlemmar än 10000och en medlemsavgift högre än av den högsta dagpenningen. Bidraget skall idetta fall vara av det belopp som överstiger av högsta dagpenning ochkassans verkliga kostnad per medlem. Omden utjämningsavgift kassorna levererat in till staten ger ett överskott skalldetta återbetalas till kassorna. Om avgiften inte täcker utbetalningsbehovetkommer utjämningsbidraget att sättas ned. Utjämningsbidraget utgören viktig del i reformeringen av arbetslöshets- 23 De nuoacceptabelt stora skillnaderna i medlemsavgifter kan AU 1987/88:18 genombidraget till stor del undanröjas. Det är därför angeläget att regeringensförslag till utjämningsbidrag genomförs. Man får emellertid vara på det klaramed att med den föreslagna konstruktionen och utskottet tänker främst på dendel av utjämningsbidraget som skall gå till kassor med lågt antal medlemmar ochhög medlemsavgift - kan bidragsutbetalningarna till de enskilda kassorna varasvåra att beräkna för det första verksamhetsåret, dvs. Därigenomriskerar bidragsgivningen att inte få avsedd effekt under . Regeringenbör därför ha möjlighet att övergångsvis göra de anpassningar av reglerna sombehövs för att uppnå syftet med bidraget. Somtidigare nämnts varierar medlemsavgifterna i de olika kassorna för närvarandemellan 96 och . Genomförs förslagen om ändrade statsbidragsregler ochmedlemsavgifter bedöms avgifterna i propositionen komma att variera mellan ca120 och . Ytterst ankommer det dock även med de nya bestämmelserna påkassorna själva att fastställa medlemsavgiften med iakttagande av attkassornas utgifter blir täckta. Meddet anförda tillstyrker utskottet att ger regeringen det godkännandesom begärts av de i propositionen angivna riktlinjerna för utjämningsbidragtill kassorna samt de föreslagna ändringarna i lagen om arbetslöshetsförsäkringsom berör medlemsavgifterna i 54, 56 och 57 §§. Dessaparagrafer berörs även avfondfrågan i nästa avsnitt. Den formella hemställan beträffande paragrafernagörs därför i det följande. Idetta avsnitt av propositionen behandlas också frågan om avgifter för enskiltanslutna medlemmar, dvs. medlemmar i en arbetslöshetskassa som inte samtidigttillhör en facklig organisation eller en företagarorganisation. Antalet sådanamedlemmar uppskattas till 55000. Regeringen har i två beslut under år 1985medgivit att kassorna av dessa medlemmar får ta ut särskilda avgifter vid sidanav den fasta avgift som varje medlem har att erlägga enligt arbetslöshetsförsäkringslagen.Regeringen föreslår att kassorna får en i lagen fastställd rätt att i denfasta avgiften för enskilt anslutna medlemmar inkludera ett belopp som täckermerkostnaderna för medlemsadministrationen. Ikommittémotion 1987/88:A49 yrkar att regeringsförslaget skallavslås med hänvisning till de invändningar som har gjorts av lagrådet och tillatt kostnaderna för kassornas administrafion bör bäras solidariskt avkassamedlemmarna. Lagrådethar i sitt yttrande bl.a. anfört att likabehandlingsprincipen starkt talar föratt alla medlemmar bör behandlas på samma sätt, särskilt som kassornas framtidaroll blir att vara förmedlare av statsbidrag. Arbetsmarknadsministernhar med anledning av lagrådets invändningar framhållit att den föreslagna bestämmelsen inte ger utrymme för arbetslös hetskassorna att i avgiftshänseende utsätta medlemmarna för någon obe rättigad särbehandling. Meningen är enbart att ge möjlighet att för en viss kategori medlemmar ta ut en avgift som täcker faktiska extrakostnader, exempelvis för information eller för aviseringar om medlemsavgiften. När ersättning utkrävs för sådana extra administrationskostnader kan visserli gen uppstå en särbehandling av vissa medlemmar, men denna är inte utslag 24 av något godtycke utangrundar sig på faktiskt föreliggande särskilda, extra AU 1987/88:18kostnader för medlemsgruppen. Utskottetansluter sig fill vad arbetsmarknadsministern anfört och avstyrker det i motionA49 framställda avslagsyrkandet på denna punkt. Den nya bestämmelsen är avseddatt införas som ett nytt andra stycke i 54 § arbetslöshetsförsäkringslagen ochomfattas formellt av den hemställan som utskottet gör i avsnittet om fonderna. Imofion 1987/88;A214 av Hans Nyhage m.fl. (m, fp, c) aktualiseras på nytt fråganom inträde i arbetslöshetskassorna för personer som inte är fackligt anslutna. Motionärernaanser att staten som motprestation för statsbidraget behöver kräva av kassornaatt de fillhandahåller separata ansökningsblanketter som alltså intesamtidigt gäller ansökan i resp. facklig eller företagaror-ganisafion, attsådana blanketter automatiskt tillhandahålls sökande som så önskar samt att detbör stipuleras en längsta tid för kassornas handläggning av ansökningar ommedlemsskap. Somredan nämnts har ca 55000 personer använt möjligheten till enskild anslutningfill arbetslöshetskassa. Vid tidigare behandling av motsvarande yrkanden(senast AU 1986/87:11 s. 72-73) har utskottet hänvisat till att missnöje medkassornas handläggning av ärendena kan anmälas till AMS som ärfillsynsmyndighet och till att AMS ingripit i en del fall av det slag som nuåsyftas. Mot den bakgrunden har utskottet inte funnit motiverat för riksdagenatt reglera kassornas verksamhet i de begärda hänseendena. Utskottet vidhållerdenna ståndpunkt och avstyrker för den skull mofion A214. Arbetslöshetskassornaär alltsedan den statsunderstödda verksamheten började vid mitten av 1930-taletskyldiga att avsätta medel till fonder. Dessa har till uppgift att vara enmedelsreserv med hänsyn till de skiftningar i arbetslösheten som kan inträffa.De skall också säkerställa att kassorna har likvida medel för sinautbetalningar. Fonderingskravethar successivt sänkts. Efter den senaste sänkningen, som beslutades ,motsvarar fonderingskravet numera knappt tre månaders utgifter i en kassa. Avolika skäl har likväl fonduppbyggnaden fortsatt. Som nämnts i ett fidigareavsnitt angav i sitt betänkande att kassornassamlade fonder då uppgick till ca . Vid utgången av år 1987hade summan stigit till . Regeringenföreslår att arbetslöshetskassorna inte längre skall avsätta medel till särskilda fonder. Genomförs förslaget att statsbidraget till kas sorna i fortsättningen skall täcka hela försäkringsersättningen och betalas 25 ut i anslutning till attkassorna ger ut ersättningar fill sina arbetslösa AU 1987/88:18 medlemmarbehövs inte längre några fonder som medelsreserv för nuvarande ändamål.Kassorna bör alltså upphöra med fondavsättningarna med utgångenavår . Regeringensförslag innebär i denna del att lagens bestämmelser om fondering upphävs.Därutöver föreslår regeringen att de fonder som upparbetats inte längre skallvara en del i kassornas ekonomiska system utan upplösas och utskiftas. Detankommer på kassorna själva att besluta om upplösningen av fonderna. Detförutsätts i propositionen att kassorna därvid följer kassastadgarnasföreskrifter om hur det skall förfaras med en kassas tillgångar vid upplösningav kassan. Dessa innebär att tillgångarna skall tillfalla den närståendeintresseorganisationen. Lagrådethar funnit att den angivna lösningen med dess anknytning till stadgarna ärgodtagbar från formella synpunkter "oavsett att medlen i realiteten iväsentlig mån härrör från andra källor". Sedan är det en sak för sig,fortsätter lagrådet, att man kan tänka sig att förbruka fonderna genom att låtafondmedlen ingå i kassornas allmänna rörelse och därmed minska behovet avstatsbidrag . Men, avslutar lagrådet, en sådan linje är detinte lagrådets sak att förespråka, ty då är man inne på rent politiskaöverväganden. Folkparfietoch yrkar i sina kommittémotioner 1987/88:A49 och 1987/88: A50att regeringens förslag skall avslås och att fonderna även i fortsättningen skallförvaltas av arbetslöshetskassorna och utnyttjas inom ramen för dettrygghetssystem för vilka de har byggts upp. I båda motionerna hävdar man attfonduppbyggnaden till den helt övervägande delen har möjliggjorts av denomfattande statsbidragsgivningen till arbetslöshetskassorna. Moderatasamlingspartiet uttalar i partimofion 1987/88:A44 i fondfrågan att det påjuridiska grunder finns skäl för allvarliga invändningar mot regeringensförslag. Den lydelse i kassornas stadgar som regeringen hänvisar till gällerom kassorna upplöses. Regeringens förslag innebär dock att kassorna skallfinnas kvar, men att de inte längre nödvändigtvis måste ha egna fonder. Demedel som inbetalts av kassornas medlemmar, såväl medlemmar i den fackligaorganisationen som individuellt kassaanslutna, har till syfte att garanteraarbetslösa kassamedlemmar ekonomiskt skydd. Det finns anledning att anta attdessa fondmedel av fackförbunden kommer att utnyttjas för helt andra ändamål ände som de ursprungligen var avsedda för. Vidareanförs i motion A44 att när en allmän, obligatorisk försäkring genomförs kommer fonderna inte att behövas som säkerhet. I mofionen förutsätts att avvecklingen av det nuvarande systemet kommer att äga rum . Därför bör kassorna redan nu kunna minska sina 26 Moderatasamlingspartiet har senast i motion 1987/88;Fi223 fram- AU 1987/88:18 hållitatt statsbidraget till arbetslöshetskassorna i avvaktan på en allmänarbetslöshetsförsäkring bör kunna sänkas till . Det minskade statsbidragetbehöver, om fondmedlen utnyttjas, inte kompenseras genom högre egenavgifter.Motionärerna yrkar att vad de anfört om den framtida fondanvändningen skallges regeringen till känna och att regeringen bemyndigas att dispensera frånfonderingskraven i 56 § arbetsförsäkringslagen. Dettaärende inrymmer som framgått av den föregående framställningen tre väsentligareformer av ersättningarna vid arbetslöshet; karensdagarna avskaffas, ersättningsbeloppenkommer att löpande anpassas till löneutvecklingen och de stora skillnaderna imedlemsavgiften skall utjämnas. Den nu aktuella fondfrågan hänger samman medden sistnämnda reformdelen. framhållit är det inte möjligt att komma till rättamed problemet med avgiftsskillnaderna om man inte frigör kassorna frånfonderingskraven. De nya former för statsbidragen och deras utbetalning somutskottet tillstyrkt medför att kassorna i princip inte längre kommer attbehöva repliera på fonderna i sin verksamhet. Det är syftet med åtgärderna, ochdet är då logiskt att man fullföljer dem med att upphäva de fondkrav som harställts på kassorna. Närdet sedan gäller frågan om fondernas upplösning har i propositionen hänvisatstill förfarandereglerna i kassornas stadgar. Vidare redovisas att det viddiskussioner inom med företrädare för och fackliga organisationer som principlösning har framkommitatt kassornas fonder bör kunna tillfalla den eller de intresseorganisationersom har tagit initiativ till kassan. Även om de förfaranderegler som finnsrörande en kassas upplösning inte direkt tar sikte på den nu aktuellasituationen kan det, såsom sägs i propositionen, inte råda någon tvekan om attett förfaringssätt i enlighet med principlösningen ligger väl i linje med dessaregler. Med hänsyn till de juridiska betänkligheter som anförts i motion A44(m) kan erinras om att lagrådet har funnit att den i proposifionen angivna lösningenär godtagbar från formell synpunkt. Detanförda innebär att utskottet ansluter sig till vad som anförts och föreslagitsav regeringen beträffande arbetslöshetskassornas fonder. Därav följer attutskottet avstyrker yrkandena i kommittémotionerna A49 (fp) och A50(c) om avslag på regeringsförslagen och om fortsatt användning av fonderna föri huvudsak oförändrade ändamål. Inte heller yrkandena i motion A44 (m) omfondmedlens användning blir aktuella att genomföra vid bifall till utskottets ställningstagandeutan avstyrks. Vidavvecklingen av fonderna skall det inte vara hinder för kassorna att ha kvar ett visst rörelsekapital för att klara utbetalningar och investeringar för den egna förvaltningen. Detta kapital bör enligt propositionen inte överstiga . () yrkar i motion 1987/88:A42 att en kassa skall ha möjlighet att behålla ett större eget kapital med 27 hänvisning till att räntanpå nuvarande fondmedel särskilt i små kassor kan AU 1987/88:18 täckaadministrationskostnaderna. Utskottetanser att det är svårt att ha en bestämd uppfattning om kassornas behov av egetkapital i det nya systemet. Erfarenheterna får visa om man behöverhöja det i propositionen angivna beloppet. Med det anförda avstyrker utskottetmotion A42.