bet · GB01SfU9 · 1987-12-31 00:00:00 — om vissa flyktingfrågor m.m. I betänkandet behandlas ett antal motioner från denallmänna motionstiden /87 som tar upp olika flykfingfrågor. Motionernaavser handläggningen av direktavvisningsärenden, rättshjälp i vissautlänningsärenden, förvar av barn, flyktingbarnens situation, verkställighet avavlägsnandebeslut och arbetsgivares anmälningsskyldighet i vissa fall.Utskottet avstyrker bifall till samtliga motioner främst med hänsyn tillpågående utredningsarbete. Tillbetänkandet har fogats sex reservationer och två särskilda yttranden. Motionerväckta under den allmänna motionstiden /87 1986/87:Sf503 av () vari yrkas attriksdagen beslutar att * avskaffa utlänningslagens bestämmelser omarbetsgivares skyldighet att till polismyndighet anmäla när utländskmedborgares anställning påbörjats resp. upphört. 1986/87:Sf505 av m.fl.(vpk) vari yrkas 4. att hos regeringen begär förslag innebärandeatt asylsökande skall få juridiskt biträde redan vid gränsen, 7. att hos regeringen hemställer om förslag ominförande av förbud mot att ta barn i fångsligt förvar. 1986/87:Sf510 av m.fl.(s) vari yrkas 2. att hos regeringenanhåller om en översyn av utlänningslagstiftningen i syfte att överförapolisens uppgifter i första hand beträffande asylärenden till civila organ. 1986/87:Sf512 av m.fl.(s) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om social/medicinsk/psykologisk bedömning avasylsökande flyktingar före beslut om direktavvisning. 1986/87:Sf516 av m.fl.(fp) vari yrkas 1. att beslutar att överflytta beslutet omdirektavvisning från polismyndigheten till invandrarverket fr.o.m. den 1 juli1987, 1 1987/88.11 saml. 4. att beslutar om en rätt fill offentligtbiträde för alla SfU 1987/88:9 asylsökande, 5. att beslutar att den allmänna rättshjälpenskall gälla även vid överklagan om beslut om flyktingstatus och för utfärdande av resedokument, 9. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförs om en rimlig förberedelsetid för avresa efter avslag på asylansökan, 10. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförs om garantier mot splittring av asylsökandes familjer, 13. attriksdagen beslutar om ett totalt förbud mot att ta barn i förvar. 1986/87:Sf522 (delvis) av och (s) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om en förbättrad flyktingpolitik. 1986/87:Sf525 av () vari yrkas 3. att beslutar att hos regeringen begäraändring i utlänningslagen innebärande att direktavvisning av asylsökandeendast får ske efter beslut av invandrarverket samt att beslutsmotivering skalllämnas den som får avslag på begäran om asyl. I utlänningslagen (1980:376, UtlL) anges på vilka villkorutlänningar får resa in i och ut ur samt uppehålla sig och haanställning här. Närmare bestämmelser för lagens tillämpning finns i den avregeringen utfärdade utlänningsförordningen (1980:377, UtlF). Regeringen kan enligt 10 § UtlL föreskriva att utlänningarinte utan tillstånd får resa in i eller uppehålla sig i . Tillstånd kanges som visering eller uppehållstillstånd. Uppehållstillståndet skall haordnats före inresan till . Undantag härifrån gäller dock förasylsökande och för vissa andra fall. Den omedelbara kontrollen av inresande företas avpolismyndigheten som kan besluta om avvisning efter ankomsten.Om utlänningen åberopar rätt till asyl skall polisen överlämna ärendet tillstatens invandrarverk () för prövning. Överlämnande behöver dock ej göras omutlänningens påstående om rätt till asyl är uppenbart oriktigt. Detsamma gällerockså, om de åberopade skälen är att hänföra till 6 § UtlL (polifisk-humanitäraskäl) och skälen kan lämnas utan avseende. I samtliga fall där rätt till asylåberopas skall ärendet dock anmälas av polismyndigheten till , som skall taställning till om verket skall överta ärendet..Om beslutar att ta överärendet förfaller polismyndighetens beslut om avvisning, Avvisnings-beslutetfår annars verkställas utan hinder av att beslutet överklagats. I flera motioner ifrågasätts om polisen skall befatta sigmed handläggningen av asylärenden. I motion Sf510 av m.fl.begärs i yrkande 2 en översyn av utlänningslagstiftningen i syfte att överförapolisens uppgifterhärvidlag till civila organ, naturligen . m.fl. SfU1987/88:9 begär i motion Sf516 yrkande 1 beslut att avgöranden idirektavvisningsärenden överflyttas från polismyndigheten till . Imotion Sf522 (delvis) av och begärs etttillkännagivande om att alla asylärenden bör handläggas av . Slutligenbegärs i motion Sf525 yrkande 3 av förslag om ändring i UtlLinnebärande att direktavvisning av asylsökande endast får ske efter beslut avSIV och att beslutsmotivering skall lämnas den sorn får avslag på begäran om asyl. Åven i motion Sf512 av m.fl. berörspolisens handläggning av beslut om direktavvisningsärenden. Motionärerna begäri yrkande 1 ett tillkännagivande om att en social/medicinsk/psykologiskbedömning skall göras av asylsökande flyktingar före beslut om direktavvisning.Detta skulle enligt motionärerna innebära en avsevärt förbättrad situation bådeför asylsökande och för polisen samt utgöra första steget på väg mot attöverföra flyktingmottagandet till civilt organ. Mot bakgrund av bl.a. att allt fler asylärenden hadekommit att avgöras och verkställas utan att prövas i den ordning och med derättssäkerhetsgaran-lier som normalt hade avsetts för sådana ärenden tillsattesår 1984 asylutredningen för att klargöra bl.a. hur bestämmelserna ompolismyndigheternas skyldighet att överlämna ärenden om asylansökningar tillSIV tillämpades i prakfiken och om gällande regler borde ändras. överlämnade sittslutbetänkande (SOU 1986:48) Rättssäkerheten vid direktavvisningar. Ibetänkandet föreslogs bl.a. att beslut om direktavvisning av asylsökande skullefattas av , liksom beslut i övriga asylärenden. Vidare har regeringen tillkallat tvåsärskilda utredare, av vilka den ene skall göra en översyn av utlänningslagen(dir. 1987:3) och den andre en översyn av organisation och rutiner förhandläggning av utlänningsärenden (dir. 1987:4). Båda utredningsuppdragen börenligt direktiven slutföras senast . Översynen av utlänningslagen skall enligt direktiven iförsta hand avse en teknisk översyn av utlänningslagstiftningen. Utredaren börframför allt lämna förslag till ändringar i lagstiftningen som kan bidra tillatt handläggningstiderna för utlänningsärendena förkortas utan att berättigadeanspråk på rättssäkerhet eftersatts. Utredaren bör även i övrigt lämna förslagtill förändringar som kan göra lagstiftningen mer överskådlig och ändamålsenlig.Bland utredarens uppgifter nämns särskilt att han bör undersöka om det ärmöjligt att mer ingående ange skälen för ett beslut utan att äventyra skyddetför den enskilde. Inom ramen för sitt uppdrag är utredaren också oförhindradatt ta upp andra frågor än dem som angivits i direktiven. Enligt vad utskottet erfarit avser regeringen att i ett sammanhangta ställning till såväl asylutredningens förslag som de förslag som kommer attlämnas till följd av ovannämnda utredningsuppdrag. Även enligt utskottetsmening bör en samlad bedömning göras på grundval av föreliggande och kommandeutredningsförslag innan tar ställning i frågan om vilken myndighetsom skall besluta i direktavvisningsärenden. Utskottet avstyrker därför bifalltill mofionerna Sf510 yrkande 2, Sf516 yrkande 1, Sf522 i motsvarande del och Sf525yrkande 3 i motsvarande del. SfU 1987/88:9 Fråganom vilken utredning som bör krävas i dessa ärenden hänger nära samman medfrågan om beslutsfattande myndighet och bör därför enligt utskottets meningockså ingå i den samlade bedömningen. Utskottet avstyrker således bifall äventill motion Sf512 yrkande 1. Närdet slutligen gäller frågan om motivering av beslut i asylärenden villutskottet erinra om att den såsom ovan nämnts omfattas av direktiven till denpågående översynen av utlänningslagen. Med hänsyn härtill och till att ävendenna fråga har ett nära samband med frågan om beslutsfattande myndighet anserutskottet att ställningstagande bör anstå i avvaktan på att ensamlad bedömning kan göras. Utskottet avstyrker därför bifall till motion Sf525yrkande 3 även i denna del. Rättshjälp i vissa utlänningsärenden Rättshjälpenligt rättshjälpslagen (1972:429) kan lämnas i fyra skilda former, nämligensom allmän rättshjälp, rättshjälp åt misstänkt i brottmål, rättshjälp genomoffentligt biträde samt rådgivning. I utlänningsärenden är främst allmänrättshjälp och rättshjälp genom offentligt biträde aktuella. Allmänrättshjälp lämnas i princip i varje rättslig angelägenhet där det föreliggerbehov av sådant bistånd, om inte rättshjälp skall utgå i någon annan form. Denallmänna rättshjälpen innebär att staten betalar den rättssökandes egnakostnader i ärendet, varibland främst märks kostnaden för juridiskt biträde,men den rättssökande är skyldig att efter förmåga själv bidra till kostnadernagenom att betala en avgift. Rättshjälpgenom offentligt biträde lämnas i vissa särskilt angivna typer av mål ochärenden bl.a. inom utlänningslagstiftningens område, som rör den personligarörelsefriheten eller den kroppsliga integriteten. Ersättningen till detoffentliga biträdet betalas av staten och denna hjälp är helt kostnadsfri förden enskilde. Möjlighetentill rättshjälp genom offentligt biträde regleras i 41 § råttshjälpslagen.Sådan rättshjälp kan beviljas bl.a. i ärenden om avvisning enligtutlänningslagen, dock ej i ärenden hos polismyndighet, om inte anledningföreligger att överlämna ärendet till eller om utlänningen hållits i förvarlängre tid än . Offentligt biträde skall i dessa fall förordnas, om detinte måste antas att behov av biträde saknas. Fråganom rätt till offentligt biträde i direktavvisningsfall tas upp i tre motioner.Lars m.fl. begär i motion Sf505 yrkande 4 förslag innebärande attasylsökande skall få juridiskt biträde redan vid gränsen. begär i motion Sf516 yrkande 4 beslut om rätt till offentligt biträde föralla asylsökande. Slutligen begär och i motionSf522 (delvis) ett tillkännagivande om att asylsökande bör garanteras rätt tilljuridiskt biträde redan vid gränsen. Asylutredningenföreslog som tidigare nämnts att även frågor om direktavvisning av asylsökandeskulle avgöras av . hade därför inte anledning att taställning till frågan om rätten till offentligt biträde i avvisningsärenden hospolismyndigheten. I fråga om möjligheten till denna rättshjälpsförmån iavvisningsärenden hos ansåg asylutredningen att utgångspunktenborde vara att en rätt till biträde förelåg i ärenden där SfU 1987/88:9avlägsnandebeslut kunde aktualiseras, men att detta inte medförde att ett behovav biträde fanns i alla de ärenden där politiska skäl åberopades.Asylutredningen förordade vissa riktlinjer för när offentligt biträde skulleförordnas i avvisningsfall. Rätten till offentligt biträde borde enligt utredningeni princip omfatta alla ärenden där avvisning av en asylsökande till hemlandetaktualiserades och även andra fall där behovet av rättshjälp var särskiltpåkallat. Inom () förberedsför närvarande en proposition om ändringar i rättshjälpslagen m.m.Propositionen väntas föreläggas . I lagrådsremissen ifrågan har föreslagits den ändringen angående rätten till offentligt biträde iavvisningsärenden att sådant biträde skall beviljas om sökanden har hållits iförvar än i stället för som enligt nu gällande regler envecka. Beträffande frågan i övrigt om utvidgad rätt till offentligt biträde i sambandmed direktavvisningar har inte lämnats något förslag utan hänvisats till detarbete som med anledning av asylutredningens betänkande pågår inomarbetsmarknadsdepartementet. betänkande kommer som tidigare nämnts attberedas inom tillsammans med det kommande betänkandet omöversyn av utlänningslagen. Enligt utskottets mening bör denna beredningavvaktas även i fråga om den enskildes rätt till offentligt biträde eller annanrättshjälpsförmån i direktavvisningsärenden. Motionerna Sf505 yrkande 4, Sf516yrkande 4 och Sf522 i motsvarande del avstyrks därför. I motion Sf516 yrkande 5 av m.fl. begärsatt allmän rättshjälp skall gälla vid överklagande av beslut om flyktingstatusoch för utfärdande av resedokument. Enligt mofionärerna har möjlighet tillsådan rättshjälp tidigare funnits men försvunnit efter beslut . Motionärerna hävdar att den asylsökandes rättsskyddsuccessivt urholkats utan att några beslut härom har fattats av . Rätten till flyktingförklaring regleras i 16 § UtlL.Endast den som är flykting enligt definitionen i 3 § UtlL (konventionsflykting)och har fått uppehållstillstånd på den grunden kan få flyktingförklaring.Utfärdande av resedokument (5 § UtlF) förutsätter likaledes att utlänningensflyktingstatus är fastställd. Flyktingförklaring och resedokument utfärdas avSIV, vars beslut kan överklagas till regeringen. I det beslut av (nr 436/86)som motionärerna torde avse gällde frågan allmän rättshjälp vid besvär överSIV:s beslut i fråga om resedokument och flyktingförklaring. Nämnden uttalade ibeslutet bl.a. följande. För att allmän rättshjälp skall kunna beviljas förutsättsatt det föreligger behov av bistånd, vanligen i form av biträde av advokateller annan jurist. -Vid bedömningen av om behov av bistånd genom allmänrättshjälp föreligger beaktas den handläggande myndighetens ansvar för attärendet blir allsidigt utrett. En sådan utredningsskyldighet föreligger isärskilt hög grad för förvaltningsmyndigheter såsom invandrarverket. Åven iärenden som handläggs hos regeringen torde ofta kompletterande utredninginförskaffas. Behov avbistånd genom allmän rättshjälp hos sådana myndigheter anses SfU 1987/88:9därför inte föreligga annat än i undantagsfall. I vissa ärenden hos förvaltningsmyndighethar emellertid ansetts att ett särskilt behov av biträdeshjälp föreligger. Fördessa fall har tillskapats en särskild form av rättshjälp, nämligen offentligtbiträde. Åven denna form av rättshjälp tillgodoser huvudsakligen behovet avkvalificerad biträdeshjälp. - I utlänningsärenden kan offentligt biträdeförordnas när det gäller utvisning och verkställighet av utvisning. - Mot denangivna bakgrunden får det anses föreligga hinder att generellt bevilja allmänrättshjälp i ärenden om resedokument och flyktingförklaring. Om ett särskiltbiträdesbehov regelmässigt anses föreligga i denna typ av ärenden bör dettatillgodoses genom en utvidgning av tillämpningsområdet för rättshjälp genomoffentligt biträde. En sådan utvidgning måste ske genom lagstiftning. I den tidigare nämnda lagrådsremissen" om ändringar iråttshjälpslagen har redogjorts för en skrivelse till regeringen från ombudsmannenmot etnisk diskriminering (DO). DO har i skrivelsen åberopat bl.a.besvärsnämndens för rättshjälp återgivna beslut och hemställt om åtgärderför förbättrad rättshjälp åt invandrare i bl.a. det nu aktuella hänseendet. 1 lagrådsremissen har föredragande statsrådet lämnat eningående redogörelse för relevanta motivuttalanden till råttshjälpslagen ochför sin bedömning av rättsläget. Bedömningen innebär att allmän rättshjälpredan med nu gällande regler kan beviljas en utlänning i förvaltningsärenden ien betydande omfattning och att utlänningen endast i speciella fall tordekunna vägras allmän rättshjälp i de av DO berörda angelägenheterna. Någotförslag till ändring i lagen på denna punkt har inte föreslagits i remissen. -Proposition på grundval av remissen väntas som tidigare nämnts . Med hänsyn till att den aktualiserade frågan om allmänrättshjälp sålunda är under övervägande inom anser utskottetatt motion Sf516 yrkande 5 inte nu bör föranleda någon åtgärd. En utlänning får enligt 50 § UtlL tas i förvar om det ärsannolikt att beslut kommer att fattas om att han skall avvisas eller utvisas enligt vissa bestämmelser, eller om det äraktuellt att verkställa ett sådant beslut. Därutöver krävs att det skäligen kanbefaras att utlänningen kommer att hålla sig undan eller bedriva brottsligverksamhet eller att hans identitet är okänd. Barn får tas i förvarendast om det föreligger synnerliga skäl för det. Detsamma gäller för åtminstoneen av barnets vårdnadshavare. - Om det bedöms tillräckligt kan utlänningen, istället för att tas i förvar, ställas under uppsikt genom att åläggasanmälningsskyldighet eller föreskrivas villkor. Vad gäller utformningen av beslutat förvar finns föreskrifteri den av regeringen beslutade utlänningsförordningen. Enligt 81 § UtlF skall enutlänning som har tagits i förvar tas in i kriminalvårdsanstalt, allmänt häkteeller polisarrest eller omhändertas på annat sätt som bedöms lämpligt. Genom enändring i nämnda paragraf råder absolut förbud mot att tain barn i kriminalvårdsanstalt eller allmänt häkte. Barnet färfortfarande tas in i polisarrest men endast om det finns synnerligaskäl för det och omhändertagandet där kan antas bli mycket SfU 1987/88:9kortvarigt. Om barnets vårdnadshavare hålls i förvar, skall denneeller, om båda hålls i förvar, åtminstone den ene av dem omhändertastillsammans med barnet. I regeringens förordningsmotiv (1987:3) underströks attbarn endast i undantagsfall får tas i förvar med stöd av UtlL. I dessaundantagsfall bör barnen enligt motiven placeras i för ändamålet särskiltiordningställda lokaler men ibland, när det av tidsskäl eller av andra skäl avpraktisk natur är ogörligt att föra över ett barn och dess vårdnadshavare tillsärskilda lokaler, måste det undantagsvis accepteras att barn placeras ipolisarrest. I motiven betonas att en sådan placering får ske endast när det ärfråga om mycket kortvariga omhändertaganden - högst - och när någonalternativ placering inte rimligen kan ordnas. med att regeringen beslöt om skärpning av kravenrörande placeringen av barn som tagits i förvar, uppdrog regeringen åt atti samråd med () undersöka i vilken utsträckning förvarbeslutades i utlänningsärenden, vilka omständigheter som åberopats förbeslutet, placeringen av den som tagits i förvar samt förvarstidens längd.Särskild uppmärksamhet borde ägnas åt beslut om att ta barn i förvar. Frågan om att ta barn i förvar tas upp i två motioner. Imotion Sf505 yrkande 7 av m.fl. begärs förslag om införande avförbud mot att ta barn i fångsligt förvar. I motion Sf516 yrkande 13 av . begärs beslut om totalt förbud mot att barn tas i förvar. Utskottet har behandlat liknande motioner i sina avriksdagen godkända betänkanden SfU 1983/84:30, SfU 1984/85:27 och SfU1985/86:21. Utskottet uttalade i SfU 1983/84:30 bl.a. att det självfallet varönskvärt att utlänningar, vuxna såväl som barn, i de berörda situationerna överhuviid taget inte skulle tas in i lokaler som var avsedda för helt andraändamål. Fram till dess att andra förvarslokaler hade anskaffats var det enligtutskottets uppfattning nödvändigt att med kraft fortsätta ansträngningarna attför de undantagsfall där barn togs i förvar finna en så normalmiljö som möjligt för barnen och åtminstone en av vårdnadshavarna. Det fickenligt utskottet ankomma på berörda myndigheter att i detta hänseende taerforderliga initiativ. Utskottet ansåg att det i yttersta undantagsfall tillsvidare måste accepteras att barn togs in tillsammans med vårdnadshavarna ipolisarrest och att det av rent praktiska skäl inte tordevara möjligt att vid t.ex. direktavvisning lösa lokalproblemen på annat sätt. Vid det följande (se SfU 1984/85:27) underströkutskottet att ansträngningarna att hitta andra förvarslokaler änkriminalvårdsanstalt, allmänt häkte eller polisarrest måste intensifieras, Iyttersta undantagsfall måste det dock under ytterligare accepteras attbarn - exempelvis i samband med en direktavvisning - togs in tillsammans medvårdnadshavare i polisarrest . 1 det senaste betänkandet (SfU 1985/86:21) hänvisadeutskottet till sina tidigare uttalanden och underströk åter vikten av att barninte placeras i häkte eller arrestlokal. Utskottet har sålunda vid olika tillfällen kraftigtunderstrukit betydelsen såväl av att barn endast i undantagsfall tas i förvarsom att de i dessa fall endastundantagsvis placeras i lokaler avsedda för andra ändamål. SfU 1987/88:9 Av den undersökning om förvarsbeslut som i samråd medRPS gjort på regeringens uppdrag och som överlämnats tillinvandrarministern framgår emellertid att ett stort antal beslut om förvar,inte minst avseende barn , har tagits främst av polismyndigheten iStockholm, vaktdistrikt, undersökningen avser, dvs.maj-september 1987. Regeringen har därför uppdragit åtjustitiekanslern () att utreda omständigheterna kring förvarstagande enligtUtlL vid det nämnda vaktdistriktet samt att därvid ägna särskild uppmärksamhetåt beslut att ta barn i förvar. Undersökningsmaterialet har ocksåöverlämnats till den särskilde utredaren för översyn av utlänningslagen för attdenne i sitt arbete skall beakta vad som kommit fram. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att förbud nuråder mot att placera barn i kriminalvårdsanstalt eller häkte men anser detsamtidigt vara djupt oroande att barn tas i förvar i den utsträckning som SIV:s utredning ger vid handen. Utskottet, som vill understrykavikten av att barn endast undantagsvis får tas i förvar, anser dock attresultatet av JK:s ovan nämnda utredning bör avvaktas innan vidtarnågon åtgärd. Motionerna Sf505 yrkande 7 och Sf516 yrkande 13 avstyrks därför. Motionsyrkanden med särskild inriktning på barnenssituation i asylärenden har behandlats både i avsnittet om handläggning avavvisningsärenden och i avsnittet om förvar av barn, I motion Sf522 (delvis)begär emellertid och ett tillkännagivande omvad som i motionen anförts om en förbättrad flyktingpolitik. I motionen anförsbl.a. att barnens situation särskilt måste uppmärksammas med tanke på depåfrestningar de utsätts för. I det tidigare nämnda betänkandet SfU 1985/86:21behandlades flera motioner om flyktingbarnens speciella situation. Liknandefrågor behandlades också i det av godkända betänkandet SfU1986/87:15. Utskottet pekade därvid på att en utredning om flyktingbarnenssituation på regeringens uppdrag pågick inom . I uppdragetingick bl.a. att utreda den sociala och psykologiska situationen för barnen,och hälso- och sjukvårdens eventuella skyldighet att biståutlänningsmyndigheten med utredningar och utlåtanden i frågor omuppehållstillstånd samt SlV:s resp. kommunernas och landstingens ansvar för attasylsökandes och flyktingars sociala och medicinska behov tillgodoses undervistelsen på förläggningar drivna av . Utskottet underströk angelägenhetenav att barnens situation noga uppmärksammades såväl vid tillståndsprövningensom under förläggningsvistelsen men ansåg med hänsyn till det pågåendeutredningsarbetet att de föreliggande motionerna inte påkallade någon'åtgärd. nämnda utredning beräknas vara avslutadvid . har dessutom fått ett nyttuppdrag av regeringen att utreda flyktingbarns behov av stödinsatser frånsocialtjänsten och hälso- och sjukvården. Utskottet, som än en gång vill understryka angelägenhetenav att barnens SfU 1987/88:9 situation noga uppmärksammas, anser medhänsyn till det anförda att motion Sf522 inte heller i denna del bör föranledanågon åtgärd. Ett beslut om avvisning eller utvisning skall enligt 84 §UtlL verkställas så snart det kan ske. Beslutet får enligt 76 § UtlFverkställas genom att utlänningen åläggs att inom lämna riket.En förutsättning för detta är att utlänningen sannolikt är villig att rätta sigefter beslutet utan att tvångsåtgärder vidtas. I princip får också enligt 69 §UtlF anstånd beviljas , om utlänningen begär det för att ordnaenskilda angelägenheter eller om han åberopar annan godtagbar anledning elleranstånd av annat skål bör meddelas. Om det inte är sannolikt att utlänningenkommer att rätta sig efter ett åläggande eller om han inte har följt ettåläggande, får han föras ur landet med tvång. Närmare föreskrifter angåendedessa frågor får enligt 87 § UtlF utfärdas av RPS efter samråd med . Arbetepå sådana föreskrifter pågår inom RPS och . Enligt uppgiftfrån RPS anges tidsfristen för en utlänning att lämna landet normalt till treveckor, och anstånd ges med . m.fl. åberopar i motion Sf516 rättenenligt till "skäligt rådrum", som ger utlänningenmöjlighet att förbereda resa till annat asylland om han inte vill återvändatill hemlandet.