yttr · GA05AU3 · 1986-12-31 00:00:00 — 1986/87: 3y om ledning av den statliga förvaltningen (prop.1986/87:99) AU 1986/87: 3y Konstitutionsutskottethar hemställt om arbetsmarknadsutskottets yttrande över proposition 1986/87:99öm ledning av den statliga förvaltningen jämte motioner i vad avserpropositionens bilaga 1, avsnitten 7, 8.4, 8.6 och 9.6 samt bilaga 2, avsnitten59. Till dessa avsnitt anknyter yrkanden i motionerna 1986/87;av LarsWerner m:fl. (vpk) och 1986/87;av m. fl. (m). I den följande framställningen ansluter utskottetmed ett undantag till dispositionen i propositionen. Undantaget gäller fråganom enfiedigande av affärsverkschefer som behandlas med den föreslagnaförflyttningsskyldigheten för andra verkschefer. Avslutningsvis görs ett parpåpekanden som anknyter till propositionens framställning om styrelsernassammansättning (avsnitt 8.3). Bilaga 1() Chefsförsörjning: Allmänna riktlinjer (avsnitten7.1-hemställan del av mom. 2) Medchefsförsörjning förstås enligt propositionen åtgärder beträffande rekrytering,rörlighet och omplacering samt utbildning och utveckling. De riktlinjer somanges bör vara giltiga för hela statsförvaltningen. De korikre-ta åtgärder somaktualiseras begränsas dock till att gälla i första hand verkscheferna för decentrala statliga myndigheterna, överdirektörer, högre militära chefer,avdelningschefer, byråchefer och motsvarande. Men också landshövdingar ochhögre chefer i berörs av vissa åtgärder. Verksledningskommitténhar varit inne på ett antal av de frågor det här gäller. Dess förslag (SOU1985:40 och 41) utgör alltså en del av underiaget för propositionensöverväganden. Vissaav de åtgärder som förordas i propositionen kräver medverkan, andrabedöms kunna genomföras av regeringen utan sådan medverkan. Åtgärderna syftartill att göra det möjligt för regeringen att mer effektivt än utnyttjasin utnämningsmakt för att underlätta den ökade styrning av statsverksamhetensom propositionen är inriktad på. Civilministern angersålunda som sin bedömning (prop. s. 64) att rekry- Riksdagen1986/87. terings-, rörlighets- ochutvecklingsåtgärder som avser högre chefer mer AU 1986/87: 3y systematiskt och målmedvetetbör utnyttjas med inriktningen att förnya, förändra och effektiviseraden statliga verksamheten. och kortare perioder börtillämpas vid bestämmandet av förordnandetider för verkscheferna.Planeringen och beslutsunderlaget inför utnämningar till sådana högrechefstjänster som filisätts av regeringen efter anmälan bör förbättras ochrollfördelningen i beredningen preciseras. Vänsterpartietkommunisterna säger i sin mofion 1986/87; att de vill varna för att man iförvaltning och affärsverk kopierar modeller som dominerar iprivatkommersiella företag. Det finns en ro-mantisering och övertro på den"starka" chefen av näringslivsmodell såsom den effektiva lösningen.Det riktas emellerfid en växande kritik mot denna typ av chefsroll. Kritikengäller såväl chefernas brist på förankring i verksamhetspraktik ochlinjeorganisation som att de representei;ar en yflig uppfattning ieffektivitetsfrågor och att de har för kortsiktiga perspektiv. Det senare ärföranlett av benägenheten att i chefskarriär flytta från topptjänst tilltopptjänst med korta mellanrum i stället för att ägna sig åt långsiktigt,fördjupat utvecklingsarbete. Vidarebetonar mofionärerna vikten av att chefer i offentliga verksamheter följer endemokratisk ledningsfilosofi. De anför härvid bl.a. att chefen bör hainriktningen att mobilisera verkets anställda till inifiativ och delgivande averfarenheter. Chefen bör kunna stimulera till medvetande om verksamhetens måloch "public-service"-uppgift. Iinledningen till propositionens avsnitt om chefsförsörjning pekar civilministernpå de ökade krav på kompetens hos cheferna som förnyelsearbetet i den statligaverksamheten för med sig. Till dessa krav hör förmågan att ompröva ochomprioritera och finna möjligheter fill rationalisering, effektivisering ochproduktivitetsökning. Minskad detaljstyrning och ett ändrat budgetsystem ledertill att myndigheterna får ökad frihet att själva välja arbetsformer ochdisponera sina resurser med de särskilda krav detta ställer på cheferna. Mencivilministern understryker också som en viktig förutsättning att cheferna isitt ledningsarbete kan formulera mål för verksamheten och finna former föratt de nås. Cheferna skall kunna levandegöra det servicetänkande som uttrycks iden nya förvaltningslagen. Civilministerntar slutligen upp de berätfigade krav de anställda i det dagliga arbetet kanställa på cheferna och betonar att det är ett viktigt kompetenskrav attcheferna har förmåga att vitalisera formerna för och vidareutvecklamedbestämmandet, så att.det blir praktiskt mer hanterbart och fungerar som etteffektivt instrument för att förbättra verksamheten och de anställdasarbetsförhållanden. Dennu lämnade redogörelsen visar enligt arbetsmarknadsutskottets mening att civilministernpå ett nyanserat sätt har belyst de mångskiftande krav som följer av denstatliga chefsrollen. Vad han anfört ger inte underlag för farhågor av detslag som motionärerna ger uttryck åt. I vad särskilt gäller förhållandet mellancheferna och de anställda synes motionärernas uppfattning på det hela tagetsammanfalla med vad civilministern anfört på den punkten. På grund härav anserarbetsmarknadsutskottet att det inte är motiverat med en meningsyttring frånriksdagens sida såsom begärs i Denna börsålunda i den nu behandlade delen (yrkande 6) AU 1986/87: 3y kunna lämnas utannågon åtgärd. Med hänsyn härtill och då utskottet inte heller i öyrigthar funnit anledning till erinran mot vad civilministern anfört och förordat ide här aktuella avsnitten bör de i propositionen föreslagna allmännariktlinjerna för förnyelsen av den statliga förvaltningen såvitt avseravsnittet om chefsförsöijning av kunna godkännas. Chefsförsöijning: Förflytthingsskyldighet för verkscheferi allmänhet, entledigande av affärsverkschefer (avsnitten 7.4.1-7.4.2 resp.9.6.3, hemställan del av mom. 1) Tillde åtgärder som kräver medverkan hör införande av förflyttningsskyldighetför verkschefer i allmänhet (dys. verkschefer som inte är chefer föraffärsverk). Verkscheferförordnas som regel för bestämd tid, vanligen . Under förordnandetidenkan verkschefen inte sägas upp och inte heller förflyttas till annan statligtjänst. Detföreslås nu i propositionen att det för verkschefer i här avsedd mening skallinföras en förflyttningsskyldighet som liknar den som gäller förtjänstemän med fullmakt. Sådana tjänstemän kan liksom verkscheferna inte sägasupp från sin tjänst, men de är underkastade förflyttningsskyldighet. Den nyaförflyttningsskyldigheten för verkschefer är avsedd att tillgripas när det ärpåkallat av organisatoriska skäl (exempelvis sammanslagning av två eller fleraverk) eller om chefen visar sig vara mindre lämplig eller en förflyttning avandra skäl är nödvändig av hänsyn till myndighetens bästa. Besluten skallfattas av regeringen och i princip ha omedelbar verkan - det vanliga är annarsatt beslut om förflyttning går i verkställighet först sedan de har vunnit lagakraft. Förflyttningsskyldighetenför verkschefer är avsedd att träda i kraft och skall gällaäven de personer som innehar förordnanden som verkschefer.Den skall däremot som redan nämnts inte omfatta cheferna för affärsverkenoch inte heller cheferna för domstolarna eller exempelvis myndigheter somlyder under . Förslagetom förflyttningsskyldighet påkallar ändringar i lagen (1976:600) om offentliganställning. En ny, 10 §, föreslås bli införd i lagens 7 kap. medföljdändringar i 15-17 kap. Därutöver föreslås en ändring i 15 kap. 2 §varigenom regeringen bemyndigas att besluta om förflyttning av innehavare avmilitära tjänster. Moderatasamlingspartiet konstaterar i kommittémotion 1986/87:K115 att den föreslagnaordningen för chefsförsörjningen torde leda till tätare byten av verkschefer.Motionärerna vill i detta sammanhang understryka vikten av att utnämningar avverkschefer inte politiseras, vilket det enligt deras mening funnits klaratendenser till . Mofionärerna erinrar om att man även vidutnämningar av högre tjänster har att fillgodose kravet i 11 kap. 9 §regeringsformen på att avseende endast får fästas vid saklig grund, såsomförtjänst och skicklighet. När det gällerlagändringen om förflyttningsskyldighet för verkschefer så anser motionärerna attden är för allmänt utformad. Den lämnar utrym- AU 1986/87: 3y me förgodtyckliga beslut och öjjpnar därmed vägen för informella påtryckningar motmyndighetschefer. Mera objektivt utformade villkor bör eftersträvas. Vidarebör en tillförlitlig metod utvecklas för att objektivt fastställa att ettförhållande föreligger som gör chefens förflyttning nödvändig med hänsyn tillmyndighetens bästa. Motionärernaanser sammanfattningsvis att den aktuella lagtexten måste garantera att beslutom förflyttningar grundar sig på objekfivt godtagbara skäl. De yrkar medhänvisning härtill att skall avslå propositionen i denna del och hosregeringen begära ett nytt förslag i enlighet med de riktlinjer som anges imofionen. Dennya förflyttningsskyldigheten för verkschefer bör enligt propositionenkonstrueras på ett sätt som är likartat med vad som redan nu gäller förfullmaktstjänster. Innehavare av sådana tjänster kan förflyttas tillannan tjänst med samma anställningsform om den nya tjänsten är rent stafiig.Det förutsätts dessutom att arbetsuppgifterna i båda tjänsterna är likartadeeller i varje fall att arbetstagaren med hänsyn till sin utbildning är lämpadatt utföra arbetsuppgifterna i den nya tjänsten. Härutöverföreslås begränsningar i verkschefers förflyttningsskyldighet i följandehänseenden. I propositionen framhålls sålunda att ett beslut om förflyttningliksom varje annan förvaltningsåtgärd först och främst måste grunda sig påobjektivt godtagbara skäl. Detta följer av regeringsformens bestämmelser i . 9 § om lika behandling, saklighet och opartiskhet från bl. a.förvaltningsmyndigheternas, inkl. regeringens, sida. Dessutom ' skallförflyttning bara få ske till tjänst som tillsätts på samma sätt, dvs. medförordnande , och bara till statlig tjänst. Förordnandetiden iden nya tjänsten bör begränsas till den tid som återstår av förordnandet förverkschefen när förflyttningen blir aktuell. Däremot, framhålls slutligen iproposifionen, bör inte några begränsningar föreskrivas i fråga om arbetsuppgifternai den nya tjänsten eller verkschefens personliga lämplighet för denna. Detmåste få ankomma på regeringen att efter noggrann prövning i det enskildafallet erbjuda en tjänst som på objektiva grunder kan anses vara godtagbar, t.ex. i vad gäller arbetsuppgifter, lönevillkor och statione-ringsort. Somnoteras av både civilministern och motionärerna har man att för framtiden räknamed en större rörlighet på de statliga chefstjänsterna. Det bör understrykasatt denna rörlighet förutsätts ske på frivillig väg och grundas på individuellaöverenskommelser méd de berörda verkscheferna. Man kan emellertid inte bortsefrån att det kan uppkomma situationer där det finns skäl med hänsyn fillmyndighetens bästa att mot verkschefens vilja förflytta honom eller henne underen löpande förordnandepériod. I en konfliktsituation av det slaget kommer en tvångsförflyttningav den berörde verkschefen självfallet att uppfattas som en djupt ingripandeåtgärd. Liksom civilministern vill utskottet därför understryka att åtgärdenmåste grunda sig på objektivt godtagbara skäl. Det måste förutsättas att dennagrundsats iakttas i de känsliga avgöranden det här gäller, i all synnerhet somman får räkna med att ärendena och deras handläggning kommer att filldra sigoffentlig uppmärksamhet. Därmed kan det inte gärna, som mo- tionärerna befarar, kommaatt finnas utrymme för godtyckliga beslut, som AU 1986/87: 3y öppnar vägenför informella påtryckningar mot myndighetscheferna. Medden ovan angivna grundsatsen som allmän utgångspunkt och med de begränsningar iövrigt som skall kringgärda det nya förflyttningsinstitutet bör verkschefernasanställningstrygghet vara i rimlig mån tillgodosedd. Det kan i sammarihangetnoteras att lagrådet har lämnat det aktuella lagförslaget utan erinran.Riksdagen bör alltsåkunna'ställa sig bakom vad som föreslagits i propositioneni denna del. Ianslutning till det ovan anförda tar utskottet upp det förslag till äridring ilagen om offentlig anställning som behandlas i propositionens avsnitt 9.6, dvs.frågan om särskilt entledigande av affärsverkschefer. Här föreslås attvisstidsförordnade chefer för affärsverk skall med omedelbar verkan kunnaskiljas från sin tjänst. En ny paragraf härom föreslås i propositionen bliinförd i den nämnda lagen (7 kap. 9 §). Däremot anses det inte vara aktuelltatt införa en förflyttningsskyldighet för affärsverkscheferna. Detta förutsätteratt anställningsvillkoren i övrigt för affärsverkscheferna utformas på ettannat sätt än för andra verkschefer. Dettvångsentledigande det här gäller skall bara få användas om det är ■ nödvändigt med hänsyn till verkets bästa. Detskall alltså även i detta fall föreligga en sakligt grundad anledning föråtgärden. Dennya paragrafen i lagens 7 kap. - som för med sig följdändringar i 15, 16 och 17kap. - är avsedd att träda i kraft . I motsats till bestämmelsenom förflyttningsskyldighet för andra verkschefer som träder i kraft vid sammatidpunkt skall den inte omfatta chefer för affärsverk under nu löpandeförordnandeperiod. har lämnats utan erinran avlagrådet. Det har inte föranlett några invändningar i motionerna och kan godtasav utskottet. Medåberopande av det ovan anförda hemställer arbetsmarknadsutskottetsammanfattningsvis att föreslär att med avslagpå motion 1986/87: , yrkande 7, anta det till propositionen fogadeförslaget till lag om ändring i lagen (1976:600) om offenfiig.anställning. Chefsförsörjning: Tillfälliga tjänster för verkschefer(avsnitt 7.4.3, hemställan mom. 5) Ilikhet med verksledningskommittén föreslår civilministern att regeringen ,skall bemyndigas att inrätta fillfälliga tjänster för verkschefer och högremilitära chefer. Åtgärden är att se som ett led i strävandena att ökarörligheten bland chefer och främja chefsutveckling och karriärplanering. Detär inte meningen att den nya möjligheten i det väsenfiiga skall bli ett sättatt skapa reträttplatser för mindre väl fungerande verkschefer. Arbetsmarknadsutskottetfinner inte anledning att motsätta sig vad som föreslagits utan tillstyrker attregeringen lämnas det begärda bemyndigandet att inrätta särskilda tjänster förverkschefer m. fl. Chefsförsörjning:Åtgärder som regeringen får besluta om AU1986/87:3y Ävenför avdelningschefer och motsvarande befattningshavare skall tidsbegränsadeförordnanden kunna ifrågakomma dock utan att förenas med rätt tillförordnandepension.. Vad som avses är att en tjänsteman skall kunna tilldelaschefsskap för en viss funktion inom ramen för hans eller hennes anställning. Sedanår 1965 gäller att det är regeringen som tillsätter byråchefer. I syfte att ökade enskilda myndigheternas handlingsutrymme och ansvar kommer utnämningsrättenatt successivt delegeras till myndigheterna efter prövning myndighet förmyndighet. Iett delavsnitt om myndigheternas chefsförsörjning understryker civilministernbehovet av ett målmedvetet rekryteringsarbete mot bakgrund bl. a. att vakanseri chefsbefattningar som få andra tillfällen erbjuder möjligheter att ändraeller förnya en verksamhet. Vidareframhåller civilministern att andelen kvinnor i beslutsfattande funktioner istatsförvaltningen måste ökas, och han pekar på en rad åtgärder som bör kunnavidtas i det hänseendet. Slutligeni detta avsnitt ges synpunkter på utbildning och utveckling av högre chefer. Arbetsmarknadsutskottethar för sin del ingen erinran mot vad som anförts i den nu redovisade delen avpropositionen. Personalföreträdare i myndigheternas styrelser (avsnitt8.4, hemställan del av mom. 2) Sedanår 1974 har de fackliga organisationerna rätt att utse personalföreträdare istatliga styrelser. Frågan prövades då av (prop. 1974:1, bilaga 2 p.7, InU 4, rskr. Personalföreträdarna har inte bara närvaro-ochyttranderätt, utan de har också med vissa undantag rätt att delta i besluten.Det är styrelsen själv som avgör om personalföreträdarna har rätt att vara medvid avgörandena av de enskilda ärendena. Iproposifionen förordas att personalföreträdarna i de nya lekmannastyrelsernaskall ha närvaro- och yttranderätt men ingen beslutsrätt. Bakgrunden tilldenna begränsning anges vara att lekmannastyrelserna i fortsättningen kommeratt fatta beslut i frågor som kan hänföras till det politiska beslutsområdet.Civilministern gör bedömningen att personalföreträ-dama därmed inte i praktikenkan utöva beslutsrätt i styrelserna utan att den polifiska demokratin träds förnär. Hans överväganden utvecklas närmare i propositionen på s. 94-96. föreliggande motionerna berörs frågan om personalföreträdarnas ställningendast i motion (vpk), där en representation för de anställda sominnefattar närvaro- och yttranderätt på i motionen anförda skäl godtas. kan biträda de ändrade formerna förpersonalrepresentation i styrelserna. Dessa innebär för övrigt att man på denstafiiga sidan ansluter till den ordning som införts på den kommunala sidan med närvaro- ochyttranderätt för företrädare för anställda vid de AU 1986/87: 3y kommunalanämndernas sammanträden. Direktioner och hantering av besvärs- och disciplinärenden(avsnitt 8.6) o Direktioner ärorgan som består av verkschefen med närmast underlydande chefer. Derasverksamhet är inte reglerade i myndigheternas instruktioner.Verksledningskommittén föreslog att direktionerna skulle tilldelasbefogenheter i bl.a. disciplinärenden. Civilministern diskuterade de rättsligamöjligheterna att genomföra en sådan ordning och anmäler att han avser attsenare återkomma till regeringen i ärendet efter kontakter med de berördapersonalorganisationerna. Med hänvisning härtill finner arbetsmarknadsutskottetdet inte påkallat att göra något särskilt uttalande med anledning avpropositionen i denna del. Ledningsfunktionerna inom affärsverk och bolag (avsnitt9.6, hemställan del av mom. 2) Fråganom en särskild form för entledigande av affärsverkschefer har redan behandlatsi den föregående framställningen. Iavsnittet föreslås därutöver bl.a. att personalföreträdarna i affärsverkensstyrelser skall ha samma ställning som övriga styrelseledamöter i fråga ombefogenheter och ansvar. De bör liksom övriga ledamöter tillsättas avregeringen. Detta är en ordning som skiljer sig från vad redovisats ifråga om personalföreträdare i andra statliga styrelser. Den liknar i frågaom befogenheter och ansvar vad som gäller om styrelserepresentation förprivatanställda. Förslaget föranleder med hänsyn till den verksamhetaffärsverken har att bedriva inte någon invändning frånarbetsmarknadsutskottets sida. Iövrigt tar utskottet endast upp ytterligare en fråga som behandlas i detaktuella avsnittet av propositionen. Det gäller formerna för utnämning avchefer närmast under affärsverkscheferna. Enligt propositionen är avsikten attstyrelserna för affärsverken i ökad omfattning skall få utnämna sådana chefer.Detta överensstämmer med vad verksledningskommittén har föreslagit. Vänsterpartietkommunisterna invänder i motion 1986/87;- liksom ombudsmän() i ett remissyttrande över kommittébetänkandet - att regeringen måste taansvar även för utnämningen av de topptjänstemän det här gäller. Motionärernaframhåller att självständighet och ansvar hos denna kategori högre tjänstemängynnas bäst av att deras utnämning inte är resultatet av en verkschefspersonliga handplockning. Detföreliggande förslaget bör ses mot bakgrund ay propositionens övergripandesyfte att ge affärsverken en mer självständig ställning inom de ramar som angesav statsmakterna och ge koncernstyrelserna vidgade befogenheter ochökat ansvar. En delegering av utnämningsrätten av chefer på den nivå det nu ärfråga om har redan införts i vissa verk inom Delegeringen innebär att det är AU 1986/87: 3y verkschefen som skall tainitiativet, men det är verksstyrelsen som har tillsättningsansvaret. Mederinran härutöver om att delegeringen inte är avsedd att genomföras genom ettgenerellt beslut utan efter prövning från fall till fall anser utskottet attförevarande förslag i propositionen bör kunna genomföras, vilket innebär attyrkande 9 i motion avstyrks. Bilaga 2 () Lönesättningen för chefer (avsnitt 6) Idetta, avsnitt bereds tillfälle att ta del av vad föredragandestatsrådet anfört om lönesättningen för chefer. Villkoren för lönesättningenför chefer bestäms liksom för annan personal av parterna på det statligt regleradeområdet. De överväganden som redovisas är således att se som denarbetsgivarpolitiska inriktningen i frågor om lön och andra förmåner. Densammanfattande bedömning som görs av föredragande statsrådet är attlönesättningen för chefer bör bestämmas av verksamhetsintresset. Lönerna böranpassas till såväl marknadsförhållandena och statsmakternas krav som till denenskildes kompetens och prestationsförmåga. I fråga om formerna förchefslönesättningen anförs att samordningen vid beslut om chefslöner börbehållas. Myndigheternas inflytande på fördelningen av löneutrymmet mellanolika chefer bör dock öka. Det understryks att flexibilitet och snabbhet börkarakterisera handläggningen av de enskilda löne-sättningsärendena. Vadsom i dessa delar anförts i propositionen har inte motsagts i de föreliggandemotionerna, och utskottet har för sin del inte funnit anledning tillinvändningar. Vissa pensionsfrågor för chefer m. m. (avsnitten 7 och 8hemställan mom. 1 och 2) Iavsnitt 7 föreslås regeringen få vidgade möjligheter att under särskildaomständigheter besluta om rätt till förordnandepension även om det nuvarandekravet förordnandefid inte är uppfyllt. Därerriot föreslås enskärpning av reglerna för samordning av förordnandepensioner som utgår före 65års ålder med annan inkomst. Med gällande regler reduceras förordnandepensionenendast av inkomst av annan statlig tjänst. I fortsättningen bör samordning skeäven med inkomst av anställning och annat förvärvsarbete utanför det statligtreglerade området. I samband härmed föreslås även vissa lättnader i reglernaför statsrådspension, så att samordningen av pension med annan inkomst blirdensamma för statsråd och verkschefer. 1samma avsnitt behandlas vidare frågor om pensioner för andra förordnandetjänsterän verkschefer och om avgångsvederlag eller förtidspension föravdelningschefer, departementsråd m. fl. vid förtida avgång ur tjänst, Vadsom föreslås i propositionen I de nu redovisade delarna kan arbetsmarknadsutskottetbiträda. Detsamma gäller vad som anförs om ändrade pensionsregler förpersonal inom icke-statlig verksamhet. Utskottet hem- AU 1986/87: 3yställer följaktligen att föreslår att godkännade i propositionen förordade riktlinjerna för dels förordnandepension (avsnitt7), dels pensionering av personal inom icke-statlig verksamhet (avsnitt 8). Styrelsernas sammansättning m. m. (bilaga 1, avsnitt 8.3) Avslutningsvisvill arbetsmarknadsutskottet i korthet beröra ett par av de frågor sombehandlas i det ovan angivna avsnittet av propositionen även om det inteuttryckligen är nämnt i KU:s begäran om yttrande. Idet aktuella avsnittet behandlas bl. a. frågan om intresserepresentation i verksstyrelserna. Civilministern anför i vad gäller arbetsmarknadsområ det att han vill slå vakt om den ordning med sådan representation som gäller för främst (), arbetarskyddsstyrelsen och AMU-styrelsen. Utskottet vill här påpeka att frågan om nuvarande trepartssamverkan i har behandlats av utskottet senast i det av godkända betänkandet AU 1986/87; 11 (s. 43-44). den delen av AU:sbetänkande fogades reservationer (nr 29 och 30) av moderata samlingspartiet resp.centerpartiet. Isamma avsnitt av propositionen (s. 94) liksom i vpk-motion 1986/ 87;Kl 12berörs angelägenheten av att andelen kvinrior ökar i de stafiiga styrelserna.Denna fråga liksom den i propositionens avsnitt 7 behandlade frågan om att ökaantalet kvinnor på ledande poster i statsförvaltningen har vid ett flertaltillfällen varit aktuell vid handläggningen av jämställdhetsfrågorna iarbetsmarknadsutskottet.