yttr · GA05SoU2 · 1986-12-31 00:00:00 — Motionärernayrkar vidare att skall begära också ett treårigt vetenskapligt försökmed inköpsbegränsning av alkohol (yrkande 2) och att resurser skall ställastill kommissionens och expertgruppens förfogande (yrkande 3). Även i motion Sk821 (vpk) hemställs om fillsättande av enalkoholkommission . Kommissionen skall överväga vad som kan göras för attpåskynda en nedgång av alkoholkonsumtionen. Motionärerna anför att om det integår att nedbringa alkoholskadorna på annat sätt så bör en alkoholransoneringprövas. I motion Sk832 (m) yrkande 2 hemställs att eninköpsbegränsning planläggs. Motionärerna anser inte att tiden är mogen för enbegränsning men vill att en sådan förbereds. I mofion Sk815 (fp) yrkande 2 hemställs om etttillkännagivande beträffande restriktioner och förebyggande åtgärder.Motionärerna anför att om alkoholberoendet hos de mest utsatta inte går attbryta med nuvarande instrument andra åtgärder måste prövas. tillämpades i en allmäninköpsbegränsning av alkohol, det s. k. Brattsystemet. Rätt att köpa alkoholhade endast den som beviljats särskilt tillstånd, motbok. Tillståndet knötstill en viss butik. Det föregicks av en individuell prövning av den enskildeslivsföring, familjeomständigheter och ekonomi. Bara den som hade egen bostadoch betalade sina skatter fick motbok. Gifta kvinnor hade mte motbok, inteheller t. ex. hembiträdensom bodde hos arbetsgivaren. I prakfiken tillämpades en SoU 1986/87:2yåldersgräns trots att lagstiftningen medgav en åldersgräns somsammanföll med myndighetsåldern. Den högsta tilldelningen var efter första världskrigetfyra liter sprit , men sänktes 1941 till , vilket var denmaximala tilldelningen när systemet avskaffades. Vin var inte generelltransonerat, men inköpen kunde i individuella fall begränsas. För starköl gälldeförsäljningsförbud. För ölförsäljningen i övrigt uppställdes komplicerade regler. Andelen motböcker i befolkningen varierade för kvinnorna och 60 och för männen. De flesta hade begränsadtilldelning. Andelen som hade full tilldelning varierade efter 1921 mellan 17och . Den som hade stor representation kunde få extra tilldelning. Alkoholsom konsumerades på restaurang inräknades inte i ransonen. Utskänkning pårestaurang var emellertid föremål för en omfattande reglering. har tidigare behandlat frågor om enutvärdering av effekterna av beslut och tillsättande av enalkoholkommission. I yttrande SoU 1984/85:ly uttalade utskottet (s. 9) i och för sig kunde dela uppfattningen att det är önskvärt att utvärderaeffekterna av olika slag av alkoholpolitiska åtgärder. konstateradeutskottet att alkoholfrågan redan utretts i många olika sammanhang. Utskottetansåg därför att vad som i första hand behövdes var att finna en lämpligorganisation för en effektiv bevakning av alkoholfrågorna. Utskottet hänvisadedärvid till förslaget att inrätta ett särskilt råd med direkt anknytning tillregeringen. Detta råd, rådet för alkohol- och narkotikapolitiskafrågor, inrättades . behandlade i samma yttrande också motionerom alkoholransonering (s. 6). Utskottet, som avstyrkte motionerna, hänvisadetill ett tidigare yttrande samt anförde följande (s. 6). Utskottet vill tillägga att det ärmånga delvis okända faktorer som påverkar utvecklingen av alkoholkonsumtionen.Det har förekommit såväl upp- som nedgångar i konsumtionen, både medanransonering gällt och därefter. har den registreradeförsäljningen gått ned till en nivå motsvarande den vid mitten av 1960-talet.Sannolikt är den verkliga konsumtionsnedgången inte lika stor, till följd avden utbredda hemtillverkningen av vin, införsel av turistsprit m.m. samt inteminst den illegala hembränningen. Denna oregistrerade alkoholkonsumtion kaninte sänkas genom ransonering. Utskottet anser därför liksom tidigare att man i förstahand bör försöka åstadkomma en fortsatt konsumtionsminskning med hjälp avinformation och upplysning, förebyggande åtgärder i form av särskilda insatserför ungdom, alkoholfria alternativ, prisinstrumentet etc. Detta hindrar inteatt utvecklingen självfallet måste följas med uppmärksamhet. Skulle den .inledda utvecklingen med en sjunkande alkoholkonsumtion ta en mera oroandevändning får -- som utskottet framhöll i yttrande SoU 1982/83:7y-förutsättningslöst prövas om andra åtgärder, t. ex. restriktions- jq åtgärderav olika slag, kan te sig motiverade. Skatteutskottetbehandlade senast i betänkande SkU 1985/86:1 motioner om SoU 1986/87:2y enutvärdering av beslut och tillsättande av en alkoholkommission (s.16). Utskottet vidhöll därvid sin tidigare uppfattning att det är förenat medutomordentliga svårigheter att inom en rimlig tid göra en meningsfullutvärdering av ett så vittomfattande beslut eller att på detta sätt uppnåresultat av större värde för den kommande alkoholpolitiken. Utskottet ansåg attdet i stället bör ankomma på en central ledningsgrupp att följa uppalkoholpolitiken och ta de initiativ som erfordras. Liksom socialutskottet hänvisade skatteutskottet tillrådet för alkohol- och narkotikapolitiska frågor och avstyrkte motionsyrkandetom en alkoholkommission. behandlade ett yrkande omförbättringar av alkoholstatistiken. Utskottet förutsatte att syftet medyrkandet såvitt möjligt kommer att tillgodoses av och genomverksamheten i rådet för alkohol- och narkotikapolitiska frågor och av CAN.Utskottet ansåg därför att det inte fanns anledning för att tainitiativ i frågan. har behandlat frågan om ransonering, bl.a. i betänkande SkU 1984/85:1. Utskottet konstaterade där att den mätbarakonsumtionen sjunkit väsentligt men att missbruksproblemen intereducerats i motsvarande mån. En följd av det effektivare utnyttjandet av skatteinstrumentetför att dämpa konsumtio:aen var att hembränningen och hemtillverkningen av vinhar ökat. uttalade vidare följande (s. 18). Ser man alltså till utvecklingen i stort är det enligtutskottets mening inte någon överdrift att påstå att verkningarna av 1977 årsreform i huvudsak motsvarar förväntningarna. Det som främst återståratt åstadkomma, förutom en fortsatt konsumtionsminskning, finner utskottetvara att långsiktigt ändra attityderna till alkoholbruket genom bl. a. ökadinformation till ungdomen och att på alla sätt hjälpa alkoholproblematikernaur deras svåra situation. Det fortsatta arbetet bör i huvudsak kunna bedrivasefter de riktlinjer som gäller och utan några väsentliga ändringar avförsäljnings- eller beskattningsregler. När den alkoholpolitiska utvecklingen istora drag överensstämmer med statsmakternas intentioner saknas enligtutskottets mening anledning att tillgripa åtgärder som inte har stöd i någonbredare opinion för att påskynda utvecklingen, särskilt som sådana ingripandenkan skapa negativa attityder mot de alkoholpoliitiska strävandena överlag. Demotionärer som förordar införandet av alkoholransonering gör det främst i detvällovliga syftet att begränsa storkonsumenternas alkoholförbrukning. Det ärmöjligt men långt ifrån säkert att en ransonering skulle vara till gagn fördenna grupp. Däremot är det helt okänt hur övriga konsumenter kommer attreagera. Några av de bärande skälen för motbokens avskaffande var att den intevisat sig kunna skydda dem den var avsedd att skydda - främst ungdomen - ochatt man ville avveckla den suggestionseffekt som ansågs ligga iransoneringssystemet och som antogs verka så att ett flertal konsumenter köpteut sin ranson och drack upp den för att den inte skulle frysa inne. Även medden - jämfört med motbokstideri - väsentligt lägre ranson som förordas avrikskommittén för alkoholransonering kan det inte uteslutas att ettransoneringssystem kan medverka fill att öka konsumtionen hos vissa grupper. Enransonering kan också bidra till att konservera alkoholvanorna och till attbibringa konsumenterna den uppfattningen att alkoholförtäring 1** 1986/87. inomgränserna för den fastställda ransonen alltid är riskfri. SoU 1986/87:2y Mot denna bakgrund och med instämmande i vadsocialutskottet anfört i denna fråga anser skatteutskottet att man i förstahand bör fortsätta den förda polifiken, helst med intensifieradeinsatser i fråga om alkoholproblematikerna och ungdomen och attrestriktionsåtgärder alltså bör övervägas först om utvecklingen mera påtagligtförsämras. behandlade frågan om ransonering på nytt ibetänkande SkU 1985/86:1 (s. 15). Utskottet erinrade därvid bl. a. om vadutskottet tidigare anfört om utvecklingen av konsumtionen av alkohol och om atten fortsatt minskning av totalkonsumtionen borde kunna leda till en reduceringav missbruket. Utskottet fann att några nya synpunkter som föranledde ändradebedömningar inte tillkommit och vidhöll därför att det fortsatta arbetet bordekunna bedrivas efter de riktlinjer som gäller utan några väsentliga ändringarav försäljnings- eller beskattningsreglerna. Ökade restriktioner borde enligtutskottet endast övervägas först om utvecklingen mera påtagligt försämrades. Här kan också nämnas att socialminister anledning av två interpellationer om alkoholpolitiken den 20 maj 1986uttalade sig om olika insatser för att åstadkomma en konsumfionsminskning. Honansåg inte att det går att på ett enkelt sätt peka ut vissa instrument som mervärdefulla och effektiva än andra. Som särskilt vikfigt framhöll honopinionsbildningen och det omfattande arbete som bedrivits av myndigheter ochorganisafioner . Hon redovisade att en diskussiontagits upp i det alkohol- och om behovet av en nycentral insats liknande de båda rikskampanjer som socialdepartementetgenomförde . Rådet hade uttryckt intresse för detta. Fortsattadiskussioner om hur arbetet skall läggas upp skulle komma att föras i rådetefter sommaren. Ministern anförde vidare att alkoholfrågan åter borde lyftasfram i blickpunkten bl. a. genom samordnade insatser för det opinionsbildandearbetet. Man borde särskilt sikta på att minska alkoholkonsumtionen iungdomsgrupperna och på att höja debutåldern. För att åstadkomma detta var detenligt socialministern viktigt att insatserna inte ensidigt riktas mot ungdomarutan också mot föräldrar och andra vuxna i ungdomarnas närhet. Socialministernuttalade vidare att det är viktigt att öka förståelsen för det regelsystem somden svenska alkoholpolifiken innehåller. Man bör också öka förståelsen förpersoner som har alkoholproblem och stimulera människor att stödja och hjälpaanhöriga, vänner och arbetskamrater som har sådana problem. I motion Sk803 (m) yrkas att beslutar attanpassa minimiåldern för inköp på Systembolaget till myndighetsåldern.Motionären anför att det är inkonsekvent att 18-åringar har rösträtt, ärvalbara till osv. men inte får göra inköp av alkohol. I motion Sk817 (c, fp) hemställs att som sinmening tillkännager vad som anförts i motionen rörande höjning av åldersgränsen för utskänk- 12 I motionen anförs att en höjning av åldern för alkoholinköp SoU1986/87:2y ochutskänkning av alkohol ger mycket positiva effekter på antalet olyckor i Åldersgränsen vid inköp i systembutik knöts vid 1954 årsreform till myndighetsåldern. När myndighetsåldern sänktes 1969 från 21 till 20år sänktes också inköpsåldern till . När myndighetsåldern senare harsänkts till har dock inte inköpsåldern sänkts. I proposition 1976/77:108hänvisades till att alkoholmissbruk bland ungdomar är ett mycket allvarligtproblem. Ett ställningstagande borde därför anstå tills följderna av mellanöletsavskaffande kunde överblickas. tillstyrkte propositionen meduttalandet att verkningarna av de då beslutade alkoholpolitiska åtgärderna isin helhet borde avvaktas. Åldersgränsen för att bli serverad alkoholdrycker pårestaurang är liksom åldersgränsen för inköp av öl klass II. tar upp åldersgränserna i sittförsta betänkande (SOU 1985:15 s. 136) men föreslår inga ändringar.Utredningen anför vissa skäl för en höjning av åldersgränsen för servering avalkohol till densamma som beträffande inköp. Enligt utredningen inger det åandra sidan starka betänkligheter att inskränka myndiga personershandlingsfrihet. För detta krävs mycket starka skäl. Utredningen har intefunnit att situationen vad gäller ungdomars bruk av alkohol ärsådan att en höjning är motiverad. behandlade senast frågan om åldersgränsför alkoholinköp i yttrande SoU 1984/85:ly (s. 5). Utskottet uttalade då attdet är en väsentlig del av alkoholpolitiken att begränsa ungdomars tillgångtill alkohol. En sänkt inköpsålder skulle få rakt motsatt effekt. Utskottetavstyrkte därför ett motionsförslag om sänkning av åldersgränsen. har också avstyrkt liknande förslag,senast i betänkande SkU 1985/86:1 (s. 19) med hänvisning till sina tidigareställningstaganden i frågan. Utskottet erinrade i betänkande SkU 1984/85:1 (s.22) om att det tidigare uttalat att innan man övervägde att samordnainköpsåldern med myndighetsåldern man borde avvakta såväl erfarenheterna avmellanölets avskaffande som verkningarna av de 1977 be:;lutade alkoholpolitiskaåtgärderna. Utskottet ansåg inte att man ännu i erforderlig omfattning kunnatbegränsa ungdomens alkoholkonsumtion. I motion Sk804 (fp) hemställs att hos regeringenbegär förslag i syfte att stimulera ansvariga myndigheter ochorganisationer till att driva 13 återkommandeinformationskampanjer för att minska missbruk av alkohol- SoU 1986/87:2yhaltiga preparat (yrkande 1); att hos regeringen begär attforskningen stimuleras till att få fram ofarliga tillsatser som ändock göralkoholhaltiga preparat odrickbara (yrkande 2), samt att hosregeringen begär att villkoren för försäljning av alkoholhaltiga preparatskärps (yrkande 3). Motionärerna förordar att en rad olika åtgärder vidtas föratt stoppa förtäringen av alkoholhaltiga preparat, såsom informationskampanjer,och att all försäljning av alkoholhaltiga preparat sker över disk. I motionSkSOl (c) (delvis) hemställs att ges i uppdrag att utredafrågor om T-sprit m. m. De alkoholhaltiga preparat som missbrukas är framför alltkonsumentprodukter som baserats på sprit (etanol, etylalkohol) och där etanolensfysikaliska och kemiska egenskaper utnyttjas. De vanligaste preparaten ärbrännvätskor, karburatorskydd och andra bilvårdsmedel samt rengöringsmedel ochhårvatten. Regler för hantering av alkoholhaltiga preparat finns ilagen (1981:161) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat.Socialstyrelsen har utfärdat särskilda verkställighetsföreskrifter (SOSFS1978:70). För införsel av alkoholhaltiga preparat fordras som regeltillstånd av . Försäljningen av preparaten är däremot fri. Sammaregler som för handel i allmänhet gäller med ett undantag: Alkoholhaltigapreparat får inte säljas om det finns särskild anledning att anta att varanskall användas i berusningssyfte. Brott mot bestämmelsen är straffbelagt. I princip skall alkoholhaltiga preparat vara denaturerade,dvs. ämnen skall tillsättas för att förhindra missbruk. ges därigenom enavskräckande smak och lukt. Denatureringen får dock inte göra varan direkthälsovådlig om den ändå förtärs. Preparatet måste också gå att använda till detavsedda ändamålet. föreslår i sitt slutbetänkande(se s. 4) att lagen om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparatersätts med en ny lag om handel med teknisk sprit och alkoholpreparat. Denföreslagna lagen innehåller materiellt sett i huvudsak oförändradebestämmelser. Utredningens avsikt är att modernisera lagtexten och göra denmer överskådlig. En förändring jämfört med nuvarande lagtext är dock att detenligt förslaget inte krävs särskild anledning att anta att en vara är avseddatt användas i berusningssyfte för att det skall vara förbjudet att sälja den.Det räcker med att det finns anledning att anta detta. Ändringen motiveras intenärmare av utredningen. genomförde en kommunenkät ommissbruk av alkoholhaltiga preparat. Syftet med enkäten var bl. a. att få enöversikt över situationen i hela landet och med detta som grund initieraåtgärder mot missbruket. Av enkätsvaren framkom att de flesta missbrukarna varmän () (). En tredjedel av alla kommuner (101 st) hade söktförebygga och/eller avhjälpa missbruket genom särskilda insatser. Socialstyrelsenhar vidare med anledning av att flera kommuner efterlyst ' informationsmaterialframställt foldern Missbruk av alkoholhaltiga prepa- SoU 1986/87:2y rat,vilken kortfattat behandlar missbruk. Foldern har utformats på sådant sätt attdess ena sida kan användas som affisch i affärslokalen. hittillsvarande erfarenhet är enligtuppgift att enbart skriftlig information till försäljningsställena ger liteneffekt. Kommuner som kombinerat skriftlig information med personliga besök ochandra insatser, t. ex. kommun, har däremot lyckats bra i sinasträvanden att minska missbruket. I , som genomförde en kampanjhösten 1981, lyckades man få i stort sett alla butiker att säljapreparaten över disk eller förvara dem undanskymt. Alla de klienter som vidförsökets början missbrukade T-röd upphörde med detta. Mot bakgrund av dennaerfarenhet distribuerade den nämnda foldern till landetssocialnämnder, trots att foldern i huvudsak riktar sig till handeln. Vidare harhandelns olika branschorgan informerats. anordnade ett s.k. rådslag rörandemissbruk av alkoholhaltiga preparat med företrädare för socialvården, polisen,nykterhetsorganisationer m.fl. Vid rådslaget konstaterades att det totala antaletmissbrukare av alkoholhaltiga preparat kan uppskattas till 4 000 i landet ochatt de vanligaste preparaten är brännvätskor. Vidare konstaterades att det iallmänhet rör sig om personer med ett långt framskridet missbruk av såvälalkoholdrycker som tekniska alkoholprodukter. Motivet till att någon drickerdessa preparat i stället för varor från Systembolaget år främst det låga prisetmen också tillgängligheten. har utgivit en rapport frånrådslaget, PM 78/84. behandlade i betänkande SoU 1983/84:20 (s.19 f.) ett motionsyrkande om åtgärder för att förhindra inköp av alkoholhaltigapreparat i berusningssyfte. Utskottet sade sig dela motionärens uppfattning omnödvändigheten av att förhindra inköp i berusningssyfte av alkoholhaltigapreparat. Utskottet hänvisade dock till att redan arbetadeaktivt på detta område och till att positiva resultat uppnåtts i det s. k.Landskronaprojektet. Utskottet fann det angeläget att följerupp resultaten härav och tar fortsatta initiativ för att förebygga missbruk.Utskottet ansåg det inte påkallat med något initiativ av medanledning av motionen. Flera motionärer tar upp försäljningen av snabbvinsatser.I motion SkSOl (c) (delvis)yrkas förbud mot snabbvinsatser. I motion Sk808 (c) begärs förbud mot attsälja snabbvinsatser till ungdomar (yrkande 1) och särskildbeskattning av snabbvinsatser (yrkande 3). I motion Sk825 (fp) begärsförslag till åtgärder mot snabbvinsatser som innebär att alkohollag- 15 stiftningeninte kan kringgås eller saboteras. I motionerna framhålls att försäljning av snabbvinsatserstrider mot den SoU 1986/87:2y allmänna målsättning föralkohollagstiftningen som har slagit fast. Snabbvinsatser innebär enmöjlighet för ungdomar att få tillgång till alkohol. Staten gårockså miste om skatt. Att tillverka vin i hemmet med s. k. snabbvinsats harblivit vanligt förekommande . Snabbvinsatser säljs idagligvaruhandeln utan några restriktioner och kan köpas även av underåriga. Desnabbvinsatser som säljs innehåller vanligtvis råsaft, jäst, jästnärsalt,medel för att avbryta jäsningen och klarningsmedel. Vid tillverkningenerfordras tillsats av vatten och socker (per sats). Förfarandet ärenklare än traditionell hemtillverkning och ger vanligen en färdig produkt på2-3 månader. har på uppdrag av 1982 gjort enintervjuundersökning om bl. a. hemtillverkning av vin. Samma fråga ställdes ien liknande undersökning 1980. Av de tillfrågade 1982 hade fillverkat vini hushållet . Drygt en tredjedel hade använt en s. k.snabbvinsats. Antalet personer som tillverkat vin i hemmet hade ökat någotmellan 1980 öch 1982. Andelen som använde snabbvinsats var dock lika stor vidbåda frågetillfällena. Vid utskottets hearing gjordes en jämförelse mellanSystembolagets försäljning av lättvin och hemtillverkningen av vin. Utifrånresultatet av Sifos undersökning (se ovan), där av de tillfrågade uppgavatt de tillverkat vin i hushållet, beräknades att hemtillverkningen av vinuppgick till 1982. sålde Systembolaget 75miljoner liter lättvin. Var fjärde flaska var således hemtillverkad. Omkring entredjedel av det hemtillverkade vinet beräknades vara gjort på snabbvinsats.Siffrorna är av naturliga skäl osäkra.. I undersökningen 1985 av skolungdomarnas alkoholvanoruppgav av eleverna i årskurs 9 att de tillverkat vin själva. Det framgårinte om de använt snabbvinsats. De ovan beskrivna undersökningarna av värnpliktigasalkoholvanor (s. 5) berör också konsumtionen av hemtillverkat vin. På frågan omvilka drycker som användes i berusningssyfte svarade och år1985 att de drack snabbvin, medan resp. svarade annat hemgjort vin.Socialstyrelsen lät genomföra en kartläggning avsnabbvinsmarknaden genom intervjuer med ett hundratal företagare i branschen.Därvid framkom bl. a. att försäljningen uppgick till ca 530000 snabbvinsatser. Av detta antal satser kan tillverkas ca 11 miljoner litersnabbvin. Annonsering och annan reklam som avser alkoholdrycker ochsom vänder sig till konsumenter regleras genom lagen (1978:763) med vissa bestämmel ser om marknadsföring av alkoholdrycker. Lagen har som grundregel att särskild måttfullhet skall iakttas vid marknadsföringen av alkoholdrycker- dvs. spritdrycker, vin, starköl och öl. Marknadsföring av snabbvinsatser för hemtillverkning av vin omfattas inte av alkoholreklamlagen. Däremot kan frågan huruvida en viss marknadsföringsåtgärd beträffande snabbvinsatser 16 ärotillbörlig och därför bör förbjudas prövas med tillämpning av marknads- SoU 1986/87:2y föringslagen (1975:1418). tar i sitt slutbetänkande uppförsäljningen av snabbvinsatser. Utredningen finner att det är önskvärt attsöka få bort eller i vart fall begränsa snabbvinstillverkningen. är det dock inte någon framkomlig väg att införa någon form avförbud mot försäljningen eller användningen av vare sig sammanhållnasnabbvinsatser eller olika beredningsämnen, då det finns risk för att enförbudslagstiftning skulle kringgås så lätt att den skulle framstå sommeningslös. föreslår i stället att manförsöker begränsa den marknadsföring som förekommer. Utredningen föreslårdock inga förändringar i marknadsföringslagstiftningen beträffandesnabbvinsatserna. Enligt utredningen bör myndigheter och andra organisationersom är verksamma på alkoholområdet försöka träffa frivilliga överenskommelsermed företrädare för såväl detaljhandels- sorn postorderföretag för att få tillstånd en begränsning eller nedtoning av marknadsföringen av snabbvinsatser. Reglerna om hemtillverkning av vin och de s. k.snabbvinsatserna har behandlats upprepade gånger i , dock utan attleda till lagstiftning i frågan. I proposition 1980/81:91 föreslogs vissa ändringar avreglerna i syfte att förbjuda försäljning och användning av snabbvinsatser.Förslaget innebar bl. a. att man vid hemtillverkning endast skulle få användafärska eller torkade frukter, bär, rabarber eller druvor och att förpackningarsom innehöll två eller flera separat förpackade råvaror eller beredningsämnenför fillverkningen inte skulle få saluhållas. Propositionen avslogs på förslag av skatteutskottet (SkU1980/81:23). Utskottet ansåg att den föreslagna lagstiftningen var kompliceradoch svårkontrollerbar och att det med hänsyn till olika omständigheter somredovisades i betänkandet knappast fanns något avgörande argument för detföreslagna förbudet. behandlade frågan senast i yttrande SoU1984/85:ly, varvid följande anfördes (s. 5). Utskottet delar den uppfattning som kommer till uttryck imofionerna att syftet med alkohollagstiftningen allvarligt motverkas genom denfria försäljningen av snabbvinsatser. Det var inte en sådan som avsågs när manursprungligen tillät hemtillverkning av vin. Snabbvinet torde också medföra eninte oväsentlig höjning av totalkonsumtionen. Särskilt oroande är att en del avdenna konsumtionsökning kan befaras avse ungdomar, som på detta sätt tidigt kangrundlägga alkoholproblem.