bet · GB01AU7 · 1987-12-31 00:00:00 — Turordningsreglernai LAS tas upp i motion 1986/87:A734 av m.fl. (m) i vilken anförsatt utvecklingen visar att lagen lett till såväl minskad rörlighet påarbetsmarknaden som svårigheter vid driftsinskränkningar. Vid inskränkningarav driften vid ett företag är det enligt motionärerna av avgörande betydelseatt verksamheten såväl under nedskärningen som därefter kan bedrivaseffektivt, vilket förutsätter att arbetsstyrkan haren lämplig sammansättning.Likaså innebären förändrad produktion ofta nya krav på personalenssammansättning och kompetens. I motionen framhålls att en strikt tillämpning avturordningsreglerna enligt LAS i många fall kan innebära att fortsatt driftomöjliggörs, eftersom företaget inte kan behålla eller nyanställa den personalsom fordras för att bedriva en konkurrenskraftig verksamhet. Dessa problem ärsärskilt stora vid driftsinskränkningar vid mindre och medelstora företag.Motionärerna menar att turordningsreglernai LAS bör ändras så att arbetsgivaren ges möjlighet att AU 1987/88:7 vidomläggning av verksamheten dels behålla arbetstagare med särskilt yrkeskunnandeeller annan kompetens, dels upprätta särskild turordning för arbetstagare med ihuvudsak jämförbara arbetsuppgifter. Den ekonomiska grundtryggheten för äldrefriställd arbetskraft bör i första hand lösas inom ramen för en reformeradarbetslöshetsförsäkring. Liknande ändringsyrkanden har framställts alltsedan dennya anställningsskyddslagen antogs är 1982. Utskottet har därvid uttalat somsin uppfattning att det är viktigt att man håller fast vid anställningsskyddslagenssyfte att . värna om,i första hand de äldre arbetstagarna och arbetstagare mednedsatt arbetsförmåga. Utskottet har vidare understrukit att den princip lagenhar -att de med längre anställningstid har företräde till fortsatt arbeteframför dem med - inte är avsedd att vara undantagslös. Avsteg frånprincipen kan göras genom att utnyttja den möjlighet som står öppen att träffaavtal om avvikelser från lagens regler. Detta innebär att arbetsgivare och defackliga organisationerna i samråd skall försöka komma fram till lösningar somär anpassade till vad situationen kräver i de särskilda fallen. Utskottet harmenat att denna väg är att föredra med hänsyn till lagens syfte att skyddaäldre och handikappade arbetstagare. Utskottets inställning har varit den attnär undantag görs bör dessa sålunda grunda sig på samförståndslösningar ochinte, som ibland förespråkas, på beslut som ensidigt fattas av arbetsgivaren(se bl.a. AU 1986/87:7, s. 8). Inga nya omständigheter har dllkommit som föranleder ettändrat ställningstagande från utskottets sida. Motion A734 avstyrks därför iaktuell del. I vpk-motionen 1986/87:A711 begärsiörslagtiUturordningsregler i koncerner. Motionärerna framhåller inledningsvis att ensnabbt fortgående koncentrationsprocess i näringslivet skapat nya problem förden arbesrättsliga lagstiftningen. De arbetande och deras fackligaorganisationer kommer allt längre från de verkliga beslutsfattarna ikoncernledningarna. Det förhållandet att "gamla" företag splittrasupp i olika bolag, "bolagise-ras", skapar speciella problembeträffande anställningsskyddet. Ett "gammalt" företag på en ort kanefter bolagisering bestå av ett tiotal företag, varvid LAS turordningsreglervid avsked kan omfattas av Uka många turordningskretsar. Motionärerna anser mot den angivna bakgrunden attkoncernbegreppet är juridiskt, ekonomiskt och arbetsrättsligt otidsenligt.Lagstiftningen bör därför ändras på sådant sätt att de anställda och derasfackliga organisationer kan förhandla och utmäta ekonomiskt, moraliskt ochjuridiskt ansvar av de verkliga beslutsfattarna i en koncern. När det gällerturordningsreglerna måste det komma till en lösning där koncernledningen hardet slutliga ansvaret både arbetsrättsligt och ekonomiskt. Utskottet delar uppfattningen i motionen att utvecklingeninom näringsli vet mot en koncentration av verksamheter till större enheter kan skapa problem när det gäller tillämpningen av den arbetsrättsliga lagstiftningen. Frågan aktualiserades i proposition 1981/82:71 om ny anställningsskyddslag m.m,, i vilken framhölls att kollektivavtalen framstod som den lämpligaste metoden för att lösa de skiftande problem som ofta har sammanfattats under 10 Utskottet instämmer i detta, och AU 1987/88:7 utgår frånatt parterna aktivt verkar för att finna en avtalsmässig lösning på problemen.Utskottet ser det som angeläget att man inom regeringens kansli följer dennafråga med uppmärksamhet. Med hänvisning till det anförda avstyrks motion A711 iaktuell del. LASmedger i 6 § provanställningar med en prövotid av högst . Omarbetsgivaren inte vill att anställningen skall fortsätta skall arbetstagare fåbesked härom senast vid prövotidens utgång. Annars övergår provanställningen ien anställning tills vidare ("fast anställning"). Bestämmelserna omprovanställning är enligt 2 § dispositiva, dvs. de kan ändras genomkollektivavtal. Imotion 1985/86: A734 av m.fl. (m) konstateras att redan innanreglerna om provanställning fördes in i LAS fanns möjligheter tillprovanställning genom kollektivavtal mellan parterna på arbetsmarknaden. På enstörre del av arbetsmarknaden gällde emellertid en betydligt kortare tidsgränsän . Motionärerna anför vidare att vid beslutet om sexmånaders provanställning utgick från att parterna på arbetsmarknaden skullerespektera riksdagsbeslutet och anpassa avtalen till den beslutadesexmånadersgränsen, men att någon sådan anpassning i många fall inte har ägtrum samt att en stor del av de positiva effekter som sexmånadersregeln väntadesfå på arbetsmarknaden därigenom uteblivit. Lagens regler föreslås därför bligenerellt verkande. Liknandesynpunkter förs fram i motion 1986/87:A748 av m.fl. (c). I motion1986/87:A751 av m.fl. (c) understryks betydelsen av attmöjligheterna till provanställningar förbättras, vilket skulle gynna ungdomarssysselsättning. De hinder och begränsningsregler som den arbetsrättsligalagstiftningen innebär i dessa hänseenden bör därför undanröjas. Slutligenanförs i motion 1986/87: A734 beträffande provanställning också attsvårigheterna för framför allt nytillträdande att få en fast fot påarbetsmarknaden leder till att möjligheterna till provanställning under ett årbör övervägas. En sådan förlängd provanställning bör enligt motionärernaförenas med en viss uppföljning från arbetsförmedlingens sida. Närden nya anställningsskyddslagen trädde i kraft fanns i olikakollektivavtal bestämmelser om provanställning. Som framhålls i motionerna vardessa kollektivavtal i många fall rner restriktiva än den nya lagen beträffandeprövotidens längd. har avtalen löpt ut och parterna har vid ingåendeav nya avtal möjlighet att göra de anpassningar till lagen som de finnerpåkallade, eftersom lagens bestämmelser är dispositiva. Utskottet anser detinte vara motiverat att slopa dispositiviteten eller att inskränka parternashandlingsutrymme genom att sätta en form av nedre gräns för den. Utskottetfinner heller inte anledning att stödja förslaget i motion A734 att sträcka uttiden för provanställning till . De i sammanhanget upptagna motionernaavstyrks därför av utskottet. Anställningvid arbetsanhopning AU 1987/88:7 Som redovisats ovan är en av LAS utgångspunkter attanställning tills vidare är den anställningsform som normalt skall användas. Ilagen anges ett antal fall i vilka undantag från huvudregeln får ske -ytterligare undantag kan göras i kollektivavtal. Ett av de i lagen angivnaundantagen är tidsbegränsad anställning vid arbetsanhopning. Enligt lagensbestämmelser får en och samma arbetstagare anställas på detta sätt . Enligt motion 1986/87:A734 av m.fl. (m) terdet sig omotiverat att en arbetsgivare under återkommande arbetstoppar somunder en tvåårsperiod sammanlagt varar mer än inte kan anställa enoch samma arbetstagare om anställningarna är motiverade av tillfälligaarbetstoppar. Arbetsgivaren åsamkas onödiga upplärningskostnader ochproduktivitetsförluster. Tidsgränsen försvårar också möjligheterna för t.ex.studerande att skaffa sig den erfarenhet som kan utgöra ett avstamp förfortsatt yrkesliv. I motionen föreslås att tvåårsgränsen tas bort och att rättinförs att träffa anställningsavtal för av upp vidtillfällig arbetsanhopning. Utskottet har tidigare anfört attlagens regler ger arbetsgivarna tillräckligt utrymme för tillfälligaanställningar vid arbetstoppar. Detta utrymme kan för övrigt utvidgas ellerinskränkas genom kollektivavtal om detta bedöms erforderligt i en viss bransch.Utskottet har härutöver påpekat att man vid lagregelns konstruktion har avvägtå ena sidan behovet av enkelhet i tillämpningen och å andra sidan behovet attdra upp en bestämd gräns för vad som skall anses som ett legitimt utnyttjandeav anställningsformen (se bl.a. AU 1986/87:7). Utskottet har samma uppfattningi dag, varför det aktuella yrkandet i motion A734 avstyrks. 1. beträffande översyn av LAS attriksdagen avslår motionerna 1986/87:A261 yrkande 8 och 1986/ 87:A734 yrkandena15 och 16, 2. beträffandevidgad undantagskrets i LAS attriksdagen avslår motionerna 1986/87: A727,1986/87: A734 yrkande 18 och 1986/87:A750, 3. beträffande arbetstagarbegreppet i denarbetsrättsliga lagstiftning en att avslår motionerna 1986/87:A715 yrkande 4 och1986/ / 87:A734 yrkande 17, 4. beträffandeändrade förutsättningar för uppsägning m.m. attriksdagen avslår motionerna 1986/87:A711 yrkandena 5 och 6, 1986/87: A718yrkande 4,1986/87: A731 och 1986/87: A734 yrkande 20, 5. beträffande reglerna i LAS och utländskmedborgares värnplikts tjänstgöring i hemlandet att avslår motion 1986/87:A709, 12 6. beträfiandeskadestånd vid ogiltigförklarad uppsägning m.m. AU 1987/88:7 att avslår motion 1986/87:A711 yrkande 3, 7. beträffandeturordningsreglerna i LAS attriksdagen avslår motion 1986/87:A734 yrkande 19, 8. beträffandeturordningsregler i koncerner attriksdagen avslår motion 1986/87: A711 yrkande 4, attriksdagen avslår motionerna 1986/87:A734 yrkandena 22 och 23, 1986/87:A748 och1986/87:A751 yrkande 5, 10. beträffandeanställning vid arbetsanhopning attriksdagen avslår motion 1986/87:A734 yrkande 21. På arbetsmarknadsutskottets vägnar ' Närvarande:Lars Ulander (s), (), (), (),(), (), (), (),(), (), (), (),(), (vpk) och i (c). Översyn av LAS (mom. 1) , och (alla m)anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjarmed "Utskottet delar" och på s. 6 slutar med "tillämpligadelar" bort ha följande lydelse: Utskottet delar uppfattningen i motion 1986/87:A734 av AlfWennerfors m.fl. (m) att LAS bör ses över. Lagen om anställningsskydd (LAS)tillkom i första hand för att skydda äldre och handikappad arbetskraft motutslagning från arbetsmarknaden. Det kan starkt ifrågasättas om detta syfte haruppnåtts. Utvecklingen visar att antalet äldre som slås ut frånarbetsmarknaden stadigt ökar. Likaså accentueras problemen för dearbetshandikappade. För småföretagarna innebär den ett hinder för utvecklingen.Arbetsgivarna är rädda för att anställa någon som de inte är helt övertygade omär lämplig för arbetsuppgifterna och kan förväntas smälta in i företagetsmiljö. Också de som redan är anställda har blivit obenägna att flytta till enny arbetsplats, eftersom de då förlorar den plats de hade i turordningen enligtLAS. Rörligheten på arbetsmarknaden har minskat och därmed har inlåsningseffekternaökat. Som framhålls i motionen har arbetsmarknaden delats upp idels en överstabil del, där den enskilde av trygghetsskäl inte vågar bytaarbete, dels eninstabil del utan trygghet. Utvecklingen har också medfört att vi fått en AU 1987/88:7 helt ny kategori arbetstagare som år arbetar utan någonsom helst trygghet och som tvingas att vandra från den ena arbetsuppgiften tillden andra, nämligen vikarierna. Detta gäller i synnerhet kvinnorna. Den beskrivna utvecklingen har negativa konsekvenser försåväl arbetstagare som arbetsgivare. De anställda berövas möjligheten attetablera sig på en arbetsplats vilket skapar otillfredsställelse och går utöver kontinuiteten och kvaliteten i arbetet. Möjligheterna att skapa välfungerande arbetsgrupper och en arbetsgemenskap har på många arbetsplatser idet närmaste omöjliggjorts. Arbetsgivarna ges inte rimliga möjligheter attorganisera verksamheten på ett effektivt sätt och därigenom motsvara deekonomiska kraven. På detta sätt har lagen om anställningsskydd i kombinationmed annan lagstiftning och avtal kommit att utgöra ett avsevärt hinder för attsvenska företag och förvaltningar skall kunna möta en ny tids krav. Utskottet delar slutligen uppfattningen i motionerna1986/87:A734 (m) och 1986/87: A261 av () att komplexiteten ilagen har medfört olika tolkningar och svårigheter vid tillämpningen. Denförutsätter tillgång till juridisk kompetens. Regelsystemen i LAS bör därförses över. anfört om en översyn av LAS bör ges regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande översyn av LAS att riksdagenmed bifall till motionerna 1986/87:A261 yrkande 8 och 1986/87:A734 yrkandena 15och 16 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Vidgad undantagskrets i LAS (mom. 2) , och (alla m)anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 6 som börjarmed "Utskottet har" och slutar med "därför avslås" bort haföljande lydelse: Till de kategorier arbetstagare som undantas frånanställningsskyddslagens tillämpning hör personal i företagsledande ellerdärmed jämförlig ställning. Som framhålls i de aktuella motionerna är den snävagränsdragning som gäller vid tillämpningen av detta begreppotillfredsställande, särskilt när det gäller mindre företag. Anställningsskyddslagen syftar till att öka tryggheten förarbetstagare i gemen. På högre befattningshavare och personer som skallfullgöra specialistfunktioner måste man kunna ställa särskilda krav. Om dethos sådana befattningshavare brister i detta avseende leder det snabbt tillallvarligt men för företaget. På de mindre företagen kan situationen utvecklastill ett hot mot sysselsättningen för övriga anställda. Den starka positionanställningsskyddslagen ger den anställde kan i här berörda fall bli ettsvårbemästrat problem. Det finns också skäl att anta att dessa förhållandenförhindrar att personal anställs. Det synes därför motiverat att utredamöjligheterna att vidga den krets av anställda som med hänsyn till sinaarbetsuppgifter och därmed förenat ansvar bör undantas från lagen eller ges ettbegränsat skydd. Det bör dåockså övervägas att medge undantag från lagen i sin helhet under AU1987/88:7 förutsättning av att särskilt avtal träffas mellan parterna. Vad utskottet anfört i anslutning till motionerna1986/87:A727, 1986/ 87:A734 och 1986/87:A750 bör ges regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder 2 bort ha följande lydelse: 2. beträffande vidgad undantags krets i LASatt med bifall till motionerna 1986/87:A727, 1986/87:A734 yrkande 18och 1986/87: A750 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Arbetstagarbegreppet i den arbetsrättsligalagstiftningen (mom. 3) , och (alla m) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 7 som börjarmed "Frågan om" och slutar med "aktuella delar" bort haföljande lydelse: Som framhålls i motionerna har arbetstagarbegreppet storräckvidd även utanför arbetsrättens område. Det är därför väsentligt att detfinns entydiga regler för bedömningen av om en person är att betrakta somanställd eller företagare. Det är uppenbart att fackliga organisationer har enambition att vidga arbetstagarbegreppet och att detta får vittgåendekonsekvenser för enskilda personer. Eftersom lagreglerna är allmänt hållnaöverlåts åt rättspraxis att tolka arbetstagarbegreppet. Det har därvid visatsig att arbetsdomstolen i vissa domslut givit begreppet en så vid tolkning attdet kan ifrågasättas om den står i samklang med de avsikter lagstiftarentroligen hade ursprungligen. Den strukturomvandling som arbetsmarknaden för närvarandegenomgår som en följd av den tekniska och ekonomiska utvecklingen leder tillnya företags- och arbetsformer. Nyföretagandet måste uppmuntras och olikaformer av samarbete ges utrymme att utvecklas. Inom vården är det önskvärt attanhöriga ges möjligheter att medverka. Det bör också finnas stort utrymme förfrivilliga insatser inom såväl den offentliga sektorn som exempelvis ideellaorganisationer. En alltför vid tolkning av arbetstagarbegreppet medförorimliga ekonomiska konsekvenser och utgör hinder för en dynamisk utveckling. Eftersom arbetstagarbegreppets uttolkning har konsekvenserlångt utanför det strikt arbetsrättsliga området, är detta en fråga som intelämpligen kan lösas genom avtal mellan arbetsmarknadens parter.Arbetstagarbegreppet bör därför utredas. En samordning behöver ske medarbetstagarbegreppet i den skatterättsliga och socialförsäkringsrättsligalagstiftningen. Utskottet delar mot den angivna bakgrunden motionärernasuppfattning att hithörande frågor blir föremål för utredning. Dettaställningstagande -som innebär tillstyrkan av motionerna A734 och A715 iaktuella delar- bör ges regeringen till känna. dels att utskottetshemställan under 3 bort ha följande lydelse: 1987/88:7 3. beträffandearbetstagarbegreppet i den arbetsrättsliga lagstift ningen att med bifalltill motionerna 1986/87:A715 yrkande 4 och 1986/87: A734 yrkande 17 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Ändrade förutsättningar för uppsägning m.m. (mom.4) BengtWittbom, och (alla m) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjar med "Utskottetanser" och slutar med "tillämpliga delar" bort ha följandelydelse: Utskottetdelar uppfattningen i motion 1986/87: A734 (m) att det till grund föruppsägning bör ligga en mer nyanserad avvägning av arbetsgivar- ocharbetstagarintressen än som skett. Vid bedömningen bör i högre grad ännu beaktas såväl arbetsgivarens som arbetskamraternas berättigade intresse avatt en enskild arbetstagare inte uppträder på ett sådant sätt attarbetsresultatet eller atmosfären på arbetsplatsen försämras. Den enskildesrätt att behålla sitt arbete förutsätter att denne motsvarar rimliga krav på enarbetsinsats. En avvägning bör vidare ske med hänsyn till arbetsplatsensstorlek, verksamhetens art, tjänsteställningen m.m. Utskottetsställningstaganden i denna del - som bör ges regeringen till känna- kan ocksåsägas tillgodose motion 1986/87:A731 av och ().Vad som anförs i vpk-motionerna 1986/87: A711 och 1986/87:A718 i detta avsnittbör avslås. delsatt utskottets hemställan under 4 bort ha följande lydelse: 4. beträffandeändrade förutsättningar för uppsägning m.m. att med bifalltill motionerna 1986/87:A731 och 1986/ 87:A734 yrkande 20 samt med avslag på motionerna1986/87:A711 yrkandena 5 och 6 och 1986/87:A718 yrkande 4 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Ändrade förutsättningar för uppsägning m.m. (mom.4) (vpk) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjar med "Utskottetanser" och slutar med "tillämpliga delar" bort ha följandelydelse: Somframhålls i vpk-motionerna 1986/87:A711 och 1986/87:A718 är strejkrätten en avde mest betydelsefulla demokratiska fri- och rättigheterna. Strejker uppstår urmotsättningen kapital - arbete. Den kan inte lagstiftas bort, vilket främstutvecklingen under 1970 och 1980-talet visats. Därför har utskottets betänkandeAU 1986/87:8 tagit ställning till förslag om att fredspliktsbestämmelserna(strejkförbudet) i MBL skall utmönstras. Därmed skulle även strejkskadeståndenförsvinna. Enkämpande fack- och arbetarrörelse kan aldrig godkänna inskränkning ar i strejkrätten eller att arbetare avskedas för deltagande i strejk. Mot arbetsköparens maktposition har de arbetande och deras organisationer bara 2 att väljamellan strejk eller underkastelse. Arbetsköparna provocerar, AU 1987/88:7medvetet eller omedvetet, fram en konflikt. De kan sedan med stöd av lagenavskeda strejkande arbetare. Fackföreningsrörelsen i liksom i andra länderutvecklades i hård kamp för strejkrätten och mot arbetsköparnas svartlistningaroch avskedanden. En demokratisk syn på arbetslivet och lagstiftningens uppgiftkräver att arbetsrättslagarna förändras i grunden. Utskottet anser därför ilikhet med motionärerna att strejkförbuden bör upphävas och att strejk aldrigfår utgöra saklig grund för avsked. Den lokala fackliga organisationen börvidare tillerkännas vetorätt vid avsked. Vad utskottet anfört i anslutning till motionerna A711 ochA718 bör ges regeringen till känna. Vad som anförs i de moderata motionerna 1986/87:A731 och1986/ 87:A734 står i strid med utskottets ovan redovisade uppfattning, och börföljaktligen avslås. dels att utskottets hemställan under 4 bort ha följandelydelse: 4. beträffande ändrade förutsättningar för uppsägning m.m.att med bifall till motionerna 1986/87: A711 yrkandena 5 och 6 och1986/87:A718 yrkande 4 samt med avslag på motionerna 1986/87:A731 och1986/87:A734 yrkande 20 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Skadestånd vid ogiltigförklarad uppsägning m.m. (mom.6) (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 9 som börjarmed "Utskottet vidhåller" och slutar med "det anförda" bortha följande lydelse: En arbetsgivare kan med nuvarande ordning trotsa endomstols ogiltigförklaring av en uppsägning eller ett avskedande och hindraden anställde att återgå i arbete. Arbetsgivaren har i ett sådant fall attbetala ett antal månadslöner till den anställde som s.k. särskilt skadestånd.Utskottet delar vpk:s uppfattning att arbetsgivaren inte bör ha denna möjlighetatt köpa sig fri från anställningsförhållandet. Det är i stället denförfördelade arbetstagaren som skall ha rätten att välja mellan skadestånd ochåtergång i arbetet. För att öka trycket på arbetsgivarna i de situationer somdet här är fråga om bör dessutom det särskilda skadeståndet höjas avsevärt.Regeringen bör lägga fram förslag till ändring av anställningsskyddslagenenligt dessa riktlinjer. dels att utskottets hemställan under 6 bort ha följandelydelse: 6. beträffande skadestånd vid ogiltigförklarad uppsägningm.m. att med bifall till motion 1986/87:A711 yrkande 3 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört. Turordningsreglernai LAS (mom. 7) AU 1987/88:7 BengtWittbom, och (alla m) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 10 som börjar med "Liknandeändringsyrkanden" och slutar med "aktuell del" bort ha följandelydelse: Viddriftsinskränkningar är det angeläget för både företaget och dess anställda attden arbetsstyrka som skall bli kvar får en sammansättning som gör en fortsatteffektiv verksamhet möjlig. Det kan exempelvis vara av avgörande betydelse attnågon eller några befattningshavare som är nyckelpersoner stannar inomföretaget. Lika viktigt kan det vara att den återstående personalen besitteren sådan kompetens eller sammansättning som ger de bästa förutsättningarna förfortsatt drift. Tillämpningen av LAS har visat att de turordningsregler somskall gälla enligt lagen i många fall inte medger den flexibilitet som är nödvändigvid strukturförändringar. Den möjlighet lagen ger till avvikelse från reglernagenom kollektivavtal har därför utnyttjats flitigt i kombination medutnyttjande av arbetslöshetsförsäkringen och förtidspension. Förföretag som saknar kollektivavtal erbjuds i liknande fall inga möjligheter attgenomföra en smidig personalreduktion. Här gäller turordningsregler utanundantag. I sådana fall ger konkurs enda möjligheten att upplösa arbetsstyrkanoch ombilda företaget. Enstrikt tillämpning av turordningsreglerna i LAS försvårar anpassningen till enny teknik och nya produktionsformer. Det är därför nödvändigt att reglernautformas så att de medger nödvändig flexibilitet. De behöver då kompletterasmed åtgärder som ger äldre arbetslösa varaktig ekonomisk trygghet. Motbakgrund av det anförda bör turordningsreglerna ändras så att arbetsgivaren gesmöjlighet att vid omläggning av verksamheten dels behålla arbetstagare medsärskilt yrkeskunnande eller annan kompetens, dels att upprätta särskildturordning för arbetstagare med i huvudsak jämförbara arbetsuppgifter.Regeringen bör återkomma till med förslag till lag enligtdessa riktlinjer.