yttr · GA05SoU2 · 1986-12-31 00:00:00 — om vissa alkoholpolitiska frågor har berett socialutskottet tillfälle attyttra sig över ett antal till skatteutskottet hänvisade motioner påalkoholpolitikens område. Det gäller motionerna Sk350 av () yrk.5, Sk506 av (), Sk537 av m. fl. (m) yrk. 2, Sk801av (), Sk802 av () och (),Sk803 av i (m), Sk804 av () och OlleGrahn (fp), Sk806 av andre vice talman () och (), Sk807 av (), Sk808 av () och GunhildBolander (c), Sk809 av andre vice talman m. fl. (fp), Sk810av () och i (s), SkSll av PerStenmarck m. fl. (m), Sk812 av m. fl. (c), Sk813 av (), Sk814 av () och (), Sk815 av BengtWesterberg m. fl. (fp), Sk816 av andre vice talman m.fl.(fp, c), Sk817 av () och (), Sk818 av BirgerHagård (m) och Per (), Sk819 av m.fl. (m), Sk820 avBarbro (), Sk821 av m.fl. (vpk), Sk822 av Per () och (m), Sk823 av (), Sk825 av ()och (), Sk826 av () och (),Sk827 av m. fl. (fp), Sk828 av (), Sk829 avGullan m. fl. (m, fp, c), Sk830 av m.fl. (fp),Sk831 av m. fl. (c) och Sk832 av () och AnitaBräkenhielm (m). Motionerna berör frågor om allmänna alkoholpolitiskaåtgärder, en utvärdering av alkoholpolitiska beslut, åldersgränser,alkoholhalti-ga preparat, snabbvin, hembränning, skattefri införsel ochförsäljning, reglerna om försäljning och servering av alkohol, samtbeskattningen av alkoholdrycker. har i ärendet hållit en hearing för att fåen aktuell bild av alkoholsituationen. Till hearingen inbjöds ävenskatteutskottet. I hearingen deltog företrädare för ,, rådet för alkohol- och narkotikapolitiska frågor,(),, och . Vissa uppgiftersom lämnades vid hearingen har inarbetats i bakgrundsredovisningen i yttrandet. 1986/87. tar liksom i liknande tidigare yttrandenfrämst upp frågor SoU 1986/87:2y om utformning och inriktning i stort avde alkoholpolitiska åtgärderna. Riktlinjerna för den nuvarande alkoholpolitiken beslutadesår (prop. 1976/77:108, SkU 1976/77:40). Propositionen om alkoholpolitikenhade föregåtts av ett omfattande utredningsarbete. Den s.k. alkoholpolitiskautredningen (APU) tillsattes . Dess slutbetänkande överlämnades år 1974.Förslagen remissbehandlades och överarbetades härefter av en beredningsgruppinnan de lades till grund för propositionen. antog under bred enighet ett samlatalkoholpolitiskt program med tonvikt på socialpolitiska insatser i vid meningoch ökade resurser till förebyggande åtgärder och upplysningsverksamhet.Målsättningen år att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen ochatt komma till rätta med alkoholmissbruket. I riktlinjerna ingår en aktivprispolitik, försäljning av alkohol i kontrollerade former och en omfattandeopinionsbildning. En fråga som diskuterades när riklinjerna antogs var omett preciserat mål för sänkning av alkoholkonsumtionen skulle uppställas. Ipropositionen gav emellertid socialministern uttryck åt tveksamhet vad gälldede praktiska möjligheterna. Han anförde följande (s. 16). Jag lägger här fram förslag till åtgärder som syftar sådan begränsning av den totala alkoholkonsumtionen som kan bidra till attalkoholmissbruket trängs tillbaka och alkoholskadorna därmed motverkas.Insatser av detta slag kan dock få genomslagskraft först på något längre sikt.Det bör vidare understrykas att en utveckling i den riktning som jag förordartillfälligt kan avbrytas, varvid nya åtgärder får prövas. Mot denna bakgrundhar jag funnit att någon i fråga om mängd och tid bestämd plan för en sänkningav alkoholkonsumtionen inte är möjlig. I flera motioner föreslogs dock att man skulle upprättatidsplaner med begränsningsmål för den totala alkoholförbrukningen.Socialutskottet, som avgav yttrande till skatteutskottet över bl. a. nämndamotioner, erinrade om uttalandet i propositionen om att någon i mängd och tidbestämd plan för en sänkning av alkoholkonsumtionen inte var möjlig.Socialutskottet förklarade sig dela denna uppfattning. Vidare uttaladeutskottet att det är en mycket komplicerad process att ändra ett invantdryckesmönster och att man endast genom en långsam och kanske ojämnutveckling torde kunna få till stånd en mera påtaglig sänkning av konsumtionen(SoU 1976/77:4y s. 4). När frågan härefter behandlades i skatteutskottetkonstaterade detta att socialministern i propositionen anslutit sig till den avskatteutskottet tidigare uttalade målsättningen men inte ansett det möjligt attgenomföra en i fråga om tid och mängd bestämd plan för en sänkning avalkoholkonsumtionen. Beträffande motionsyrkandena anförde skatteutskottetföljande (SkU 1976/ 77:40 s. 74). Enligt utskottets bedömning föreligger det inte någonmotsättning mellan den av utskottet formulerade och av såvälsocialministern som vissa motionärergodtagna målsättningen för alkoholoolitiken och de övriga SoU 1986,/87:2yyrkandena i frågan, mer än vad gäller kraven på preciserade delmål för sänkningav alkoholkonsumtionen. För att kunna sänka den totala alkoholkonsumtionentorde fordras samordning av flera olika insatser. Utskottet vill här peka påbehovet av information, på utnyttjandet av prissättningsinstrumentet och på enövervakning av hur konsumtionen av drycker med olika alkoholhalt inbördes kanstyras. Det är inte utskottets uppgift att närmare precisera behövliga insatserför att under en följd av år begränsa den totala alkoholkonsumtionen, utanutskottet utgår ifrån att detta blir en uppgift för . Utskottetfinner alltså inte skäl ändra sin tidigare uttalade målsättning och avstyrkerde här behandlade motionsyrkandena i den mån de inte är tillgodosedda genom vadutskottet anfört. anslöt sig till skatteutskottets förslag. Frågan om ett preciserat mål för alkoholpolitiken harhärefter behandlats upprepade gånger i . har behandlatden i yttrandena SoU 1981/82:ly, 1982/83:7y och 1984/85: ly ochskatteutskottet i betänkandena SkU 1982/83:47, 1984/85:1 och 1985/86:1.Mofionsyrkandena har genomgående avslagits med hänvisning främst tillsvårigheterna att fastställa den totala alkoholkonsumtionen. I regeringens proposition Utvecklingslinjer för hälso- ochsjukvården m. m. 1984/85:181, SoU 28, rskr. 400), redovisades bl. a.Väridshäl-soorganisationens (WHO) hälsostrategi för , vilken antogs avmedlemsstaterna . Ett av målen för denna är att minska alkoholkonsumtionenmed . Föredragande statsrådet anförde i propositionen (s. 69)att det för vidkommande skulle innebära en sänkning från nuvarandegenomsnittliga ca ren alkohol per invånare till ca 4 liter.Statsrådet ansåg detta vara en angelägen målsättning. Hon anförde vidare att omman lyckas sänka alkoholkonsumtionen till denna nivå skulle det innebära storavälfärds- och hälsomässiga vinster som hälso- och sjukvården kundeminska de vårdinsatser man nu måste göra för dem som drabbas avalkoholrelaterade sjukdomar. Något formellt förslag beträffande målsättningenför alkoholpolitiken framlades dock inte i propositionen. Det centrala ansvaret för samhällets alkoholpolitik ladesår 1977 på och en därtill knuten nämnd, a-nämnden. Det centralaansvaret ligger fortfarande på . har emellertidavvecklats fr. o. m. (prop. 1984/85:19, SoU 1984/85:8). Dessroll som initiativtagare och talesman för folkrörelserna i drogfrågor har istället lagts på ett alkohol- och narkotikapolitiskt råd med representanter bl.a. för folkrörelser och organisationer som i sin verksamhet arbetar meddrogfrågor. Rådet är knutet till regeringen och skall skapa direktkontakter iolika drogpolitiska frågor mellan folkrörelserna och regeringen. Avsikten äratt rådet skall vara ett forum för ömsesidig information om pågående ochplanerad verksamhet samt för diskussion om behov av åtgärder. I rådet skallockså kunna tas upp olika förslag om t. ex. undersökningar av utvecklingen pådrogområdet. kvarstår ochnarkotikaupplysning (CAN) som ett organ för folkrörelserna med uppgift främstatt förmedla basfakta på drogömrådet, följa drogutvecklingen och spridainformation om förändringarna. 1* 1986/87. Radio och television har en betydelsefull roll iopinionsbildningen. Staten 1986/87:2y har träffat avtal medprogramföretagen om hur sändningsrätten skall utövas. I proposition 1985/86:99behandlades frågor om verksamheten för en ny sexårig avtalsperiod. I sambandmed propositionens behandling i togs också upp motioner om radionsoch televisionens roll för att motverka olika former av drogmissbruk.Kulturutskottet hänvisade vid behandlingen av propositionen till ett uttalandeav föredragande statsrådet att radions och televisionens genomslagskraft meföratt ett stort ansvar vilar på programföretagen. Det är därför viktigt, ansågstatsrådet, att program som speglar bruk och missbruk av alkohol och drogerinte förhärligar detta och på så sått bidrar till en falsk bild avverkligheten. Statsrådet ansåg dock inte att särskilda avtalsbestämmelser meddenna innebörd behövde införas. delade denna uppfattning (KrU1985/86:21 s. 16). Regler om försäljning och tillverkning av alkohol finns ilagen (1977:293) om handel med drycker (LHD), lagen (1977:292) om tillverkningav drycker, m. m., (LTD), lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit ochalkohol-haltiga preparat (LETA) och lagen (1977:306) om dryckesskatt. En översyn av reglerna påalkoholområdet har genomförts av alkoholhandelsutredningen (S 1984:02).Utredningen har överlämnat två betänkanden och en promemoria. I det förstabetänkandet. Handel med alkoholdrycker (SOU 1985:15) finns förslag om enklareregler för alkoholservering och enklare regler för försäljning av öl (klass II). Promemorian, Partihandel medstarköl (DsS 1986:4), innehåller en översyn av reglerna om starkölsförsäljning.Slutbetänkandet, Handel med teknisk sprit m. m. (SOU 1986:35), innehåller enöversyn av reglerna om tillverkning av drycker och om försäljning av teknisksprit och alkoholhaltiga preparat. I betänkandet tas även upp frågor omsnabbvin, hembränning m.m. Utredningens första betänkande och promemoria harvarit på remiss och bereds nu inom . Slutbetänkandet harnyligen sänts på remiss. En proposition grundad på utredningens betänkandenväntas . Man brukar mäta alkoholförsäljningen omräknad i liter renalkohol per invånare och däröver. I denna mätning ingår Systembolagetsförsäljning, försäljning av starköl till restauranger och försäljning av ölklass II. såldes alkohol per invånare ochdäröver. Fr. o. m. ökade försäljningen för att som högst bli 7,70 liter1976. Härefter har försäljningen åter minskat till som lägst 1984.Förra året, 1985, var försäljningen , vilket innebären ökning, menfortfarande lägre än 1983 då försäljningen var . Enligt preliminärauppgifter från föreligger också en ökning första halvåret 1986.Försäljningen räknad i ren alkohol per invånare från och däröver har ökatfrån till 2,93-liter första halvåret 1986.Detta innebär en ökning med . Av ökningen ligger merparten på öl. Försäljningenav starköl (inkl. försäljning till restauranger) har ökat ochförsäljningen av öl klass II med6,. Till den mätbara konsumtionen skall läggas den konsumtionsom inte SoU 1986/87:2y registreras i officiell försäljningsstatistik. Hiträknas privat tillverkning av vin och maltdrycker, olovlig tillverkning avspritdrycker, privat införsel av alkohol - legal eller illegal - samtkonsumtion av sprit avsedd för.andra ändamål, t. ex. tekniska eller medicinska.Storleken av detta mörkertal kan inte säkert bedömas. Mycket tyder dock på attden oregistrerade konsumtionen utgör en betydande del av totalkonsumtionen(jfr nedan under avsnitten snabbviner, hembränning och skattefri införsel ochförsäljning). Ungdomars alkoholvanor har undersökts i de s.k. skolungdomsundersökningarna. De senaste som offentliggjorts är från 1985.Skolungdomarnas konsumtion av alkohol är betydligt lägre nu än i slutet på1970-talet. Andelen alkoholkonsumenter var 1971 och ligger nu istorleksordningen . I årskurs 6 är förändringen mest markant. De flestai denna årskurs använder inte alkohol. Andelen elever i årskurs 9 som druckitalkohol var skolungdomsundersökning73 %. Utvecklingen tycks visa en tendens till ökning av antaletalkoholkonsuinenter i årskurs 9, men det handlar inte om några statistisktsäkerställda förändringar. Det finns vidare fortfarande elever i årskurs 9 somhar en betydande konsumtion. dricker systemvaror minst en gång ,och av pojkarna och av flickorna svarade vid undersökningstillfälletatt de druckit starksprit eller mer. Också de inskrivningsskyldigas drogvanor har undersöktsfortlöpande. /70 har alla som infinner sig till mönstring tillfrågatsom drogvanor. Flertalet är då . a. efterfrågas hur ofta devärnpliktiga dricker så de känner sig berusade. Andelen som känner sig berusadenågon gång har sjunkit konfinueriigt från år år1985. Till skillnad från skolungdomsundersökningarna märks här en tydligminskning också . Andelen värnpliktiga som uppger attde aldrig är berusade har vidare ökat från till . I jämförelse med andra länder är den svenskaalkoholförsäljningen förehållandevis låg. Listan över försäljning år 1983omräknad i ren alkohol per invånare (alla åldrar) toppas av vinproducerandeländer - , , och - med en försäljning påomkring . kommer på trettioförsta plats med ca perperson. Lägre försäljning än har bl. a. och . Hur konsumtionsminskningen fördelar sig mellan olikakonsumentgrupper är inte känt. Det är sålunda inte klarlagt om det gravamissbruket följt samma utveckling som genomsnittskonsumtionen.Konsumtionsfördelningen är mycket sned - av konsumenterna svarar föruppemot av konsumtionen. Till detta kommer att av den vuxnabefolkningen inte konsumerar alkoholdrycker. Det är därför svårt att draslutsatser med hjälp av medeltal. Olika försök har gjorts att uppskatta hur många personertotalt i vårt land som har problem med alkohol. En vanliguppskattning är dock att det rör sig om omkring 300 000 svenskar (se bl. a. denav och Systembolaget gemensamt utgivna .CAN planerar att försöka ställa samman alla de olika uppgifter somfinns om alkoholmissbrukets omfattning. Alkoholskadorna SoU i986/87:2y Alkoholskadornas omfattning och utveckling är svåra attprecisera, även om det står klart att alkoholskadorna utgör ett av vår tidsstörsta sociala och medicinska problem. () antog1975 en resolution om alkoholkonsumtionens nivå och dess betydelse förhälsotillståndet i stort. Där angavs bl. a. att det föreligger ett klartsamband mellan totalkonsumtion och skadenivå. Ungefär utkom enrapport med sammanställning av forskningsresultat från olika länder. Enligtrapporten är det klarlagt att högkonsumenter av alkohol har en kraftigöverdödlighet av levercirros (skrumplever). Man har också funnit att självmordoch högkonsumtion av alkohol har ett samband. Högkonsumenterna råkar ocksåoftare än andra ut för olyckor, såsom bränder och trafikskador. En granskning av den internationella statistik som finnstillgänglig över alkoholkonsumtion och dödsorsaker visar att antalet dödsfall ilevercirros ganska väl följer storleken av totalkonsumtionen av alkohol.Sambandet är dock inte entydigt. Man kan här notera dels att det statistiskamaterialet är osäkert, dels att en del av dödsfallen i levercirros kan ha andraorsaker än överkonsumtion av alkohol. För del kan nämnas att ipublikationen Alkoholdrycker-Försäljning/Missbruk/Skador 1985 redovisarutvecklingen av antalet döda i vissa alkoholrelaterade dödsorsaker (alkoholism,levercirros, pancrea-tit m.m.). Utvecklingstendensen är ökande t. o.m. ,varefter en minskning inträtt. 1984 inträffade åter en liten ökning.Socialstyrelsen anför i anslutning härtill att det totala antaletalkoholrelaterade dödsfall med stor sannolikhet uppgår till 6 000-7 000 fallper år (1984). har också i ett diagram jämfört antalet döda idessa diagnoser per 1 000 invånare med alkoholförsäljningen i ren alkohol perinvånare och däröver. De båda kurvorna visar en inte obetydlig likhetvarvid nedgången i dödlighet är fördröjd jämfört med nedgången ialkoholförsäljningen. Frågan om ett samband mellan alkoholdödligheten ochförsäljning av alkoholdrycker kommenteras av med att kurvornasynes ge skäl att tro att ett visst samband föreligger. Styrelsen framhållerdock att relationen mellan dessa två serier av siffror är sammansatt ochkomplicerad varför slutsatser om orsakssamband mellan serierna bör dras medförsiktighet. Styrelsen erinrar också om att siffrorna är behäftade med fel avolika slag, som t. ex. att man inte känner det verkliga antalet dödsfall somorsakats av alkoholmissbruk. Till vad anfört kan framhållas attvariationer i den oregistrerade konsumtionen utgör ytterligare en felkälla. redovisar i samma publikation ocksåuppgifter om alkohol-relaterad sjukvård. Antalet utskrivningar från slutenkroppssjukvård tned alkoholrelaterad huvuddiagnos beräknas ha sjunkit mellan år1977 och 1981 och utgjorde av samtliga utskrivningar.Diagnoserna är alkoholpsykos (minskning ), alkoholism (minskning med9,), levercirros (minskning ) och alkoholförgiftning (minskningmed ). konstaterar att antalet utskrivningar i dessadiagnoser minskade ungefär lika mycket somalkoholförsäljningen och de alkoholrelaterade dödsorsakerna. Detta gerenligt styrelsen anledning att tro alt det kan finnas ett samband. SoU1986/87:2y Styrelsen framhåller dock att andra förklaringar inte kan uteslutas,t. ex. sådana som hänför sig till vården och dess organisation. redovisar även antalet utskrivningar frånsluten psykiatrisk vård med diagnoserna alkoholpsykos och alkoholism. Antaletutskrivningar i dessa diagnoser ökade kraftigt till1977 för att sedan sjunka. var antalet utskrivningar 320 per 100 000invånare och däröver; 1977 var antalet 733 och 1983 var der 546.Socialstyrelsen anser att den kraftiga ökningen och den därefter följandeminskningen inte utan vidare kan tas till intäkt för att alkoholmissbruket isin helhet förändrats lika mycket. Alla missbrukare blir inte föremål för vårdoch en del erhåller annan vård än sluten psykiatrisk vård. De redovisadesiffrorna torde dock enligt styrelsen vara ett uttryck för ett tilltagandemissbruk till 1979 varefter ökningen synes ha avstannat och därefter i vartfall en viss stagnation skett. Styrelsen framhåller att närmare hälften avminskningen i det absoluta antalet utskrivningar i alkoholdiagnos beror på ettminskat antal utskrivningar totalt. Många försök har gjorts att uppskatta de kostn åder bruketav alkohol medför i form av sjukfrånvaro och produktionsbortfall, kostnader förvård och behandling inom sjukvård och socialtjänst, skador till följd avolyckor och kriminalitet m. m. Något entydigt resultat har inte framkommit,vilket främst sammanhänger med svårigheterna att bestämma vilka kostnader somskall anses orsakade av alkohol. I en undersökning av nationalekonomen angavs att det enligt en försiktig uppskattning fanns skäl att förmodaatt svenskars konsumtion av alkohol var en bidragande orsak tillprodukfions-kostnader, produktionsbortfall, vård, egendomsskador ochförebyggande åtgärder till en samhällsekonomisk kostnad avåtminstone eller motsvarande avbruttonationalprodukten. I en underlagsstudie till Hälso- och sjukvården inför90-talet (HS 90) Alkohol och ohälsa (1980) redovisades att omkring 10 000personer vid ett och samma tillfälle befann sig på sociala vård- ochbehandlingsinstitutioner eller inom den psykiatriska sjukvården på grund avalkoholproblem. Ytterligare flera tusen vårdades på kroppssjukhus. Över 3 000vistades på ungkarlshotell eller liknande bostadsenheter för ensamstående medstora inslag av alkoholmissbrukare. Dessutom erhöll många öppen vård föralkoholproblem. Hur många var svårt att uppskatta. Det konstaterades att detinte gick att med rimlig säkerhet uppskatta de totala kostnaderna församhällets vård av skador och sjukdomar vilka har samband med överkon-sumfionav alkohol. Det ansågs emellertid röra sig om . I en av utgiven rapport från enkonferens om alkoholbetingad sjukvård berörs också dessa frågor (SoS PM106/85). aktuelltavsnitt i rapporten framhålls vanskligheterna med beräkningar av SoU 1986/87:2ysamhällskostnader i stort, bl. a. svårigheten att göra jämförelser med denhypotetiska situationen att alkohol inte förekommer. En mera hanterbar uppgiftanses vara att undersöka hur stor del av sjukvårdskostnaderna somkan relateras till alkohol. Även detta är emellertid svårt att fastställa. Iett avsnitt i rapporten anförs (s. 42) att det mest frapperande i deberäkningar som gjorts av de kostnader som orsakats av alkohol är de enormaöverdrifter som förekommit. Det har förekommit uppgifter på både 20, 30 och . Den troliga siffran ligger enligt denne författare i storleksordningen för sjukvården som helhet. Det kan här tilläggas att de totala löpandekostnaderna för hälso- och sjukvårdsändamål uppgick till 63,4 miljardereller av bruttonationalprodukten (redovisar 1986:10 s.10). I ett annat avsnitt i samma rapport (s. 30) nämns siffrorna 5-10 miljarderför sjukvården, 3-5 miljarder för och 0,5-1 miljard förkriminalvården. Här kan vidare nämnas att det vid de s. k. Läkardagarna iÖrebro presenterades vissa muntliga uppgifter om alkoholenssamhällsekonomiska kostnader. Ekonomen presenterade därvid enberäkningsmetod som skulle leda till resultatet 70-80 miljarder per år.Köpniwsky framhåller emellertid att de olika antaganden som läggs fill grundför sådana beräkningar är osäkra, t. ex. hur många våldsbrott som skall anses"orsakade" av alkohol. Olika antaganden leder till olika resultat.Köpniwsky håller på att slutföra en akademisk avhandling ommetoder att beräkna alkoholens samhällsekonomiska kostnader. Avhandlingen beräknasbli klar . Inriktningen av alkoholpolitiken Motioner Flera motioner tar upp alkoholpolitiska beslutoch önskar en uppföljning därav. I motionerna Sk815 (fp) yrkande 1 och Sk816 (fp, c) begärsen utvärdering av alkoholpolitiska beslut. I den förstnämnda motionenanförs att det är angeläget att söka fastslå de närmare sambanden mellanalkoholpolitikens medel och konsumtionsförändringar. I den senare motionenbegärs en utvärdering vad gäller effekten av information, utnyttjande avprisinstrument, avveckling av privat intresse m.fl. åtgärder. Motionärernaanför att det finns en rad åtgärder riktade mot alkoholbruket, marknadsföringav alkoholbruket, distribution och försäljning, i syfte att minska skadorna sommåste ställas i relation till alkoholens samhällsekonomiska belastning. I motion Sk831 (c) yrkas att beslutar uttala attintentionerna alkoholpolitiska beslut skall fullföljas. Motionärernaanför att beslut generellt sett har fungerat väl trots att dessintentioner inte genomförts fullt ut. Enligt motionärerna är det angeläget attbetona att någon nyorientering för det alkoholpolitiska arbetet inte bör kommatill stånd. Närliggandefrågor behandlas i två motioner. I motion Sk815 (fp) yrkande 4 hemställs att riksdagenbeslutar att som sin SoU 1986/87:2y mening ge regeringen till känna vad imotionen anförs beträffande förbättrad alkoholstatistik. Enligt motionärernavet man för lite om alkoholskadornas utbredning, utvecklingstendenser ocheffekterna av olika alkoholpolitiska åtgärder. I motion Sk823 (c) yrkande 6 begärs en utredning om detprivata vinstintresset i samband med alkoholhantering. I motion Sk832 (m) yrkande 1 hemställs att hosregeringen begär förslag till alkoholpolitiska åtgärder riktade direkt motstorförbrukning och missbruk. Motionärerna anför att information ochprishöjningar främst påverkar de relativt problemfria låg- ochmåttlighetskonsumenterna medan de redan alkoholberoende storförbrukarna ärmycket motståndskraftiga mot sådana åtgärder. Därför måste den fortsattaalkoholpolitiken riktas mot de verkliga storförbrukarna. Flera motioner föreslår tillsättande av enalkoholkommission med uppgift bl. a. att planera ett försök medinköpsbegränsning. I de delvis likalydande motionerna Sk812 (c), Sk823 (c)och Sk830 (fp) yrkas att en parlamentarisk alkoholkommission och envetenskaplig expertgrupp tillsätts. Kommissionen och expertgruppen skall hafill uppgift dels att göra en kartläggning av alkoholens skadeverkningar, bl. a.på de familjesociala och medicinska områdena och av skador i form av olyckor,vålds- och egendomsbrott, försämrad samhällsekonomi etc., dels att planera etttreårigt vetenskapligt försök med inköpsbegränsning av alkohol, dels ock attinformera om alkoholmissbrukets skadeverkningar (yrkande 1).