bet · GB01AU4 · 1987-12-31 00:00:00 — om arbetsrättslig beredskapslag (prop. 1986/87:165) Utskottetbehandlar i detta betänkande den framlagda propositionen1986/87:165 om arbetsrättslig beredskapslag samt den med anledning avpropositionen väckta motionen 1987/88: Al av m.fl. (m). Propositionenslagförslag innebär att det i krig eller beredskapslägen görs vissa ändringar iden arbetsrättsliga lagstiftningen jämfört med vad som gäller underfredsförhållanden. Vidare bemyndigas regeringen att föreskriva de ytterligareförändringar i lagstiftningen som bedöms nödvändiga för att tillgodosetotalförsvarets behov. Det är avsett att den nya lagen skall kompletteras avkollektivavtal om de beredskapsförhållanden det här gäller. Regeringenslagförslag biträds av utskottet, som avstyrker de i motion Alframställda yrkandena om ändringar och kompletteringar av förslaget. Moderatasamlingspartiets företrädare i utskottet reserverar sig till förmån för bifalltill motionen. Vidare har till betänkandet fogats ett särskilt yttrande avutskottsföreträdaren för kommunisterna. Iproposition 1986/87:165 föreslår regeringen efter föredragning av statsrådetAnna-Greta att skall anta det i propositionen framlagda förslagettill arbetsrättslig beredskapslag. 1987/88:A1av m.fl.(m) vari yrkas 1. att beslutar omändring i den till regeringens förslag till arbetsrättslig beredskapslag 5 §omnämnda bilagan, avseende 14 § i lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet, i enhghet med vad som i motionen anförts, 2. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående den s.k.200-kronorsregeln i beredskapslägen, 3. att beslutar omändring i den till regeringens förslag till arbetsrättslig beredskapslag 5 §omnämnda bilagan, avseende 18 § i lagen (1982:80) om anställningsskydd, ienlighet med vad som i motionen anförts. 4. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i AU 1987/88:4 motionen anförts om behovet av kompletterandelagreglering inom den arbetsrättsliga beredskapslagen. Vid statsmakternas försvarspolitiska beslut på våren 1982förutsattes att den särskilda frågan om administrativ beredskap påarbetsrättens område skulle behandlas för sig. Regeringen återkom samma vårtill frågan i proposition 1981/82:179.1 den konstaterades som en allmänbakgrund att det inte torde "råda någon tvekan om att den administrativaberedskapen på arbetsrättens område med tiden har blivit eftersatt".Härmed avsågs att 1970-talets omfattande arbetsrättsliga lagstiftning tar siktepå fredstida förhållanden. Detsamma gäller om de kollektivavtal som kompletterarlagstiftningen eller fastställer vad som skall gälla på områden som normaltinte regleras genom lag, främst lönebildningen. I den nämnda propositionen föreslogs en ny lag omskyldighet för näringsidkare, arbetsmarknadsorganisationer m.fl. att delta itotalförsvarsplaneringen. Lagen antogs av på förslag avutskottet i betänkandet AU 1982/83:1. När det gäller det fortsattaplaneringsarbetet förordade utskottet, med anslutning till en socialdemokratiskmotion, att arbetet åtminstone till en början skulle ledas av en av regeringentillsatt delegation, sammansatt av företrädare för arbetsmarknadens parter ochberörda myndigheter. Detta blev också beslut. En delegationtillsattes av regeringen. Den har benämningen beredskapsdelegationen. Den nu föreliggande propositionen, 1987/88:2, har berettsinom beredskapsdelegationen. saknas i stort beredskapslagstiftningoch beredskapsavtal på det arbetsrättsliga fältet. I propositionen föreslås isyfte att förbättra den s.k. författningsberedskapen en arbetsrättsligberedskapslag för krigs- och beredskapstillstånd eller andra utomordentligaförhållanden. Det understryks i propositionen att lagen är avsedd attkompletteras med beredskapsavtal och - beroende på utgången av förhandlingarnaom dessa avtal - ytterligare lagstiftningsåtgärder. Vid sidan härav återståratt lösa åtskilliga frågor av organisatorisk och praktisk natur. Den arbetsrättsliga berédskapslag som föreslås i propositionenhar konstruerats delvis efter mönster av förfogandelagen (1978:262) och annanberedskapslagstiftning. Själva lagen har nio paragrafer. I de fyra inledandebestämmelserna anges förutsättningarna för lagens tillämpning. Principen är attbestämmelserna i de följande 5-9 §§ träder i tillämpning utan inskränkning omriket kommer i krig. I beredskapslägen tillämpas bestämmelserna helt ellerdelvis efter regeringens bestämmande. I 5 och 6§§ anges vilka arbetsrättsliga lagar som kommer att beröras. Enligt 5 §görs förändringar i följande lagar: AU 1987/88:4 De förändringar som blir aktuella anges för varje lagparagrafvis i en till den nya lagen fogad bilaga. Tre av de arbetsrättsHga lagarna kan enligt 6 § heltsättas ur tillämpning i de krislägen det här gäller, nämligen lagen omledighet för vissa föreningsuppdrag i skolan samt lagen omledighet för grundläggande svenskundervisning för invandrare. Arbetsmiljölagen och arbetstidslagen innehåller i motsatstill de ovan uppräknade lagarna bestämmelser som ger regeringen möjlighet attmeddela föreskrifter som avviker från dessa lagar om det behövs för atttillgodose totalförsvarsintressena. Därför berörs dessa båda lagar enligtpropositionen inte särskilt av den nu föreslagna lagstiftningen. I 8 § bemyndigas regeringen att föreskriva om deytterligare ändringar i den arbetsrättsliga lagstiftningen som bedömsnödvändiga för att tillgodose totalförsvarets behov. Slutligen ger 7 och 9 §§regeringen möjlighet att förbjuda fackliga stridsåtgärder m.m. resp. attingripa mot avtalsbestämmelser i kollektivavtal om det behövs av hänsyn tilltotalförsvaret. Lagförslaget har granskats av lagrådet som har lämnat detutan erinran. Till den närmare innebörden av några av de nya bestämmelsernaåterkommer utskottet i det följande. I kommittémotion 1987/88: Al av m.fl. (m)anförs inledningsvis bl.a. att eftersom den svenska arbetsmarknaden numerapräglas av en långtgående formell reglering genom lagstiftning ocharbetsrättsliga avtal är det viktigt att det finns en arbetsrättsligberedskapslagstiftning. I annat fall ökar risken för förvirring ochhandlingsförlamning i ett beredskapsläge. Med hänsyn härtill beklagarmotionärerna att regeringen har dröjt så länge med att föreslå lagstiftning.Vidare anser de att det är beklagligt att regeringen inte har föreslagitpreciserade förändringar i arbetstids- och arbetsmiljölagarna. Regeringen börpå lämpligt sätt göra klart för arbetsmarknadens parter deförändringar som den avseratt göra i dessa lagar i händelse av ettberedskapsläge. Därutöver är följande bestämmelser enligt motionärernamindre väl lämpade för den avsedda situationen. Enligt 14 § MBL är arbetsgivaren skyldig att - sedanmedbestämmandeförhandlingar har förts lokalt - fortsätta förhandlingarna påcentral nivå om detta begärs av motparten. Denna skyldighet för arbetsgivarenkvarstår enligt beredskapslagen såvida inte hinder mot centrala förhandlingarmöter på grund av beredskapsförhållandena. Motionärerna menar att det under beredskapär synnerligen viktigt att alla beslut kan fattas och genomföras AU 1987/88:4utan dröjsmål. Lagförslaget tar visserligen hänsyn till kommunikationssvårigheterm.m., men med den föreslagna tekniken kan parterna komma att offra värdefulltid på att försöka fastställa om det föreligger hinder att genomföra centralaförhandlingar. Lagförslaget bör enligt motionärerna ändras på denna punkt. Vidare framhåller motionärerna att det givetvis ärsynnerligen viktigt att några olovliga konflikter inte bryter ut underberedskap. Att den s.k. 200-kronorsregeln skall avskaffas har krävts i andrasammanhang så att det blir möjligt för arbetsdomstolen att döma ut mer kännbaraböter. Upphävandet av denna sanktionsbegränsning blir ännu mer angeläget underberedskapstid. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande till regeringenhärom. Dessutom föreslås att skall göra den ändringen i lagförslagetatt deltagande i en olovlig konflikt skall utgöra saklig grund för avskedande. Motionärerna ser den föreslagna lagstiftningen som närmasttillämpbar i ett förkrigs- resp. efterkrigsskede. De anser att det ärnödvändigt med sådana kompletteringar av lagregleringen som särskilt tar siktepå förhållandena under krig och akut krigsfara och andra särskiltspecificerade extraordinära beredskapstillfällen. Motionärerna förutsätter attden arbetsrättsliga lagstiftningen i sådana situationer måste starkt begränsas.De ifrågasätter om om informationsskyldighet och fackligvetorätt vid entreprenader kan upprätthållas liksom bestämmelserna ianställningsskyddslagen om uppsägningstider och permittering. I denna delföreslår motionärerna ett tillkännagivande till regeringen om behovet av enkompletterande lagreglering. Det föreliggande lagförslaget liksom det fortsatta arbetetmed den administrativa beredskapen på arbetsrättens område har tvåutgångspunkter. Den första är att parterna under fredstid har ett betydandeansvar för förhållandena på arbetsmarknaden. Detta ansvar är inte mindrebetydelsefullt . Behovet av parternas medansvar är snararestörre när sådana förhållanden råder. Den andra utgångspunkten är att det intekan vara eftersträvansvärt att för krissituationer skapa ett regelsystem sommer än oundgängligt avviker från den ordning som gäller under fred. Som ovan redovisats vill m.fl. i motion1987/88:A1 för vissa lägen komplettera beredskapslagstiftningen med regler sommedför långtgående inskränkningar i det arbetsrättsliga systemet. Det heter imotionen att det kommer att bli fråga om att för sådana lägen begränsa denfredstida lagstiftningen till "det absolut oundgängliga för att skydda deanställdas fri- och rättigheter". Detta är en uppfattning som utskottetinte kan dela. Tvärtom bör man undvika ingrepp som i grunden rubbar detfredstida mönstret för samverkan mellan parterna och mellan dem ochstatsmakterna. Därtill vill utskottet anföra följande. I krig och liknande extraordinära situationer sommotionärerna här åsyftar kommer statsmakterna att ge direktiv för de verksamhetersom skall fortsätta attbedrivas så att totalförsvarets behov kan tillgodoses. Företagsledningarna AU1987/88:4 får acceptera att det är staten som lämnar anvisningar omproduktionens inriktning och volym, i den mån detta inte är fastställt genomöverenskommelser i fredstid. får de anställda vara beredda attarbeta även under förhållanden som är svåra och pressande. Med utskottetssynsätt är detta inte en miljö som lämpar sig för för ensidigaarbetsgivardiktat, utan vad som kommer att behövas är ett väl fungerandesamarbete mellan företagsledning och anställda för att säkerställa attföretagen uppnår de produktionsmål de är ålagda. Utifrån den inställning somhär har redovisats kan utskottet inte finna att det är lämpligt med enkompletterande lagstiftning med den inriktning som motionärerna avser. Derasinitiativ till lagstiftning i form av ett tillkännagivande till regeringenavstyrks sålunda av utskottet. Vad sedan beträffar motionärernas förslag att skyldighetenför arbetsgivare att träda i centrala förhandlingar enligt 14 § MBL helt skallavskaffas i ett beredskapsläge kan utskottet hänvisa till motiveringen förregeringens förslag på denna punkt. Som förut nämnts innebär detta förslag attskyldigheten principiellt finns kvar men görs beroende av att det inteföreligger hinder att genomföra förhandlingarna på grund av beredskapsförhållandena.Denna ordning motiveras i propositionen med att beredskapslagen skall fungeraunder mycket skiftande förhållanden, också under sådana dä samhället fungerar istort sett som vanligt. Om så är fallet bör det vara möjligt för parterna attgenomföra även centrala förhandlingar. Det måste dock vara ett klart intresseatt medbestämmandeförhandlingarna av på lokal nivå. I propositionenförutsätts att parterna beaktar detta i sina beredskapsavtal. Med avstyrkandeav motionens ändringskrav biträder utskottet följaktligen propositionenslagförslag på denna punkt. Inte heller kan utskottet ansluta sig tillmotionsförslagen att skärpa sanktionerna för deltagande i olovligastridsåtgärder. Som sagts är det en utgångspunkt för lagstiftningen attparternas ansvar för förhållandena på arbetsmarknaden ökar under ofärdstider.Man måste utgå från att det kommer att råda en allmän insikt om attarbetsfreden i landets intresse måste upprätthållas. Utskottet anser mot denbakgrunden att det inte finns behov att frångå det fredstida sanktionssystemetsåsom motionärerna begär och vill erinra om att 200-kronorsregeln ochavskedandefrågan sett i ett fredstida perspektiv kommer att behandlas inom kortav utskottet i betänkandena AU 1987/88:7 och 8. Med anledning av motionens kritik för att regeringen intehar angivit vilka förändringar den avser att göra i lagarna om arbetstid ocharbetsmiljö kan hänvisas till framställningen i propositionen (s. 17-18). I detavsnittet anger regeringen preciserade utgångspunkter för vad som bör gälla omarbetstiden i krislägen (60 timmars arbetsvecka m.m.). Beträffandearbetsmiljölagen anges som angeläget att även denna anpassas tillberedskapssituationen. Denna anpassning sägs komma att närmare övervägas i detfortsatta arbetet med den administrativa beredskapen. Med detovan anförda avstyrker utskottet motion Al i dess helhet. I övrigt har utskottet inte funnit skäl till invändningareller påpekanden med anledning av regeringens förslag till arbetsrättsligberedskapslag utan detta tillstyrks. Hemställan AU 1987/88:4 att med avslag på motion 1987/88: Al antar det iproposition 1986/87:165 framlagda förslaget till arbetsrättslig beredskapslag. Närvarande: (), (), MarianneStålberg (s), (), (), (), BoNilsson (s), (), (), (),i (c), (vpk), (m),() och (). , och (alla m)anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjarmed "Det föreliggande" och på s. 5 slutar med "dettatillstyrks" bort ha följande lydelse: Den allmänna utgångspunkten för arbetsrättslig liksomannan beredskapslagstiftning är att om skulle komma i krig ellerkrigsfara kommer exceptionella krav att ställas på alla medborgare.Näringslivet måste kunna ställas om för den produktion som är nödvändig medhänsyn till totalförsvarets behov. Detta kommer att kräva uppoffringar ochstora ansträngningar. Man får utgå från att praktiskt taget alla kommer attgöra sitt yttersta för att värna landet. Som ett uttryck härför kan man väntasig att produktionen kan bedrivas utan allvarliga konflikter ellermotsättningar på arbetsmarknaden. Arbetsgivare och arbetstagare förenas i detövergripande målet att slå vakt om vår frihet. Den svenska arbetsmarknaden präglas numera av enlångtgående formell reglering genom lagstiftning och arbetsrättsliga avtal.Därför är det viktigt att det finns en arbetsrättslig beredskapslagstiftning.Mot den bakgrunden är det beklagligt att regeringen dröjt så länge med attlägga fram förslag i ämnet, särskilt som lagstiftningen skall ligga till grundför beredskapsavtal. Det kommer att ta ytterligare tid innan det finns tillfredställandeförberedelser för att handha arbetsrättsliga problem i händelse av krig ellerkrigsfara. Såsom anförs i motion Al ger den nu föreslagnalagstiftningen intrycket att i första hand vara tillämpbar i ett förkrigs-resp. efterkrigsskede. Däremot är förslaget inte helt förenligt med de krav somkommer att resas i den ytterst besvärliga situation som uppstår om Sverigeskulle utsättas för krigshandlingar. Regeringen bör överväga en särskildlagreglering för den typen av situationer med beaktande av att det under krigeller akut krigsfara är nödvändigtatt begränsa lagstiftningen till det absolut oundgängliga för att AU1987/88:4 skydda de anställdas demokratiska fri- och rättigheter. Vidare bör i regeringens överväganden ingå frågan huruvidaexempelvis vetoregler och informationsskyldighet enligt MBL kan upprätthållas ien krigssituation. Man måste även beakta de speciella förhållanden som skulleuppstå vid en avspärrning av sjötransporterna med följd att en stor del av denutrikesberoende industriproduktionen i det närmaste måste upphöra. I ett sådantläge är det knappast rimligt att vidmakthålla fredstida regler omuppsägningstider och permittering. Slutsatsen av det ovan anförda är att regeringen bör få iuppdrag att i det fortsatta arbetet med beredskapslagstiftningen påarbetsrättens område utarbeta kompletterande förslag till lagreglering som kanträda i kraft vid krig eller akut krigsfara samt vid andra särskiltspecificerade extraordinära tillfällen i samband med beredskap. Härutöver vill utskottet peka på att det i regeringenslagförslag finns några bestämmelser som är mindre väl lämpade för desituationer det gäller. Regeringen förutsätter att förhandlingar enligt 14 § MBL,liksom i fredstid, skall kunna föras på central nivå. Under beredskap är detsynnerligen viktigt att alla beslut kan fattas och genomföras utan dröjsmål.Centrala förhandlingar skulle göra processen långsammare. I många fall kan manockså vänta sig att kommunikationssvårigheter och liknande problem gör detomöjligt att genomföra centrala förhandlingar. I förslaget till arbetsrättsligberedskapslagstiftning finns också undantag för den typen av situationer. Medden föreslagna tekniken kan emellertid parterna komma att offra värdefull tidpå att försöka fastställa om det föreligger hinder att genomföra förhandlingarcentralt. Ett annat problem i regeringens lagförslag gäller olovligakonflikter. Det är givetvis utomordentligt betydelsefullt att några olovligakonflikter inte utbryter under beredskap. I andra sammanhang har föreslagitsatt den s.k. 200-kronorsregeln skall avskaffas, så att det blir möjligt förarbetsdomstolen att utdöma mer kännbara skadestånd. Detta är givetvis ännu meraangeläget under beredskapstid. I beredskapslagstiftningen bör även en ändringgöras i 18 § lagen om anställningsskydd, varigenom fastslås att deltagande iolovlig konflikt utgör saklig grund för avsked. Det finns härutöver anledningatt i det fortsatta arbetet ta ställning till konflikträtten i sin helhet. Regeringsförslaget omfattar inte arbetstids- ocharbetsmiljölagarna. Beträffande arbetstiden ges i propositionen uppgifter istora drag om vad som kan komma att gälla i beredskapslägen. Dessa uppgifterbehöver preciseras. I fråga om arbetsmiljön hänvisas enbart till det fortsattaplaneringsarbetet. Utskottet instämmer i motionärernas kritik att detta är endirekt brist i propositionen. dels att utskottets hemställan bortha följande lydelse: att med bifall till motion I987/88:A1 A) antardet till proposition 1986/87:165 fogade förslaget till arbetsrättsligberedskapslag med de ändringarna i de i anslutning till 5 § i en bilagaförtecknade lagarna att 14 §lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet skall ha AU 1987/88:4följande lydelse: 14 § Finns lokal arbetstagarorganisation skallförhandlingsskyldigheten enligt 11-13 §§ fullgöras genom förhandlingar meddenna. samt att i fråga om lagen (1982:80) om anställningsskydd18 § skall ges följande lydelse: 18 § Avskedande får ske, om arbetstagarengrovt har åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren. Som sådant åsidosättandeanses bl.a. deltagande i en olovlig strejk. Avskedandet får inte grundas enbart på omständigheter somarbetsgivaren har känt innan underrättelse lämnades enligt30 §. Har arbetsgivaren underlåtit att underrätta, räknas tiden i stället fråntidpunkten för avskedandet. B) som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört om dels 200-kronorsregeln i beredskapslägen, dels behovet av kompletteringarav den arbetsrättsliga beredskapslagstiftningen. (vpk) anför: Det karakteristiska draget i regeringens föreliggandeförslag till en arbetsrättslig beredskapslag är att man utgår från attarbetsköpare och arbetstagare under beredskapstid skall arbeta gemensamt ilandets intresse. De förändringar som görs i den fredstida lagstiftningen äremellertid ensidigt till arbetstagarpartens nackdel. Det oaktat har vänsterpartietkommunisterna avstått från att reagera med en motion i ärendet, och jag harinte heller reserverat mig vid utskottsbehandlingen. Skälet härtill är att dennya lagen endast är en fortsättning arbetsrättsliga lagstiftningsom vpk är starkt kritisk till och som enligt vår mening bör göras om iväsentliga avseenden. Detta har vi motionsledes utvecklat närmare under enföljd av år. Jag kan här hänvisa till att våra senast väckta motioner omdemokratiska rättigheter i arbetslivet, om förbättringar i lagen omanställningsskydd, om sextimmarsdagen och andra arbetsrättsliga frågor också äraktuella för behandling i kammaren denna höst. Den nya beredskapslagen är avsedd att tillämpas förutom ikrig även om riket är i krigsfara eller under andra utomordentliga förhållandensom är föranledda av krig eller krigsfara, dvs. i s.k. beredskapslägen. Vad somavses härmed är knapphändigt behandlat. Det faller utanför utskottets ämnesområdeatt definiera innebörden av begreppet. Detta har emellertid stor betydelse förtillämpningen på det arbetsrättsliga området och borde därför tas upp tillnärmare belysning i samband med en total översyn av arbetsrätten.