yttr · GA05FiU1 · 1986-12-31 00:00:00 — Antingen gäller det ena eller det andra, men bådamotiven kan inte gälla . Sparandet i har fallit trendmässigt under ca 25år. Det totala sparandet hade fram fill fallit med nästan 10procentenheter till en nivå som ligger strax ovanför kapitalförslitningen. Ävenandra industriländer har haft en viss sparandenedgång men inte alls av sammaomfattning som . Sparandeminskningen har varit särskilt påtaglig iländer som , och , vilket belyser sambandet mellan en lågsparkvot och ekonomiska problem. Att en krisdrabbad ekonomi kan hålla uppe sittsparande visar emellertid exemplet . Hushållssparandet i har minskat kraftigt undersenare år. uppgick hushållssparandet i procentav disponibel inkomst, den s.k. sparkvoten, till , vilket internationelltsett var en mycket låg siffra. Ändå har hushållssparandet falHt FiU1986/87:1 y ytterligare. Sparkvoten är nu negativ. Det innebär att hushållenlånaroch tar av sina sparmedel för att hålla uppe konsumtionen, vilket tidigarealdrig hänt. Den av regeringen föreslagna pensionsskatten innebär attmellan 15 och av enskilt sparande överförs till denoffentliga sektorn och där används för att amortera statsskulden. Någon direkteffekt uppstår med anledning därav inte på det totala sparandet. Men genom attavkastningen på sparmedlen kommer att användas för nya offentliga utgifter ochinte som gottskrivas spararnas pensionskonton försämras det totalasparandet med i storleksordningen' 1,5 miljarder. Den konsumtionsmöjlighet sommorgondagens pensionärer skulle ha erhållit tas nu ut.i förskott. Pensionsskattenskajjar osäkerhet för framtiden. Eftersom pensionssparandet är långsiktigt kandet sägas vara särskilt samhällsnyttigt. Det är också bundet, och ettlångsiktigt bundet sparande förutsätter stabila regler. Den som sparar till sin pension måste kunna lita på att han får behålla sparkapitalet - annarsfaller hela grunden för sparandet. Om pensionsskatten införs, löper de sombinder sig för ett långsiktigt sparande en risk att även utsättasför denna typ av skatt. Pensionsskatten leder till att människor i störreutsträckning kommer att gardera sig mot statsmakternas ' agerande, vilketinnebär att de kan komma att övergå till mer kortsiktigt sparande eller rent avtill ökad konsumtion. Mot bakgrund av vad som ovan sagts beträffande dettotala, sparandet skulle en sådan utveckling vara ■ olycklig. I en situation där sparande bordepremieras föreslår regeringen att . sparandet i stället skall bestraffas. Utskottet gör därför bedömningen att ett genomförande avförslaget sannolikt leder till en svagare utveckling ay det långsiktigt bundnaoch samhällsnyttiga sparande som pensionssparandet utgör, främst genom denosäkerhet som skapas. I propositionen finns ingen analys över hur skattendrabbar de ungefär en miljon individuella pensionsspararna, vilket är enpåtaglig brist. En sådan analys skulle hä visat om de individuellapensionsspararna också har andra typer av pensioner som t.ex. ATP eller ej. Småföretagare är i stor utsträckning hänvisade tillprivata pensionssystem. Många av dem kan inte ta ut marknadsmässiga löner frånsina företag. Därmed går de också miste om ATP-grundande poäng. Kvinnor har också ofta låg ATP-poäng och har därför mångagånger valt att komplettera sitt pensionsskydd med en individuellpensionsförsäkring. De drabbas därför hårt av skatten. Det finns heller inte utrett eller belyst hur skattenekonomiskt påverkar pensionerna. Huruvida pensionssparare är personer som har höga ellerlåga inkomster finns heller inte redovisat i propositionen. Av taxerings statistiska undersökningar för framgår emellertid att - av dem som gjorde avdrag för avgifter för pensionsförsäkringar hade . Slutsatsen är således att de privata pensionsspararna i huvudsak är människor i vanliga inkomstlägen. Det avtalsbestämda pensionssparandet berör ungefär tremiljoner försäk- FiU 1986/87:1 y ringstagare - vanliga arbetare ochtjänstemän. SPP är den institution som förvaltar och ansvarar föravtalspensioner för ungefär en miljon privatanställda tjänstemän genom det s.k.ITP-systemet. ITP-systemet kräver minst 3,realavkastning för attvärdesäkringen av de utbetalda tilläggspensionerna skall kunna säkras. Om SPPendast lyckas nå en lägre realavkastning i det långa loppet, kan inte fullvärdesäkring ges. Detta gäller under förutsättning att arbetsgivarna intefrivilligt betalar in mer pengar till SPP. Sådana frivilliga medgivanden frånarbetsgivarna skulle i motsvarande mån minska löneutrymmet. Uttalanden frånsåväl SAF som TCO visar att de motsätter sig att pensionsskatten räknas av frånlöneutrymmet. Därmed kommer avtalspensionerna också att beröras av pensionsskatten. Det är självfallet så att ståten inte kan dra in 6-8miljarder kronor från SPP utan att detta får någon effekt på de utbetaldapensionerna eller på löneutrymmet. Någonstans måste pengarna tas. Utskottet måste vidare konstatera att när det gälleravtalspensionerna slår pensionsskatten mycket orättvist. Genom att företag kanförvalta pensionsmedlen på skilda sätt drabbas sparbeloppen olika avpensionsskatten. De företag som själva förvaltar pensionsmedlen drabbas intealls medan de företag som anförtrott denna uppgift,åt t.ex. SPP eller annaninstitution drabbas fullt ut. Utskottet anser sammanfattningsvis att de mofiv som anförsför att genomföra förslaget om pensionsskatt inte kan godtas. Vidare äreffekterna av förslaget oacceptabla. Pensionsskatten riskerar att minska dettotala sparandet i trots att sparandet skulle behöva öka. Den ökarosäkerheten hos hushållen, vilket påverkar sparbeteendet negativt. Pensionsskattenpåverkar både de individuella och de avtalsbestämda pensionerna. Den drabbarde avtalsbestämda pensionerna för privatanställda men inte föroffentliganställda. Skatten slår orättvist genom att den drabbar enbartförsäkringsspararna inom SPP eller hos andra försäkringsinstitutioner och intedem vars pensionsmedel förvaltas av det egna företaget. Utskottet anser således, från de utgångspunkterfinansutskottet har att beakta, att förslaget i propositionen bör avstyrkas avskatteutskottet. Motionerna Skl36 och Skl38 bör således i här berörda delartillstyrkas av skatteutskottet. Utskottet vill avslutningsvis ta upp två yrkanden i motionSkl39 (vpk). I yrkande 3 krävs att placeringsplikten för livförsäkringsbolagskall behållas. Placeringsplikten år ett kreditpolitiskt medel somregleras i lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Utskottsmajoriteten harnyligen i ett betänkande (FiU 1986/87:7) tillstyrkt att giltighetstiden fördenna lag förlängs med t.o.m. utgången av , Därigenom gesregeringen befogenhet att på framställning från riksbanksfullmäktige, men utanytterligare godkännande från , förordna att får användaett eller flera av de kreditpolitiska medel som regleras i lagen. Riksbanksfullmäktige har beslutat att inte begära förlängtförordnande om placeringsplikt efter . Utskottet anser att detta beslut ., Därigenom upphör utgivningen av obligationer med konstlat låg FiU1986/87:1 y ränta och förutsättningar skapas för en fungerade långsiktigobligationsmarknad. Utskottet delar således inte uppfattningen i motion Skl39att placeringsplikten bör förlängas utan anser att motionen bör avstyrkas. Det bör enligt utskottet uppmärksammas attplaceringsplikten genom riksbanksfullmäktiges beslut inte är helt avskaffad somkreditpolitiskt instrument. Placeringsplikten kan, i och med attgiltighetstiden för lagen om kreditpolitiska medel förlängts, återinföras närsom helst av regeringen utan att behöver höras. Det skulle såledeskunna innebära att livförsäkringsbolagen, utöver förslaget om pensionsskatt,när som helst kan drabbas av ytterligare restriktioner som drastiskt skullekunna reducera avkastningen på livförsäkringsspararnas kapital. I motion Skl39 föreslås att även de företag som gjortkontoavsättningar för pensioner skall omfattas av pensionsskatten. Motiveringenför detta är att man därigenom undviker att de företag som fonderarpensionsmedel för sina anställda i särskilda stiftelser skall erlägga skattmedan de företag som gör kontoavsättningar för pensioner undgår beskattning. Utskottet anser i enlighet med vad som tidigare anförtsatt enklaste sättet att skapa rättvisa mellan de olika formerna för pensionssparandeär att avstå från att införa en pensionsskatt. Motionens yrkande bör såledesavstyrkas. i (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 2 börjar med"Det är" och på s. 3 slutar med "marknadsbestämdutveckling" bort ha följande lydelse: Även 1982 var nödvändigt för densocialdemokratiska regeringen att vidta åtgärder för att rätta till denkaotiska ekonomiska situation som var ett resultat av de borgerligaregeringsåren, måste utskottet konstatera att dessa åtgärder skapade delvisonödiga och mycket svåra fördelningspolitiska spänningar. Det blev främst dearbetslösa, de lågavlönade och barnfamiljer med låga inkomster ellermedelinkomster, som fick bära bördan av restaureringen av den svenska ekonomin.Devalveringen och åtföljande budgetåtstramning medförde en gigantiskomfördelning av inkomster och förmögenheter till förmån för de redanvälsituerade grupperna i samhället. De motåtgärder som vidtogs i form avförsiktig höjning av förmögenhetsskatten, omsättningsskatt på aktier ochminskade förmåner för högavlönade med aktiefondssparande var heltotillräckliga. Mot här angiven bakgrund måste, enligt utskottets mening,en omfördelning av nuvarande förmögenhetstillgångar komma till stånd. De ipropositionen föreslagna skatterna är därför välmotiverade. Såsom framhålls imotion Skl39 (vpk) kan emellertid den föreslagna tillfälligaförmögenhetsskatten inte på något sätt ersätta ett införande avrealränteskatten. I likhet med motionärerna anser utskottet att ett förslag omrealränteskatt bör läggas fram . har kapitalförsäkringarna ökat kraftigt.Orsakerna till detta är flera. Inte minst har de skattemässiga fördelarna bidragit till detta. Den i dagextrema avkastningen på detta sparande tillsammans med de FiU 1986/87:1 yskattemässiga fördelarna har gett stora förmåner för dem som valt att"spara" på detta sätt. De med stora förmögenheter har funnit att endel av förmögenhetstillväxten har gått att "gömma" ikapitalförsäkringar. Dessa har ingått som en ingrediens i ett störreskatteplaneringssammanhang. Utskottet kan inte godta, vilket hävdas i motionSkl36 (m, fp, c), att - marknadens funktionssätt och gällande spelregler tillstor del bestämda av den förda ekonomiska politiken - skall få legitimera dennaförmögenhetsbildning och dess fördelning. Ej heller kan ett krav på"fasta spelregler" tas som intäkt för att avstå från att föra enaktiv fördelningspolitik. dels den del av utskottets yttrande på s. 4 som börjar med"Mot här" och slutar med "måste upprätthållas" bort haföljande lydelse: Från de utgångspunkter finansutskottet har att beaktaanser utskottet att motion Skl39 bör tillstyrkas medan motionerna Skl38 ochSkl36 i här behandlade delar bör avstyrkas av skatteutskottet. Med hänvisningtill den pågående debatten om den tillfälliga förmögenhetsskatten villutskottet i detta sammanhang framhålla att skatter av engångsnatur ävenfortsättningsvis bör utnyttjas som ekonomiskt-politiskt medel då storaorättvisor råder vid fördelningen av inkomster och förmögenheter. Det är vidareen självklarhet att det kan uppkomma situationer då ingripanden påskatteområdet av engångsnatur är både nödvändiga och försvarbara. dels den del av utskottets yttrande på s. 4 som börjar med"Eftersom försäkringssparandet" och slutar med "hosförsäkringsspararna" bort utgå. dels den del av utskottets yttrande på s. 5 som börjar med"I motion Skl39 (vpk)" och slutar med "konkurrensneutralt sätt"bort ha följande lydelse: Vad gäller övriga frågor inom finansutskottetsansvarsområde vill utskottet anföra följande: I motion Skl39 (vpk) yrkande 3 krävs att placeringspliktenför livförsäkringsbolag skall behållas. Placeringsplikten är ett kreditpolitiskt instrument somregleras i lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Utskottet har iett betänkande (FiU 1986/87:7) tillstyrkt att giltighetstiden för denna lagförlängs med t.o.m. utgången av . Därigenom ges regeringenbefogenhet att på framställning från riksbanksfullmäktige förordna attriksbanken får använda ett eller flera av de kreditpolitiska medel sombehandlas i lagen. Ett upphävande av placeringsplikten innebär attförsäkringsbolagen efter eget gottfinnande kan placera sparandet i aktier somför närvarande ger väsentligt högre avkastning. Som utskottet tidigareframhållit i detta yttrande kommer det som "går föriorat" genomengångsskatten att tas tillbaka genom slopad placeringsplikt. De motiv somgäller för ett införande av engångsskatten måste enligt utskottets mening ikonsekvensens namn också gälla för ett bibehållande av placeringsplikten. Utskottet vill i detta sammanhang också framhålla att detär oacceptabelt att en "värdesäkring" av de kollektiva pensionerna iallt större utsträckning bygger på en förväntad förmögenhetsutvéckling ochavkastning på börsen. Det nuföreslagna slopandet av placeringsplikten kommer, om det genom- FiU1986/87:1 y förs, att öka inslaget av sådana placeringar. Utskottetanser att skatteutskottet bör tillstyrka motion Skl39 yrkande 3. I mofion Skl39 yrkande 2 föreslås att de företag som gjortkontoavsättningar för pensioner skall falla inom ramen för engångsskatten.Motiveringen för detta är att man därigenom undviker att de företag somfonderar pensionsmedel för sina anställda i särskilda stiftelser skall erläggaskatt medan de företag som gör kontoavsättningar för pensioner undgårbeskattning. Utskottet delar uppfattningen att det frånrättvisesynpunkt inte är rimligt att de nämnda stiftelserna skall omfattas ayengångsskatten medan motsatsen gäller för företagens kontoavsättningar.Utskottet är därför av samma mening som motionärerna att dessakontoavsättningar skall falla inom ramen för engångsskatten på samma sätt somde innefattas i realräriteskatteutred-ningens förslag. Mot här angiven bakgrundbör skatteutskottet även tillstyrka yrkande 2 i motion Skl39. dels den del av utskottets yttrande som på s. 6 börjar med"Sammanfattningsvis anser" och på s. 7 slutar med "avskatteutskottet" bort utgå.