bet · GB01SoU2 · 1987-12-31 00:00:00 — Ibetänkandet behandlas tre motioner (m, fp resp. c) om utformningen avabortlagen m.m. samt vissa motionsyrkanden (vpk) om abortförebyggandeverksamhet och preventivmedelsrådgivning. Motionernaom abortlagens utformning avstyrks av utskottet, som uttalar sitt stöd förabortlagens huvudprincip att kvinnan själv skall vara den som inom vissatidsgränser avgör om hon vill fullfölja en graviditet eller inte. beslut i denna del reserverar sig en m-ledamot. Utskottetframhåller att denna principiella ståndpunkt emellerfid inte innebär att intevissa frågor kring aborterna kan behöva diskuteras på nytt. Utskottet erinrarom att tidigare tagit upp vissa frågor rörande abortlagen och senastunder föregående uttalat att en noggrann genomlysning måste komma tillstånd, framför allt av frågorna om tidsgränsen för ett livsduglighetoch om vilka säkerhetsmarginaler som, med hänsyn fill svårigheterna attbestämma den exakta längden av en graviditet, bör finnas för att inte beslut omsen abort skall komma att fattas alltför nära den tidpunkt då fostret kanbedömas som livsdugligt. Den nuvarande 18-veckorsgränsen borde därför prövassamt klarare regler för förutsättningarna för mycket sena aborter utformas.Även sambandet med fosterdiagnos-fiken borde behandlas. Då regeringen ännu intevidtagit någon åtgärd med anledning av begäran föreslår utskottetatt det anförda på nytt ges regeringen fill känna. En m-ledamot och enfp-ledamot reserverar sig till förmån för längre gående utredningskrav. Utskottetavstyrker vidare motionsyrkandena om preventivmedelsrådgivning ochabortförebyggande verksamhet. Mot beslutet reserverar sig utskottetsvpk-ledamot. Imotion 1986/87 :So454 av () hemställs att hosregeringen begär förslag till en stegvis förändring av den nuvarande abortlageni syfte att ge det ofödda barnet rätt till liv i enlighet med det som anförts imotionen. 1 1987/88. I motion1986/87:So457 av m.fl. (m) hemställs att SoU1987/88:2 som sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförts ombehovet av ett ökat rättsskydd för fostret. I motion 1986/87:So461 av ()hemställs alt hos regeringen begär en förutsättningslös översyn av1974 års abortlag. I motion 1986/87:So482 av m.fi. (vpk)föreslås, såvitt nu är i fråga (yrkandena 1-4), 1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt prevenlivme- delsrådgivningen bör byggas ut både kvantitativt och kvalitativt saml innefattamer uppsökande verksamhet, t.ex. på militära förband, ' 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna alt preventivmedel skall varakostnadsfria, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna all forskningen avseendepreventivmedel för män bör intensifieras, 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att det psykosociala stödet bör byggasut så att alla kvinnor och män i en abortsituation ges möjlighet att få del avdet. I motion I986/87:So454 (c) hemställs om förslag lill enstegvis förändring av den nuvande abortlagen i syfte att ge det ofödda barneträtt till liv. Motionären anför inledningsvis alt individen genom nuvarandeabortlag frånkänts den grundläggande rätten att födas. Enligt motionären ärfrågan om hur samhället ser på rätten till liv fundamental för vårt sätt attbygga upp samhället. För alt minska antalet aborter är det nödvändigt attåtgärder vidtas på såväl kort som lång sikt och enligt motionären är detviktigt att abortlagen ändras så att det ofödda barnet i princip får rätt tillliv. Möjlighet till abort skall endast föreligga i undantagsfall. Deabortförebyggande insatserna måste ökas både genom väl utbyggdpreventivmedelsrådgivning och opinionsbildning som tar sikte på att uppvärderabarnavård. Motionären anför vidare att samhället skall se till all människorsom åberopar ekonomiska eller sociala skäl för abort skall erhållaerforderligt stöd så att dylika skäl undanröjs. Sjukvårdspersonalen skallvidare enligt motionären i lag garanteras rätt att slippa delta vidabortingrepp. Innan en helt ny abortlag införs bör slutligen enligt motionärennuvarande abortlag ändras så att den abortsökande skall delta i etlobligatoriskt samtal med läkare, kurator eller motsvarande innan beslut omabort fattas. I motion 1986/87:So457 (m) framhålls alt frågan omrättsskydd för fostret har fält en ökad aktualitet när det gäller utvecklingeninom genteknik, fosterdiagnostik, provrörsbefruktning, transplantationskirurgioch forskning på embryon. Det är enligt motionärens mening angeläget att isamband med en utredning om rättsskydd för fostret i dessa sammanhang äveninbegripa frågan om ökat rättsskydd i aborlsilualioner. frågan omett ökat rättsskydd för fostret måste bli föremål för en SoU1987/88:2 förutsättningslös utredning utifrån en helhetssyn som omfattar allade nu aktuella områdena. I motion 1986/87:So461 (fp) framhålls att den medicinskaforskningens och behandlingsmöjligheternas oerhört snabba utveckling på senareår har ställt oss inför problem som ej förutsågs när nuvarande abortlag antogs.Motionären pekar på risken att fosterdiagnostiken som rätt använd är i livetstjänst kan - om den används felaktigt - bli ett instrument för sortering ochurval, för kvalitetskontroll och "människoförädling". 1 Sverigeaborteras 30 000 , vilket enligt motionären är etl oroande stortantal, som i sig medför att ansträngningarna all minska antalet aborter måsteskärpas. Ännu värre blir det enligl motionären ur etisk synpunkt om abortergörs för alt samhället inte accepterar att individer med vissa handikapp elleregenskaper finns. Motionären framhåller slutligen att mycket tyder på all dentidigare förhärskande synen på fostret som en del av kvinnans kropp i ställetför en självständig individ med människovärde håller på att överges. Motbakgrund av den beskrivna utvecklingen är det enligl motionärennödvändigt att på allvar diskutera abortlagens innebörd i den situation vi nubefinner oss. Enligt abortlag avgörs frågan om abort före utgångenav 12:e havandeskapsveckan av kvinnan själv. Hon får vägras abort endast omåtgärden skulle medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. Dennaförutsättning prövas av en läkare. För abort efter 12:e men före utgången av18:e veckan fordras i regel, utöver vad som gäller vid tidigare abort, att detföretas en särskild kuratorsutredning. Om kvinnan inte medges abort, är läkarenskyldig att hänskjuta frågan till för förnyadprövning. Efter 18:e havandeskapsveckan får abort företas bara i undantagsfall.För abort krävs då tillstånd, som får lämnas endast om detföreligger synnerliga skäl för åtgärden. Kan det antas att fostret ärlivsdugligt, får tillstånd endast lämnas om havandeskapet på grund av sjukdom ellerkroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. Ärenden om tillstånd till abort handläggs fr.o.m. den 1juli 1981 av råd för vissa rättsliga, sociala och medicinskafrågor. Frågan om en ny abortlagstiftning med starkare rättsskyddför det ofödda barnet har behandlats av vid ett flertal tidigaretillfällen, senast i utskottels betänkande SoU 1986/87:5 om familjeplaneringoch abort. I betänkandet behandlades utförligt abortlag, utredningarav betydelse i sammanhanget, den medicinska utvecklingen då det gällerlivsdugligheten hos mycket tidigt födda barn och transplantalion av mänskligfostervävnad samt refererades tidigare uttalanden av i ämnet. För enfullständig bakgrund hänvisas till denna genomgång. I det nämnda betänkandet behandlade utskottet medanledning av en motion (c) om samma yrkande som i nu behandlad motion So454frågan om en stegvis förändring av den nuvarande abortlagen i syfte all ge delofödda barnet rätt till liv och med möjlighet till abort endast iundantagsfall. Utskottet fastslog (s. 12)att dess uppfattning är att abortlagens SoU 1987/88:2 utgångspunkt bör vara attdet är kvinnan själv som inom vissa tidsgränser skall avgöra om hon villfullfölja en graviditet eller inte. den grundsyn som kom tilluttryck i den då behandlade motionen och som innebar en mycketrestrikfiv inställning till aborter över huvud taget, varför Isammanhanget hänvisade utskottet bl. a. till den utvärdering av abortlagen somgjorts av abortkommitté och som bl. a. gav vid handen att någonpåtaglig ökning av antalet aborter inte skett abortlagen varit ikraft och att av alla aborter gjordes t.o.m. ,motsvarande 90 dagars graviditet. av aborterna gjordes inom 12graviditetsveckor, motsvarande 83 dagars graviditet. Härkan tilläggas att det av nu tillgänglig statistik framgår att andelen aborterper 100 graviditeter var mindre än en fjärdedel (23,), vilket varden lägsta andelen . Är 1986 var samma andel . Andelentonårsaborter var av samtliga aborter och , vilketockså det är den lägsta andelen . görs avaborterna (). betänkandet SoU 1986/87:5 fastslagna principiella utgångspunkten innebaremellertid enligt utskottels mening inte att inte vissa frågor kring aborternakunde behöva diskuteras på nytt. Utskottet konstaterade (s. 14) att nuvarandeabortlag inte tillåter aborter efter den tidsgräns då fostret kan antas varalivsdugligt, utom i de undantagsfall då graviditeten medför allvarlig fara förkvinnans liv eller hälsa samt att fidpunkten för livsduglighet vid lagenstillkomst antogs ligga någonstans mellan 24 och . Medutgångspunkt häri bestämdes den tidsgräns efter vilken abort inte får företasannat än efter tillstånd av fill ochriksdagen ansåg sig då ha en betryggande säkerhetsmarginal gentemot gränsen förlivsduglighet. Utskottet framhöll härefter att den medicinska utvecklingen somägt rum har ändrat de förutsättningar på vilkaabortlagens regler om tidsgränser sålunda bygger. De möjligheter att räddamyckel tidigt födda barn som står till buds gör att man kan räkna medatt ett barn kan överleva och att efter 26veckor av barnen överlever. Utskottet fann det tydligt att, om man tilldelta lägger att det med hänsyn till svårigheterna att bestämma den exaktagraviditetslängden fortfarande bör finnas en viss säkerhetsmarginal, ett beslutom sen abort enligt nuvarande regler kan komma att fattas alltför nära dentidpunkt då fostret måste bedömas som livsdugligt. Genom en försiktigtillämpning, framför allt av då det gäller tillstånd tillmycket sena aborter, torde visserligen enligt utskottets bedömning i prakfikenoftast kunna undvikas att abort beslutas i fall när fostret kan visa sig varalivsdugligt. Enligt utskottets mening skulle det dock vara felaktigt attöverlåta åt praxis att lösa denna konflikt mellan kvinnans och foslretsintressen. Utskottet ansåg därför att en noggrann genomlysning av dessa frågorskyndsamt måste komma till stånd och att därvid frågan om 18-veckorsgränsenborde prövas samt klarare regler för förutsättningarna för mycket sena aborterutformas. Detta gav regeringen till känna. Utskottet erinrade i sammanhanget om att det i etttidigare ärenden (SoU SoU 1987/88:2 1984/85:11) rörande abort på grund avfosterskada uttalat att inseminations-utredningen (Ju 1981:04, nuvarande namnutredningen om det ofödda barnet) bör anlägga en helhetssyn på de etiskaproblem som sådana ingrepp aktualiserar (nämnda bet. s. 12). Enligt vad utskottet senare erfarit ansåg sig dockutredningen mot bakgrund av utformningen av dess ursprungliga direktivförhindrad att närmare gå in på frågor som rör innehållet i abortlagen. uppfattning var det emellertid angeläget att utredningen behandlaräven frågor som rör abortlagen i den mån arbetet med skydd för ofödda eller medfosterdiagnostiken ger anledning till detta. Även detta gavs regeringen tillkänna (SoU 1986/87:5 s. 14). Utskottet har inhämtat att utredningen om det oföddabarnet inte genom tilläggsdirektiv eller på annat sätt fått sitt uppdragutvidgat på det sätt förutsatt. Motsvarande uppdrag har inte hellergivits till någon annan utredning. I motion 1986/87:So482 (vpk), yrkandena 1-4, anförs attantalet aborter i är runt 30 000 och att abortkommitténsrekommendation om 500 besök per 1 000 fertila kvinnor hospreventivmedelsrådgivningen aldrig har uppfyllts. Ansvaret förfamiljeplaneringen ligger till största delen fortfarande på kvinnan, ochantalet sexuellt överförbara sjukdomar med ödesdigra konsekvenser ökardramatiskt. För att undvika onödigt lidande och höga samhällskostnader framförsi motionen förslag fill en rad åtgärder för att öka kunskapen om sex- ochsamlevnadsfrågor, fördela ansvaret för familjeplaneringen, förhindra aborteroch ökad spridning av veneriska sjukdomar. Enligt 2 b § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skallhälso- och sjukvården arbeta för att förebygga ohälsa. Enligl 3 § samma lagskall varje landstingskommun erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som ärbosatta inom landstingskommunen samt även i övrigt verka för en god hälsa hoshela befolkningen. En utbyggd prevenfivmedelsrådgivning och en väl fungerandeabortförebyggande verksamhet utgör en väsentlig del i arbetet med att främjaen god hälsa. Yrkanden motsvarande de nu aktuella yrkandena 1-4 i motion1986/ 87;So482 (vpk) behandlades och avstyrktes av (SoU1985/86:14). När det gäller de frågor som tas upp i yrkande 1 i den nuaktuella motionen, dvs. en utbyggd prevenfivmedelsrådgivning med mer uppsökandeverksamhet, t. ex. på militära förband, hänvisade utskottet bl. a. tillföljande. I proposition 1984/85:48 om familjeplanering och abortvårdsom behand- SoU 1987/88:2 lades av utskottet hade föredragandestatsrådet uttalat uppfattningen att varje sjukvårdshuvudman borde erbjuda engod preventivmedelsrådgivning åt dem som är bosatta inom sjukvårdsområdet. Därsades också att planeringen av rådgivningen liksom i fråga om all annan hälso-och sjukvård borde ske med utgångspunkt i de behov som finns inom varje enskiltsjukvårdsområde. Statsrådet konstaterade dock att preveniivmedelsrådgiv-ningenär mycket ojämnt fördelat över landet och alt del därför på vissa områden finnsett behov av utbyggnad. I propositionen hänvisades vidare till vissa avabortkommitténs föreslagna åtgärder för att öka preventivmedelsrådgivningenskapacitet. Ulskoltet hade i sitt betänkande med anledning av nämndaproposition (SoU 1984/85:11 s. 18) konstaterat alt en fullgod rådgivningsnivå av abort- kommittén beräknats till 500 besök per 1 000 fertila kvinnor, dvs. hälften av alla fertila kvinnor . Utskottet hade vidare uttalat att det ålåg sjukvårdshuvudmännen alt erbjuda en god preventivmedelsrådgivning åt dem som är bosatta inom sjukvårdsområdet. Utskottet anslöt sig i övrigt lill propositionens bedömning och ansåg del inte erforderligt med någon åtgärd från sida. ' Vid riksdagsbehandlingen ansåg utskottet inteatt del framkommit något som motiverade en omprövning av detta riksdagensbeslut. Vidare ansåg utskottet del i och för sig angelägel med enutökad preventivmedelsrådgivning för män. Med hänvisning till attsocialstyrelsen i samarbete med försvarsmakten planerade särskilda informationsinsatserom AIDS bland de värnpliktiga, vilka torde komma att aktualisera ävenpreventivmedelsfrågor, samt till att överbefälhavaren, , tagit avstånd frånatt införa obligatorisk samlevnadsutbildning av värnpliktiga, var utskottetinte berett att förorda något initiativ av det slag som föreslogs i den dåaktuella motionen. bedriver genorn h-byrån upplysning omsexualitet och samlevnad. Målen för verksamheten är att verka för det planeradeföräldra-skapel - att minska antalet aborter, att förebygga sexuelltöverförbara sjukdomar, att utveckla sexualupplysningen till olika målgrupperoch att verka för jämställdhet mellan könen. Under /88 planerasbl.a. metodkurser för de landsting som ännu inte bedriver sex- och samlevnadsundervisning,omarbetning av handboken samt - i samarbete med UHÄ och SÖ -grundutbildning för lärare. Då del gäller informationsinsatser till värnpliktiga kannämnas att försvarets sjukvårds- och hälsoskyddspersonal genomförsvarels sjukvårdsstyrelse har fåll särskild utbildning för alt kunna varainformatörer främst avseende AIDS och problemen med HIV-infekfioner. Försvaretssjukvårdsstyrelse har vidare genom AlDS-delegationen fått medel förtillverkning och distribution av kondomer. Under innevarande utbildningsårkommer varje värnpliktig att få ett paket kondomer gratis och därefter kommerkondomer att kunna köpas lill subventionerat pris på förbanden. Ävenfrågan om kostnadsfria preventivmedel i motionen yrkande 2. behandladesav uiskottei i betänkandet SoU 1985/86:14. Ulskoltet konstate- SoU 1987/88:2rade därvid, bl. a. mot bakgrund av den kostnadsökning som skett i fråga omp-piller , att regeringen följde utvecklingen av p-pillerförsäljningen.Uiskottei förutsatte att regeringen skulle vidta erforderliga åtgärderom abortfrekvensen skulle öka som en följd av prisförändringen. fanns det inte skäl att ta upp frågan om ytteriigare prisreduktionerav preventivmedel. I mofionen yrkande 3 aktualiseras frågan om enintensifierad forskning om preventivmedel för män. I samband med antagandet av den nu gällande abortlagen(1974:595), vilken trädde i kraft , behandlades också vissamotionsyrkanden om ökad forskning om preventivmedel för män. Socialutskottetuttalade i sitt av godkända betänkande SoU 1974:21 (s. 48) att delvid sidan av annan abortförebyggande verksamhet också var angeläget med etl fortsatt och intensifierat forsknings- och utvecklingsarbete ifrågan om preventivteknik för både män och kvinnor. Vid behandlingen av motsvarande motionsyrkanden våren 1986ansåg utskottet att de nu redovisade synpunkterna alltjämt gjorde sig gällande.Utskottet hänvisade vidare till att abortkommilté i sitt betänkande(SOU 1983:31) Familjeplanering och abort redovisat pågående forskning ompreventivmedel för män. Med hänvisning härtill avstyrktes det då aktuellamofionsyrkandet (SoU 1985/86:14 s. 9). Enligt vad utskottet inhämtat pågår grundforskningbeträffande preventivmedel för män såväl i som internationellt. Någotgenombrott har ännu inte skett, bl. a. då mekanismerna bakomspermietillverkningen är otillräckligt kända. Försök med hormonellantikonception inriktad på män har pågått under tämligen lång lid, bl. a. medprogesteronvarianten depo-Provera. I såväl dessa försök som i genom WHObedrivna försök med testosteron har del dock visat sig vara svårt att få nedspermieproduktionen lill noll som behandlingen medfört sexuellastörningar (impotens). Det kinesiska preparatet Gossypol har visat sig slå utspermieproduktionen helt. års studier har dock visat att fleråriganvändning kan medföra att spermieproduktionen skadas oåterkalleligt. I mofionen yrkas också att det psykosociala stödet byggsut så att alla kvinnor och män i en abortsituation ges möjlighet att få del avdet (yrkande 4). Utskottet behandlade i det fidigare nämnda betänkandet SoU1984/85:11 ett par mofioner med liknande innehåll. Utskottet uttalade därvidbl.a. Enligt utskottets mening ligger de synpunkter som framförsi motionerna i nu berörda delar väl i linje med vad som ariges i propositionen.Alla abortsökande bör erbjudas ett gott psykosociall stöd. Utskottet villsamtidigt understryka att abortrådgivning inte har som syfte all påverka denabortsökande kvinnan i någon riktning, således varken till att avslå från attsöka abort eller till att låta ulföra abort. Rådgivningens uppgift är sakliginformation och stöd i en kanske svår personlig situation. Inte minst viktigtkan vara att kvinnan får någon att tala med. Om hon känner behov av det bör honsjälvfallet också få tillfälle att diskutera etiska synpunkter. Rådgivningen böri övrigt innefatta upplysningar inte bara ommedicinska och psykologiska faktorer som bör SoU 1987/88:2 vägas in i ett abortbeslulutan även om samhällets hjälp och stödmöjligheter både under och efter graviditeten.Information om t.ex. bostadsstöd och annat ekonomiskt stöd tillbarnfamiljer kan också behöva lämnas, inte minst då det gäller invandrare.Utskottet vill vidare betona vikten av att kvinnan i del fall hon beslutar sigför alt genomföra en abort erbjuds stöd i form av t. ex. en kuratorskontaktäven efter aborten. mening borde dessutom sjukvårdspersonalens behov av stöd iabortsituationer beaktas. Utskottet konstaterade att det egentligen råddeenighet kring vikten av att fortsätta att bygga ut och utvecklaabortrådgivningen i vid mening samt att detta var en angelägenhet som åvilarsjukvårdshuvudmännen. Vidbehandlingen av ett motionsyrkande med samma innehåll som det nu aktuella våren1986 vidhöll utskottet sin inställning att det inte var påkallat med någonriksdagens åtgärd och avstyrkte motionen (SoU 1985/86:14 s. 10). Socialstyrelsenutarbetar nya allmänna råd angående aborter, där bl. a. fråganom psykosociall stöd till kvinnor och män i abortsituationer avses behandlas.Råden beräknas komma ut . Ibetänkandet behandlas tre motioner om principerna för abortlagstiftningen samtvissa motionsyrkanden om abortförebyggande verksamhet och prevenlivmedelsrådgivning.De frågor som tas upp i motionerna har vid ett flertal tidigare tillfällenbehandlats av . Somframgått av den inledande översikten behandlade utskottet frågor omabortlagstiftningen senast under föregående i sitt betänkande SoU1986/87:5 om familjeplanering och abort. Frågor om preventivmedelsrådgivningoch abortförebyggande verksamhet behandlades av utskottet senast under våren1986 i betänkandet SoU 1985/86:14. Ibetänkandet SoU 1986/87:5 fastslog utskottet sin uppfattning att ingentingdittills framkommit som motiverade en omprövning av abortlagens huvudprincip omkvinnans rätt att inom vissa gränser själv besluta om abort. Utskottetåterkommer i del följande till frågan om abortlagens utformning. Utskottet villemellertid ånyo understryka att abort alltid måste vara en nödfallsutväg ochatt samhällets målsättning måste vara att minska antalet aborter så myckel sommöjligt. För detta krävs olika slag av förebyggande åtgärder, såsom en utbyggdoch anpassad preventivmedelsrådgivning och hjälp och stöd lill de kvinnor somönskar detta. Utskottetvill liksom tidigare även understryka vikten av att en abortsökande kvinnaerbjuds ett gott psykosociall stöd och att rådgivningen ger möjlighet attdiskutera såväl medicinska som psykologiska och etiska frågor samt gererforderliga upplysningar om samhällets hjälp- och stödmöjligheter. Frågornaom prevenfivmedelsrådgivning och psykosociall stöd i abortsi- SoU1987/88:2 tuationen tas upp i motion So482 (vpk) yrkandena 1 och 4 tidigare konstaterat (se senaste betänkandet SoU 1985/ 86:14 s. 7)åligger det sjukvårdshuvudmännen att erbjuda en god preventivmedelsrådgivningåt dem som är bosatta inom sjukvårdsområdet. Det är likaså sjukvårdshuvudmännensom har att avgöra i vilka former rådgivningen skall bedrivas. Utskottet villäven erinra om att såväl som försvarets sjukvårdsstyrelse påcentral nivå tagit vissa initiafiv i frågor som rör bl. a. preventivmedel (ses. Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att det inte är erforderiigtmed någon åtgärd från sida med anledning av yrkande 1 i mofion So482(vpk), vilket alltså avstyrks. Detankommer likaså på sjukvårdshuvudmännen att erbjuda ett gott och allsidigtpsykosociall stöd till abortsökande. Även på detta område pågår dock dessutomarbete på central nivå genom att utarbetar nyaallmänna råd angående aborter, där bl. a. frågan om det psykosociala stödetfill kvinnor och män i abortsituationer avses bli behandlad. Inte heller idenna fråga är det således enligt utskottets mening erforderligt med någotriksdagens initiativ. Motion So482 (vpk) yrkande 4 avstyrks därför. Ytterligaretvå frågor om preventivmedel berörs i motion So482, nämligen om attprevenfivmedel skall vara kostnadsfria (yrkande 2) och att forskningenavseende preventivmedel för män bör intensifieras (yrkande 3). Utskottet konstaterade då attregeringen följer utvecklingen av p-pillerförsäljningen samt förutsatte attregeringen vidtar erforderliga åtgärder om abortfrekvensen skulle ökasom en följd av höga kostnader för p-piller. Utskottet ansåg i övrigt inte attskäl förelåg att ta upp frågan om ytterligare prisredukfioner på preventivmedel. Någonanledning till ändrat ställningstagande har enligt utskottets mening inteframkommit. Motion So482 (vpk) yrkande 2 avstyrks.