bet · GB01AU13 · 1987-12-31 00:00:00 — gav regeringen 20 centrala statligamyndigheter i uppdrag att AU 1987/88:13 utarbeta översiktligadecentraliseringsplaner. Syftet var att föreslå decentraliseringsåtgärder sominnebar att av antalet helärstjänster inom myndigheternas centralaförvaltning i och skulle kunnaflyttas till existerande eller nya förvaltningar på andra håll i landet ellertill andra kommuner i . Decentraliseringen skulle utgå frångällande resursramar och genomföras på ett sådant sätt att verksamheten ocksåblev effektivare. För de statliga affärsverkens del skulle särskildaöverväganden ske. Arbetsgruppen för decentralisering av statlig verksamhetredovisade resultaten av sitt arbete i rapporten (Ds C 1985:11) Decentralisering av statligverksamhet. I och med överlämnandet av rapporten ansåg gruppen sitt arbeteavslutat. I rapporten framhålls bl.a. att det i det fortsattadecentraliseringsärbetet var nödvändigt att regering och riksdag kraftigtmarkerar sin strävan att decentralisera förvaltningen. Statliga myndigheterborde enligt rapporten i anslagsframställningarna redovisa vilkadecentraliseringsåtgärder som har ' genomförts och vilka åtgärder som planeras.Gruppen ansåg slutligen att det även i fortsättningen bör finnas ett organ inomregeringskansliet med uppgift att ta initiativ i decentraliseringsfrågor ochkontinuerligt bevaka decentraliseringsarbetet. Civilministern framhåller att de myndigheter som flyttatsut från till de nya lokaliseringsorterna har fört med sig enlångsiktigt stabil verksamhet, som har breddat arbetsmarknaden, förändrat näringsstrukturenoch gett regionerna bättre förutsättningar för utveckling. Myndigheterna harkunnat fullgöra sina uppgifter effektivt, även om kostnaderna och pengarför att upprätthålla nödvändiga kontakter har ökat. Förläggning avutlokaliserade myndigheter till samma byggnad har gett bättre förutsättningarför att utnyttja gemensamma administrativa resurser och gjort det möjligt attrationalisera verksamheten. De omfattande omlokaliseringarna har också visatsig kunna organiseras och genomföras på ett sådant sätt, att de oundvikligapåfrestningarna på den berörda personalen har kunnat begränsas. Decentralisering av statlig verksamhet är, fortsättercivilministern, både ett medel för att åstadkomma regional utveckling och ettmål för det långsiktiga förändringsarbetet inom statsförvaltningen. Regeringenkommer att verka för en fortsatt decentralisering i form av såväl delegering avbeslutsbefogenheter som omlokalisering av statlig verksamhet. Någon ny, samladomlokalisering av större omfattning är inte aktuell. Det framhålls vidare att förutsättningarna för attdecentralisera central statlig verksamhet är bättre nu än de var i början av1970-talet. Utbyggnaden av högskolorna och omfattande regionalpolitiskainsatser har således lett till att arbetsmarknaden har breddats i olika delarav landet, bl.a. till följd av de utlokaliseringar som har genomförts. Vidarehar flyg- och telekommunikationerna förbättrats, vilket gör det möjligt attbegränsa kostnaderna för att upprätthälla nödvändiga kontakter. Övervägandena om decentralisering avses ske fortlöpandesom en inte grerad del av beredningen inom rörande förändringar i 37 myndighetersverksamhet och organisation. Det arbetet skall bedrivas fort- AU1987/88:13 löpande,varför det inte behövs något särskilt organ för decentralisering i Frågan om ändrad lokalisering av myndigheter torde enligtcivilministern i allmänhet få anses gälla sådana grundläggande och långsiktigaförändringar i förvaltningsstrukturen som .enligt regeringens proposition(1986/87:99) om ledning av den statliga förvaltningen bör beslutas av riksdagen.Delegeringsfrågor, som gäller myndigheternas sätt att fullgöra sina uppgifter,bör däremot avgöras av den berörda myndigheten själv eller av regeringen liksomomlokaliseringar som endast rör en del av en myndighet och som har litenomfattning. Utgångspunkten för det vidare arbetet skall också ifortsättningen vara . att myndigheterna skall kunna fullgöra sinauppgiftereffektivt även efter en decentralisering av beslutsbefogenheter ellerarbetsuppgifter. De myndigheter som omlokaliseras måste därför gesförutsättningar att upprätthålla nödvändiga kontakter och att rekrytera denpersonal som verksamheten kräver. Myndigheter som har nära kontakter och verkarinom angränsande kunskapsområden bör så långt möjligt lokaliseras i varandrasnärhet. Därigenom kan det bli möjligt att begränsa de kostnadsökningar för attupprätthälla nödvändiga kontakter som är ofrånkomliga i samband med en omlokalisering. Slutligen framhålls att det är väsentligt förmottagarorten att omlokalise-ringen bidrar till att bredda och stärka denlokala arbetsmarknaden. Decen-traliseringsätgärderna bör syfta till att stödjaden näringsstruktur och de utvecklingsförutsättningar som finns imottagarorterna. Beslut om att flytta ut central statlig verksamhet bör därför,grundas på en bedömning av de utvecklingsförutsättningar som en omlokaliseringkan ge för såväl förvaltningen som mottagarorten. Frågan om inriktningen pä decentraliseringen av statligverksamhet m.m. tas upp i ett antal motioner. Moderata samlingspartiet framhålleri partimotionenl987/88:A484bl.a. att när den nuvarande socialdemokratiska regeringen nuinleder en ny utlo-kaliseringsperiod så sker det med utomordentligt dåligtunderlag. Som exempel härpå nämns besluten avseende lokalisering av plan- ochbostadsverket till och av det s.k. till . Motionärerna anför vidare att det finns starka skäl somtalar för att de centrala ämbetsverken med stora kontaktytor bör ligga ilandets huvudstadsregion. Det hindrar inte att det kan finnas myndighetereller delar av myndigheter som utan förfång kan flyttas till andra orter. Ettsådant beslut måste dock vara noggrant förberett. I stället för utlokalisering av centrala verk ochmyndigheter finns det enligt motionärerna anledning att decentralisera genomatt sprida beslutsfattandet i olika frågor. En decentralisering inom denoffentliga förvaltningen, som innebär att fler beslut kan fattas på lägrenivå, bidrar till,att minska avståndet mellan beslutsfattandemyndighetspersoner och de enskilda individerna. begär i partimotionen 1987/88 :A462 att ettriksdagsutta lande med innebörd att beslut om förutsättningar och priorite- 38 ringsordningför utlokalisering av statliga myndigheter skall ligga fast och AU1987/88:13 fullföljas. I motionen framhålls vidare betydelsen av en medvetendecentralisering av funktioner från den centrala nivån till läns- ochkommunnivåerna. Utvecklingen har enligt motionärerna gått i motsatt riktning.Den statliga centrala myndighetsorganisationen har expanderat kraftigt både vadavser antal och storlek. Ett förslag som innebär att denna utveckling kanvändas bör tas fram snabbt. En decentralisering bör också ske av olika länsfunktionertill både kommuner och kommundelar. Nödvändiga besparingar ochrationaliseringsät-gärder får vidare inte ske på ett sådant sätt attkoncentrationsutvecklingen i samhället förstärks ytterligare, slutarmotionärerna. 1 motion 1987/88:A428 av m.fl. (s)förutsätts au ytterligare statliga verksamheter och tillkommande myndigheterskall utlokaliseras. I motion 1987/88:A438 av och (båda c) framhålls att den obalans och överhettning som den snabba tillväxten iStockholm leder till måste brytas, varför en ny omgång med utlokalisering ärnödvändig. bör besluta att en plan för utlokalisering av statligamyndigheter skall föreläggas och att län och regioner som tidigareinte erhållit någon etablering skall komma i första hand. () föreslår i motion 1987/88:A476 att enutredning tillsätts med uppgift att presentera en plan för en ny utlokaliseringav statliga myndigheter. Därvid bör beaktas behovet av ett profiltänkande,dvs. att myndigheter med likartad inriktning samlokaliseras i samma kommun.Hänsyn bör också tas till de lokala högskolornas profil. m.fl. (s) pekar i motion 1987/88 :A429 påde fördelar som en utlokalisering av statlig verksamhet för med sig i vad avserbl.a. den regionala balansen och effektiviteten hos de utlokaliserademyndigheterna. En omlokalisering av verksamhet, enheter etc. inom centralamyndigheter bör ske till ett begränsat antal kommuner med erfarenhet avutlokalisering. Vidare pekar motionärerna på att en utveckling mot en ökadprivatisering mäste ses med stor oro ur ett regionalpolitiskt perspektiv.Olika statliga verksamheter bör få möjlighet att arbeta på ett sådant sätt attförluster i vissa områden kan balanseras av överskott i andra områden. Destatliga verken och myndigheterna bör slutligen på ett okonventionellt sättsamverka dels sinsemellan, dels med kommunala organ och privata intressen föratt undvika att servicenivån i glest befolkade områden raseras. Slutligen anför m.fl. (m) i motion1987/88:A4I9 att den statsfinansiella situationen med nödvändighet innebär nedskärningar av offentliga utgifter och rationaliseringar av offentlig verksamhet. I vissa fall kan det leda till organisationsförändringar som leder till sammanläggning av regionala myndigheter, kontor etc. Det kan i de sammanhangen vara lätt att sådana organisationsförändringar kan leda till koncentration av kvarva rande enheter till vissa orter, vilket kan innebära en allvarlig obalans inom berörd region. Som exempel härpå anges att organisationsförändringar i och län ofta resulterat i en koncentration till län och dä främst . Varje organisationsförändring bör därför ha ett vidare perspektiv, så att det sammantagna resultatet motverkar oba- 39 lans inomen region. Utskottet vill först framhålla betydelsen av en fortsattmålmedveten de- AU 1987/88:13 centralisering av den statliga verksamheten.En sådan utveckling kan på ett effektivt sätt bidra till en mer balanseradregional utveckling. Härtill kommer att en decentralisering av verksamhetenligger i linje med det långsiktiga förändringsarbetet inom statsförvaltningen. Det framstår därför som en angelägen uppgift förregeringen att i det fortlöpande beredningsarbetet uppmärksamt prövaförutsättningarna för en decentralisering av verksamheter. Som framhålls ipropositionen är det också regeringens avsikt att verka för en fortsattdecentralisering i form av såväl delegering av beslutsbefogenheter somomlokalisering av stadig verksamhet. Utskottet delar uppfattningen i propositionen att någonny, samlad omlokalisering av större omfattning inte är aktuell. När det gällerinrättandet av nya myndigheter är det angeläget att man ingående prövarförutsättningarna att välja annan lokaliseringsort än /. Det börsålunda föreligga särskilda skäl om sådana verksamheter inte skall förläggastill annan del av landet. Den prioriteringsordning beslutat om bördärvid äga fortsatt giltighet. Beslut om omlokalisering av befintlig verksamhet ellerlokalisering av nya myndigheter bör föregås av noggranna överväganden i olikaavseenden. Det gäller utöver de ovan nämnda mer övergripande regionalpolitiskaaspekterna förutsättningarna att behålla eller rekrytera kvalificerad personal,behovet av kontakter med andra myndigheter, de medflyttandes möjligheter tillarbete etc. Det är också angeläget att besluten föregås av information tilloch samråd med den berörda personalen. Det kanerinras om att hänsynstaganden avdetta slag ägnades betydande uppmärksahihet i samband med de storaomlokaliseringsbesluten . Utskottet delar uttalandet i propositionen att myndighetersom har nära kontakter och verkar inom angränsande kunskapsområden bör så långtmöjligt lokaliseras i varandras närhet. I detta sammanhang bör också somframhålls i motion A476 beaktas inriktningen på de olika högskolorna. Somframhålls i propositionen är det väsentligt att en omlokalisering bidrar tillatt bredda och stärka den lokala arbetsmarknaden. Syftet bör vara att stödjanäringsstrukturen och utvecklingsförutsättningarna i mottagarorterna. Utskottet vill härutöver erinra om att myndigheterna ärålagda att efter sina förutsättningar bl.a. beakta möjligheterna tilldecentralisering och i övrigt verka för att de regionalpolitiska målen uppnås.Myndigheterna har skyldighet att efter anmodan av varje årlärtina uppgifter om bl.a. planer och aktiviteter som är av betydelse förlänets utveckling, t.ex. pågående organisationsförändringar. Utskottet har ingen annan uppfattning än motion A419beträffande be hovet av hänsyn till den inomregionala balansen i samband med omorgani sation m.m. inom statsförvaltningen. Det bör ankomma pä berörda myn digheter och länsstyrelser att uppmärksamma denna viktiga aspekt i arbe tet. Utskottet har ingen erinran mot vad som i övrigt anförs ipropositionen beträffande decentraliseringsarbetet. Utskottet utgår sammanfattningsvis 40 från attdecentraliseringsfrågorna prioriteras högt i det fortlöpande bered- AU1987/88:13 ningsarbetet i regeringens kansli. Utskottet bedömer det förnärvarande inte vara erforderligt att en särskild plan föreläggs riksdagenbeträffande kommande lokaliseringsobjekt. Med det anförda avstyrks de i sammanhanget behandlademotionerna i aktuella delar. I sju motioner läggs fram förslag om lokalisering avstatlig verksamhet till vissa regioner enligt följande förteckning: 1987/88:A429 av m.fl. (s) 1987/88:A433av () norra län 1987/88:A404av () 1987/88:A461av och (båda c) 1987/88:A468av och och (båda c) 1987/88:A470 av och (båda s) 1 den ovan nämnda motionen A404 föresläs dessutom attarbetsuppgifter bör decentraliseras till regionala statliga enheter i . Utskottet har tidigare i framställningen framhållit attden av fastlagda prioriteringsordningen vid lokalisering av statlig verksamhetstår fast. Enligt denna skall i första hand skogslänen och i andra handsydöstra och komma i fråga vid lokalisering av statligverksamhet. Utskottet kan konstatera att de här aktuella motionerna aktualiserarbehovet av statlig verksamhet i län och kommuner som med något undantag ärprioritierade. Beträffande lokalisering till kan erinras om det nyaplan- och bostadsverkets lokalisering till och förslaget iproposition 1987/88:142 om lokalisering av centrala ledningtill samma kommun. När det slutligen gäller behovet av lokalisering av statligverksamhet till bör nämnas att det pågår ett arbete inom regeringenskansli med ett åtgärdsprogram för kommunen. Med hänvisning till det anförda avstyrks här aktuellamotioner i behandlade avsnitt. Det regionalpolitiska stödet kan lämnas till företag ochpersoner som bedriver industriverksamhet, industriservice, viss partihandeloch uppdragsverksamhet, pälsdjursuppfödning och.vattenbruk, turistverksamhet,framställning av fasta bränslen, uppförande av industrilokaler för uthyrning,teknikcentrum m.m. Fr.o.m. har införts vidgade möjligheter attlämna stöd till företag inom den privata tjänstesektorn samt till affärsverkoch uppdragsmyndigheter. Stödet lämnas i form av lokaliseringsstöd (bidrag ochlån), offertstöd, lån till investmentbolag, investeringsbidrag samtutvecklingskapital. 1 första hand lämnas stödet till verksamheter inomstödområdena A, B AU 1987/88:13 och C, men stöd kan i vissa fall efterregeringsbeslut också komma i fråga utanför stödområdena. 1 samband medinvesteringar med ett kapitalbehov pä högst 9 milj. kr. kan dessutominvesteringsbidrag lämnas av länsstyrelserna i hela landet. Allmänna villkor som i princip ställs för stödgivningenligt ovannämnda förordning är bl.a. att en varaktigsysselsättning för de anställda uppnås avde nya arbetsplatserna förbehålls vardera könet, dock möjlighet till dispens lön ochförmåner åtminstone är likvärdiga med dem som utgår enligt kollektivavtal Reglerna för stödgivningen framgår av förordningen(1982:677, omtryckt 1985:648) om regionalpolitiskt stöd. 1 detta avsnitt behandlas vissa allmänna och principiellayrkanden avseende stödsystemets inriktning. Moderata samlingspartiet anför i partimotion 1987/88:A484viss kritik mot utformningen av de regionalpolitiska stödformerna. En stor delav be- , sluten om regionalpolitiskt st öd tas av politiska organ eller avhandläggare som är direkt ansvariga inför politiker. Länsstyrelsernas ochutvecklingsfondernas styrelser frestas enligt motionärerna att sätta politiskahänsynstaganden framför en realistisk affärsmässig bedömning av olika projekt.Motionärerna framhåller vidare att uppföljningen från stödbeviljande myndigheterssida inte är tillfredsställande, vilket leder till alltför sena ingripanden ikrisföretag. 1 motion A484 tar man också upp frågan om regionalainvestmentbolag. Man är positiv till att det existerande näringslivet satsarkapital i investmentbolagen, men det är viktigt att de privata intressenternainte upplever att de är passiva partners till staten. Därför bör enligtmotionärerna statens medverkan begränsas tidsmässigt och ske i form av ettränte- och amorteringsfritt län inte i form av ägarandelar. Nuvarande regionalpolitiska stödformer bör enligt motionenersättas av ett system med riskgarantilån. Dessa lån skall kunna utgöra delfinansiering av företagsprojekt inom stödområdena. Riskgarantins storlek föreslås bli differentierad beroende på inom vilket stödområde företaget är beläget. Riskgarantilånen avses kompensera projekten för den högre risk som loka liseringen till ett stödområde innebär. Systemet föreslås bli utformat så att lånens återbetalning kan avskrivas eller uppskjutas om inte tillräckligt stora intäkter genereras. Ett sådant system innebär fördelar enligt motionärerna, genom större enhetlighet och överblickbarhet över stödsystemet samt dess utom ökad snabbhet genom att besluten till övervägande del kan tas på länsnivå. Motionärerna hemställer att regeringen återkommer med förslag till regler för riskgarantilån sä att detta nya system kan träda i kraft under det kommande budgetåret. Den sittande regionalpolitiska utredningen kan senare utarbeta eventuella förslag till modifikationer. Vad gäller beslutsformerna och handläggningen av detregionalpolitiska AU 1987/88:13 stödet anser utskottet, liksom motionärerna,att en realistisk affärsmässig bedömning är nödvändig av alla projekt. Dettaframgår också av förordningen om regionalpolitiskt stöd, där krav på lönsamhetär ett villkor för att stöd över huvud taget skall utgå. Vad beträffarsammansättningen av länsstyrelsernas och utvecklingsfondernas styrelser kannoteras att det är landstingen som nominerar styrelserepresentanter och i detta sammanhang har möjlighet att tillföra styrelserna kompetens genomatt utse representanter med erfarenhet från näringsliv och arbetsmarknad. Detär för övrigt regel att så sker, särskilt beträffande utvecklingsfondernasstyrelser. Redan nu finns således en god regional och lokal kunskap omföretagandets villkor i de nämnda styrelserna. Uppföljningen av stödföretagen är väsentlig, ochmotionärernas krav i detta avseende har redan pä olika sätt uppmärksammats.Utvecklingsfonderna har således fått lOtpilj. i extra medel för bl.a.uppföljning av stödföretag. tar vid anslagsgivningen tillfonderna särskild hänsyn till att dessa avsätter resurser föruppföljningsverksamheten. Enligt utskottets mening är således motionens syfte idetta avseende tillgodosett. I fråga om det framtida företagsstödet samt formerna fördet privata näringslivets och statens medverkan i regionala investmentbolagvill utskottet peka på att dessa frågor skall behandlas av denregionalpolitiska utredningen. Denna skall bl.a. göra avvägningar mellangenerella och selektiva stödsystem samt, i fråga om investmentbolag, analyserabehovet av lån samt bankernas och andra finansieringsinstituts medverkan ifinansieringen av regionalpolitiskt motiverade investeringar. Med hänvisning till vad som anförts i det föregåendeavstyrker utskottet motion A484 i här berörda delar. 1 motion 1987/88:A482 av m.fl. (c) anförsatt det vid sidan av generella åtgärder krävs ett företagsinriktat stöd påregional nivå för att beslutsprocessen skall bli så effektiv som möjligt.Stödet bör även vara mer differentierat, flexibelt och möjligt att anpassaefter de skilda förhållanden som råder i olika delar av landet. Utskottet behandlade föregående är ett likartat yrkandefrån och konstaterade därvid att även utskottet har denprincipiella uppfattningen att stödprogrammet bör omfatta såväl generella somföretagsinriktade stödformer. Handläggningen av det regionalpolitiska stödetär i stor utsträckning decentraliserat till regional nivå och ytterligaredecentralisering föreslås nu i budgetpropositionen. Motion A482 påkallar iaktuell del inte någon åtgärd. I motion A482 tas också upp frågan om individinriktadestödåtgärder. Enligt motionärerna har avfolkningen i vissa kommuner nått så långt att det krävs införande av avsevärda individuella stimulanser för att få en nödvän dig inflyttning till stånd. Motionärerna föreslär dels att lånevillkoren vid nyproduktion av småhus inom stödområde A och B förbättras, dels att det införs en möjlighet att avskriva den årliga studiemedelsavgiften så länge man bor och arbetar inom stödområde A och B. Ett likartat krav förs fram i mofion I987/88:A472 av och 43 (båda m).Motionärerna hemställeratt en utredning genomförs beträffande AU 1987/88:13villkorad avskrivningsrätt för studielån vid bosättning inom stödområdet föratt därmed underlätta rekryteringen av kvalificerad arbetskraft. En motion medsamma syfte är 1987/88:A471 av och (båda m). 1 dennamotion förordas'att en utredning genomförs om en differentierad statsskatt,vilken enligt motionärerna skulle underlätta rekryteringen av nyckelpersonertill stödområdena. Utskottet har behandlat och avstyrktmotioner av samma innebörd som de nu aktuella vad gäller olika individinriktadestödåtgärder. Behovet av åtgärder för att underlätta rekryteringen avkvalificerad arbetskraft till stödområdet är enligt utskottets mening väl dokumenterat.Därför har i fråga om de arbetsmarknadspolitiska stödformerna möjligheten till starthjälp behållits för s.k. nyckelpersoner. Vidare fortsätter bidragen föranställning av medflyttande att utgå enligt ett fattat beslut av (prop. 1987/88:100 bil. 12, AU M rskr. Frågan om behovet av ytterligareindividanknutna åtgärder skall behandlas av den regionalpolitiska utredningen.Med hänvisning till denna del av utredningsuppdraget och med hänsyn till vad iövrigt anförts anser utskottet att yrkandena i motionerna A471, A472 och A482om nya stödformer av nu aktuellt slag inte påkallar någon åtgärd. finns ett särskilt stödområde för detregionalpolitiska stödet till företag. Detta områdes avgränsningar har ändratsvid flera tillfällen, , då stödområdet differentierades i trezoner med skilda grader av problem. De tre stödområdena benämns A, B och C, därstödområde A innebär de förmånligaste regionalpolitiska stöden. Inom och ianknytning till dessa stödområden finns särskilda geografiska riktlinjer förvissa näringar, t.ex. för turistnäringen och för privata tjänsteföretag.Härutöver kan regeringen peka ut orter/regioner med omfattandestrukturförändringar inom näringslivet som tillfälliga stödområden. Regeringenkan också besluta om stöd till företag utanför stödområdet samt om synnerligaskäl föreligger också lämna högre bidrag än normalt. Utanför stödområdena kanäven länsstyrelserna lämna regionalpolitiskt stöd i form av investeringsbidrag.Följande kommuner och delar av kommuner är inplacerade i stödområdena A, B ochC. Län och kommun' Holms och Lidens för- avser Anundsjö, , Häriedalen , såvitt avser , NäskoUs, Rödöns , såvitt avser öv- , såvitt avser Ven- Fällfors, Jörns och Kalv- Förutominom de stödområden som anges ovan får statens industriverk och berördalänsstyrelser efter särskilt beslut av regeringen för / 88bevilja lokaliseringsbidrag med högst av den del av de totala utgifternasom avser byggnader,,markanläggningar, maskiner och andra inventarier iföljande kommuner eller delar av kommuner: i Hudiksvallskommun. kommun och i kommun. 1 följandekommuner får lokaliseringsbidrag beviljas med högst av nämnda utgifter:Tierp, , , , och . 1nämnda områden får industriverket och länsstyrelserna även beviljalokaliseringslån med högst av det totala kapitalbehovet. 1 motion 1987/88:A482 av m.fl. (c)behandlas frågan om AU 1987/88:13 tillfälliga stödområden.