bet · GB01JuU12 · 1987-12-31 00:00:00 — om åtgärder mot prostitution m.m. Idetta betänkande behandlar utskottet ett antal mofioner som tar upp frågor om - oetisk kontaktförmedling avkvinnor har yttrat sig över de treförstnämnda frågorna. Justitieutskottetavstyrker motionsyrkanden om en kriminalisering av prosfitutionskontakter, menansluter sig till ett förslag av socialutskottet om att med anledningav motionerna i denna del bör ge regeringen fill känna att börstimuleras att bygga upp en kontinuerlig prostitutionsförebyggande verksamhet.I övriga frågor avstyrker utskottet motionsförslagen. Tillbetänkandet har fogats en reservafion av två ledamöter (fp, c) i vilkenförordas att kundernas beteende vid prostitution kriminaliseras. Motioner från allmänna motionstiden /87 Imofion 1986/87: Ju605 av () hemställs att hosregeringen begär en utredning om ändring av 6 kap. 8 § föreffektivisering av kriminaliseringen av ungdomsprostitutionen. Imotion 1986/87:Ju616 av m.fl. (s) hemställs att riksdagenbeslutar att kundernas förfarande i ett prostitufionsförhållandekriminaliseras. Imotion 1986/87: Ju617 av m.fl. (c) hemställs - med hänvisning tillvad som anförts i motion 1986/87:So437 - att hos regeringen begär attfrågan om kriminalisering av de prostituerades kunder prövas i enlighet med detanförda. Imotion 1986/87:Ju619 av m.fl. (c) hemställs att hosregeringen begär förslag till ändring i angående kriminaliseringav prostitutionskontakter i enlighet med vad som anförs i motionen. 1Riksdagen 1987/88. I mofion 1986/87:Ju620 avCharlotte Branfing m.fl. (fp) hemställs att JuU 1987/88:12 hosregeringen begär förslag om sådan ändring i att en kriminaliseringav de prostituerades kunder sker i enlighet med vad som i motionen anförts. Imotion 1986/87:Ju639 av m.fl. (vpk) föreslås att hosregeringen hemställer om ett lagförslag som kriminaliserar kundens förfarandei ett prostitutionsförhållande. Imotion 1986/87:Ju817 av m.fl. (s, m, fp, c, vpk) hemställsatt hos regeringen begär förslag om en sådan ändring av allmännaordningsstadgan att ett verksamt förbud mot ponografisk föreställning stadgas. Motioner från allmänna motionstiden /88 Imotion 1987/88: Ju601 av () hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förbud ochkriminalisering mot handel med kvinnor via postorder eller på annat sätt. Imotion 1987/88:Ju612 av i (m) hemställs aft hosregeringen begär en utredning gällande kriminalisering av könshandeln. Imotion 1987/88:Ju806 av () hemställs att hosregeringen begär förslag om ändring av allmänna ordningsstadgan i enlighet medvad som anförts i mofionen. Motion väckt med anledning av proposition 1987/88:79 omåtgärder mot aids Imotion 1987/88:So7 hemställs (yrkande 12) atf hos regeringen begäratt frågan om kriminalisering av de prostituerades kunder skall prövas ienlighet med vad i motionen anförts. Motionsyrkandet har överlämnats tilljustitieutskoftet av socialutskottet. Imotionerna Ju612, Ju616, Ju617, Ju619, Ju620, Ju639 och So7 föreslås enkriminalisering av kontakter med prostituerade. Vad som avses är i första handen kriminalisering av kundernas förfarande. I flera av mofionerna framhålls attbakom prostitutionen finns kvinnoförtryck och kvinnoförakt samt attprostitutionen innebär en kommersialisering av sexualiteten som motverkarsträvandena i riktning mot jämställdhet mellan kvinnor och män. Vidare åberopasatt en kriminalisering skulle bidra till atf begränsa farorna för spridande avHIV-smifta i samband med prostitution. MotionJu605 innehåller förslag med sikte särskilt på åtgärder motungdomsprostilutionen. Tillämpningen av den nuvarande bestämmelsen i 6 kap. 10§ BrB om förförelse av ungdom är enligt motionärens mening otillfredsställande.Åtgärder måste därför vidtas för att effektivisera tillämpningen avbestämmelsen och motionären föreslår att frågan blir föremål för utredning,varvid bl.a. en kartläggning av bestämmelsens tillämpning bör JuU1987/88:12 ske. I mofionerna Ju806 och Ju817 förordas ändringar i syfteatt åstadkomma att förbudet i allmänna ordningsstadgan mot offenUigpornografisk föreställning blir verksammare. Enligt vad som anförs imofionerna har det visat sig att nuvarande förbud - i 10 § allmännaordningsstadgan - även efter en ändring är ofillräckligt. Sommotivering åberopas att unga kvinnor som yrkesmässigt arbetar inom pornografiskverksamhet utsätts för risker på samma sätt som prostituerade och att det är sammaförnedrande kvinnosyn som styr såväl prostitutionen som den avanceradepornografiska verksamheten. I motion Ju806 föreslås - i syfte att göraförbudet verksammare - att straffskalan för brott mot 10 § allmännaordningssfadgan ändras från nuvarande böter eller fängelse i högst sex månadertill fängelse i högst eller, om omständigheterna är mildrande, böter. I motion Ju601 föreslås att oetisk kontaktförmedling avkvinnor för äktenskap och liknande förbjuds. Enligt motionären förekommer sådanhandel - via t. ex. postorder - i stor omfattning med kvinnor från främstSydostasien och . En man som på så sätt tagit hand om en kvinna kan ändrasig och inte längre vilja ha med kvinnan aft göra. Kvinnan riskerar då att fååtervända till sitt hemland, där hon enligt motionären ofta går ett liv iförnedring till mötes. I frågorna om kriminalisering av prostitutionskontakter,åtgärder mot ungdomsprostitution och otillåten pornografisk föresfällning harutskottet inhämtat yttrande från socialutskottet. Yttrandet fogas som bUagatill detta betänkande. Det är inte straffbart att mot ersättning tillhandahållasexuella tjänster. Infe heller är det annat än undantagsvis straffbart attskaffa sig tjänster av detta slag. Ett sådant undantag föreligger då denprostituerade är . Enligt 6 kap. 10 § (BrB) är detstraffbart som förförelse av ungdom aft genom ersättning skaffa eller försökaskaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som är . Straffetär böter eller fängelse . Ett annat undantag gäller om någonutnyttjar aft den prostituerade befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. Det kandå vara fråga om sexueUt utnyttjande enligt 6 kap. 3 § BrB. Straffet försexuellt utnyttjande är fängelse i högst . Straffbestämmelsen i 6 kap.10 § om förförelse av ungdom kompletteras av 6 kap. 11 § BrB, vari stadgas attansvar för gärning som begås mot någon under viss ålder skall ådömas även densom infe insåg men hade skälig anledning anta att den andre ej uppnåttföreskriven ålder. Att främja postitution är däremot straffbart i flera fall.Enligt 6 kap. 8 § första stycket BrB skallsålunda den som främjar eller på ett otillbörligt sätt JuU 1987/88:12ekonomiskt utnyttjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser dömas förkoppleri till fängelse i högst . För grovt koppleri är straffet fängelsei lägst två och högst (6 kap. 9 § BrB). Eftsärskilt straffansvar - såsom för koppleri - gäller i vissa fall förfastighetsägare då en upplåten lägenhet används för prostitufion (6 kap. 8 §andra stycket BrB). Fastighetsägare har också särskilda möjligheter att sägaupp hyresgäster och bostadsrättshavare när en lägenhet används på detta sätt(12 kap. 42 § 8 jordabalken och 33 § första stycket 8 bostadsrättslagen). Denu redovisade bestämmelserna fick sin utformning genom lagstiftning (prop. 1983/84:105, JuU 25, rskr. Till grund för lagsfiftningen låg iförsta hand sexualbrottskommitténs betänkande (SOU 1982:61) Våldtäkt och andrasexuella övergrepp. Densärskilda frågan om kriminalisering av kontakter mellan prostituerade ochkunder övervägdes lagstiftningsärende. Enligt departementschefen(prop. 1983/84:105 s. 39) borde prostitutionen som sådan inte kriminaliseras,vare sig för den prosfituerade eller för kunden. I stället borde lagstiftningeninriktas på att motverka prostitutionen genom ökade möjligheter att ingripamot koppleri. Departementschefen förklarade sig vidare delasexualbrottskommitténs uppfattning att det med hänsyn främst till deprostituerade kvinnorna skulle vara olyckligt att ens för vissa speciella fallutöka kriminaliseringen rörande prostitutionskontakter. Departementschefenbetonade dock att det inte fanns anledning att ändra den bestämmelsesom kriminaliserar prostitufionskontakter med ungdomar . Utskottetanförde för sin del följande (JuU 1983/84:25 s. 24 f): Utskottetvill till en början slå fast att det är ett angeläget samhällsintresse att sålångt möjligt försöka motverka prostitutionen och dess skadeverkningar. Myckettalar emellertid mot ett allmänt straffsankfionerat förbud mot prostitution.Intresset av effektiva socialvårdande insatser skulle kunna motverkas av enkriminalisering. Vidare skulle, som också framhålls av departementschefen, enkriminalisering som riktar sig mot de prostituerade kvinnorna te sig ytterligtinhuman och kunna uppfattas som en form av klasslagstiftning. Inte heller meden kriminalisering som riktar sig enbart mot dem som utnyttjar prostitueradestjänster, kunderna, skulle man enligt utskottets mening kunna undvika sådanaoönskade effekter som är förenade med ett allmänt utformat förbud motprostitution; exempelvis skulle en sådan lagstiftning framkalla behov avsärskilda mellanhänder för de prostituerade, och även om kriminaliseringengjordes med begränsning till kunderna skulle den med all sannolikhet bidra tillatt göra prostitutionen svåråtkomlig för myndigheterna. Andra allvarligakriminalpolitiska invändningar mot en sådan kriminalisering är de risker förutpressning den kan medföra och de svårigheter att upprätthålla kontrollen avefterlevnaden som skulle uppstå. Utskottetsanslöt sig således till departementschefens ställningstagande att , det inte borde ske någonutvidgning av kriminaliseringen i fråga om prostitutionskontakter. Enligt vadutskottet fortsättningsvis anförde var det i förstahand inte åtgärder av straffrättslig karaktär som skulle vidtas utan JuU1987/88:12 åtgärderpå det sociala planet. I straffrättsligt hänseende ansåg utskottet att man borderikta in sig mot de personer som tjänar pengar på andras prostitution.Vidare anförde utskottet att det inte fanns några principiella hinder motatt låta prosfitutionen förbli straffri - i fråga om såväl den prostituerades som kundens handlande - som reglerna om Frågan om en kriminalisering av prostitutionskontakterbehandlades av utskottet också /riksmöte.Vid bägge fillfällena avstyrkte utskottet motioner, i vilka föreslogs attkundernas handlande skulle kriminaliseras (JuU 1985/86:3 och 20). I det första ärendet () avstyrkte utskottetmotionsförslagen med hänvisning huvudsakligen till sina lagstiftningsärendegjorda ställningstaganden (JuU 1985/86:3 s. 19 f). förklarade sigutskottet vilja närmare utveckla sin syn på det allvarliga samhällsproblem somprostitutionen utgör. Såsom också skedde när frågan senast behandlades villutskottet först slå fast att det är ett angeläget samhällsintresse att så långtmöjligt motverka prostitutionen och dess skadeverkningar, inte minst i fråga omden brottslighet som följer i dess släptåg. Prostitutionen är en företeelsemed sådana negativa verkningar i samhället att den måste bekämpas med kraft.Prostitutionen är inte bara på många olika sätt skadlig för de inblandadeparterna, i första hand kvinnorna. Den är också ägnad att negafivt påverkasexualsynen i allmänhet. I ett brett perspektiv har prostitutionen samband med desociala förhållandena och strukturerna. De sociala åtgärdernas betydelse föratt minska prostitufionen kan därför knappast överskattas; utan sådana insatserfinns det sannolikt inte några förutsättningar att nå varaktiga resultat.Utskottet vill som sin mening framhålla att de åtgärder man från samhälletssida måste vidta för att bekämpa prostitutionen sålunda infe i första hand ärav straffrättslig karaktär utan ligger på det sociala planet. Det har visat sig möjligt att med sociala insatser, bl.a.genom de särskilda prosfitutionsprojekt som bedrivs inom socialförvaltningarnai de större städerna, uppnå framgångar i kampen mot prostitutionen. Enförutsättning för ett framgångsrikt arbete är emellertid att verksamhetenbedrivs med konfinuitet och att fillräckliga medel avsätts för verksamheten. Även i det andra ärendet () hänvisadeutskottet till sina tidigare bedömningar i fråga om kriminalisering vid prostitution (JuU 1985/86:20 s. 4 f). I sammanhanget berörde utskottet också faran för spridning av HIV-virus och erinrade därvid om att regeringen tillsatt den' s.k. aids- delegafionenför att följa och initiera forskning och andra åtgärder beträffande bl.a.smittspridning vid prostitution. behandlade vid förra ett parmotioner som gällde sociala åtgärder mot prostitutionen. I sitt av rikdagengodkända betänkande (SoU 1986/87:22, rskr. 191) redovisade socialutskottet (s.27 f) att det förekommit åtgärder i syfte att förhindraprosfitution och för att hjälpa kvinnor som redan är prostituerade. V 1987/88. I , ,och - de orter där gatuprostitu- JuU 1987/88:12 tionförekommer- finns uppsökande grupper som arbetar med prosfituerade kvinnor.Dessa grupper ingår i den ordinarie organisation, ochverksamheten är en del av insatser bland utsatta grupper.Socialstyrelsen har under en följd av år arbetat med ett projekt omprosfitutionsförebyggande arbete. Arbetet, som var inriktat påkunskapsin-samlande, är nu avslutat och en delredovisning ges i rapportenUngdomar i riskzon, som i första hand är avsedd att användas som arbetsmaterialför personal som arbetar med utsatta ungdomsgrupper. En ytterligare redovisningkommer att presenteras . Avsikten är att projektet skallavslutas med ett seminarium då de samlade erfarenheterna skallredovisas. Vidareframhöll socialutskottet att prostituerade som missbrukar narkotika hadeuppmärksammats speciellt på grund av risken för spridning av HIV-smifta. Bl.a.hade anvisat 100 milj. kr. för bekämpningen av aids och av dessamedel skulle stöd utgå för atf utveckla den uppsökande verksamheten blandprostituerade och för den långsikfiga behandlingen av dem. Socialutskottetanförde fortsättningsvis att det enligt socialtjänstlagen (1980:620) åliggerkommunen att ansvara för att de som vistas i kommunen får det stöd och denhjälp de behöver. I detta ligger, framhöll socialutskottet, att socialtjänstengenom sociala insatser skall förebygga att kvinnor drivs till prostitution ochhjälpa dem som är prostituerade atf komma ur sin situation. Avslutningsviskonstaterade socialutskottet att sådan verksamhet också bedrivs i de städer därgatuprosfitution förekommer samt att verksamheten fått eller kommer att fåstatligt stöd för utvecklingsarbete. Fråganom kriminalisering av prostitutionskontakter aktualiserades också i eninterpellationsdebatt i . Socialministern tillfrågades omdet skulle komma något förslag om att kriminalisera prostitutionen.Socialministern besvarade frågan nekande och fillade att något sådant förslaginte heller förbereddes i (protokoll1986/87:121 s. 113-115). Defär som tidigare nämnts straffbart såsom förförelse av ungdom aft genomersättning skaffa eller försöka skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge mednågon som är . Straffet är böter eller fängelse (6 kap. 10 § BrB). Ansvar skaH ådömas också den som inte insåg men hade skäliganledning anta atf den unge var (6 kap. 11 § BrB). Regelnom förförelse av ungdom infördes vid BrB:s tillkomst (BrB trädde i kraft den 1januari 1965). Avsikten var enligt förarbetena att motverka prostitution och geunga människor ett ökat skydd mot att dras in i prostitution. Samtidigtbetonades emellertid att strafflagstiftningens möjligheter att komma fillrätta med problemet inte borde överskattas. Motåtgärder borde därför sättas inbl.a. inom socialvården och den polisiära verksamheten (prop. B 51,178 f, 435, s. C 189 f, ILU 42 s. 49 f). Beträffande bestämmelsenatt en gärningsman skall fällas till ansvar om han JuU 1987/88:12 inteinsåg men hade skälig anledning anta att den unge var uttalades attdenna bestämmelse borde tolkas restriktivt och tillämpas med stor försikfighet(prop. B 168-171,431 f, s. C190, ILU 42 s. 50 f). Lagföringför brottet förförelse av ungdom förekominer tämligen sällan. Som exempel kannämnas att anmäldes 10 resp. 20 sådana brott och endastnågot enstaka fall föranledde vidare lagföring. Straffbestämmelsen omförförelse av ungdom övervägdes av prostitutions- . utredningen,sexualbrottsutredningen och sexualbrottskommitté. Sexualbrottsutredningenkonstaterade - i betänkandet (SOU 1976:9) Sexuella övergrepp (s. 131) - attbestämmelsen om förförelse av ungdom hade tHlämpats så sällan ätt den intekunde antas ha fyUt sin avsedda funktion att förhindra att ungdomar utnyttjas iprosfitution. Bestämmelsen kunde enligt utredningen upphävas. framhöll i betänkandet (SOU 1981:71) Prosfitutionen iSverige - bakgrund och åtgärder (s. 146) att det var sällsynt med åtal förförförelse av ungdom. Utredningen ifrågasatte om inte åtal ,, skulle kunnaväckas i större omfattning men fann inte någon anledning att ändra gällanderegler. Inteheller sexualbrottskommitté fann i betänkandet (SOU 1982:61) Våldtäktoch andra sexuella övergrepp (s. 124) anledning atf föreslå någon ändring ibestämmelsen om förförelse av ungdom. Lagen(1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) ger möjlighet aft bereda den som är under 18 är - i vissa fall även den som är - vård utan samtycke. Detta gäller om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för allvarlig fara genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat därmed jämförbart beteende. Prostitution omnämns i förarbetena till lagen som exempel på sådant beteende (prop. 1979/80:1 s. 583). . . ' , Vid 1985/,riksmötebehandlade utskottet en motion som tog sikte på bestämmelsen om förförelse avungdom (JuU 1985/86:3). I mofionen anfördes att det var ovanligt att kunderfill prostituerade under lagfördes, och motionären efteriyste åtgärderför att sådana,brott skulle beivras i större utsträckning. Iutskottets betänkande, som godkändes av , avstyrkte utskottet bifalltill mofionen med följande motivering (s. 21 f): Sommotionären anför är det bara i undantagsfall som straffbestämmelsen i 6 kap. 10§ BrB kommer i fillämpning; säkeriigen begås.ett stort antal brott motbestämmelsen som aldrig beivras. Självfallet är detta ofillfredsställande frånrent kriminalpolitiska utgångspunkter. är förhållandet inte förvånandemed tanke på brottets natur. De inblandade parterna vill normalt dölja sittmellanhavande och bevissvårigheterna är då mycket stora. Trots dessa problemvill utskottet emellertid framhålla betydelsen av en skärpt respektför bestämmelsens efterlevnad; den avskräckande effekt som JuU1987/88:12 polisensbrottsspanande verksamhet har på gatuprostitutionen bör inte Av större betydelse än den rent kriminalpolitiska fråganom beivrande av brott mot 6 kap. 10 § BrB är emellertid det sociala problem somprostitutionen bland ungdom utgör. Det är också denna fråga som motionenytterst riktar in sig på. Utskottet vill något uppehålla sig vid detta ämne. Som utskottet uttalat i det föregående är det en viktigsamhällsuppgift att motverka prostitutionen och dess skadeverkningar. Det ärnödvändigt att med effektiva och insiktsfulla åtgärder ingripa mot de förhållandensom bereder vägen för prostitution och som dessutom innebär stora svårigheternär det gäller att komma åt och bekämpa prostitutionen och dess olikasidoeffekter. Alla de missförhållanden som sammanhänger medprostitufionen i allmänhet blir än mer accentuerade när unga människor ärinblandade; utskottet vill därför betona att det är särskilt angeläget attsätta in kraftfulla åtgärder för att i första hand hindra att de unga ger sigin på sådan verksamhet. Utskottets uttalanden i föregående avsnitt om sin synpå prostitutionen som samhällsproblem har självfallet full giltighet även ifråga om ungdomsprostitutionen. Vid de insatser mot prostitutionen som görs på skilda hålli samhället är ungdomar i riskzonen föremål för speciell uppmärksamhet; ungdomarnautgör en grupp som det är särskilt angeläget att hjälpa och stödja. Utskottetanser att en sådan prioritering är rimlig och lämplig. Utskottet är nämligen ilikhet med motionären djupt oroat över den utveckling i fråga om ungdomsprostitutionenoch dess följder som kan befaras om inte effektiva motåtgärder sätts in. Förbudet i allmänna ordningsstadgan Efter en lagändring är det enligt 10 § allmännaordningsstadgan (1956:617) förbjudet att anordna offentlig pornografiskföreställning, och den som bryter mot detta förbud kan enligt 29 § förstastycket 1 dömas fill böter eller fängelse (prop.1981/82:187, JuU 56, rskr. fanns inte något sådant förbud men för att fåanordna en offentlig pornografisk föreställning krävdes enHgt allmännaordningsstadgan tillstånd av polismyndigheten. kunde vidaremeddela föreskrifter om ordning och säkerhet och även förbjuda föreställningenom den innehöll något som stred mot lag. Regleringen var straffsanktionerad. Till grund ändringar i allmännaordningssfadgan låg förslag som hade framförts av 1977 årsprostitutionsutredning i betänkandet (SOU 1981:71) Prostitutionen i -bakgrund och åtgärder: lagstiftningsärende förklarade sig utskottetinstämma i huvudtankarna bakom förslaget att förbjuda anordnandet avoffentliga pornografiska föreställningar (JuU 1981/82:56 s. 4 ff). Sålunda varenligt utskottets mening förslaget att se som ett led i samhälletsansträngningar att motverka prostitutionen och den kriminalitet som främjas avden särskilda miljön vid kunde ett förbud mot offenfiiga pornografiska JuU1987/88:12 föreställningar ses som en markering från samhällets sida mot enföreteelse som motverkar strävandena efter jämställdhet mellan könen ochverklig sexuell frihet byggd på ömsesidig respekt, samhörighet och gemenskap. I en mofion i lagstiftningsärendet förordades att förbudetborde ges en vidare omfattning för atf täcka också t.ex. offentligastripteaseföreställningar och viss förevisning av pornografisk film. Medanledning av motionen anförde utskottet att den lagtekniska lösning som valts ipropositionen medförde ett bibehållande av den ditfillsvarande innebörden avbegreppet pornografisk föreställning. Enligt vad utskottet framhöll skulle detföreslagna förbudet därmed komma att avse föreställningar med levande aktörer,där sexuella situationer eller händelser framställs på ett ohöljt och utmanandesätt. Beträffande den närmare innebörden av begreppet pornografiskföreställning hänvisade utskottet i övrigt till uttalanden i samband med attbegreppet hade införts 1973 (se härom närmare prop.1973:115 s. 30 ff och JuU 26 s. 24 ff). Utskottet erinrade vidare om att det i samband med visslagstiftning (om bl.a. yttrandefrihefsfrågör) (prop. 1976/77:39, KU 16)hade uUaläts att en offentlig filmförevisning som ingår som ett moment i enpornografisk föreställning inte bör betraktas som en biografföreställning utansom en sådan visning på vilken allmänna ordningsstadgan bör vara tillämplig. Avslutningsvisanförde justitieutskottet lagstiftningsärende: Det ankommer på polisen att följa efterlevnaden avförbudet, och polisen har med stöd av allmänna ordningsstadgan möjlighet attupplösa en offentlig tillställning som hålls i strid mot förbudet. För denpraktiska tillämpningen ligger det då enligt utskottets mening ett betydandevärde i att man inte genom en ändring av förbudets omfattning tillskaparsärskilda gränsdragningsproblem. Utskottet finner inte heller - påföreliggande underlag - att det visat sig några påtagliga skäl att ge förbudeten annan omfattning än som föreslagits i propositionen. En annan sak är attutvecklingen kan komma att visa på ett sådant behov. Frågan får då på nyttövervägas i lämpligt sammanhang, t.ex. i anslutning till de ställningstagandensom kan aktualiseras av yttrandefrihetsutredningens kommande betänkande (jfrJuU 1981/ 82:36 s. 17). I yttrandefrihetsutredningens betänkande (SOU 1983:70)yttrandefri heten berörs inte allmänna ordningsstadgans förbud mot anordnande av offentliga pornografiska föreställningar. Förbudet berörs infe heller i den proposition om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. som regeringen - på grundval av yttrandefrihetsutredningens förslag - lade fram för , sedan och som är under behandling i (prop. 1986/87:151).