bet · GB01JuU13 · 1987-12-31 00:00:00 — om ändringar i narkotikastrafflagen (prop. 1987/88:71jämtemotioner) Idetta betänkande behandlar utskottet ett regeringsförslag om ändringar inarkotikastrafflagen. Förslaget innebär främst att konsumfion av narkotikakriminaliseras. Utskottet tillstyrker förslaget. I en reservafion av en ledamot(s) yrkas avslag i denna del. I en annan reservation yrkar utskottetsborgerliga ledamöter avslag på ett förslag om en särskild straffskala medenbart böter för eget bruk av narkotika; de menar att även fängelse bör ingå iskalan. I ytterligare en reservafion (m och fp) yrkas avslag på ett förslag omen särskild ansvarsfrihetsregel vid vissa fall av eget bruk av narkofika. Härutöverbehandlar utskottet i betänkandet ett antal mofionsyrkanden som rörnarkotikapolitiken. Iproposition 1987/88:71 har regeringen (justifiedepartementet) föreslagitriksdagen att anta ett av lagrådet granskat förslag fill lag om ändringar inarkotikastrafflagen (1968:64). Rörandeproposifionens huvudsakliga innehåll hänvisas tHl vad som anförs under rubrikenUtskottet på s. 5. Isamband med propositionen behandlar utskottet fyra med anledning avpropositionen väckta motioner samt yrkanden i åtta under den allmännamofionsfiden väckta motioner. Underberedningen av ärendet har utskottet anordnat en offentlig utskottsutfrågningmed deltagande av riksåklagaren, rikspolischefen, ställföreträdandegeneraldirektören för , överdirektören förbrottsförebyggande rådet och statssekreteraren i justifiedepartementet samt medrepresentanter för vetenskapliga råd. Svenska CarnegieInsfifutet, mot narkofika. narkofikafrittsamhälle och åt läkemedelsmissbrukare. Motionsyrkandena redovisaspå s. Det vid propositionenfogade lagförslaget har följande lydelse. 1 1987/88. Lag om ändringi narkotikastrafflagen (1968:64) Härigenom föreskrivs att I, 2, 4och 5 §§ narkotikastrafflagen (1968:64) skall ha följande lydelse 1. överlåter narkotika, 2. framställer narkofika som är avseddför missbruk, 3. förvärvar narkotika iöveriåtel-sesyfte, 4. anskaffar,bearbetar, förpackar, transporterar, förvarar- eller tar annan sådanbefattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk, 5. bjuder utnarkotika fill försäljning, förvarar eller befordrar vederlag för narkotika,förmedlar kontakter mellan säljare och köpare eller förefar någon annan sådanåtgärd, om förfarandet är ägnat att främja narkotikahandel, eller döms, om gärningen sker uppsåtligen,för narkotikabrott till fängelse i högst fre år. 1. överlåternarkotika, 2. framställer narkofika som är avseddför missbruk, 3. förvärvar narkotika i överlåtelsesyfte, 4. anskaffar, bearbetar, förpac kar, transporterar, förvarar eller tar annan sådan befattning med narko tika som inte är avsedd för eget bruk, 5: bjuder ut narkotika till försäljning, förvarar ellerbefordrar vederlag för narkotika, förmedlar kontakter mellan säljare ochköpare eller företar någon annan sådan åtgärd, om förfarandet är ägnat attfrämja narkotikahandel, eller 6. innehar, brukar etter tar annanbefattning med narkotika döms, om gärningen sker uppsåtligen, för narkotikabrott till Är brott som avses i I § att anse som ringa, döms tillböter eller fängelse . Är brott som avses i I § att anse som ringa, döms tillböter eller fängelse . Bestod gärningen endast i eget brukav narkotika, döms tUl böter. Om en sådan gärning har uppdagats genorn attgärningsmannen sökt etter underkastat sig vård eller någon annan behandling,skall inte dömas till ansvar. För försök eller förberedelse till narkotikabrott ellergrovt narkotikabrott liksom för stämpling till ' Senaste lydelse 1985:9. - Senaste lydelse 1985:9. 'Senaste lydelse 1985:9. För försök eller förberedelse till narkotikabrott ellergrovt narkotikabrott liksom för stämpling till narkotikabrott, som inte är att anse som ringa, eller tillgrovt narkotikabrott döms, om gärningen avser annat än innehav, till ansvarenligt 23 kap. . narkotikabrott, som, inte är att anse som ringa, ellertill grovt narkotikabrott döms, om gärningen avser annan befattning än somavses i I § 6, till ansvar enligt 23 kap. . Har flera medverkat till brott som avses i 1-4 §§ ochinnefattar gärningen inte endast innehav, gäller bestämmelserna i 23 kap.brottsbalken. Har flera medverkat till brott som avses i 1-4 §§ ochinnefattar gärningen inte endast befattning enligt 1 § 6, gäller bestämmelsernai 23 kap. . Denna lag träder i kraft . " Senaste lydelse 1983:363. 1* 1987/88. Motionerna JuU 1987/88:13 Motionerväckta med anlediiihg av propositionen 1987/88:Ju7av (vpk) vari. 1. attriksdagen avslår regeringens förslag om att böter eller fängelse skall utgöra påföljd vid konsurrition-av narkotika, 2. attriksdagen hos regeringen begär ett nytt förslag till påföljd, exempelvis skyddsfillsyn eller vård, enligt vad i motionen anförts. 1987/88:Ju8av rri.fl. '(vpk)'vari yrkas aU avslår proposition1987/88:71. ' 1987/88:Ju9av m'.fl. (c) vari yrkas aft beslutar, med avslag påpropositionen i denna del, att 2 § narkotikastrafflagen (1968:64) skall haföljande lydelse: Är brott som avses i 1 § att anse Är brottsom avses i 1 § att anse som ringa, döms till böter eller fång- som ringa, döms till böter eller fäng else . Består gärningen endast i eget bruk av nar- gärningen endast i eget bruk av nar kotika, döms tiU böter. Om en sådan kotika och har en sådan gärning gärning har uppdagats genom att uppdagats genom att gärningsman gärningsmannen sökt eller under- nen sökt eller underkastat sig vård kastat sig vård eller någon annan eller någon annan behandling, skatt behandling, skall inte dömas till an- inte dömas titt ansvar. 1987/88:JulOav () vari yrkas att avslår proposition 1987/88:71om ändringar i narkotikastrafflagen (1968:64) såvitt avser föreslagen ändringav 2 §. Motionerväckta under den allmänna motionstiden 1987/88:Ju218av och () vari med hänvisning fill vad som anförtsi motion 1987/88:So233 yrkas 1. att hos regeringen begär kompletterande förslag till narkotikastrafflageni enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i mofionenanförts om ett förbättrat europeiskt och internationellt samarbete genomupprättandet av en europeisk bas för bekämpandet av narkotikabrottslighet. 1987/88:Ju613av () vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i mofionen anförts om utredning och förslag till åtgärder så attsvensk narkotikalagsfiftning uppfyller den miniminivå som rekommenderats vidFN-konferensen . 1987/88:Ju615av m.fl. (s) vari yrkas att avslår förslaget omkriminalisering av själva bruket av narkotika. 1987/88:Ju616 av Maj-LisLööw m.fl. (s) vari yrkas aU avslår JuU 1987/88:13 förslaget omkriminalisering av själva bruket av narkotika. ;: . ' 1987/88:Ju619av () vari yrkas ätt som sin mehiiig ger regeringentill känna att allt icke-medicinskt innehav och bruk av narkotika skallkriminaliseras. 1987/88:Ju804av m.fl. (m) vari yrkas , -.., 14.atf avslår proposition 1987/88:71 om ändringari narkofika- , , strafflagen (1968:64) såvitt avser föreslagen ändring ay 2 §. 1987/88:Ju811av m.fl. (c) vari yrkas ' ' "' ' ' ' ' ' 5. att som sin rhening ger regeringen fillkänna vad i motionen anförts om inriktningen av det närkotikabekämpändéarbetet, ' ' 6. atf som sin mening ger fegeringen tillkänna vad i motionen anförts om insatser för att hejda spridningen av crackm.m. 1987/88:Ju813av m.fl. (fp) vari med hänvisning till vad ,, . , somanförts i mofion 1987/88:,So237 yrkas, :, ;. ., : ,. : : ,,, 2.att med ändring av förslaget i proposifion 1987/88:71 om - ändringar i narkotikastrafflagen beslutar- att 2 § narkotikastrafflagen ., r (1968:64) skall haföljande lydelse: "Är brott som avses i 1 § att anse som ringa, döms till böter eller fängelse ." . Lagförslagetbygger på en inom jusfitiedepartefneritet lipprättad proméfrio-ria (Ds Ju1986:8) Förslag fill ändringar i narkotikastrafflagen (1968:64) öch remissbehandlingenav deii. Förslaget här granskats av lagrådet: ' Ipropositionen föreslås ändringar i narkotikastrafflagen som innebär bl.a. attäven själva konsumtionen av narkotika blir.straffbar. Den utvidgade, kriminaliseringenavser, förutom bruk, även andra sådana olovliga befattningar med narkotika sominte täcks av den nuvarande lagstiftningen. Förden som endast gjort sig skyldig fill eget bruk av narkotika föreslås att enbart böter skall kunna ådömas under förutsättning,att brottet är att anse som ringa. Förden speciella situationen att det genom att någon sökt eller underkastat sigvård eller behandling uppdagats att han brukat narkotika föreslås en regel omansvarsfrihet. Lagändringarna harföreslagits träda, i kraft . Narkotikastrafflagenträdde i kraft , Lagen här ändrats vid flera tillfällen.Ändringarna har inneburit dels att de olika gärningsfqrmerna för narkotikabrott harkompletterats.och utvidgats, dels att olika justeringar JuU 1987/88:13 avstraffskalorna (främst straffskärpningar) fortlöpande har genomförts. Inarkofikasfrafflagen straffbeläggs nu under sex särskilda punkter olikaförfaranden som utgör narkotikabrott. Sålunda skall - under förutsättning attgärningen sker uppsåtligen - den dömas för narkotikabrott som olovligen 1. överlåter narkotika; 2. framställer narkotika som är avsedd för missbruk; 3. förvärvar narkotika i överlåtelsesyfte; 4. anskaffar, bearbetar, förpackar, transporterar, förvarar eller tarannan sådan befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk; 5. bjuder ut narkotika till försäljning, förvarar eller befordrarvederlag för narkotika, förmedlar kontakter mellan säljare och köpare ellerföretar någon annan sådan åtgärd, om förfarandet är ägnat att främjanarkotikahandel, eller 6. innehar narkotika (1 §). Straffetför narkofikabrott är fängelse högst eller, om brottet är att anse somringa, böter eller fängelse högst . Vid grovt brott är straffetfängelse lägst två och högst (1-3 §§). Deovan under 1-5 beskrivna gärningarna är straffbara som vårdslöshet mednarkotika om de begås av grov oaktsamhet. Straffet härför är böter ellerfängelse högst . I ringa fall skall dock ej dömas till ansvar (3 a §). Ocksåförsök, förberedelse och medverkan till narkotikabrott eller grovt narkotikabrott är kriminaliserade om gärningen avser annat än innehav enligt 1 § 6. Stämpling till narkotikabrott är straffbar med den ytterligare begränsningen att stämpling till narkofikabrott som är att anse som ringa faller utanför straffbudet. Medverkan till försök och förberedelse, slutligen, är kriminaliserade i samma utsträckning som försök resp. förberedelse fill brottet i fråga (4 och 5 §§). Somframgår av den nu lämnade redogörelsen faller narkotikakonsumtion som sådanutanför det straffbara området till skillnad från vad som gäller det innehavsom normalt får antas föregå konsumtionen. Irättspraxis har innehav i narkofikastrafflagens mening i regel tolkats på sammasått som begreppet besitthiiig (sé BRÅ PM 1982:2 s. 35,106 med där anfördarättsfall och 116 ff sanit prop. 1982/83:141 s. 24 f). Högstadomstolen här i tvä avgöranden tagit ställning till frågan huruvida enhantering av narkofika i direkt anslutning tiU konsumfion skall anses utgörainnehav i narkotikastrafflagens mening. Idet första fallet (NJA 1983 s. 887), söm avsåg ansvar för narkotikabrott, rördedet sig om en person som vid olika tillfällen hade blivit bjuden på narkotikaav kamrater. Dessa hade låfit honom röka cannabis i pipor som de hade stoppat.Konsumtionen hade ägt rum i omedelbar anslutning fill att han hade tagit emotpiporna. I ett fall hade han också blivit bjuden på amfetamin som hade lösts ivatten och som hän drack genast när han fick det. Medaninnehav av narkotika är straffbart enligt narkotikastrafflagen fallerkonsumtion av narkofika utäiifördet straffbara området. Förarbetena fill.narkotikastrafflagen ger ingen upplysning om anledningen till att en bestäm- melse omansvar för konsumtion av narkofika saknas. En i och för sig tänkbar JuU1987/88:13 anledningär att lagsfiftaren inte räknat med att någon skulle kunna konsumeranarkotika utan att inneha den; en särskild bestämmelse om straff förkonsumtion skulle därför kunna ha ansetts obehövlig. antagandemotsägs emellerfid dels av att förarbetena anger att man i flera andraländer funnit anledning att uppställa en särskild bestämmelse om straff förkonsumtion vid sidan av straffbestämmelse avseende innehav, dels av att det inteär särskilt svårt att föreställa sig situafioner där någon konsumerar narkotikautan att han kan sägas inneha eller ha innehaft den. härvidlagtänka på fall där någon injicerar narkotika på en annan eller där någon drarett bloss på en pipa som en annan person hålleri. det sagdafår frånvaron av en bestämmelse om ansvar för konsumtion antas bero påatt lagstiftaren funnit det önskvärt att konsumtion i och för sig skall Skälet härtill måste i sin tur förmodas vara att möjligheterna tiH vård ochrehabilitering av missbrukare skulle försvåras om den som söker vårdskulle riskera att straffas för sitt missbruk. . ; . Ståndpunkten att straffansvar inte bör riktas mot självamissbruket av narkotika kan i och för sig synas leda till att inte hellerinnehav av narkotika borde bestraffas när fråga är om innehav för eget bruk.Ett skäl till att sådant innehav inte lämnats straffritt kan vara att det frånbevissynpunkt eljest ofta skulle bli svårt eller omöjligt att beivra innehavsom fakfiskt varit avsett för försäljning. Ett handhavande av narkofika i direkt anslutning fillkonsumfion föranle der inga bevisproblem av antytt slag och kännetecknas över huvud äv att konsumtionen är det helt dominerande inslaget i vederbörandes hantering av narkotikan. Mot bakgrund av det anförda får därför övervägande skäl anses tala för ett nekande svar på frågan, huruvida ett sådant handhavande av , narkotikakan anses utgöra innehav i narkotikastrafflagens mening. I det andra fallet (NJA 1983 s. 893), som avsåg ansökan omresning, var sakförhållandena i princip desamma som i det första fallet.Gärningsmannen hade här godkänt ett strafföreläggande och medgav ansvar förnarkofikaför-seelse. Eftersom frågan kom under högsta domstolens prövning genomansökan om resning mot ett avgörande, som alltså hade vunnit låga kraft, varförutsättningarna för domstolens prövning något annorlunda. Högsta domstolenlämnade resningsansökningen utan bifall och anförde: Konsumtion av narkotika är inte i och för sigstraffbelagd. Å andra sidan är innehav av narkofika inte straffritt i fall, därnarkotikan innehas för eget bruk. Mot den angivna bakgrunden aktualiserar denmed strafföreläggandet avsedda gärningen spörsmålet, huruvida innehav inarkofikastrafflagens mening kan anses föreligga även vid ett handhavande avnarkotika i direkt anslutning fill konsumtion. Detta är en tolkningsfråga somlämnar visst utrymme för oHka meningar. Trots att - såsom närmare framgår avHD,:s dom nr DB 36/83 (NJA 1983 s. 887) - övervägande skäl får anses tala förett nekande svar, kan en på den motsatta ståndpunkten grundad rättsfillämp-ninginte anses uppenbart strida mot lag. avgjorde högsta domstolen ännu ett fallmed liknande omständigheter (NJA 1986 s. 736). Här hade den åtalade, X, vid ett stort antal tillfällenunder för egen, omedelbar konsumtion av en annan person, Y, erhålliten dos om några fiondels gram amfetamin avsedd för direkt injicering efterutblandning i vatten. 1" 1987/88. Högstadomstolen anförde i domen bl.a. följande: , JuU 1987/88:13 har i ett,rättsfall, NJA 1983 s. 887,ansett att hantering av narkotika, vilken bestått i att någon bjudits aft rökaav pipor som andra stoppat med cannabis eller att dricka ur ett glas med enmindre mängd amfetamin löst i vatten, inte utgör innehav inarkotikastrafflagens mening. För att kunna konsumera det amfetamin som Y hartillhandahållit har X haft attvidta vissa åtgärder. Han har därvid utövat en faktisk rådighet övernarkotikan. Även om han vid sin hantering varit inställd på att konsumeranarkotikan har han kunnat förfoga över den på annat sätt. Hans befattning mednarkotikan har med hänsyn härtill utgjort innehav i narkofikastrafflagensmening. bedömde att X:s innehav av narkotikaskulle anses som ett antal från varandra fristående brott och att dessa i dehär redovisade fallen skulle anses som narkotikaförseelser. Frågan huruvida själva nyttjandet av narkotika bordekriminaliseras var infe föremål för några direkta överväganden i samband mednarkotikastrafflagens tillkomst och frågan togs i för första gångenupp till behandling med anledning av en motion . Jusfifieutskoffetuttalade då enhälligt, i sitt av godkända betänkande, att det enligtutskottets mening inte fanns anledning att överväga en ordning som innebar attnarkotikamissbruk som sådant skulle straffbeläggas (JuU 1981/82:47 s. 16). har straffbeläggning av själva konsumtionenvarit uppe till behandling i utskottet praktiskt taget . I 1983 årsbetänkande (JuU 1982/83:37 s. 16) fann majoriteten inte anledning fill annanuppfattning än den utskottet haft medan den borgerliga minoriteten i engemensam ' reservation anförde bl.a. att övervägande skäl talade för en kriminaliseringav själva nyttjandet av illegal narkofika. Därefter behandlade utskottet frågan i två betänkanden,ett och ett (JuU 1984/85:12 s. 27 ff och JuU1984/85:26 s. 19 I dessa båda betänkanden fann utskottet liksom tidigareatt de skäl sorn talade mot en utvidgning av det straffbara området vägdetyngre än de som talade för en motsatt uppfattning och avstyrkte bifall tillmotionsyrkaiidena i frågan. De skäl som anfördes mot en kriminalisering varsammanfattningsvis följande: Den psykologiska betydelsen av den lilla straffriazon som finns,är överskattad. En kriminalisering som rikfar sig mot självamissbruket skulle kunna äventyra ansträngningarna att erbjuda vård ochbehandling. Principiella skäl brukar anses tala mot att straffbelägga angrepppå gärningsmannens egen person. Betydande bevisproblem skulle följa vid enutvidgning av det straffbara området! Slutligen anförde utskottet att narkofikakommissionen dånyligen hade gett frågan en utförligare belysning än fidigare och därvidstannat för att konsumtionen borde lämnas utanför det straffbara området.Samtidigt , framhöll emellertid utskottet def önskvärda i att gränsdragningen irättspraxis mellan innehav i narkotikastrafflagens mening och konsumtion avnarkotika ägnades uppmärksamhet. Om det straffria området för handha- vande av narkofika sådantdet utvecklas i rättstillämpningen skulle komma JuU 1987/88:13 att visa sigvara större än som är mofiverat av de skäl som talar mot en utvidgadkriminalisering, ansåg utskottet att lagstiftningsåtgärder måste övervägas. Ireservation (m, c, fp) till betänkande nr 12 (s. 39 ff) anförde reservanternabl.a. att det enligt deras mening inte var godtagbart med en lagstiftning somvisserligen straffbelägger prakfiskt taget alla former av handhävande avnarkofika men som ändå lämnar straffri just den befattning som ytterst ärsjälva förutsättningen för all narkofikabrottslighet, nämligen självakonsurii-, fionen. Reservanterna menade att ett avståndstagande frånlagstiftarens sida -i fråga om narkotika genom att förbjuda all icke-medicinskbefattning kunde förväntas få en beaktansvärd psykologisk betydelse för attmotverka att ungdomar förleds fill missbruk. Någon straffbeläggning av självaberusnings-tillståndet ansåg reservanterna däremot inte vara lämplig.Straffvärdet inorri det område som reservanterna alltså ansåg borde täckas avstraffansvar skullle enligt deras mening självfallet komma att kunna varierahögst avsevärt. Såväl böter som fängelse borde därför ingå i straffskalan. betänkande nr 26 fanns en reservafion (m, c, fp) som i saköverensstämde med den redovisade reservationen. behandlade frågan (JuU 1986/87:15) anförde utskottetsmajoritet att den då pågående remissbehandlingen av den tidigare nämndapromemorian om ändringar i narkotikastrafflagen och regeringens vidare åtgärderi saken borde avvaktas och att därför inte borde ta någon ställning isakfrågan. Utskottets borgerliga ledamöter underströk i en gemensam reservafionatt de redan tidigare redovisat uppfattningen att allt icke-medicinskthandhavande av narkofika måste straffbeläggas och uttalade att förslaget ipromemorian om en utvidgad kriminalisering var en riktig och nödvändigkomplettering av lagen. Reservanterna uttalade vidare betänkligheter motpromemorians förslag om enbart böter i straffskalan för eget bruk av narkotikaoch om förutsättningar för gärningsmannen att i vissa fall gå helt fri frånansvar. Imaj 1985 gav regeringen i uppdrag åt riksåklagaren () att undersöka om det ipraxis vid tillämpningen av narkotikastrafflagen hade uppkommit svårigheter närdet gällde gränsen för det straffbara området vid gårningsfor-men innehav. RÅfann, sorn redovisas i propositionen på s. 12 och 13, att det inte kunde ansesföreligga några allvarligare svårigheter från straffpröcessu-ell och teknisktstraffrättslig' utgångspunkt beträffande bestämmandet av gränsen för detstraffbara området vid gärningsformen innehav av narkofika. RÅ angav dock ocksåatt ett betydande antal regionala och lokala åklagar-och polismyndigheter hadebetonat att det förhållandet att konsumfion av narkotika inte är straffbelagdmedför olika former av svårigheter. Kriminaliseringav eget bruk . Utskottetvill inledningsvis framhålla att narkofikapolitiska beslut (prop.1984/85:19 och 46, JuU 12, SoU 8, SkU 9 och UbU 7) utgör grunden för en samordnad ochintensifierad narkotikapolitik. Åtgärderna har inrik- ju\J 1987/88:13 täts påatt hindra införsel och spridning av narkotikan, att förbättra det förebyggandearbetet och att skapa en mer heltäckande vård och behandlingskedja. - Inte minstinom det sistnämnda området har mycket betydande satsningar under senare årgjorts som ett led i AIDS-bekämpningen. - Rent allmänt vill utskottet också slåfast att grundsynen i kampen mot narkotikamissbruket måste vara att samhälletinte kan godta något annat bruk av narkotika än det som är medicinsktmotiverat. Förnärvarande är allt olovligt innehav av narkotika straffbelagt. Självakonsumtionen, eller tillförseln av narkotika till människokroppen, är däremotinte straffbelagd och detsamma gäller för en sådan befattning med narkotikansom inskränker sig till ett handhavande av narkotikan i direkt anslutning tillkonsumfionen (se det ovan refererade rättsfallet NJA 1983 s. 887). I ettsenare, likaledes ovan refererat rättsfall (NJA 1986 s. 736) har ytterligareett förtydligande gjorts beträffande det straffria området. Enligt vad somuttalades där skall befattning med narkotika bedömas som innehav omvederbörande haft en sådan rådighet över narkotikan att han kunnat förfoga överden på annat sätt än genom omedelbar konsumtion. mening saknas det anledning anta att det förtydligande av rättslägetsom rättsfall kan sägas innebära skulle ha medfört en annan syn hos derättstillämpande myndigheterna än den som redovisats i RÅ:s ovannämndaundersökning. Utskottet är därför berett att instämma i bedömningen att detförhållandet att konsumtion av narkotika inte är straffbelagd kan medföra olikaformer av - i och för sig mindre allvarliga -svårigheter. Härtillkommer, som departementschefen uttalar, vikten av att narkotikapolitikenutformas så att någon tvekan inte, uppkommer om att samhället med fasthet ochkonsekvens tar avstånd från allt olovligt narkotikabruk. Utskottet fäster ocksåavseende vid tanken att en kriminalisering som också omfattar konsumtionen somsådan kan ha ett psykologiskt värde och en preventiv funktion bland framförallt ungdomar som befinner sig i riskzonen för att bli narkotikamissbrukare. Motden här angivna bakgrunden är utskottet berett att i princip godta regeringensförslag om kriminalisering av bruk eller annan befattning med narkotika. Enförutsättning för att utskottet skall kunna fillsfyrka kriminaliseringen avbruket av narkotika är dock att reglerna utformas så att den enskildemissbrukarens vårdansträngningar inte motarbetas. Utskottet återkommer nedantill denna fråga.