bet · GB01KU40 · 1987-12-31 00:00:00 — Enligt fördes det en omfattande diskussion inomförelaget om hur man skulle klara de problem som det hemliga embargot skapade.Det finns inte hos FFV några dokument som bekräftar utförsel trots exportförbudet,men ett brev kan i viss mån belysa saken. har förklarat alt det efter embargot varnaturligt att , som hade ett mycket gott anseende i ,försökte lösa situationen. Enligt hade fått enuppmaning att via ordna leveranser till på någotsätt. Från affärssynpunkt var det viktigt att fullfölja kontraktet medStorbritannien, annars skulle exportmarknader gå förlorade. Den valda lösningenvar realpolitisk i den situation som uppstod. är övertygad omatt hans minnesbild är riktig och har hänvisat bl.a. till att han arbetademycket med utvecklings- och exportfrågorna samt att han verkade mycket näraGunnar . Denne hade för vana att orientera honom och andra i ledningen.Gunnar var också synnerligen noga med att hålla försvarsdepartementetunderrättat. har kunnat konstatera att han i juni 1966besökte för att träffa företrädare för . Hans uppgift var att,enligt skrivna instruktioner från , erbjuda två alternativalösningar. Det var dels licenstillverkning i , dels leveranser viaStorbritannien. Han räknade med att hade full täckning för detta. Utöver vad och uppgivitberördes vid utfrågningen ett brev från till SvenAndersson, vilket i kopia har funnits tillgängligt för utskottet. Detinnehåller en redogörelse för kontakter söm har haft medföreträdare för . UDH har upplyst att det inte i handlingarna hos KMI ellerpå UD finns KU 1987/88:40 uppgifter om vidareexport, men att det inte kanuteslutas att har kunnat köpa ammunition från efterdet svenska embargot eftersom landet fanns med på länderlistan tilllicensavtalet med avseende granatgevärsammunition. FFVförklarade i en skrivelse till KMI att man inom FFV aldrig hade hörttalas om detta, utan i stället blivit påvisade alt det under hela Vietnamkrigetsaknades ammunition till på grund av alt leveranser frånSverige stoppades. har förklarat att det är främmande för vårträttssystem att regeringen gör undersökningar i ett fall som detta. Det ärdäremot en naturlig uppgift för JK, som också har ett utredningsuppdrag. Hanhar emellerfid poängterat att de personer som stod nära under denaktuella perioden kategoriskt har uttalat att det inte finns några spår t.ex. isamtalsuppteckningar om att skulle ha spelat den roll som hargjorts gällande. 8.5.1 Allmänt om regeringens medverkan m.m. Den svenska ambassaden i fick i november 1975genom en representant för AB kännedom om att företagels haubitskunde vara av intresse för . Detta rapporterades i en skrivelse tillutrikesdepartementet. Från UDH har upplysts att när det gäller en order av dennu aktuella omfattningen så är det regel i internationell handel att landetsregering på olika sätt ger företaget stöd. Detta har också bekräftats vidutfrågningarna med och . Statsministernframhöll att han anser det vara regeringens skyldighet - och även statsministernsi viktigare ärenden - att försöka stödja svensk exportindustri. Detta kan skegenom exportgarantier och krediter saml genom kontakter mellan företrädare förden och köparlandet. Regeringens stöd kan således ha olika former, t.ex.brevväxling och överläggningar där företrädare för markerar intressetför och det angelägna i att ett svenskt företag får exportera. Boforsproduktion diskuterades vid olika sammanträffanden förstaår mellan företrädare för de svenska och indiska regeringarna. Vid fleratillfällen togs haubitsaffären upp, bl.a. av statsminister ibrevväxling saml vid sammanträffanden i och i i januari1986 med premiärminister . Det kan erinras om alt utskottet i granskningsbetänkandetKU 1984/85:35, s. 33 ff., behandlade handelspolitiska frågor. Utskottetkonstaterade då att stöd i olika former från statens sida har fått en alltstörre betydelse när det gäller alt främja svensk export, att regeringen ägnarexportfrågorna betydande uppmärksamhet samt att omfattande insatser på dettaområde görs av olika statliga och statsstödda organ. Utskottet ställde sig frånallmänna utgångspunkter positivt till att regeringen aktivt engagerar sig idessa frågor och hade iprincip inte något att erinra mot de då redovisade formerna för KU1987/88:40 regeringens medverkan. AB slöt i konkurrens med ufiändska företag ettkontrakt med det indiska försvarsministeriel om leverans av 410 pjäser (haubitsFH 77 B) med fillhörande fordon, ammunition och annan materiel. Det avtaladesockså om licensoptioner för tillverkning av ett stort antal haubitsar. Vidarefinns bl.a. ett samarbetsavtal mellan AB och president. Under slutskedet av förhandlingarna mellan och denindiska staten behandlade företrädare för de båda ländernas regeringar vissamellanstatliga frågor. Detta ledde fram till en överenskommelse i mars 1986.Vidare ansökte AB om statsstödd exportkredit och exportkreditgaranfi. Den har i samband med Indienordern slutitett låneavtal med det halvstatliga bolaget (), somombesörjer viss kreditgivning vid export. Krediter ges dels på kommersiellavillkor, dels som s.k. statsstödda exportkrediter. Det senare innebär att -inom ramen för internationellt överenskomna regler - viss del av utlåningsräntoroch eventuella kursförluster kan täckas av staten. Enligt förordningen(1981:665) om exportkreditfinansiering med statligt stöd beslutar SEK genom sinstyrelse om kreditvillkoren. Lånet betalas ut successivt fill i takt medleveranserna. Regeringen har generellt beslutat att räntorna i frågaskall ligga över de internationellt överenskomna minimiräntorna, men kanbesluta om undantag. Sådan räntenedsättning och borttagande av visst påslag,s.k. matchning, samt betydelsen av kredittidens längd togs upp vid utfrågningenmed . Systemet tillämpas för att svara mot av andra ländererbjudna, fördelaktigare villkor. Regeringen (industridepartementet) beslöt -sedan ärendet överlämnats av om principer för valutor och omräntesättning för den statsstödda delen av krediten samt omförändrade räntor och om finansiering av en utvidgning av krediten. () har till uppgift alt, motpremie, erbjuda exportörer skydd mot förluster vid exportaffärer. Detta kanbl.a., som i detta fall, ske om det finns marknadsskäl ellersysselsältningsskäl. Verksamheten reglerades fidigare i kungörelsen (1974:60)om exportkreditgaranfi. De nu gällande bestämmelserna finns i förordningen(1986:265) om exportkreditgaranti. EKN skall fill regeringen hänskjuta ettärende som för ett land skulle ge ett engagemang utöver en av riksdagenfastställd gräns. Sedan ansökt om en garantitäckning med ett störrebelopp än EKN redan hade ulfäst, blev ärendet av sådan omfattning att detskulle hänskjutas fill regeringen (UDH), som uppdrog åt EKN attmedge garantin. och beslöt regeringen att garanfin skulleutökas. Finansieringsfrågorna behandlades också i två s.k. aide-memoire som imars 1986 utväxlades mellan företrädare för de svenska och indiskaregeringarna. EKN:s ordförande har vid utfrågningen lämnatnärmare upplysningar om finansieringsfrågorna. Vidare har från UDH upplysts attexportkredilgarantier beviljats för krigsmaterielexport samt att statsstöddaexportkrediter har utfästs på detta område KU1987/88:40 . HarrySchein har bekräftat att krigsmateriel behandlas somannan export från verkstadsindustrin vad gäller kreditgarantier. Den utgöremellerfid - bortsett från Indienordern - en obetydlig del av EKN:s verksamhet.Harry Schein har också framhållit att det inte utgår någon som helst subventionfrån nämndens sida. Vadangår värdet av de förmåner som innefattas i kreditvillkoren har utskottet haftfillgång fill sådana beräkningar upprättade inom industridepartementet. CarlJohan har upplyst att Indienordern är den största affär han varit med omsom har lett fill avslut. Den tidigare konstellationen av räntor ochåterbetalningsfid samt, inte minst viktigt, valutakurser skulle ha lett tillett visst stöd från samhällets sida. Räntor och valutakurser har emellertidändrats. Stödets storlek kan enligt därför anges först närhela krediten har reglerats. Utskottetbehandlade vid 1984/granskning statlig exportfrämjande verksamhet genomEKN och SEK samt genom BITS - dvs. beredningen för internationellt tekniskt-ekonomisklsamarbete. Samverkan mellan dessa organ är en av de frågor som skall övervägasav den särskilde utredare som fick regeringens uppdrag att seöver det statliga exportstödet. 8.5.3Samarbetsavtalet och den mellanstatliga överenskommelsen Utövervad tidigare framgått har regeringen haft befattning med Indienorderdels genom den redan nämnda mellanstatliga överenskommelsen, dels genom attgodkänna det samarbetsavtal som träffats. Regeringengodkände ett samarbetsavtal (co-operation agreement) mellan och president. Detavser - inom ramen för totalprogrammet för leveranser - överföring av kunskapoch produktion samt utbyte av informafion och erfarenheter på en rad områden.Det gäller bl.a. fortsatt utveckling och förbättring av haubitssystemet samterfarenheter beträffande såväl användning, underhåll och fillförlitlighet somprodukfion och produktionsmetoder. AB skall rapportera till KMIom samarbetet samt hur det påverkar företagets egen utveckling och tillverkningav haubitssystemet. I regeringsbeslutet erinras om att det fordras särskilttillstånd för utförsel av till avtalet hänförlig materiel samt för upplåtelseeller överlåtelse av tillverkningsrätfigheter. Enligtde rapporter som AB har avgelt till UDH och har något utbyte av erfarenheter och information i den mening som avses i samarbetsavtalel ännu inte förekommit. har emellertid vad angår värdet för av samarbetet med förklarat att haubitsen ingår i den svenska armén och att det finns planer på en vidareutveckling. Då kommer de indiska erfarenheterna att vara av stort värde. har också för utskottet återgett vad AB har anfört i en skrift till KMI. Bolaget har uppgett att den erfarenhet som vunnits från militära förband i , vilka har utrustats med systemet, och från de prov som har genomförts i är mycket värdefull för att verifiera den 29 vidareutvecklingfrån det svenska systemet som fälthaubits 77 B innebär. KU 19ö7/öö:40 har framhållit att fälthaubitsen och, inteminst, ammunitionen är mycket avancerade produkter. Granaterna har utvecklatssärskilt för Indienordern. De kan också användas i . Erfarenheterna frånIndien är från teknisk synpunkt myckel värdefulla för och det svenskaförsvaret. beslöt regeringen vidare att ett Memorandumof Understanding (MoU) mellan de svenska och indiska regeringarna i huvudsakligöverensstämmelse med ett föreliggande förslag skulle undertecknas. Deltaskedde i , varvid den företräddesav ambassadören . I överenskommelsen hänvisas fillsamarbetsavtalet. Del framhålls att samarbetsavtalel och tillhörande kontraktmellan den indiska regeringen och om utveckling, leveranser för ochproduktion i av haubitssystemet är av största vikt för den svenskaregeringen eftersom utvecklingen och produktionen av fälthaubitssystemet är avstor betydelse för det svenska försvaret. Det konstateras att det är viktigtatt garantera fortlöpande leveranser m.m. inom ramen för totalprogrammet. Vidaresägs att den har befogenhet att godkänna samarbetsavtal medandra länder i fråga om utveckling, leveranser och produktion av krigsmaterielsom är av nationellt intresse för i den mening som kommer till uttrycki de av godkända propositionerna . I MoU:n bekräftas att de villkorliga hindren för export avkrigsmateriel och överföring av teknologi som anges i propositionerna inte ärtillämpliga på ett sådant samarbetsavtal. Vidare försäkras att enligt propositionernaendast ovillkorliga hinder skall gälla inom ramen för ett godkäntsamarbetsavtal samt att de ovillkorliga hindren är förpliktelser i ettinternationellt avtal, beslut av samt internationell lagsåsom den definieras i Haagkonvenfionerna. bekräftas att varken någotinternationellt avtal eller internationell rätt medför, eller kommer attmedföra, restrikfioner för som är av betydelse för syftet ochvarakfigheten av totalprogrammet. Om emellertid ett beslut av FN:ssäkerhetsråd som är tillämpligt i fråga om programmet skulle fattas, kommerSverige att vara bundet av det. Vidare gör de båda regeringarna olika slagsutfästelser. Den har gjort vissa åtaganden för att säkraleveranserna. har ulfäst sig att ge erforderliga exporttillstånd underförutsättning att det ovillkoriiga exporthindret inte föreligger. harförsäkrat att från förvärvad materiel inte skall föras vidare tilltredje land utan den godkännande. I samband med utfrågningen av redovisades attsyftet med en mellanslatlig överenskommelse i anledning av ett samarbetsavlalär att regeringarna, inom ramen för sina egna bestämmelser påkrigsmaterielex-portområdel, skall lägga fast vad som gäller på del nationellaområdet och vad som gäller enligt det egna landets konstitution. 8.5.4Riktlinjerna och samarbetsavtal m.m. K.U 1987/88:40 Vid granskningen har som mottagarland för svenskkrigsmateriel samt samarbetsavtalet och den mellanstafiiga överenskommelsentilldragit sig särskilt intresse. Det kan därför vara på sin plats att redogöraför riktlinjernas närmare innehåll vad gäller samarbetsavlal samt för praxis pådetta område. De övergripande principerna för export av krigsmateriel harberörts i ett inledande avsnitt. Under utfrågningarna med , , och har beskrivits hur alltsedansin självständighet har förvärvat svensk krigsmateriel. Det har därviderinrats om att argumenterade för som mottagarland. Indienuppfyller kraven enligt riktlinjerna. En avgörande omständighet har vidarevarit att stödja alliansfrihet. Det har också redovisats att ochSverige fidigare fört långt gångna förhandlingar om andra betydandevapenaffärer . rikfiinjer, som bekräftades i allt väsentligt år1982, anges de s.k. ovillkorliga hindren för export av krigsmateriel vara av självständigbetydelse i tre fall. Två av dem är utförsel av reservdelar till fidigarelevererad materiel och indragning av ett utförseltillstånd. I förarbetena till1971 års riktlinjer berördes ett litet lands behov av import och export avkrigsmateriel. I régeringsförslaget (prop. 1971:146, s. 20) anförde detföredragande statsrådet följande: Som utredningen anfört och jag tidigare framhållit medförden tekniska utvecklingen att med begränsade resurser får allt svårareatt följa med i den tekniska utvecklingen och med egen produktion täcka heladen sektor som är av betydelse för det svenska försvarets behov. Det är som jagockså tidigare framhållit inte tänkbart att vi med hjälp av export avkrigsmateriel kan klara detta problem. Det kan därför bli nödvändigt att iframtiden inleda samarbete med företag i andra stater. I ett sådant samarbetemåste samarbetsparlnern komma med på ett mycket tidigt stadium. Vidsamarbetsavtal mellan företag i och i andra länder om gemensamutveckling och produktion av krigsmateriel bör sådan utförsel till det andralandet som föranleds av avtalet medges oavsett förhållanden som fidigareangivits som hinder för krigsmaterielexport. Dock gäller även i detta fall defidigare angivna ovillkorliga exporthindren. Avtal av detta slag förutsätter enmycket restrikfiv prövning vid val av utländsk samarbetspartner. Jagförutsätter att avtalen allfid skall underställas Kungl. Maj:t och att myndigheternaskall ha full insyn i den svenska samarbetspartnerns verksamhet. I samband med riksdagsbehandlingen utgick utrikesutskottetfrån att vederbörande myndigheter kommer att begagna sina möjligheter allförhindra att avtal om produktionssamarbete utnyttjas för att kringgåexportförbudet (UU 1971:21, s. 8). Utskottet har tidigare granskat en s.k. garantiutfäslelsefrån regeringens sida i samband med en planerad export av jaktplanet m.m. till , , och Nederiänderna (KU 1976/77:44, s. 39). Det konstaterades alt om export hade kommit till stånd, och fråga hade uppkommit om eventuella garantier från statens sida beträffande fullföljan det av de berörda svenska förelagens åtaganden, skulle en sådan åtgärd 31 självklartha krävt medverkan på grund av åtagandenas omfatt- *- 1987/88:40ning och konsekvenser. Vidare förklarades att det är naturligt att frågan omriksdagens medverkan klargörs i sådana sammanhang. Vid 1981/översyn avriktlinjerna tillkom att regeringen bör inhämta utrikesnämndens råd i fråga omsamarbetsavtal (prop. 1981/82:196, s. 10). Som tidigare nämnts har regeringen lagt framett förslag om skärpta regler och förbättrad kontroll, bl.a. en ny lag omförbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m. (prop. 1987/88:154), som kommer attbehandlas vid detta . Där föreslås inte någonytterligare reglering av försvarsindustriellt samarbete. Denna fråga böranalyseras ytterligare av en aviserad utredning. Det föredragande statsrådetuttalar att de rådande riktlinjerna skall gälla i avvaktan på en ny regleringsamt att vid prövning av samarbetsavtal särskild uppmärksamhet skall ägnas åteventuell vidareexport. Del skall bara få ske till länder som i övrigtuppfyller kraven för export från . Undantag kan endasl komma i fråga omsamarbetet är av utomordentlig säkerhetspolitisk vikt för bör alltid höras i sådana ärenden (prop. s. 43 L). Om de ovillkorliga hindren för export av krigsmaterielgäller följande. Något internationellt avtal som innehåller förbud mot utförseleller överföring av teknologi i samband med Indienordern föreligger inte. Defolkrättsliga reglerna om export av krigsmateriel från en neutral stat underkrig, Haagkonvenfioner, ger inte en neutral stat någon skyldighet attkontrollera eller förbjuda sina medborgares handel med och export av denna typav materiel till krigförande stater. Det enda kravet är att restriktioner sominförs måste tillämpas likformigt på de krigförande parterna. Den neutralastaten får däremot inte själv överiåta krigsmateriel fill en krigförande stat.Sven har inför utskottet redovisat sin syn på innebörden avneutralitetsbegreppet samt erinrat om att förklarade sig neutraltsenast i samband med det s.k. fortsättningskriget mellan ochTyskland på ena sidan och på den andra. Neutralitetspolitikensinnebörd fördes på tal även när utrikesministern utfrågades. Vad slutligengäller beslut av äger endast ett sådant aktuaUtet, nämligendet om förbud mot export av vapen till . De nu berördafrågeställningarna har utvecklats ytterligare av i en promemoria,bilaga B 22. Vid utfrågningarna med och framkommit all det , såsom fidigare, har förekommit attsvenska regeringar har gjort långtgående åtaganden om framfida utförsel avkrigsmateriel, oavsett de villkorliga hindren för export, i samband med storakrigsmaterielexportaffärer. Sådana åtaganden har varit aktuella gentemotDanmark, , , och saml således iförhållande fill . Garantier diskuterades som har nämnts i en fillämnadflygplansaffär (den s.k. Eurofighter-affären). I sambanddärmed drogs, såsom har beskrivit, de rättsligaförutsättningarna för regeringsgarantierna upp. var redan vid dettatillfälle berett att låta endast ett beslut av hindra ettfullföljande av de svenska leveranserna, till och med i händelse av krig.Affären byggde på ett samarbete som bedömdes komma alt gagna även svenskaförsvars- och industriintressen genom att man skulle få del av det KU1987/88:40 köpande landets erfarenheter vid användningen av den svenskamaterielen. Vidare fanns beredskap att godta samarbetsavtal vid förhandlingaråren och 1980 om två betydande exportaffärer (flygplan resp. ubåtar) medIndien. Under förhandlingarna med om haubitsordern åberopades de åtagandenom leveranssäkerhet som den tidigare varit beredd att göra.Slutligen ingicks två motsvarande MoU:n - det finns totalt tre - medAustralien (robotar resp. ubåtar). Till grund för överenskommelserna liggersamarbetsavtal mellan ett svenskt företag och den ellerdet australiska statsförbundet. och har vidutfrågningarna redogjort för handläggningen av de aktuellasamarbetsavtalen med . Därvid har också arten och inriktningen avsamarbetet berörts. har beträffande frågan om leveranssäkerhetuttalat att om man inte är beredd att fullfölja en vapenaffär som den medIndien så har man över huvud taget inte en chans att få en order. Del är ettabsolut krav från importören att kunna lita på att den inte bryts. Indienordern har behandlats i utrikesnämnden vid tretillfällen, samt . Statsministernhar betonat att det rått bred politisk enighet om att kunna exportera tillIndien. Utskottet granskade vid 1980/export avkrigsmateriel till (KU 1980/81:25, s. 71). Då redovisades attSverige hade exporterat luftvärnsartilleri och därefterreservdelar till , Vidare medgavs export åren 1978 och 1980.Utskottets majoritet gjorde inte något särskilt uttalande, medan utskottetssocialdemokratiska ledamöter reserverade sig. De uttalade, mot bakgrund avpågående strider på , att export av luftvärnskanoner till Indonesieninte stod i överensstämmelse med riktlinjerna för krigsmaterielexporten. 1 förra årets granskningsbetänkande (KU 1986/87:33, s. tog utskottet, bl.a. mot bakgrund av vad som förekommit vid 1985/86 årsgranskning, åter upp utförseln av krigsmateriel till . Därvidredovisades exporten , och det var AB och 57mm luftvärnskanoner som stod i centrum för intresset, särskilt export av pjäserenligt ett regeringsbeslut . Som ett led i granskningenhölls utfrågningar med , och med de förutvarande handelsministrarna . I granskningsbetänkandet redovisades att utrikesutskottetsmajoritet avstyrkt ett motionsyrkande om avbrytande av allaleveranser av krigsmateriel till . följde utskottet (UU1986/ 87:3, rskr. Utskottets granskning /87 såvitt avser Indonesiengällde dels huruvida reglerna för krigsmaterielexport medgett sådan export till sien mot bakgrund av läget i regionen och övriga omständigheter, dels motiveringar och uttalanden i detta sammanhang av ansvarigt statsråd. ?, 1987188. förra frågan konstateradesatt spänningen på enligt regeringens " 1987/88:40 bedömninghade lättat väsentligt jämfört med förhållandena ochinte i sig ansågs utgöra något hinder för svensk export av krigsmateriel.Regeringen hade emellertid bedömt att situationen i krävde storåterhållsamhet med krigsmaterielexport. Utförsel av nya vapensystem tillätsdärför inte till detta land. Att införa ett totalförbud, dvs. även förbud motleveranser som hängde samman med tidigare export, hade däremot inte ansettsnödvändigt. Utskottet fann, vid en sammanvägning av samtliga omständigheter,att beslutet inte kunde anses stå i strid med riktlinjerna. slutsatser om fillålligheten av exporten fill avgavs trereservafioner. Fp-ledamöterna ansåg att det inte hade funnits anledning förutskottet alt göra en bedömning i fråga om lämpligheten av att beviljaexportfillstånd till . Om utskottet hade velat vidga granskningen pådetta sätt borde underlaget bl.a. ha kompletterats med utrikespolitiskabedömningar och en mer omfattande genomlysning av situationen i Indonesien.C-ledamöterna uttalade att de fortgående striderna på borde haföranlett att ytterligare tillstånd inte hade beviljats. Vpk:s ledamot fann attsåväl den export som tidigare tillåtits som regeringens tillstånd i februari1986 mot bakgrund av förhållandena på inte stod i överensstämmelse medreglerna och riktlinjerna för krigsmaterielexporten. 15§ lagen (1982:513) om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m. finns ettbemyndigande för regeringen att bestämma vad som skall avses med krigsmaterielenligt den lagen. I enlighet härmed anges i en förteckning som är fogad sombilaga fill förordningen (1982:1062) om förbud mot utförsel av krigsmateriel,m.m. vilken materiel som utgör krigsmateriel och som därmed omfattas avutförsellagens bestämmelser. Förteckningen upptar 16 huvudgrupper av materiel,som i sin tur är indelade i undergrupper. Punkt 4 handlar bl.a. om robotar ochraketer samt för militärt bruk utformade anordningar för hantering av sådanmateriel. Under punkt 8, om fartyg m.m., räknas upp bl.a. för militärt brukutformade farkoster samt speciella delar och tillbehor till sådan materiel. Påsätt som framgått vid utfrågningen med bygger förordningen på en konstrukfionsprincip. Som krigsmateriel anses således materiel vilken är konstruerad, utrustad eller ändrad på ett sådant sätt attden påtagligt skiljer sig från motsvarande civil materiel.