yttr · GA05SoU5 · 1986-12-31 00:00:00 — har berett socialutskottet tillfälle attyttra sig över fyra till bostadsutskottet hänvisade motioner som rör frågan omlåneregler vid ombyggnad av ålderdomshem. Det gäller motionerna Bo202 av BengtWesterberg m. fl. (fp), Bo234 av och (), Bo241av m. fl. (m) och Bo247 av . m. fl. (c). avgav ett yttrande tillbostadsutskottet över proposition 1984/85:142 om förbättrade boendeförhållandenför gamla, handikappade och långvarigt sjuka jämte motioner (SoU 1984/85:4y).Utskottet behandlade med anledning av motionsyrkanden begreppet fullvärdigabostäder, frågan om bostadslånegivning till ålderdomshem samt behovet avflexibilitet vid tillämpningen av de förordade reglerna. I den ovannämnda propositionen diskuterades vilka krav somborde ställas för att bostadslån skulle kunna ges. Bostadsministern erinrade omatt enligt då gällande föreskrifter till bostadsfinansieringsförordningensom villkor för bostadslån bl. a. gällde att en bostad skulle innehålla minst 1rum och kök, alternativt 1 1/2 rum och kokvrå. När det gällde gruppbostädergodtogs en lägre privat standard, om bostäderna var kompletterade medgemensamma utrymmen. Det anfördes vidare att den arbetsgrupp inom kanslihusetsom haft i uppgift att överväga vissa frågor rörande de äldres ochhandikappades boende hade föreslagit att dessa föreskrifter skulle ersättas avkrav på att byggandet skulle resultera i fullvärdiga bostäder Som motiv fördetta angav arbetsgruppen att valet av utrymmesstandard borde vara en kommunalangelägenhet och bedömas utifrån de boendes behov, den fysiska miljönsförutsättningar och de ekonomiska möjligheterna. Bostadsministern framhöll emellertid(s. 25 f.) att för att det skall vara frågan om en fullvärdig bostad krävs enbostad med alla primära boende-funktioner. Bostaden bör med andra ord uppfyllaalla fidigare gällande krav i fråga om ytor, utformning, utrustning ochtillgänglighet. Förutom att uppfylla dessa krav ansåg bostadsministern att enbostad för att vara I 1986/87. fullvärdigockså skall vara så väl integrerad i bebyggelsen att de boende får SoU1986/87:5y förutsättningar för delaktighet och gemenskap med andra. Begreppet fullvärdig bostad var - med den innebörd som angavs - enligtbostadsministerns mening lämpligt att läggas till grund för den ändring ibostadsfinansieringsförordningen som föreslogs i propositionen. Beträffande bostadslån för ombyggnad anfördes ipropositionen att sådana i princip borde lämnas endast om bostäderna efterombyggnad blir i alla avseenden fullvärdiga. Principen om en fullvärdig bostadsom villkor för bostadslån borde dock inte hindra att hänsyn tas till särskildaomständigheter i de enskilda fallen eller till de krav på boendemiljö ochbostadsutformning som i vissa fall kan behöva ställas för att säkerställa engod vård. Därmed torde också behoven av att anpassa kvalitetskraven till delokala förutsättningarna i viss utsträckning kunna tillgodoses, anfördebostadsministern. I propositionen angavs också (s. 26) att viss flexibilitetborde medges i fråga om gruppbostäder. Det kunde gälla fördelningen avboendefunktioner på privat resp. kollektiv del av bostaden. konstaterade i sitt yttrande (s. 4) attmotivet för att ersätta detaljerade föreskrifter om utrymmesstandard medbegreppet fullvärdig bostad var att utrymmesstandard borde vara en kommunalangelägenhet och bedömas utifrån de boendes behov, den fysiska miljönsförutsättningar och ekonomiska möjligheter. Utskottet erinrade vidare om attdet i propositionen framhållits att principen om fullvärdig bostad som villkorför bostadslån inte borde hindra att hänsyn tas till särskilda omständigheter ide enskilda fallen eller till de krav på boendemiljö och bostadsutformning somi vissa fall kan behöva ställas för att säkerställa en god vård. Utskottetdelade uppfattningen att det är angeläget att anpassa kvalitetskraven till delokala förutsättningarna samt konstaterade också att viss flexibilitet enligtpropositionen skulle kunna medges i fråga om gruppbostäder. Beträffande frågan om också ålderdomshem skulle omfattasav bostadslå-negivningen anförde utskottet bl. a. att för att intelångtidssjukvården skall utgöra enda kvarvarande alternativ för de pensionärersom måste flytta från sin ursprungliga bostad, det behövs tillgångtill en boendeform inom äldreomsorgen där helinackordering och tillsyn kan gespå ungefär samma sätt som på ålderdomshemmen. Enligt utskottets mening bordedet således även i fortsättningen finnas en boendeform som ligger mellan å enasidan eget boende/servicehusboende och å andra sidan vård inom långtidssjukvården. Utskottet underströk att det förordade boendet dock kräveren god boendestandard som tillgodoser de äldres anspråk på frihet ochintegritet. Utskottet beskrev det avsedda boendet på följande sätt: Var och enbör sålunda ha ett eget rum med större utrymme än vad som förekommer i mångaålderdomshem och med möjlighet att själv bestämma om möblering o. d. Toalettoch dusch måste finnas till varje rum. Kokmöjlighet bör också finnas. Boendetbör grundas på personligt hyreskontrakt. Till boendet skall knytas tillsyn ochmöjlighet till hjälp dygnet runt. Utskottet anförde vidare att reglerna för bostadslån bordeutformas så att de stimulerar till önskvärd utveckling och omstrukturering inomäldreomsorgen. Enligt socialutskottets mening borde därför reglerna ibostadsfinan- sieringsförordningenanpassas så att bostadslån kan utgå för att inrätta ett SoU 1986/87:5v sådantboende som utskottet angav, oavsett om det är frågan om nybyggnad eller omom- och tillbyggnad av ett befintligt ålderdomshem. framhöllatt vad utskottet förordade var ett självständigt boende, men med meraservice och personlig omvårdnad för de boende och med fler kollektiva funktioneri anslutning till bostaden. Vad gällde bostadslån borde därför sammaförutsättningar gälla som för andra former av serviceboende: Vad utskottetanfört om bostadslån för ny- och ombyggnad av vissa bostäder för äldreborde enligt utskottets mening ges regeringen till känna. Då det gällde lån till ombyggnad av befintligaålderdomshem till ville utskottet dessutom tillägga att en vissflexibilitet är befogad vid tillämpningen. Utskottet anförde att det borde varamöjligt att göra en helhetsbedömning av kvaliteten i boendet, där hänsyn kantas till bl. a. kollektiva utrymmen, möjligheter till sociala kontakter,omgivande miljö och även rena trivselvärden. Enligt utskottets mening bordeomtanken om de människor som närmast skall bo i lägenheterna vara vägledande. gjorde vid sin behandling av frågan (BoU1984/85:24 s. 12) den bedömningen att en sådan boendeform som socialutskottetförordade lät sig förenas med vad i propositionen anförts beträffande kravet påfullvärdiga bostäder samt vad där angivits om behovet av flexibilitet itillämpningen av kravet når det gäller gruppbostäder. Beträffande sådanabostäder angavs i propositionen att flexibiliteten kan gälla fördelningen avboendefunktionerna på privat resp. kollektiv del av bostaden. Bostadsutskottetville för sin del tillägga att det också borde finnas möjligheter att vidombyggnad i speciella fall och i mindre omfattning - t. ex. med hänsyn tillbyggnadstekniska förutsättningar - göra avsteg från upprustnings- ochutrymmesnormerna dock med bibehållande av den inriktning bostadsutskottetförordat ovan. ansåg det också möjligt att medtillämpning av de principer som angivits i propositionen i allt väsentligtförverkliga även den form av boende och vård som socialutskottet behandlat isitt yttrande. För att emellertid klargöra uppfattning såvitt avsågutformningen och finansieringen borde som sin mening ge regeringentill känna vad bostadsutskottet sålunda anfört. I samtliga motioner understryks att våren 1985beslutade om regelförändringar vid ombyggnad av ålderdomshem och att det frånutskottens sida betonades att reglerna skulle tillämpas med flexibilitet.Enligt motionärernas uppfattning har detta emellertid inte skett. Tvärtom synestidigare gällande krav ha skärpts, och i alltför många fall ställs så höga kravatt de i praktiken förhindrar en ombyggnad. I motionerna hemställs därför omriksdagsinitiativ för att få tillämpningen av reglerna för ombyggnad avålderdomshem att överensstämma med intentioner. Gällandebestämmelser SoU 1986/87:5y Bostadsfinansieringsförordningen (1974:946) gällerbeträffande lån som beviljats före . För bostadslån sombeviljas därefter gäller nybyggnadslåneförordningen för bostäder (1986:692) ochombygg-nadslåneförordningen för bostäder (1986:693). 17 §ombyggnadslåneförord-ningen preciseras vilka krav som skall ställas för attbostadslån skall beviljas, antingen till åtgärder genom vilka utrymmen i husställs i ordning fill bostäder eller till lokaler för boendeservice (5 § 1),eller till åtgärder i eller i anslutning till hus som medför en väsentligförbättring av husets tekniska kvalitet eller funktionella kvalitet eller avboendemiljön samt åtgärder för att avhjälpa, vissa byggnadstekniska brister (5§ 2). I 7 § andra stycket anges bl. a. att lägenheterna skall uppfylla gällandekrav på utrymmes- och utrustningsstandard och bestå av minst 1 rum och kökeller 11/2 rum och kokvrå. Det anges vidare att mindre avsteg får göras frånkraven om det finns särskilda skäl samt att de närmare föreskrifterna omförutsättningarna för sådana avsteg meddelas av . I föreskrifter om bostadslån m. m. förombyggnad (BOFS 1986:70 OMB 1) anges bl. a. att avsteg från kravet påfullvärdig bostad får göras i mindre omfattning beträffande rumsstorlek,funktionsmått och möbleringsutrymme, om planlösningstekniska ellerbyggnadstekniska skäl hindrar en lösning med högre standard till rimligkostnad, men att avsteg inte får göras för hela funktioner. Beträffandeombyggnad av bostäder för äldre, handikappade eller långtidssjuka får avstegäven göras från kravet på integrering av sådana bostäder i bebyggelsen, dockendast om ett kvarboen-de vid en samlad bedömning av olika bostadshänsyn kananses motiverat. Om ansökan avser kollektiva boendeformer som alternativtill institutionsvård , får mindre avsteg från gällande krav på utrustnings-och utrymmesstandard göras, exempelvis i fråga om köksutrustning eller denenskilda lägenhetens yta, under förutsättning att sådana avsteg kompenseras av, intilliggande gemensamma utrymmen och utrustning. I dessa fall får dockenligt föreskrifterna antalet lägenheter somdelar gemensamma utrymmen inteöverstiga sex lägenheter, och bostadsgruppen skall ligga i vanliga bostadshusoch inte samlokaliseras med andra bostäder av liknande slag. Utskottet har som ovan framgått den principiellauppfattningen att den omsorgsform som ålderdomshemmen representerar (servicehusmed helinackordering) även fortsättningsvis behövs som boendeform mellan egetboende/och vård inom långtidssjukvården. Detta innebär dock inte ettbevarande av gamla institutioner med dålig standard. Boendet bör varasjälvständigt och permanent. Som utskottet beskrivit ovan är nu gällande förordning ochav utfärdade föreskrifter mycket detaljerade i sin regleringav vilka krav som skall ställas för att bostadslån till ombyggnad skall utgå.Enligt motionärerna har den av förordade flexibiliteten inte kommit tilluttryck i de tillämpande myndigheternas beslut. Mot bakgrund härav finner utskottet det nödvändigt attnärmare utveckla SoU 1986/87:5y sin syn på fullvärdigt boende för. äldreoch behovet av flexibilitet vid tillämpningen av reglerna. . > Omsorgen om äldre skall utformas utifrån principerna omnormalisering och självbestämmande. Med normalisering avses att insatsernaskall underlätta för den enskilde att bo och verka i sin vanliga miljö underså normala förhållanden som möjligt. Självbestämmande förutsätter ettdifferentierat utbud av stöd och service, ur vilket individen själv kan välja,som den personliga integriteten respekteras. Utskottet har tidigare påpekat att tendensen att allt fleräldre bor kvar allt längre i sin ursprungliga bostad kan medföra att de äldresom ändå måste flytta därifrån då har ett mycket stort omsorgsbehov, dock utanatt nödvändigtvis vara i behov av egentlig sjukvård. Ofta kommer de att vara iganska hög ålder. Bland dessa gamla finns sådana som löper risk att bli socialtoch känslomässigt isolerade därför att de saknar anhöriga eller för att de harfysiska eller psysiska handikapp som gör det svårt för dem att ha kontakt medandra. Många känner också en oro för sin person just för att de blivit så gamlaoch värdesätter därför tryggheten i att vara omgiven av människor de känner.Många klarar inte heller sådant som att laga mat och diska. Dessa gamla är intesjuka i vanlig mening men har ett kontinuerligt behov av hjälp.med praktiskauppgifter. a. dessa grupper kan det enligt utskottets meningofta vara en utmärkt lösning med ett kollektivt boende av det slag somålderdomshemmen representerar. En sådan kollektiv boendeform med fast anställdpersonal tillgodoser såväl de gamlas behov av trygg social och känslomässigkontakt som deras behov av omvårdnad. Utskottet vill dock slå fast att vad somhär diskuteras är ett modernt boende anpassat för äldre med stort omsorgsbehov,inte institutionsvård eller institutionsboende. Då en gammal människa lämnar sin invanda miljö är detviktigt att respekten för hennes integritet'upprätthålls. Det nya boendet måsteäven i kollektivet vara självständigt och den gamla få eget hyreskontrakt påsin bostad. Det boende socialutskottet förordade i sitt yttrande SoU 1984/85:4yinnebar som nämnts att varje boende skulle disponera ett rum med större utrymmeän vad som förekommer i många ålderdomshem och med möjlighet attsjälv bestämma möblering o. d. samt egen toalett och dusch. De boende bordedessutom ha kokmöjlighet. Det senare behöver enligt utskottets uppfattning inteinnebära eget kök eller kokvrå, eftersom många gamla inte kan utnyttja detta.Minst kokskåp skall dock finnas. I anslutning till bostaden bör i dessa fall finnasgoda gemensamma utrymmen. I föreskrifter om bostadslån förombyggnad anges vidare att antalet lägenheter som delar gemensamma utrymmeninte får överstiga sex och att bostadsgruppen inte får samlokaliseras med andrabostäder av liknande slag. Bestämmelserna har enligt vad utskottet erfarit singrund i allmänna bostadspolitiska överväganden, bl. a. angående syftet med bostadslänen.Dessa skall definitionsmässigt utgå för bostäder och inte för t. ex.institutioner. Det boende utskottet förordar är emellertid som ovan anförtssjälvständigt. Det kan inte tillmätas någon större betydelse om sex eller åttalägenheter delar på vissa gemensamma utrymmen eller om några bostads- Vad som är lämplig storlek på en grupp är - som SoU 1986/87:5yockså framhölls i proposition 1984/85:142 (s. 10) - svårt att ange, eftersomförutsättningarna varierar mycket från fall till fall. Enligt utskottets meningbör därför detta liksom om och i så fall i vilken utsträckning fleragruppbostäder bör samlokaliseras avgöras med hänsyn till omständigheterna ivarje särskilt fall. Sammanfattningsvis vidhåller socialutskottet sin tidigareuttalade uppfattning att bostadslån bör kunna lämnas för ett boende för äldrei behov av mera omfattande hjälp och tillsyn i enlighet med vad utskottet nuangivit. Detta innebär att lånereglerna måste ha en utformning som möjliggör enflexibel tillämpning. De låneregler som gäller måste därför ändras för attta hänsyn till vad utskottet angett som norm. Avsteg måste kunna göras frångällande krav på utrustnings- och utrymmesstandard i de fall de kompenseras aven satsning på kollektiva funktioner. Under samma förutsättningar bör man ocksåkunna utesluta hela funktioner, dock ej eget WC och dusch. Minst kokskåp skalldock finnas. Det bör också vara möjligt att göra en friare . bedömning avantalet lägenheter i en bostadsgrupp och av hur nära de får ligga andrabostäder av liknande slag. Vägledande för prövningen av frågan om bostadslånbör vara om boendet-vid en samlad kvalitativ bedömning framstår som ett gottoch fullvärdigt alternativ för dessa äldre. Det nu anförda bör enligt socialutskottets mening gesregeringen till känna. Närvarande: (), (), GöteJonsson (m), (), (), (), BlendaLittmarck (m), (), (), Per (),(), (vpk), (), StinaGustavsson (c) och ().