bet · GB01TU20 · 1987-12-31 00:00:00 — I planen anges det i fred planlagda utnyttjandet av främstdet allmänna vägnätet för totalförsvarets transporter. Vidare anges planlagtutförande av vissa väg-objekt av begränsad omfattning, avsedda att ökatotalförsvarets handlingsfrihet och framkomligheten för dess transporter.Planen omfattar också en förteckning över vissa enskilda vägar av betydelse förtotalförsvarets behov och för vilka avses gälla ett allmäntvägunderhållsansvaf. Syftet med motionsyrkandet synes till väsentlig deltillgodosett. Utskottet anser att någon åtgärd inte är påkallad från riksdagensida och avstyrker därför motionen i denna del. 7.11 Särskilda bärighetshöjande åtgärder Från anslaget betalas kostnader och lämnasbidrag för vissa bärighetshöjande åtgärder på riksvägar och primära länsvägarsamt på länsvägar i övrigt i , , ,, , och . Från anslagetlämnas även bidrag till byggande av vissa enskilda vägar i nämnda län. är i det av beslutadetioåriga in vesteringsprogrammet för bärighetsupprustning av de allmänna vägarna i de s. k. skogslänen samt de viktigaste vägarna - riksvägarna och de primära 37 länsvägarna- i övriga delar av landet (prop. 1986/87:100 bil. 8, , /88:20rskr. En upprustning av främst broarna är nödvändig för att näringslivetstransportbehov skall kunna tillgodoses. har efter samråd med berördanäringslivsorganisationer beslutat om en tioårig plan för deerforderliga upprustningsåtgärderna. beräknas planen omfattaupprustning av omkring 110 broar. Dessutom pågår upprustning av 50 broar.Därutöver vidtas vissa vägåtgärder till en kostnad av omkring 20 milj.kr. Underår 1988 kommer ombyggnad av omkring 100 broar att slutföras. Föredraganden föreslår att anslaget för /89tas upp med 590 milj.kr. I följande sammanställning redovisas hur kostnaderna istort fördelar sig . Administration 16 700 000 Bärighetshöjandeåtgärder 548 300 000 Bidrag till bärighetshöjande åtgärder på det enskildastatsbidragsberättigade vägnätet 15000 000 Anskaffningav vågar 10 000 000 Utskottet tillstyrker förslaget till medelsanvisning. Föredraganden framhåller betydelsen av att besiänmielsernaför fordonsvikter beaktas. förekommer överlaster i en ickeacceptabel omfattning. För att begränsa förekomsten av överlaster på vägarnamåste bl. a. övervakningen av den tunga trafiken förbättras. För detta behövsbl. a. fasta vågstationer för vägning av tunga fordon. Utöver de medel som har anvisats för innevarande budgetårbehövs ytterligare medel till fasta vågstationer. Då avsikten är att detillåtna fordonsvikterna skall höjas i stora delar av landet ärdet ytterligt angeläget att möjligheterna att kontrollera den tunga trafiken dåhar förbättrats på ett sådant sätt att förekomsten av överlaster kraftigt harminskat jämfört med nuvarande situation. Med anledning härav föreslås att 10 milj.kr. av anslagetberäknas för fasta vågstationer för kontroll av fordonsvikter i hamnar m.m. Utskottet tillstyrker en sådan användning av anslaget B9.Särskilda bärighelshöjande åtgärder. I motion T48 (c) yrkande 23 tas upp till kritiskbehandling inriktningen av de bärighetshöjande åtgärderna. Det påtalas att hela90 % av medlen för används för brobyggen i den jämförelsevisexpansiva kustregionen i länet. Det är i stället angeläget att prioriteraåtgärder i de mest eftersatta bygderna. Även andra län än skogslänen bör få enbetydande del av insatserna. I motion T205 (c) yrkande 2 begärs alt den del avÄlvsborgs län som ingår i stödområdet bör omfattas av anslaget Särskildabärighetshöjande åtgärder. Del hänvisas bl. a. till att av vägnätetstängs av under . tjällossningen för tung trafik. I motion T347 (c) begärs en förbättring av bärigheten påvägarna i /88:20 . Det hänvisas till att av råvirket kan nås från huvudvägarna, vilket är till stor nackdel förskogsindustrin. Beträffande de problem som tas upp i de tremotionsyrkandena om fördelningen av medlen för bärighetshöjande åtgärder mellanolika delar av landet vill utskottet erinra om att även länen i mellersta ochsödra omfattas av det s. k. bärighelspaketet. Inte bara riksvägarnautan även de primära länsvägarna ingår i programmet för bärighetsupprustning. Detta program har av givits en tydligregionalpolitisk inriktning, vilket innebär att skogslänen avses få en meraheltäckande upprustning genom att samtliga allmänna vägar i princip omfattasav programmet, således även sådana länsvägar som inte ingår i det primära länsvägnätet.Utskottet vidhåller att denna regionalpolitiska inriktning av anslaget ärlämplig. Det är som utskottet framhöll i sitt betänkande /88:19 viktigtatt stärka skogsbrukets konkurrenskraft och bidra till gynnsammaförutsättningar för hela näringslivet i skogslänen. Utskottet finner liksom alt dennainriktning på skogslänen är riktig. Härigenom kan fordonsvikterna höjas förarealmässigt stora områden av vårt land. Beträffande användningen av medlen inom ett visst län,vilket berörs i motion T48 (c), är detta något som regionala organ är mestskickade att besluta om. Medhänvisning till vad ovan anförts avstyrks motionsyrkandena. I motion T32 (s) begärs ett dispensförfarande frånbestämmelserna om drivaxeltrycket för fordoti. Motionärerna anför att de ärmedvetna om att en höjning av axellrycket innebär stora kostnader förinvesteringar. För att underlätta för turistcharlertrafiken med buss frånutlandet kunde emellertid en möjlighet vara att ge dispens för vissa bussar -på grund av dynamiska viktförhållanden - och för vissa vägar. Genom sådanaåtgärder kan en smidig turistcharterlrafik kombineras med de befintligagenerella kraven. Utskottet vill först erinra om att när det gällerboggitrycket och brutlovik-terna blir del genom bärighetsprogrammet möjligt attfå en anpassning till vad som gäller inom EG. Höjningarna genomförs i tvåetapper på det vägnät som åtgärdas, resp. . Vad sedan gäller drivaxeltrycket kommer inom EG fr. o. m.den 1 januari 1992 att tillåtas 11,5 tons drivaxeltryck. För en motsvarandehöjning av tillåtet drivaxeltryck i krävs betydande investeringar ibroar och vägar. För en generell höjning av drivaxellrycket erfordras - för attdriftkostnaderna inle skall öka - investeringsåtgärder uppgående till uppskattningsvis4 miljarder kronor. Dessa kostnader står enligt utskottets mening inte irelation till de fördelar som kan uppnås. Enligt 159 § vägtrafikkungörelsen (1972:603) beslutas dentyp av dispenser som tas upp i motionen av . Utskottet, som finnerdet angeläget att sådana dispenser som avses i motionen prövas av den som harerforderliga kunskaper om vägnätets tillstånd, anser att motionen bör lämnasutan särskild åtgärd från sida. 8Motionsyrkanden beträffande vissa planeringsfrågor samt , /88:20flerårs- och fördelningsplaner m.m. I detta avsnitt behandlas dels sådana motionsyrkanden därdet tas upp vissa principiellt hållna synpunkter på vägplaneringssystemet somsådant, dels ett stort antal yrkanden i vilka det krävs att skall taställning till enskilda vägbyggnadsobjekt eller till väganslagens storlek förett särskilt län. Bland yrkandena beträffande enskilda objekt återfinns sjuyrkanden som handlar om en ny på sträckan . Dessasenare yrkanden behandlas för sig. I motionerna T310 (m) och T346 (m) yrkande 1 begärs enutredning om avkastningsbedömnitigar av investeringar så att i dessabedömningar också beaktas företagets tidsvinster. Det hänvisas till att inomnäringslivet har en snabb utbyggnad av systemlösningar för materialadministrationägt rum, vilka syftar till en betydande effektivisering av transportsystemen.Även i motion T89 (m) yrkande 20 tas upp frågari om olika vägprojektssamhällsekonomiska avkastning. Enligt motionärerna bör kalkylerna kompletterasmed material som i ökad utsträckning beaktar företagens krav. I viss mån likartadekrav framförs i motion T346 (m) yrkande 2, där det begärs attfördelningssystemet beträffande väganslagen ses över, varvid beräknadavkastning per objekt i högre grad skall vara styrande för ordningen överlandet. De frågor som tas upp i motionerna har blivit alltmeraktuella. Det ökade kravet på ett materialadministrativt tänkande inomnäringslivet har lett till alt lidsfaktorn fått en allt större betydelse.Därvidjgäller att det snarare är punktligheten och regulariteten itransporterna som är av störst betydelse än de tidsbesparingar som kanåstadkommas efter det att ett enskilt vägbyggnadsobjekt färdigställts. Alltförknappa tidsmarginaler gör dessutom Irans- . porlsyslemen skörare och merakänsliga för störningar. Detta talar för att det är driftsåtgärder inomväghållningen och då inte minst som är väl så viktiga som detidsvinster i transporterna som man får till följd av byggande av nya vägar. Enligt utskottets uppfattning är det emellertid uppenbartatt det finns åtskilliga flaskhalsar i vägsystemet som behöver elimineras föratt transportflödet skall kunna ske snabbare och vara mera pålitligt.Utskottet ansluter sig till föredragandens uppfattning att beslut ominvesteringar i vägan-läggningar samt utformningen av dessa bör baseras påsamhällsekonomiska bedömningar. En metodik för detta har, av ,utvecklats för vägbyggnadsplanering och förfinats alltmer under årens lopp.Vägverket beaktar i sina kalkyler bl. a. förändringar i fråga omtransporttider, fordonskostnader och trafiksäkerhet, Däremot beaktas ännu baradelvis de effekter för näringslivet i form av förbättrade möjligheter tillkapilalrationaliseringar , som tas upp i motionsyrkandena. Försök har gjorts att beräkna effekterna av hur olikainvesteringar påverkar företagens materialadministration. Effekterna ärsannolikt till stor del systemeffekter, dvs. ett större antal åtgärder måstevidtas innan nyttan av dessa mera fullständigt kan erhållas. Ett exempel pådetta är det av beslutade tioåriga bärighetsprogrammet för upprustning av TU1987/88:20 främst ett antal svaga broar. Först måste ett betydande antal broarbyggas om, innan det är möjligt att höja den tillåtna fordonsvikten. Tillförlitliga transporter med små variationer itransporttiderna är en viktig förutsättning för företagens möjlighet attbegränsa lagerhållning och därmed effektivisera produktionen. Detta har belystsi ett flertal utredningar. Åtskilligt utvecklingsarbete synes emellertidåterstå. Ett forskningsprogram inom transportforskningsberedningen håller påatt tas fram om bl. a. sambanden mellan förbättringar i transportsystemen ochkapitalrationaliseringar inom näringslivet. Det är uppgift att föraöver kunskaper och finna former för hur dessa effekter skall kunna inordnas iverkets samhällsekonomiska bedömningsmodell. Det är angeläget att så skerkontinuerligt. Med hänvisning till det anförda påkallar motionsyrkandenaingen åtgärd från sida, varför de avstyrks. I sju olika motioner tas upp yrkanden som i större ellermindre utsträckning har anknytning till förslag om en ny i ettintandsläge medan och . Del är motion T35 (c) yrkande 3, där det yrkas attregeringen bör utreda och komma med förslag till en ny på nämndasträcka. Samma yrkande återfinns i motion T339 (fp), i vilken det hänvisas tillatt den föreslagna vägen skulle kunna avlasta väg E4. Den skulle innebära godatransportmöjligheter för turister till fjällvärlden. Vidare skulle den kunnavara lämplig för transport av farligt gods. I stort sett samma motiv finnsockså i motion T344 (m), i vilken det framhålls att inlandsvägen bör vara avEuropaklass och dessutom ge goda anknytningar från mot . Även imotion T313 (s) framhålls, beträffande en sammanhängande genominlandet, att den bör ha anknytning mot . I dessa nu nämnda motioner synes utgångspunkten vara attsträckningen bör vara väster om . I motion T60 (fp) ariförs attsträckningen MoraGöteborg i första hand bör byggas ut öster om , medanalternativet väster om bör förverkligas först därefter. I motion T332(s) framhålls att en utbyggnad av väg 64 i skulle vara ettviktigt bidrag till en inlandsväg mellan och . Av vad somanförs i motion T63 (fp) yrkande 3 framgår att en inlandsväg av god standardbör ha en östlig sträckning genom . Utskottet kan inledningsvis konstalera att det är iprincip två krav som ställs i motionerna. Det är att vägstandarden bör höjasoch att vägen bör, numreras som . I standardfrågan gäller att åtgärder på en inlandsvägmåste prövas från samhällsekonomisk synpunkt tillsammans med andra vägprojekt iden decentraliserade vägplaneringen. Ett enhetligt vägnummer är inget skäl förnågon särbehandling. Nuvarande klassificering av Europavägarna i Sverigeregleras genom deklaration rörande byggande av internationella huvudtrafikleder. Deklarationen utarbetades inom ECE som är ett FN-organ. Flertalet euro peiska stater, dock inte , har emellertid träffat en ny överenskom- 1 melse, AGR74, som innebär en i förhållande till deklaration /88:20ändrad klassificering av Europavägarna. För del innebär AGR 74 delsatt i princip alla våra nuvarande Europavägar skall skyltas om med nya nummer,dels införandet av några nya Europavägar. För den s. k. inlandsvägen föreslåsdock ingen Europavägsstalus. Utskottet vill också hänvisa till alt den av motionärernaaktualiserade vägförbindelsen numera på långa sträckor har enhetliga vägnummertill ledning för bl. a. utländska turister. benämns sålunda den119 mil långa sträckan . Några formella hindermot att hela sträckan GöteborgKaresuando får ett enhetligt riks- ', vägnummerfinns inte. Utskottet har erfarit att överläggningar pågår mellanvägverket och berörda länsmyndigheter om en inlandsväg och dess sträckning.Med hänvisning härtill bör motionsyrkandena lämnas utan särskild åtgärd frånriksdagens sida. I motionerna T66 (vpk) yrkande 30 och T331 (vpk) yrkande 2begärs att bör besluta om att motorvägsprojektet avbrytas. De direktiv som givits ål för upprättande avflerårsplaner för byggande av statliga och statskommunala vägar under perioden1988-1997 innebär alt inriktningen av vägplaneringen skall vara att utifrånsamhällsekonomiska bedömningar vidta sådana åtgärder att det allmänna vägnätetvidmakthålls och successivt förbättras. Därvid skall såväl del högtrafikeradevägnätets standard anpassas till trafikutvecklingen som det lågtrafikeradenätet ges en tillfredsställande standard. Utskottet finner att denna inriktning av byggandet avallmänna vägar inom givna anslagsramar även fortsättningsvis bör gälla. Det kaninnebära att vissa vägsträckor som har stora brister mellan de tre störstastäderna byggs om och att det även kan bli aktuellt med motorvägsstandard pånågot avsnitt. Avgörande för detta är det aktuella projektetssamhällsekonomiska lönsamhet. Utskottets uppfattning är således att de framtidaväginvesteringarna inte skall koncentreras till ett visst vägnät. Väginvesteringarnabör liksom prövas inom ramen för det decentraliserade planeringssystemsom nu gäller. Något särskilt uttalande om vad som i de båda motionerna benämnsScandinavian Link-projeklet finner utskottet inte befogat. Motionsyrkandena avstyrksföljaktligen, såvitt nu är i fråga. I motion T346 (m) yrkande 3 behandlas väganslagen tidStockholms län. Länet bör enligt motionärerna tilldelas sin rättmätiga andel avväganslagen i förhållande till folkmängd, trafikarbete och trafikolyckor inomlänet. Dessutom måste, vid prioriteringsordning och medelstilldelning överlandet, den samhällsnytta och höga avkastning som vägobjekt i länredan nu beräknas ge, medföra ett bättre utslag vid fördelningen av medelmellan länen. Utskottet vill med anledning av yrkandet hänvisa till vadsom sagts beträffande nu gällande direktiv för upprättande avflerårsplaner. Med hänvisning till vad utskottet anförtom att riks- /88:20 dagen inte bör uttala sig i denna typ avfrågor och med hänvisning till vad utskottet tidigare i detta avsnitt sagt omen regionalpolitisk fördelning av vägmedlen, avstyrks därför yrkandet om attväganslagen i större utsträckning skall gå till . På samma grunder avstyrks också yrkandet i motion T23 (s)om behov av investeringar i transportanläggningar i . Vad sedan gäller de många motionsyrkandena beträffande nugällande flerårs- och fördelningsplaner vill utskottet hänvisa till gällandeväglagstift-ning. Enligt denna ankommer det på de centrala, lokala ochregionala vägmyndigheterna att pröva frågorna om utredning, projektering ochplanering samt prioritering m.m. av vägutbyggnaderna. Såsom utskottet tidigarei olika sammanhang framhållit är det en inte minst från planeringssynpunkt komplicerad och tidskrävande process som i de enskilda fallen föregårvägfrågornas lösning. De stora kostnaderna för vägbyggandel och den begränsademedelstilldelningen nödvändiggör noggranna avvägningar mellan olika projekt ochmellan alternativa lösningar med avseende på arbetenas utförande m.m. Behov avsamordning med andra planeringssektorer och intressen har därvid medfört ökadekrav på vägplaneringens inordnande i den totala samhällsplaneringen. Vad gällerlänsstyrelserna har de ett avgörande inflytande på vägfrågorna dels genom sittallmänna planerings- och beslutsansvar på regional nivå. dels genom sinaspeciella uppgifter avseende bebyggelseplaneringen och för natur- och miljövårdsområdenaoch dels genom de befogenheter som väglagstiftningen ger dem. Under alla skedenav vägplaneringen förekommer med kommuner och andra berörda intressenter ettomfattande samrådsförfarande som till sina huvuddrag är reglerat iväglagstiftningen. Det system för planeringen av väghållningen medplanläggning och projektering, som används av vägverkettillsammans med länsstyrelser och kommuner och även s. k. fastaberedningsgrupper vid länsstyrelserna, är för övrigt konstruerat så attanpassningar till trafikplanering och fysisk samhällsplanering kantillgodoses. Utskottet vill också erinra om att nu gällande planerings- ochbeslutsordning på detta område tillkommit efter ett omfattande utredningsarbeteoch en rad beslut från statsmakternas sida saml fått en utformning som ur mångasynpunkter ansetts förebildlig. Den kännetecknas också, som utskottet vid fleratillfällen tidigare framhållit, av stor flexibilitet, som är av betydandevärde inte minst i skiftande arbetsmarknadssituationer. RegionalpoUtiskabedömningar vägs också in vid länsstyrelsernas prioriteringar, vilketutskottet finner vara lämpligt med hänsyn till den betydelse brakommunikationer, tillsammans med andra faktorer, har för den regionalautvecklingen. Väginvesteringar är särskilt viktiga i områden av landet därjärnvägen inte är ett konkurrenskraftigt alternativ. I en rad motioner, som närmare anges i det följande, haryrkanden framställts om åtgärder i en eller annan form från sidabeträffande planering,projektering och byggande av vägar samt prioritering i flerårspla- ner avskilda väg-och broprbjekt i landets olika delar. Som skäl härför iy!S//ftö:ZO åberopas den stora angelägenheten - inte minst frånarbetsmarknadsmässiga samt trafik-, miljö- och regionalpolitiska synpunkter att resp. företag kommer till utförande. Att som motionärerna förutsatt skulle taställning till de angivna enskilda objekten eller vägbyggnaderna inom de olikalänen finner utskottet olämpligt med hänsyn till den decentraliseradeplanerings- öch beslutsprocess som här gäller och avvisar därför nu såsomtidigare bestämt förslagen härom. Frågor om projektering samt byggande ochdrift av allmänna vägar regleras som förut nämnts genom föreskrifter i väglagenoch vägkungörelsen. Vid fördelningen av medel, som i statsbudgeten anvisas förbyggande av vägar, skall hänsyn tas till vägbehoven i olika delar av riket. Deför väg- och gatubyggandet gällande flerårsplanerna upprättas i enlighet medvägkungörelsens bestämmelser för tioårsperioder och kommer attförnyas . Fördelningen av investeringsmedel de skilda landsdelarnaoch vägkatego-rierna emellan sker vidare på grundval av en noggrannangelägenhetsgradering och efter vederbörande regionala och lokalavägmyndigheters hörande allt i syfte att åstadkomma en så likformig ochrättvis fördelning av vägmedlen som möjligt. Del är enligt utskottets uppfattning av stor vikt att vägbyggnadsobjektentillkommer i den prioriteringsordning som de regionala och kommunalainstanserna i samverkan med uppställt. Länsstyrelserna har för övrigtnumera bemyndigande att fastställa flerårsplanerna för byggande av länsvägar,dvs. för det vägnät som betjänar företrädesvis.de regionala och lokalatransportuppgifterna. Med ett införande av ett nytt anslag för investeringar ilänstrafikanläggningar utökas verksamhetsområde påkommunikationsområdet högst avsevärt. I fråga om anslag för vägbyggande som tillkommer avsysselsättningspolitiska skäl är det enligt utskottets mening likaså av storvikt att vägobjek-ten som regel utväljs av de berörda myndigheterna inom den.ramplanering som finns redovisad i flerårsplanerna och fördelningsplanen. Dockbör objekt som redan påbörjats med anlitande av beredskapsmedel fullföljas. I några motioner anförs att vägstandarden blivitotillräcklig, sedan järnvägstrafiken på en parallell sträcka helt eller delvislagts ner. De sträckor som tas upp är genom motion T315 (s)samt --genom motionerna T42 (c,m,fp) yrkande 1, T205 (c)yrkande 1, T207 (s) yrkande 2 saml T224 (m) yrkande 1. Enligt vad utskottet har erfarit har vägmedel anslagitsför. upprustningar utmed de båda linjerna. har ytterligare medel - 28milj.kr. Utskottet förutsätter att, i den mån det finns återståendebehov av vägförbätlringar, som kan anses föranledda av besluten om trafikomläggning,detta skall beaktas. Det ankommer härvid på regeringen att i lämpligtsammanhang överväga behovet av och besluten om medel för sådana åtgärder. När det gäller miljöfrågorna i samband med vägbyggen,vilket aktualise ras i flera motioner, gäller numera att arbetsplanerna skall kompletteras 44 med enmiljökonsekvensbeskrivning och att vägbyggnadsplanerna fastställs TU1987/88:20 efter samråd med . Utskottet återkommer tillmiljöfrågorna i sitt betänkande om miljö och energi. Utskottet vill också hänvisa till förslag i dentrafikpolitiska propositionen om avgiftsfinansiering och lånefinansiering avvägbyggen: vilket kan innebära tidigareläggning av angelägnavägbyggnadsprojekt. Utskottet återkommer till behandlingen av dessa förslaglängre fram i detta betänkande. Under hänvisning till vad utskottet i nu berördaplanerings- och anslagsfrågor anfört, och då även de av motionärernaaktualiserade frågorna och projekten enligt utskottets uppfattning bör prövas iden för handläggning av vägärenden m.m. stadgade ordningen, avstyrks härberörda motionsyrkanden. Det gäller motionerna T334 (s) om riksvägar iSödermantands län, T209 (s) i denna del och T217 (fp) i denna del, som bådahandlar om kommunikationerna i , T226 (fp) yrkande 3 om vägaroch kollektivtrafik i , T40 (s) om ökade väganslag tdl Kalmarlän, T213 (m) yrkande 2 om kommunikationer, T214 (m) yrkande 1 omombyggnad av den norra infarten tdl , T223 (fp) yrkande 6 om vägnätet iSkåne. T 57 (fp) yrkandena 1 och 2 om utbyggnad och upprustning av vägar iBohuslän, T321 (c) yrkandena 1 och 2 om byggande av vägar i och , T324 (m) om en väg mellan och , T205 (c) yrkande 1, T225 (fp)yrkande 3 samt T307 (s) som samtliga tre handlar om vägutbyggnader ochvägplanering i , T312 (c) om väganslagen lid , T338(m) och T340 (fp) som båda handlar om länsvägarna i , T29 (s)yrkande 3 om väg E18 på delen , T309 (s) om väg E18 påsträckan , T42 (c,m,fp) yrkande 1, T207 (s) yrkandena 1 och 2 samtT224 (m) yrkande 1 som alla tre avser väganslag tdl . Utskottet avstyrker också motionerna T211 (fp) i denna delom eU vägbyggnadsprogram för , T215 (vpk) yrkande 6 i denna del omeu fungeratide vägnät i , T216 (m) i denna del om väginvesteringar iGävleborgs län, T78 (c) öch T228 (m) yrkande 3 som båda avser vägnätet iVästernorrlands län, T38 (m) yrkande 1 om vägstandarden i , T43(fp) om en utbyggnad av väg E4 längs , T316 (fp) och T327 (s)som båda handlar om utbyggnad av . T45 (s) om Ar-ningeteden.