yttr · GA05FiU2 · 1986-12-31 00:00:00 — 1986/87:2 y över motioner om försäljning av statliga företag har berettfinansutskonet tillfälle att yttra sig över motionerna1986/87;N323,1986/87:N354 (yrkandena 1 och 2), 1986/87:N386 och 1986/87:N421 omförsäljning av statliga företag. I mofionerna anges som främsta skäl till en försäljning avstatliga företag - atteffektiviteten i företagen ökar, - attförsäljningen innebär en positiv spridning av ägandet, - att bättre möjligheter till enfinansiering av företagens verksamhet skapas, - att enutförsäljning av företag bidrar till att sanera statens finanser. I övrigt anförs i motionerna bl.a. följande. I mofion 1986/87:N354 yrkandena 1 och 2 av . (m) bedöms en årlig inkomstförstärkning för staten på minst 4 miljarderkronor via börsintroduktioner vara möjlig. Enligt motionärerna uppgår ett grovtuppskattat försäljningsvärde för här aktuella företag och affärsverk till ca 80miljarder kronor. I motion 1986/87:N386 av m.fl. (c)understryks att en försäljning av stafliga tillgångar måste ses som enengångsförstärkning. För /88 räknar motionärerna med att enförsäljning motsvarande är möjlig att genomföra, vilketskulle innebära långsiktigt minskade räntekostnader för staten på 400 milj. kr.per år. I motion 1986/87:N323 av m.fl. (fp)framhålls att en utförsäljning av statliga företag via ett minskat tryck påpenningmarknaden ger lägre räntor och därigenom en högre investeringsnivå. Utskottet vill med anledning av motionerna anföra följande. Den statliga företagssektorn i har enbetydande omfattning. Den är emellertid inte lika omfattande som i vissavästeuropeiska länder. 1 dessa länder pågår som ett led i denekonomiska politiken en utförsäljning av statliga företag. I redovisas för de större industriländerna inom denpågående och de närmast kommande årens privatisering och utförsäljning avstatliga tillgångar. (Economic Outlook dec. 1986: The economic rationalefor and budgetary consequences of privatisation s. Av rapporten framgår att det mest omfattandeprivatiseringsprogrammet har genomförts i . hartillgångar för totalt 19 1 1986/87. miljarderpund sålts ut fill den privata sektorn. De årliga privatiseringsin- piU1986/87:2 y komsterna uppgår till ca vilketmotsvarar av bruttonationalprodukten (BNP). Motsvarande andelar för FörbundsrepublikenTyskland och är resp. . Även i genomförs enomfattande privafisering, där bl.a. en utförsäljning av Nafional Railwaysslutfördes detta år. Om man som utgångspunkt tar förslagen i motion N354 omförsäljningar av statliga tillgångar på motsvarardetta av BNP. Det bör emellertid observeras att begreppetprivatisering definieras i motion N354 som försäljning av statliga ochkommunala företag m.m. samt egendom tillhörande det allmänna. I ÖECD-rapporteninnefattas även finansiella fillgångar. I pågår exempelvis enutförsäljning av statliga fordringar, i första hand fordringar i form avstudielån. Utskottet vill understryka att stora svårigheterföreligger att utifrån befintligt empiriskt material bedöma de ekonomiskaeffekterna av en nafionalisering eller privafisering av företag. Som exempelkan nämnas utvecklingen i där andelen offentligt ägda företag i etthistoriskt perspektiv alltid varit hög. (Economic Surveys: jan. Denna andel ökade påtagligt genom nafionaliseringar. Deberörda företagen har därefter visat en utveckling som främst förklaras av denallmänekonomiska utvecklingen och i mindre grad av en förändring i ägandet. Detkan dock konstateras att hade de offentligt ägdaindustriföretagen en investeringsutveckling som var mer positiv än i övrigaindustrin. minskade sysselsättningen i de offentligt ägda företagenmed medan motsvarande nedgång för hela industrin var 7,5 %.Vinstutvecklingen för de offentligt ägda företagen var emellertid mycket svagoch den ackumulerade förlusten för de här angivna åren uppgick till 71miljarder FF varav nära 44 miljarder FF kan hänföras till den krisdrabbadestålindustrin. Utskottet behandlade senast (FiU1986/87:10 s. 50-51) frågor rörande försäljning av statliga tillgångar ochreducering av statsskulden. Utskottet framhöll att det ärolämpligt att sälja ut reala tillgångar för att täcka ett underskott i statenslöpande verksamhet. bör enligt utskottets mening kunnaavyttras om det i det enskilda fallet bedöms motiverat. Men sådana affärer börsättas in i ett näringspolitiskt sammanhang och inte utnyttjas för att uppnåenbart budgetmässiga förbättringar. I proposition 1986/87:74 - Näringspolitikinför 90-talet -anförs att det kan finnas skäl att börsintroducera statligaföretag. Detta kan enligt propositionen ge företaget bättre möjligheter attfinansiera sin verksamhet och även vidta angelägna strukturella förändringargenom att betalning av företagsköp kan göras med egna aktier. Som framhålls ipropositionen behöver en börsintroduktion dock inte påverka statens ägarandel. Det förtjänar att understrykas att mot varje kortsiktigförstärkning av budgeten som en försäljning av statlig egendom innebär svararen lika stor bestående minskning av den statliga förmögenheten.Försäljningsinkomsterna begränsar visserligen statens upplåningsbehov detaktuella året och ger på så sätt en varaktig besparing i form av minskaderänteutgifter. besparingseffektförtas emellerfid helt eller delvis av att staten går FiU1986/87:2 y miste om den avkastning som den försålda tillgången skulle hagivit. I motion N323 anförs som ett av skälen för en successivförsäljning av statlig egendom att det skulle leda till minskade räntekostnaderför staten, sänkt räntenivå och lägre inflafion beroende på att det statligaupplåningsbehovet minskar. I motionerna N323 och N386 samt i motion N421 av LarsLeijonborg (fp) anges inte närmare den totala storleken på utförsäljningen avde stafliga tillgångarna. Den beräkning.av det totala försäljningsvärdet avmöjliga utförsäljningar som presenteras i motion N354 antyder emellerfid attden angivna utförsäljningen på skall kunna pågå i ettpar decennier. En utförsäljning av statlig egendom skulle minska detstatliga upplåningsbehovet på kapital- och penningmarknaden det aktuella året.Hushållens, försäkringsbolagens, AP-fondernas och andra insfitutionellaplacerares finansiella kapacitet skulle inte behöva tas i anspråk i sammautsträckning för att finansiera budgetunderskottet. Samfidigt skulle emellerfidanspråken på riskkapitalmarknaden öka i motsvarande utsträckning genom detökade utbudet av statliga aktier. Utförsäljning av statliga aktier till privataintressenter skulle komma att konkurrera med andra riskkapitalbehov. Direkteller indirekt via lån för att finansiera aktieköpen kommer detta behov att fååterverkningar på penning- och kapitalmarknaden. De finansiella effekterna påkreditmarknaden torde därför tämligen väl ta ut varandra och räntenivån skulleinte påverkas i nämnvärd utsträckning. Som utskottet fidigare framhållit (FiU 1986/87:10 s. 51)kan det inte heller hävdas att en utförsäljning av statlig egendom skapar någotrealt utrymme för en offentlig expansion, t.ex. för utgiftsökningar ellerskattesänkningar. Den leder endast fill en omfördelning av finansiellafillgångar. Utförsäljningar leder inte i sig fill någon dämpande effekt påefterfrågan, bytesbalans, produktion eller sysselsättning som i sin tur skullekunna ge utrymme för en expansion. Enligt utskottets mening finns det givetvis områden,exempelvis delar av den mer tekniska tjänsteproduktionen, där det finns fåinvändningar mot privata alternafiv. Den mycket omfattande utförsäljningen avoffentligt ägda företag och affärsverk, som föreslås i mofion N354, innebäremellertid en radikal förändring av den rådande synen på den offentligasektorns uppgifter och utgör också ett klart avsteg från den fördelningspolitiksom hitfills varit en självklar del av den svenska välfärdspolitiken. Utskottet behandlade ingående de fördelningspolitiskaaspekterna på en utförsäljning av stafliga företag i ett yttrande tillnäringsutskottet (FiU 1985/86:2 y). Sammanfattningsvis framhöll utskottet i detta yttrande,som utskottet här vill hänvisa fill, att det finns områden vid sidan av vård,omsorg och utbildning där det ligger i samhällets och medborgarnas intresse attverksamheten bedrivs i offentlig regi. Det är inte rimligt eller önskvärt attenskilda intressen svarar för t.ex. investeringar i infrastruktur såsomjärnvägar, post och telekommunikationer. För att få till stånd en utbyggnadinom dessa områden i önskvärd takt och utbredning över hela landet har det krävtsmycket stora investeringar som inte skulle kunnat på annat sätt FiU1986/87:2 y än genom den offentliga sektorns försorg. Det är inte hellerönskvärt att inflytandet över utnyttjandet och spridningen av dessainvesteringar skall avgöras av enskilda kommersiella intressen. 1 motionerna N323, N354 och N421 hävdas att enavmonopolisering inom den offentliga sektorn skulle gagna konsumenterna ochinnebära ett bättre utnyttjande av befintliga resurser. Utskottet vill avslutningsvis betona att negativaverkningar av monopol främst beror på vilken prispolitik som förs. Förekomstenav statliga monopol inom vissa sektorer av samhället innebär att staten genomföretag och myndigheter får möjlighet att på ett bättre sätt styra utvecklingeninom olika verksamhetsfält. Så t.ex. har staten genom i prakfiken enmonopolställning med vars hjälp staten kan påverka den allmänna prissättningenpå elektrisk kraft. Detta har bidragit fill att vi i harinternationellt sett mycket låga eltaxor, som är i stort sett enhetliga överhela landet. Förhållandena är snarlika inom andra områden. ochpostverket betjänar alla delar av landet och deras taxor är satta i direktutjämnande syfte. vill genom sina taxor göra "rundare" och brevportots storlek är inte avhängigt av vart i Sverigeförsändelsen skickas. En avyttring av t.ex. statliga kraftverk eller uppdelningoch försäljning av delar av skulle försvaga statens möjligheter attpåverka taxesättning och utöva kontroll och få insyn i verksamheten. Möjligheternaatt ge alla delar av landet en likartad service skulle också försvåras. Med hänvisning till vad som anförts anser finansutskottetatt här aktuella motionsyrkanden bör avstyrkas. På finansutskottets vägnar ArneGadd Närvarande: (), (), RolandSundgren (s), (), (), (), (), i (s), . (), Hans Peterssoni (vpk), (), (), MarianneCarlström (s) och (). (), (), (), KjellA. (), () och () anser att den del avutskottets yttrande som på s. 2 börjar med "Utskottet vill" och på s.4 slutar med "bör avstyrkas" bort ha följande lydelse; Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlatmotioner (se t.ex. FiU 1985/86:2 y) rörande frågor om utförsäljning av statligaföretag. Utskottets socialdemokratiska ledamöter har därvid avstyrkt mofionernamed hänvis- ning bl.a.till att det inte finns någon anledning att sprida ägandet, att en FiU1986/87:2 y utförsäljningskulle ge kraffiga negafiva fördelningseffekter och allmänt skulleutgöra ett hot mot vår välfärd. Man har även hävdat att utförsäljning inteheller bör utnyttjas i strävandena att minska budgetunderskottet. socialdemokratiskaledamöterna och regeringen har emellertid successivt ändrat sinattityd till en utförsäljning av statliga företag. exempelvisav här nämnda yttrande till näringsutskottet är utskottets majoritetinte längre helt avvisande fill att pröva privata alternativ till vissa delar avden offentliga sektorns tjänsteprodukfion. Av proposition 1986/ 87:74Näringspolitik inför 90-talet framgår även att en börsintroduktion av de statligaföretagen kan godtas. Vidare ser regeringen nu en amortering av statsskuldenmedförande lägre räntebetalningar som ett led i arbetet att I en avvikande mening till finansutskottets yttrande FiU1985/86:2 y framhöll utskottets borgerliga ledamöter att staten har ensjälvklar roll när det gäller ansvaret för viss grundläggande samhällsservice.Detta ansvar innefattar emellertid inte all den verksamhet som bedrivsinom den statliga företagssektorn. Statlig företagsamhet bör begränsas tillsådana områden där staten har särskilda skäl att bedriva verksamhet. Erfarenheterna har visat att det finns speciella problemförknippade med statliga företag. Statens roll som ägare fill företag kommerlätt i konflikt med statens huvudsakliga roll i övrigt i samhället. Det har isjälva verket blivit en sammanblandning mellan statens båda roller, ensammanblandning som är till nackdel för de statliga företagens möjlighet attutvecklas. Staten har inte kunnat fungera som enbart ägare. Den egentligaägarfunktionen har därför inte blivit tillgodosedd. Vidare underströks att statligt ägande inte får bli ettsjälvändamål. Lika väl som det är naturligt att förvärva företag bör det förstaten vara naturligt att sälja ut företag som strukturerats om och fåttnödvändig stabilitet. Staten bör kunna försälja statliga företag med enverksamhet som är väsensfrämmande för det offentliga - företag som kan drivaslika bra eller bättre om de överlåts i privat regi. En försäljning av sådana statliga företag kan också bidratill att begränsa den årliga ökningen av statsskulden, vilket ger en beståendeeffekt i form av minskade årliga utgifter för statsskuldräntor. Konsekvenserna för aktiemarknaden till följd av det ökadeutbudet skall inte överdrivas, eftersom det statliga upplåningsbehovet minskari motsvarande utsträckning. Försäljningen av statliga företag behöver såledesinte i sig kräva ytterligare utrymme på kredit- och akfiemarknaden. Enutförsäljning av hela, eller delar av, stafliga företag och affärsdrivandeverk borde kunna ge en budgetförstärkning av ca . Utskottet fillstyrker med hänvisning till vad som anförtsi den avvikande meningen fill utskottets yttrande FiU 1985/86:2 y att riksdagenhos regeringen begär en plan för försäljning av statliga företag i denomfattning som angivits i de aktuella motionerna.