bet · GB01FiU21 · 1987-12-31 00:00:00 — Vidare ärlivbolagens placeringsmöjlighefer av premiereserven alltför hårtreglerad. Bland spararna finns det, hävdar motionärerna, säkert intresse förförsäkringskonstruktioner, söm ger dem rätt att själva välja (och byta)placeringsinriktning via andelar i olika värdepappersfonder. Mofionärernaföreslår därför att regeringen skall se fill att hinder av här angivet slagundanröjs i samband med ställningstagandet tillförsäkringsverksam-hetskommitténs slutbetänkande, ,som haft i uppdrag att se över lagsfiftningen om försäkringsbolagens ochförsäkringsinspektionens verksamhet, avgav sitt slutbetänkande.Försäkringsväsendet (SOU 1987:58), Betänkandet har varit ute påremiss och bereds i tillsammans med några avkommittén tidigare avgivna delbetänkanden. Defrågor som motionärerna tar upp har till viss del berörts av kommit tén, dock utan att några förslag lagts av den innebörd motionärerna åsyftar. Utskottet anser emellertid att bör avvakta regeringens ställningstagande till kommitténs förslag innan nya frågor av det slag motionärerna aktualiserar tas upp till prövning. Med hänvisning härtill avstyrker utskottet motion Fi613 (m) yrkande 6. Förtidsinlösenav statliga bostadslån FiU 1987/88:21 Imotion Fi27 av () föreslås olika sparstimulanser. I dettasammanhang förordas också en stimulans för att dra in likviditet. Sålunda börenligt motionären en rabatt på utgå till de privatpersoner ochbostadsföretag som från till gör förtidaamorteringar på statliga bostadslän. Den som önskar lösa in ettlån på . skulle således behöva erlägga endast . Bostadsutskotteterinrar i sitt yttrande om hur utskottet tidigare ställt sig till liknandeförslag om förtida inlösen av bostadslån. har därvid uttalatatt åtgärder bör vidtas för att stimulera till ökad inlösenverksamhet. Enfömtsättning härför har dock angivits vara att den statliga bostadslåneräntanär högre än marknadsräntan. Om så skulle bli fallet har bostadsutskottetförutsatt att regeringen vidtar åtgärder för atf öka inlösenverksamheten. Dennu aktuella motionen kommer under dessa fömtsättningar att i allt väsenfiigtbli tillgodosedd. föreslår därför att motion Fi27 (c) yrkande5 avslås av . Finansutskottetdelar bostadsutskottets bedömning att motionen bör avstyrkas. Statens insatserför att underlätta förtidsinlösen av bostadslån får, såsom bostadsutskottetframhållit, anpassas till den statliga bostadslåneräntans utveckling i förhällandetill marknadsräntan. Den bonus som motionären föreslår är så stor, att den förlåntagare som saknar räntebidrag skulle bli ett incitament till omplacering avlån. Stimulansen skulle därmed visserligen leda till ökade statsinkomster, meninte ge upphov fill den likviditetsindragning som motionären eftersträvar. Imotionerna Fi30 av m.fl. (vpk), Fi601 av ochMaj-Lis Lööw (s) och Fi602 av och () begärsatt de tidigare bosättningslånen återinförs i ny och förenklad form. De nyalånen bör ha gynnsamma amorteringstider och låg ränta. Det är enligtmotionärerna angeläget att samhället underlättar och ger stöd vidfamiljebildning. Mänga ungdomar saknar fast inkomst och har därmed begränsademöjligheter aft vara med i bosparandet eller på annat sätt spara till sinbosättning. Utskottetvill med anledning härav framhålla följande. beviljade fram fill1982 bosättningslån till unga familjer. Som påpekas i några av motionerna varstatens föriuster för dessa lån små, och förhållandevis få lån behövde skrivasav. En av anledningarna till detta var att dels hade en omsorgsfullprövning av låntagarnas återbetalningsförmåga, dels bedrev en noggrannbevakning av lån som förfallit till betalning. Den som saknade eller som intebedömdes kunna få betalningsförmåga beviljades inte lån. Det innebar att storvikt lades vid om den sökande hade fast inkomst. Högsta länebelopp var 10000kr. som normalt skulle amorteras . Ungdomarsom sparar i allemanssparande eller i den nu föreslagna bosparformen kan erhålla lån för bosäftningsändamål eller för anskaffning 21 Lånerättenuppgår enligt föreskrifterna för båda sparformerna FiU 1987/88:21 till sparatbelopp, men detta är att befrakta som en nrtinimiregel som kan överskridas avbankerna. För att kvalificera sig för lån krävs i båda fallen ettminimisparande på . Lånerätten inträder i den nya bosparformen efter tre årssparande samt för den som allemanssparar under det år då han fyller18 år. Den upphör i båda fallen i och med utgången av det år dåspararen fyller , Utskoftetvill också framhålla att möjligheterna att erhålla lån på den reguljärakreditmarknaden har förändrats påtagligt . Avregleringen avkreditmarknaden har inneburit att restriktioner för kreditinstituten, såsomutlåningstak och placeringsplikt, har avskaffats. Möjligheternaför ungdomar att erhålla lån för bosättning är således goda. Liksomfallet var med de av administrerade bosättningslånen krävsemellertid att låntagaren först kan visa betalningsförmåga. Här har riksbankensnoggranna kreditprövning av varje enskilt låneärende i princip ersatts av atflåntagarna numera först fär styrka sin betalningsförmåga genom ett visstminimisparande, vilket dock varken behöver vara regelbundet eller uppgå tillett visst lägsta belopp per insättning. mening är det angeläget att goda sparvanor grundläggs tidigt hosungdomar. Ett målinriktat bosfadssparande har goda förutsättningar att bidratill detta. Det statliga stödet till ungdomars bosättning bör därför i förstahand inriktas på att premiera ett målsparande - inte på att tillskapa nyabidrags- och låneformer. Utskottethar vid upprepade tillfällen, och (FiU 1986/87:24), behandlatmotionsyrkanden av det slag som förs fram. Utskottet har därvid noterat attungdomar som är i särskilt behov av stöd kan hamna vid sidan av det nyabosparandet. Främst gäller detta ungdomar som befinner sig i en sådansituation att de inte heller uppfyller de krav som tidigare ställdepå sina bosättningslåntagare. Utskottet har därför ansett att regeringennoggrant borde följa utvecklingen och ta de initiafiv som kan visa sigerforderliga: Detta har som sin mening givit regeringen till känna. mening erfordras inte nu någon ytterligare" åtgärd frånriksdagens sida. har i sitt yttrande till finansutskottetgivit uttryck för samma'uppfattning. Motionerna Fi30 (vpk) yrkande 23, Fi601(s) och Fi602 (s) avstyrks därt"ör av utskottet. 1. beträffandeallemanssparandet ; att med avslag på motionerna 1987/88:Fi22 yrkande 7 och 1987/88: Fi28 yrkande 7 antar det i proposition 1987/88:150 bilaga 3 punkt I (mom. 1) framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande, 2. beträffandeungdomars bosparande m.m. a)att med avslag pä motionerna 1987/88: Fi22 yrkande 8, 1987/88: Fi24 yrkande 9, 1987/88:Fi28 yrkande 8, 1987/88:Fi29, 22 l987/88;Fi30yrkande 21, 1987/88:Fi605, 1987/88:Fi606, 1987/88: FiU'1987/88:21 Fi607yrkande 8, 1987/88: Fi613 yrkande 7, 1987/88:Fi614, 1987/ 88:Fi6l5,1987/88:Fi617 och 1987/88:Fi707 antar de i proposition 1987/88:150 bilaga 3punkt 1 (mom. 1) framlagda förslagen till ' dels lag om ungdomsbosparande med den ändringen att 11 §er håller följande som Utskottets förslag betecknade lydelse: ' Regeringens förslag Utskottets förslag 11 § Om ett konto är anslutet tillungdomsbosparandet och de behållna insättningarna enligt 6 §på kontot uppgår till har spararen rätt att fä en särskildbonusränta, Bonusräntanmotsvarar tre pro- Bonusräntan motsvarar tre pro- cent årligränta pä behållningen den cent åriig ränta på behållningen den sista i varjemånad av de insättning- sista i av de insättningar som gjorts påkontot enligt 6 §. ar som gjorts på kontot enligt 6 §. Spararentillgodoräknas bonusränta på sparmedel från och med månaden efter det attmedlen satts in på kontot. Vid tillämpning av första stycketskall konton mellan vilka överföring skett enligt 8 | anses som ett enda konto. dels lagom skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande, t/e/ä lag omändring i taxeringslagen (1956:623), b) att riksdagenméd bifall fill proposition 1987/88:150 bilaga 3 punkt 1 (mom. 2) bemyndigarriksgäldskontoret att med banker och sparkassor träffa avtal om utbetalning avbonusränta i ungdomsbosparandet i huvudsaklig överensstämmelse med vad somanges i propositionen, c) att riksdagenmed bifall till proposifion 1987/88:150 bilaga 3 punkt 1 (mom. 3) tillSparfrämjande åtgärder för /89 under sjunde huvudtiteln - utövervad tidigare anvisat (FiU 1987/88:16, rskr. 250) - anvisar ettreservationsanslag av I , 3. beträffandeökad ägandespridning m.m. , . attriksdagen avslår motionerna 1987/88:Fi607 yrkandena I, 2, 3, 4 och 7,1987/88:Fi608 samt 1987/88:Fi6l3 yrkande 1, 4. beträffandemål för hushållssparandet attriksdagen avslår motionerna 1987/88: Fi603 yrkande 2 och 1987/88:Fi613 yrkande2, 5. beträffandepersonUga investeringskonton m.m. atfriksdagen avslår mofionerna l987/88:Fi24 yrkande 7, 1987/88:Fi224 yrkande 7,1987/88:Fi230 yrkande 2, 1987/88:Fi603 yrkande I, 1987/88: Fi607 yrkande 10,1987/88: Fi609, 1987/88:Fi610, 1987/88:Fi613 yrkande 5 samt 1987/88:Fi618yrkan-del. 6. beträffar\destansparande - FiU 1987/88:21 att avslår motionerna 1987/88: Fi28 yrkandena 9 och 10 samt 1987/88: Fi6l3yrkande 4, 7. beträffandeideellt sparande att avslårmotion 1987/88: Fi607 yrkande 9, att avslår motionerna 1987/88: Fi24 yrkande 8, 1987/88:Fi611,1987/88:Fi612 och 1987/88:Fi616, att avslårmotion 1987/88:Fi6l3 yrkande 6, 10. beträffandeförtidsinlösen av statliga bostadslån att avslår motion 1987/88: Fi27 yrkande 5, att avslår motionerna 1987/88: Fi30 yrkande 22, 1987/88:Fi60l och1987/88:Fi602. Stockholmden På finansutskottets vägnar Närvarande:Arne Gadd (s), (), (), (), BoSödersten (s), (), (), i (s), (), i (vpk), (), (), (), () och (). Inledningen (s. 7-10) AnneWibble (fp), (), (), (), (), () och () anser att den del avutskottets yttrande som på s, 7 börjar med "Inledning" och på s. 10slutar med "" bort ha följande lydelse: Sverigegår nu åter mot växande underskott i bytesbalansen. Underskottet är ett uttryckför bristen på sparande i landet. Den verkliga sparandebristen kan sägas varastörre än den synliga, eftersom investeringsnivån är för låg medhänsyn till bl. a. näringslivets utbyggnadsbehov. Utskottetser det dåliga hushållssparandet som en viktig orsak till den totala sparandebristen i svensk ekonomi. - ända var hushållens sparande i tämligen normalt för ett utvecklat industriland, låt vara att det inte nådde upp till så höga nivåer 24 som i t, ex. ochItalien. har det emellertid skett en FiU 1987/88:21trendmässig nedgång. Ett ökat personligt sparande - och ägande - är engrundläggande fömtsättning för utvecklingen av en decentraliserad marknadsekonomi. Vidarekonstaterar utskottet att det under den borgerliga regeringsperioden vidtogsviktiga sparfrämjande åtgärder. Det framgångsrika skatte- ochskattefondsparandet samt lättnader i beskattningen av aktieutdelningar är någraexempel. Nedgången i hushållssparandet kunde därmed bromsas. Eftersocialdemokraternas återkomst i regeringsställning har emellertid de svenskahushållens totala sparande - såväl det reala i egnahem, och fastigheter som detfinansiella i bank, aktier och obligationer - sjunkit på ett oroväckande sätt.Utfallet är det lägsta som noterats i modern tid! Regeringen beräknarhushållens sparkvot - summan av hushållens reala och finansiella sparande iförhållande till den disponibla inkomsten -till minus 1988. Det innebäratt hushällen fortsätter att låna och ta av sina sparmedel för att konsumera. härrör en rad orsaker till det sjunkande sparandet från den politiksom den socialdemokratiska regeringen för. Kanske vikfigast bland dem är dentilltagande osäkerhet om sparandets framtida avkastning som politikenframkallat. Som exempel kan nämnas de många försämringar av aktiebeskattningensom genomförts. På samma sätt riskerar genomdrivandet av engångsskatten påpensionssparande och beslutet att kraffigt höja beskattningen avföretagsanknutna vinstandelssystem att ytterligare försämra sparandet. Fördet andra har många människor reagerat på den kraftiga höjningen avskattetrycket genom att öka upplåningen och dra ned sitt sparande för att hållauppe konsumtionen. Denförsämring som inträffat kan dessutom förklaras avatt avregleringen på kreditmarknaden ökat tillgången på krediter förhushållen. Utskottet är för avregleringen men konstaterar också atf den ökadetillgången på krediter i kombination med höga marginalskatter gjortlänefinansierad konsumtion mindre kostsam än den annars skulle ha varit. Närinvesteringarna inom näringslivet ökar, kan företagen inte själva finansieradessa fullt ut utan är beroende av kapitaltillförsel utifrån. Historiskt setthar detta kapitalbehov i huvudsak täckts genom ett sparandeöverskott hoshushållen. föreligger inte något sådant, och då återstår antingen att byggaupp ett sparandeöverskott i den offentliga sektorn, att stimulera fill ett ökatenskilt sparande eller kapitalimport från uflandet. Utskottetkonstaterar att den socialdemokratiska politikens uttalade syfte är att skapabestående överskott i den offentliga sektorn: Denna väg leder mot ettsuccessivt överförande av ägande från den privata till den offentliga sektorn,vilket skulle innebära en fortgående socialisering av ekonomin. Införandet avlöntagarfonderna, uttaget av skatten på pensionssparande 25 och inrättandet av denfemte är konkreta exempel på FiU 1987/88:21 denna utveckling.En fortsättning på den inslagna vägen förutsätter ytterligare skärptskattetryck med åtföljande negativa verkningar på viljan att arbeta och spara.Därigenom undergrävs den enskilda sektorns produktionsförmåga, ochskattetrycket måste höjas ytterligare: Denna politik leder ekonomin in i en ondcirkel och minskar förutsättningarna för att återta sin ställning somledande välfärdsland. Utskottetförespråkar en annan väg och instämmer i den syn som presenteras i motionernaFi613 (m), Fi607 (fp) och Fi603 (c), nämligen att det sparande som krävs förnäringslivets utbyggnad i första hand skall ske -förutom i företagen - 1hushållen. Målför enskilt sparande och ägandespridning Utskottetanser att staten bör bedriva en aktiv politik för att stimulera enskildamänniskors sparande och ägande. Målet bör vara aft hushållen skall kunna ha ettsparkapital motsvarande den genomsnittliga årslönen för en industriarbetare. Detligger ett stort värde i att den enskilde får en störte ekonomisk trygghet ochett ökat oberoende av företag och myndigheter. Möjligheterna att kunna mötarisker och ta chanser blir större. Den "topphuggande"förmögenhetspolifik som socialdemokraterna bedrivit anser utskottetbör ersättas av en "uppbyggande" politik. Tendensenunder senare år har gått mot en allt större koncentration ochinstitutionalisering av ägandet i näringslivet. Utskottet anser det angelägetatt bryta denna trend. Förmögenhets- och sparandepolitiken bör aktivt användasför att uppnå en större ägandespridning. Politikför ett ökat hushållssparande Isåväl ovan nämnda motioner som i motionerna Fi22 (m), Fi28 (fp) och Fi24 (c)beskrivs en långsiktig ekonomisk politik för att gynna sparandet. Avstörsta vikt för atf stimulera till ökat hushållssparande är en ekonomiskpolitik, som gynnar en stabil och god tillväxt. En avgörande förutsättning förett högre hushållssparande är också att skattetrycket på hushållen sänks genomatt de skatter som indirekt eller direkt belastar sparande och arbete minskar.Dessutom måste medborgarna kunna lita på att de får behälla vad de sparat. Denkraftiga beskattningen av hushållens inkomster drabbar särskilt hårt avkastningen av sparande. Vid en inflafionstakt på måste en inkomst tagare marginalskatt ha en avkastning på banksparande som uppgår till om det sparade beloppet inte skall urholkas. Skulle margi nalskatten uppgå till blir avkastningskravet . Det är uppen bart att ett skattesystem.med sådana verkningar motverkar ett ökat hus hållssparande. Därför måste beskattningen av sparandets avkastning sän kas. I första hand skall den lägre beskattningen genomföras genom gene rellt sänkta skattesatser. Någon form av ytterligare sänkning av skatteutta get på sparandets avkastning kan också övervägas. Den bör i sä fall i 26 görligastemån utformas symmetriskt. Ett oavvisligt krav måste emellertid FiU1987/88:21 i detta sammanhang vara att de många människor som investerat ochsparar i egna hem skyddas. När löntagarfonderna avvecklas och deras tillgångarutnyttjas som sparstimulans, på sätt som tidigare föreslagits av de borgerligapartierna i motion 1987/88:Fi213, räknar utskottet med en ökning av enskildamänniskors riskvilliga sparande och därigenom en kraffig ägandespridning. Dessutomkommer fondernas samlade tillgångar med största sannolikhet att överstiga detbelopp som maximalt avsatts för sparpremier. De medel som härigenom inte fas ianspråk bör användas fill forskning och andra sparstimulerande ochtillväxtbefrämjande åtgärder. Utvecklingen har visat att det inte nämnvärt går att ökahushållens sparande med hjälp av skattemässiga styråtgärder som t. ex. i allemanssparandet.Utan långsiktig bindning-leder sådana arrangemang mest till att människorflyttar sparmedel från ett konto till ett annat. Inte heller utgör den typ avpåkostade annonskampanjer som spardelegationen genomför någon effektivsparpolitik. Enligt utskottets mening bör sparandet på allemanskonto främstuppmuntras då det sker i allemansfond, dvs i aktier. Utskottet anser också attspardelegationen bör avskaffas. En generell ekonomisk politik som främjar varaktigtillväxt genom skattelättnader för hushållen, återinförande av fastaspelregler och avveckling av löntagarfonderna är således de viktigasteförutsättningarna för hushållssparandets återhämtning. Utskottet anser dock, ilikhet med motionärerna, att vissa selektiva sparstimulanser också börgenomföras för aft dels premiera långsiktigt bundet "sparande, delssprida ägandet av bostäder och-akfier. Inom tre specifika områden bör särskilda åtgärdergenomföras: långsiktigt bundet sparande samt sparande i bostäder och sparande iaktier. Ett sätt att premiera långsiktigt bundet sparande är attinföra ett startsparande för barn och ungdom, genom vilket föräldrar och andranärstående kan göra insättningar, upp fill ett visst belopp, t ex i denstorleksordningen som det totala barnbidraget , utan att gåvoskatttas ut. Kontot spärras för uttag till exempelvis . I gengäld börräntan vara skattefri. Barnen skulle därigenom ges en trygg start i vuxenlivet. Ett annat sätt att premiera det långsiktiga sparandet kanvara att utvidga möjligheterna till pensionssparande. Utöver vanligt försäkringssparande borde det bli möjligt att spara bundet i bank genom införande av personliga investeringskonton. Insättningen, för vilken får föreskrivas ett maximibe lopp , bör vara avdragsgill och avkastningen skattefri mot att skatt skyldighet inträder då pengarna kan tas ut efter 55 ärs ålder. Om det tekniskt går att lösa bör de innestående medlen också kunna användas för aktiesparande, vilket skulle öka det enskilda aktieägandets betydelse på 27 börsen och vända denhittillsvarande trenden mot ökad institutionalise- FiU 1987/88:21 ring.Möjligheter till förtida uttag med uppskjuten skatteskyldighet kan även prövasför köp av t. ex. permanentbostad och start av eget företag. Attbredda bostads- och aktieägandet är bästa sättet aft åstadkomma en jämnarefördelning av förmögenhetsfillgångarna i samhället och därmed förstärkamarknadsekonomin. En egen bostad är ett angeläget sparmål för många. Ökatbostadsägande medför ekonomisk trygghet för den enskilde. Dessutom förbättrasvården av bostaden, vilket medverkar till att begränsa driftskostnaderna. Dettaär till fördel från både privatekonomisk och samhällsekonomisk synpunkt. Föratt öka bostadsägandet är det viktigt att ge de boende möjlighet att ombildahyreslägenheter till bostadsrättslägenheter. Många människor uppskattar denförening av enskilt ägande och gemensamt ansvarstagande i demokratiska formerför fastigheten som bostadsrättsboende erbjuder. Isamma riktning verkar en vidgad rätt för hyresgäster hos kommunalabostadsföretag att friköpa sina lägenheter. Målsparandetill egen bostad utgör alltså den viktigaste formen av långsiktigt sparande,såväl samhällsekonomiskt som privatekonomiskt. Denborgerliga planen för avveckling av löntagarfonderna innebär att en grund läggsför en omfattande spridning av ägande och aktiesparande till helt nya grupper.Därigenom kan en majoritet av den vuxna befolkningen bli aktiesparare. Denav socialdemokraterna införda straffskatten för avsättningar till anställdasandel-i-vinst bör tas bort. Likaså bör den skattemässiga diskrimineringen av anställdasaktiesparande i det egna företaget avskaffas. Denskattemässiga diskrimineringen av privatpersoners direkta aktiesparande måsteockså upphöra. Detta kan enklast ske genom att man tillåter skattefriaomplaceringar inom en aktieportfölj. Andraangelägna åtgärder inom aktieområdet är ett successivt slopande avdubbelbeskattningen på aktieutdelningar och borttagande av omsättningsskattenpå aktier så fort det ekonomiska läget tillåter. Del går i längden inte attbibehålla omsättningsskatten om skall kunna närma sig den Europeiskagemenskapen. Sistmen infe minst är en försäljning av statliga tillgångar, dvs aktier i statsägdaföretag och mark för jord- och skogsbruk, angelägna åtgärder för att breddaägandet och öka sparandet i den svenska ekonomin. Samhällsekonomiskaeffekter av den föreslagna politiken Utskottetvill påpeka att förändringar i hushållens konsumtions- och spa randemönster är av stor betydelse för utvecklingen av det totala sparandet, eftersom den privata konsumtionen svarar för cirka hälften av BNP. skjutningar i konsumtions-resp. sparandeandelen av hushållens disponibla FiU 1987/88:21 inkomster fåralltså kraftigt genomslag på den samlade efterfrågan i ekonomin. En vändningav den hittillsvarande trendmässiga nedgången av spar-kvotens utveckling ärdärför enligt utskottet av stor betydelse vid uppläggningen av såväl denkortsiktiga som den mer långsiktiga ekonomiska politiken. Enökning av hushållssparandet skulle ha en återhållande effekt på den inhemskaefterfrågan i ekonomin. Därmed kan den nödvändiga utbyggnaden av näringslivetfinansieras utan att underskott i bytesbalansen uppstår. En dämpad inhemskefterfrågan verkar också återhållande pä pris- och lönebildningen somden reala överflyttningen av produktionsfaktorer till den konkurrensutsaftadelen av näringslivet underlättas. En spar-vänlig politik bidrar således balanserad, varaktig och högre ekonomisk tillväxt i den svenska ekonomin. Deförslag fill sparstimulanser som redovisats leder till ett temporärt bortfallav skatteintäkter, som dock inte exakt kan uppskattas. Av detta följeremellertid inte att den av utskottet förordade sparpolitiken skulle ha en expansiveffekt på ekonomin. Tvärtom har en uppgång i hushållssparandet en dämpandeeffekt på den inhemska efterfrågan. Förslagenkan väntas leda till en överflyttning av en del av det offentliga överskottssparandettill den privata sektorn som ett ännu större privat sparandegenereras. Möjligheten till s. k. skattearbitrage har mini-merats genom atthuvuddelen av sparstimulanserna, i motsats till t.ex. allemanssparandet där jumedlen kan lyftas när som helst mot en blygsam avgift, förutsätter ettlångsiktigt bundet sparande. När det gäller t. ex. pensionssparandet är detfråga om en uppskjuten beskattning snarare än ett faktiskt skattebortfall,eftersom utfallande belopp är skattepliktiga. Allemanssparandet (mom. 1) , och (alla m) anser delsatf den del av utskottets yttrande som på s. 11 börjar med "Utskottetfår" och på s. 12 slutar med "yrkande 7" bort ha följandelydelse: Sompåpekas i motion Fi22 (m) visar erfarenheten att extra insättningar iallemanssparandet inte medför något nämnvärt nysparande. Över huvud tagetutgörs insättningarna på allemanssparkonto mest av överföringar från andrakonton. Dessutomfår ett skattegynnat sparande i statsskulden egendomliga och störande konsekvenser när som det offentliga sparandet visar ett stort överskott och de icke-finansiella företagen har ett negativt sparan de till följd av ökade investeringar.