bet · GB01LU25 · 1987-12-31 00:00:00 — I motion L418 (fp) framhålls att i de fall socialnämndenmedverkar till att LU 1987/88:25 faderskap fastställs genom erkännande brukarnämnden svara för kostnaderna för eventuella blodundersökningar. Omfaderskapsfrågan handläggs av domstol kan däremot parterna förpliktas attåterbetala det allmännas kostnad för blodundersökning. Förhållandet framstår enligtmotionären som orättvist, i synnerhet för det fall att talan mot mannen ogillasmen han ändå tvingas betala kostnaderna för blodundersökningen. Eftersom det ärett samhällsintresse att faderskap fastställs är det enligt motionärennaturligt att staten tar på sig dessa kostnader, åtminstone vad gäller defriade männen. Motionären hävdar dessutom att reglerna om ersättningsskyldighetför blodprovskostnader orsakar mycket arbete för domstolen och att risken ärstor att reglerna tillämpas olika. I motionen yrkas att det anförda gesregeringen till känna. Utskottet vill för sin del framhålla att i faderskapsmålgäller i princip samma regler om ersättning för rättegångskostnader ochskyldighet att återbetala belopp som utgått av allmänna medel för bl.a. blodundersökningsom i andra tvistemål. Huvudregeln enligt (RB) är att denförlorande parten skall ersätta motpartens rättegångskostnader och ensam svaraför återbetalningsskyldigheten gentemot statsverket. I faderskapsmål och andraindispositiva tvistemål får emellertid domstolen förordna att vardera partenskall bära sina rättegångskostnader. Meddelas ett sådant förordnande fårdomstolen också bestämma att vardera parten skall återbetala hälften av vadsom utgått av allmänna medel (18 kap. 13 § RB). Om socialnämnden för talan i faderskapsmål gäller ensärskild regel i 3 kap. 11 § FB i fråga om fördelningen avrättegångskostnaderna. Vardera parten, dvs. barnet och dess motpart, skallenligt denna bestämmelse bära sina rättegångskostnader. Enligt vad somuttalades under förarbetena till bestämmelsen (prop. 1969:124 s. 115) torde detoftast finnas anledning att tillämpa en hälftendelning av kostnaden förblodundersökningen. Även om båda parterna i ett faderskapsmål således oftastfår svara för återbetalningsskyldigheten gentemot statsverket vill utskottetunderstryka att regeln i 3 kap. 11 § FB inte innebär att en hälftendelningautomatiskt skall tillämpas. Som framgår av redogörelsen ovan skall domstolenäven i sådana faderskapsmål där med tillämpning av RB:sbestämmelser pröva hur återbetalningsskyldigheten skall fördelas mellanparterna. Av de uttalanden som gjordes vid tillkomsten av FB:s bestämmelse (seovan s. 5 f.) torde den slutsatsen kunna dras att i de fall den utpekade manneninte kunnat komma i fråga som fader något ansvar förblodundersök-ningskostnaderna inte bör åläggas honom. Utskottet vill ocksåframhålla att om barnets företrädare inlett rättegång mot en viss man motbättre vetande det finns utrymme enligt gällande regler för att förpliktaföreträdaren att ersätta uppkomna kostnader. Till det anförda vill utskottet lägga att bestämmelsen i 3kap. 11 § FB i huvudsak överensstämmer med vad som gäller vid en annan typ avindispositiva tvistemål som rör barn. nämligen mål om vårdnad och umgänge. i vårdnads- och umgängesmål skall vardera parten ocksåbära sina rättegångskostnader och kan då även få svara för hälften av eventuellåterbetalningsskyldighet gentemot statsverket. Mot den angivna bakgrunden anser utskottet inte att detfinns skäl för att LU 1987/88:25 nu införa en ändrad ordning när det gälleråterbetalningsskyldigheten för blodundersökningskostnader i faderskapsmål.Utskottet vill även framhålla att det knappast kan komma i fråga att förfaderskapsmålen uppställa särskilda regler om parternasåterbetalningsskyldighet. Också i vårdnads-och umgängesmål och andra tvistemål,där parterna får bära sina rättegångskostnader, kan det finnas lika starkaskäl som i faderskapsmålen för att en part och särskilt då den vinnande partenbör befrias från skyldigheten att återbetala till statsverket. Att man ibetydande utsträckning skulle frångå principen om parternas återbetalningsskyldighetför vad som utgivits av allmänna medel i tvistemål kan enligt utskottets meninginte godtas av statsfinansiella skäl. En lättnad i återbetalningsskyldighetenför den ena, parten måste därför medföra en ökad återbetalningsskyldighet förmotparten, något som inte kan godtas särskilt när det gäller mål i vilka barnför talan. På grund av det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L418. Med utgångspunkt från en i massmedierna uppmärksammadhändelse anförs i motion L413 (fp) att det borde finnas lagregler omfastställande av moderskap. Motionärerna yrkar att reglerna om fastställande avfaderskap kompletteras med bestämmelser som gör det möjligt att fastställamoderskap på liknande sätt. Som motionärerna påpekar innehåller svensk rätt inte någraregler om fastställande av moderskap till barn. Avsaknaden av sådana regler innebär emellertid inte att det över huvud taget inte skulle vara möjligt att i domstol föra talan angående förhandenvaron av ett moderskap. Som närmare redovisats ovan (s. 4) finns några enstaka fall där frågan om moderskap tagits upp till prövning i domstol. Enligt utskottet får avsaknaden av uttryckliga regler omfastställande av moderskap ses mot bakgrund av att det är ytterligt sällsynt att det inte kan avgöras vem som är rätt moder till ett barn. I de undantagssituationer då , moderskapettrots allt framstår som ovisst finns som ovan redovisats möjlighet att medtillämpning av allmänna regler om rättegången i tvistemål få saken avgjord idomstol. Utskottet kan därför inte finna att det föreligger något verkligtbehov av särskilda regler om fastställande av moderskap. Skulle emellertidutvecklingen gå dithän att det blir mera vanligt förekommande att moderskaptill barn inte på ett självklart sätt kan avgöras får frågan givetvis tas underförnyat övervägande. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionL413. I motion L407 (s) tas upp en fråga om sambors rätt attadoptera gemensamt. Enligt FB gäller att makar får adoptera ett barn endast omde genomför adoptionen gemensamt. Som gemensam adoption räknas också att deriena maken adopterar den andra makens barn med dennas samtycke. Efter en sådanadoption blir barnet makarnas gemensamma. Andra än makar får inte adoptera gemensamt. En ogiftperson har inte heller möjlighet att adoptera en annans barn och därmedåstadkomma att barnet blir deras gemensamma. Sistnämnda regel kritiseras i motionen. Motionärernaframhåller att i de samboförhållanden där det finns gemensamma barn och barntill den ena parten från ett tidigare äktenskap det borde vara möjligt för denandra sambon attadoptera det inte gemensamma barnet under förutsättning att LU 1987/88:25dess andra förälder inte är i livet. En sådan adoption skulle enligtmotionärerna stärka barnets ställning i olika avseenden. 1 motionen yrkas attadoptionsreglerna skall ändras i enlighet med det anförda. Utskottet kan i och för sig hysa förståelse för syftetmedmotionen.Detkan sålunda i den av motionärerna angivna situationen ligga ibarnets intresse att en adoption kommer till stånd och att barnet därmed blirjämställt med sambornas gemensamma. Detta kan emellertid inte alltid antas varafallet. Barnet kan nämligen ha ett starkt intresse av att de rättsliga banden medden avlidne föräldern inte skärs av genom en adoption. När det gäller s.k.närstående adoptioner, dvs. adoptioner där den ena parten i ett samlevnadsförhållandeadopterar den andras barn vill utskottet vidare peka på att redan gällanderegler medger att vid vårdnadshavarens död den efterlevande kan få adopterabarnet. Vad som framför allt talar mot ett genomförande avmotionärernas förslag är att man härigenom i viss utsträckning skulle jämställamakar och sambor i adoptionshänsende. Det skulle då bli svårt att motiveravarför sambor bara skulle tillåtas adoptera gemensamt i den med motionenavsedda situationen och inte också i andra, kanske lika behjärtansvärda fall.Fältet skulle härmed öppnas för ett mera allmänt likställande av sambor ochmakar när det gäller möjligheten att adoptera. En sådan utveckling skullestrida mot den principiella syn på lagstiftningen om sambor som kom tilluttryck under förarbetena till och lagen om sambors gemensammahem (prop. 1986/87:1, LU 18 och prop. 1986/87:86, LU 26). Utskottet underströkdå att det från flera synpunkter är önskvärt att äktenskapet bevaras som dennormala och naturliga formen för familjebildning för det helt övervägandeantalet människor och att denna målsättning präglade bl.a. den äktenskapsrättsligareformen. Med instämmande i vad departementschefen uttalat framhöll utskottetvidare att man inte bör skapa så utförliga regler för sambor att man därigenomåstadkommer vad som skulle kunna betecknas som ett äktenskapsliknande system avlägre dignitet. De som vill att mera heltäckande juridiskt system skalltillämpas på deras samlevnad får alltså låta registrera sin samlevnad genom attingå äktenskap. Redan på grund av det anförda ställer sig utskottetavvisande till motionärernas förslag. Härtill kommer att en mera vidsträcktmöjlighet för sambor att adoptera gemensamt även skulle aktualisera spörsmåletom homosexuella sambors rätt att adoptera, en tanke som utskottet uttryckligentagit avstånd från i samband med införandet av lagen om homosexuella , sambor(prop. 1986/87:124, LU 28). På grund av det anförda och med hänvisning till attförmynderskapsutredningen har i uppdrag att diskutera om det finns anledningatt i ett större sammanhang se över adoptionsbestämmelser,avstyrker utskottet bifall till motion L407. 1. hexräffande fastställande av faderskap att riksdagenavslår motion 1987/88:L406, 2. beträffandeadoption LU 1987/88:25 att avslårmotion 1987/88:L407, 3. beträffandefastställande av moderskap att avslår motion 1987/88:L413, 4. beträffandekostnad för blodundersökning att avslår motion 1987/88:L418. (), (). (), MartinOlsson (c), (), (), (),(), (), (), BeritLöfstedt (s), (), (ni), ()och (). Fastställande av faderskap (mom. 1) och (båda fp) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "Utskottet erinrar" och slutar med "motion L406" bortha följande lydelse: Enligt utskottets mening är det mycket angeläget att manpå olika sätt ytterligare söker stärka den ogifte faderns rätt. Det kannämligen inte uteslutas att det finns ett samband mellan det alltför lågaengagemang som en del av dessa fäder visar för sina barn och den undanskymdaroll som lagstiftningen ger den ogifte fadern jämfört med den gifte fadern. Ettstärkande av den ogifte faderns ansvar, rättigheter och skyldigheter bordedärför vara till gagn även för barnet. Utskottet vill också erinra om att nyligeninfört en rättslig reglering av samboförhållanden genom antagandet av lagen omsambors gemensamma hem (prop. 1986/87:1, LU 18). Någon form av faderskapspresumtionför fader som är sambo med barnets moder ligger klart i linje med dengenomförda lagstiftningen. Dessutom skulle en sådan presumtion tillgodosebehovet av ett särskilt skydd för gemensamma barn i samboförhållanden, någotsom kraftigt betonats i nämnda utskottsbetänkande under reservation nr 8. Utskottet anser att en faderskapspresumtion kan tillskapaspå olika sätt. En väg är att införa en lagregel om direkt faderskapspresumtionsom motsvarar regeln för gift fader. Ett annat sätt är att inte bara påbörjautan även avsluta nuvarande faderskapsutredning redan före barnets födelse. Idessa fall skulle - under förutsättning av att parterna är överens - faderndirekt vid barnets födelse anses vara rättslig fader till barnet. sådanfaderskapspresumtion skulle samma regler som gäller i fråga om barn LU1987/88:25 som föds i äktenskap kunna tillämpas. Med hänvisning till det anförda finner utskottet detangeläget att reglerna i FB om fastställande av faderskap och om vårdnad blirföremål för översyn i syfte att stärka den ogifte faderns ställning till gagnäven för barnet. Vad utskottet anfört bör med bifall till motion L406 ges regeringentill känna. dels att utskottet under moment 1bort hemställa: 1. beträffande fastställande av faderskap att medbifall till motion 1987/88:L406 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om en översyn av regler om fastställande avfaderskap och om vårdnad i syfte att stärka den ogifte faderns ställning. Kostnad för blodundersökning (mom. 4) (), (), (), (), (), () och EvaRydén (c) anför: Som utskottet framhållit gäller i mål om faderskap, därsocialnämnden inte för barnets talan, i princip samma regler om kostnad förrättegången som i andra indispositiva tvistemål. Det innebär att, om exempelvisett vuxet barn självt för sin talan eller modern ensam för barnets talan, enmed orätt utpekad man kan få sina rättegångskostnader ersatta enligthuvudregeln i om tappande parts skyldighet att svara förmotpartens kostnader. Ej heller behöver han i sådant fall betala kostnad förblodundersökning. Vi anser att denna huvudregel inte bör frångås endastdärför att barnets talan förs av socialnämnden. Det är därförtillfredsställande att utskottet fäst uppmärksamhet vid motivuttalanden, enligtvilka något ansvar för blodundersökningskostnader inte bör åläggas en man sominte kunnat komma i fråga som fader. Utskottets påtalanden angående de nämnda motivuttalandenakommer förhoppningsvis att bidra till att män, som på bristfällig grund dras ini faderskapsmål, inte urskillningslöst åläggs skyldighet att återbetalakostnad för blodundersökning. Skulle det emellertid visa sig att utvecklingen ipraxis inte går i denna riktning måste enligt vår mening frågan omersättningsskyldighet för blodundersökningskostnader tas under omprövning.